Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

5 березня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] аліменти на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно. Даний позов обґрунтовано наступним. 10 серпня 1980 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від спільного проживання у сторін є дорослі діти, які проживають окремо. На даний час сторони проживають за адресою [INFO] в приватизованій квартирі, яка дісталася позивачці від батьків. Позивачка вказує, що з березня 2011 року, вона важко хворіє на хронічні захворювання, оперувалася в онкологічній лікарні, через хворобу зору не бачить на ліве око, є інвалідом 3-ї групи. Витрати на її лікування складають більше 800 гривень на місяць, в той час як її пенсія складає 1750 гривень. Протягом останніх років подружнього життя відповідач не допомагає по утриманню і ремонту житла, не платить за спожиту електроенергію, газ і комунальні послуги, хоча отримує пенсію 3333 гривень, а також заробітну плату біля 5000 гривень, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду. 5 травня 2018 року відповідачем [PERSON] на адресу суду надіслано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Зазначено, що позивачкою на підтвердження позовним вимог не надано жодних належних доказів. Позивачка [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, яка повязана з наслідками аварії на ЧАЕС, дана обставина свідчить про те, що позивачка відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином позивачці згідно ЗУ "Про «статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надаються відповідні гарантовані державою компенсації та пільги, крім цього з квітня 2017 року в Україні діє урядова програма «Доступні ліки». Все вищевказане на думку відповідача свідчить про те, що твердження позивачки про те, вона витрачає на лікування 800 гривень щомісяця є неправдивим. Разом з тим відповідач зауважив, що лікування у ВОСКДРЗН для осіб постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, проводиться безкоштовно. Також відповідач вказав, що [PERSON] отримує пенсію в розмірі 1750 гривень, що перевищує розмір прожиткового мінімуму встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а тому все вищевикладене свідчить про відсутність підстав для призначення аліментів на утримання дружини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в зазначеному в позові розмірі, оскільки відповідач не допомагає їй в утриманні та ремонті їхнього житла, не надає допомоги на її лікування. Витрати на лікування вона несе самостійно. Зазначила, що отримує пенсію в розмірі 1700 гривень та 400 гривень щомісячно, компенсації за продукти харчування. Також визнала, що відповідач дає їй 600 гривень майже щомісяця, для сплати комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що він допомагає дружині в утриманні та ремонті житлового будинку, дає їй щомісяця 600 гривень для сплати комунальних послуг. Дружина отримує пенсію в розмірі 1700 гривень, а також компенсацію за продукти харчування в розмірі 400 гривень. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи в звязку з захворюванням, яке повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. Дана обставина свідчить про те, що позивачка відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином позивачці згідно ЗУ "Про «статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надаються відповідні гарантовані державою компенсації та пільги. Належних та допустимих доказів того, що позивачка дійсно витрачає значні кошти на лікування та потребує матеріальної допомоги, останньою не надано. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута справа про стягнення аліментів. Згідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Судом встановлено, що у 10 серпня 1980 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було зареєстровано шлюб у Вапнярській селищній раді народних депутатів Томашпільського району актовий запис № 38. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с.3) Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 696271, [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІІ групи по захворюванню, яке повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. (а.с.11) Крім того, згідно виписки з історії хвороби та виписок з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] хворіє на гіпертонічну хворобу, Сr щитоподібної залози І ступеню, глаукому, 14 березня 2011 року та 15 квітня 2015 року перенесла операції. Разом з тим, згідно довідки № 74 від 5 лютого 2018 року виданої начальником виробничого підрозділу Служби колії «Вапнярська дистанція колії» [PERSON] працює з 21 червня 1979 року на посаді налагоджувальника колійних машин та механізмів, отримує заробітну плату, всього за шість місяців заробітна плата складає 46023, 95 гривень. Також відповідач знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Ямпільське обєднане управління ПФУ і отримує пенсію за віком, за шість місяців отримав пенсію на загальну суму17567,18 гривень. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Разом з тим існує правова позиція Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13.04.2016 року ( у справі № 6-3066 ЦС 15 ) де зазначено, що коли особа отримує пенсію по інвалідності, що забезпечує її прожитковий мінімум , встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для непрацездатної особи у 2018 році складає 1373 гривні. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Статтею 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається з ст. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що позивачка [PERSON] отримує пенсію по інвалідності та компенсацію за продукти харчування, як особа яка постраждала вінд наслідків аварії на ЧАЕС її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги, крім того в судовому засіданні позивачка визнала той факт, що чоловік [PERSON] надає їй майже щомісяця грошові кошти в розмірі 600 гривень для сплати комунальних послуг, доказів, того що позивачка несе щомісячні витрати на лікування в зазначеному в позові розмірі остання не надала, як і доказів, що позивач має нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed