Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором від 25.01.2007 року в загальному розмірі 74989,75 грн.; стягнення судових витрат. 17 березня 2014 року представником позивача було подано заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялася у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомила, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором №47328cred від 25/01/2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надало кредит [PERSON] в сумі 3000 доларів США. терміном до 25 січня 2008 року зі сплатою 26 % річних за користування кредитом (а.с.7). Проте, свої зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, та станом на 05.11.2013 року заборгованість [PERSON] становить 9385,45 доларів США., а саме: 2298,03 доларів США - заборгованість за кредитом, 7087,42 доларів США - заборгованість по процентами за користування кредитом.. (а.с.5). Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1.5 кредитного договору кредит надано на споживчі цілі. Згідно п.5.6 кредитного договору строк позовної давності по стягненню заборгованості, процентах, за користуванні кредитом, неустойки по договору встановлюється сторонами тривалістю 5 років. За вимогами ст..256,257 ЦК України загальна позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року При застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Таким, чином враховуючи те, що кінцевий термін повернення кредиту за п.1.4 кредитного договору визначено 25.01.2008 року, то строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 74989,75 грн. за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором відповідно сплив з 25.01.2013 р., натомість позов подано 26.11.2013 року Таким чином, враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 256 - 258, 267, 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed