Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач 19.03.2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації договору оренді землі, зобов»язання повернути земельну ділянку власнику. Позивач неодноразово змінював та доповнював позовні вимоги. Згідно позовної заяви та заяви про зміну (доповнення) підстав позову про визнання недійсним правочину від 20 січня 2015 року підставою для позову позивач вважає те, що відповідно до Держаного акту на право власності на землю серія [NUMBER], виданого 04.07.2001 року, вона є власником земельної ділянки кадастровий номер № [NUMBER] площею 2.145 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області. Вона уклала договір оренди даної земельної ділянки з товариством з обмеженою відповідальністю «Жильнельфа Вельє». В березні 2014 року їй стало відомо про те, що у реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано договір оренди належної їй земельної ділянки, який укладений між нею та СФГ «Нова Україна», (далі по тексту спірний договір). Позивач вважає, що договір оренди земельної ділянки, який укладений між нею та СФГ «Нова Україна», є недійсним з моменту його вчинення, в зв'язку із наступним: Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено що договір оренди укладається в письмовій формі. Статтею 18 зазначеного закону встановлено, що договір оренди землі набуває чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, а також порушення вимог ст. 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. З тексту договору оренди, укладеного між [PERSON] та СФГ «Нова Україна», вбачається, що умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки не зазначені взагалі, не вказаний кадастровий номер земельної ділянки. При укладенні спірного договору оренди землі відповідачем також було порушено вимоги статті 15 Закону України «Про оренду землі» та п. 43 договору, у відповідності з якими невід'ємною частиною договору оренди є: - план або схема земельної ділянки; - кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; - акт визначення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості); До договору оренди не долучені вищевказані документи, які є складовими частинами договору, що є порушенням порядку укладення та реєстрації договорів оренди земельної ділянки. Право позивача, що підлягає відновленню, є право володіння земельною ділянкою як невід'ємними складової права власності внаслідок визнання недійними договорів з підстав встановлених статтею 15 Закону України «Про оренду землі». Права та охоронювані законом інтереси позивача порушуються також систематичним невиконанням договору з боку відповідача - відповідачем не виконується обов'язок застосування заходів по підвищенню родючості ґрунтів. Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та п. 17 договору оренди та положень Земельного кодексу України орендодавець має право вимагати від орендаря, в тому числі, дотримання вимог екологічної безпеки, землекористування та збереження родючості ґрунтів, умовою збереження належного стану об'єкта оренди є саме дотримання агротехнічних умов, що передбачає періодичне здійснення агротехнічних заходів, спрямованих на збереження родючості землі сільськогосподарського призначення. Позивач вважає, що відповідач не здійснює жодних агротехнічних заходів (забезпечення міндобривами та інше), які б дозволяли утримувати передану йому в оренду земельну ділянку в належному родючому стані, в зв'язку з чим об'єкт оренди не тільки зазнав суттєвих змін та виснаження, але і подальше знаходження спірної земельної ділянки в користуванні відповідача є неможливим та завдає шкоди правам та інтересам позивача. Відповідачем порушується обов'язок зі сплати орендної плати. Відповідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься у грошовій формі, натуральної форми оплати договором не встановлено. Між тим в грошовій формі відповідач орендної плати за час користування земельною ділянкою не вносив. Оскаржуваним договором взагалі не передбачалась натуральна форма оплати. При видачі орендної плати сільськогосподарською продукцією між позивачем та відповідачем мав укладатись акт приймання передачі, в якому має зазначатись розмір орендної плати та її еквівалент в натуральній формі. Проте, такі акти не укладались, не зазначено в договорі фактичний розмір певного виду сільськогосподарської продукції, що дає можливість відповідачу, порушуючи законні права позивача, на власний розсуд щороку встановлювати її фактичну кількість. Відповідно до п.10 договору, обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації, відповідач не проводив збільшення розміру орендної плати з урахуванням індексації. Відповідачем занижено нормативно-грошову оцінку земельних ділянок. Нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь в Україні станом на 01.07.1995 була проведена відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою КМ України від 23.03.1995 року № 213. В основу розрахунку нормативної грошової оцінки земель покладено рентний доход, який створюється при виробництві зернових культур і визначається за даними економічної оцінки земель, проведеної у 1988 році. За результатами її проведення отримані значення нормативної грошової оцінки 1 гектара угідь (ріллі та перелогів, багаторічних насаджень, природних сіножатей та пасовищ) у цілому по Україні, Автономній Республіці Крим і областях, адміністративних районах та сільськогосподарських підприємствах. Нормативна грошова оцінка окремих земельних ділянок сільськогосподарських угідь проводиться юридичними особами, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою, відповідно до вищезгаданої Методики та Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом Держкомзему, Мінагрополітики, Мінбудархітектури, Української академії аграрних наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11, зареєстрованим у Мін'юсті 05.04. 2006 року за № 388/12262. Нормативно-грошова оцінка земель сільськогосподарського призначення, яка проведена станом на 01.07.1995 року, підлягає індексації станом на 01.01.2012 року на коефіцієнт 3,2, який визначається виходячи з добутку коефіцієнтів індексації за: 1996 рік - 1,703; 1997 рік - 1,059; 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, 2000 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0. КМ України 31.10.2011 року прийнято постанову № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів», згідно з якою з 01.01.2012 року до показників нормативної грошової оцінки ріллі, проведеної станом на 01.07.1995 року (з урахуванням індексації), також застосовується коефіцієнт змін у рентному доході 1,756. Результати нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь є базою для справляння земельного податку, фіксованого сільськогосподарського податку, орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, визначення мінімального розміру орендної плати за земельну частку (пай), державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом. Дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки видаються відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Відповідно до інформації відділу Держземагентства у Монастирищенському районі Черкаської області середній розмір одного земельного паю становить 2,25 га, середня нормативно-грошова оцінка одного земельного паю за 2012-2014 роки з врахуванням К=1,756 становить 58412 грн., середній розмір орендної плати в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки становить 1752грн., середній розмір орендної плати в розмірі по 4,5% від нормативно-грошової оцінки становить - 2628 грн. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, яка зазначена в договорі, є в декілька разів меншою від її дійсної вартості. Фактично заниження нормативно-грошової оцінки призводить до заниження розміру орендної плати, яка обчислюється в процентному відношенні від нормативно-грошової оцінки, що безумовно порушує права позивача. Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених у ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», є підставою для визнання недійсними таких договорів оренди відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Оскільки договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» не містить істотних умов передбаченої законом - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та кадастрового номеру земельної ділянки, він є недійсним в повному обсязі з дати його вчинення, що передбачено ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Право позивача володіння, користування і розпорядження своєю власністю підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Позивач вважає, що є також додаткові підстави для задоволення позову. У відповідності до матеріалів справи реєстраційною службою Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області надано примірники оспорюваного договору, в якому віідповідачем замінений перший аркуш договору. Перший аркуш договору суттєво відрізняється від другого за кольором, текст на ньому надрукований на іншому матеріально-технічному засобі, в інший проміжок часу. [PERSON] не підписувала договір оренди земельної ділянки з СФГ «Нова Україна» та не уповноважував інших осіб на підписання даного договору саме в такій редакції, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 230 ЦК України передбачено, що правочин визнається судом недійсним, якщо одна із його сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Виходячи з вимог ч.1 ст.15 Закону Україні «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки. Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання дійсними» від 06.11. 2009 року N 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Позивач просить суд визнати недійсним з моменту вчинення договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,145 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області, який укладений між [PERSON] та СФГ «Нова Україна», зареєстрований у реєстраційні службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області; скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,145 га, розташованої на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області, який укладений між [PERSON] та СФГ «Нова Україна», зареєстрований у реєстраційні службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області; зобов'язати СФГ «Нова Україна» повернути [PERSON] належну її на праві приватної власності земельну ділянку № [NUMBER] площею 2,145 га, що розташована на території Теолинської сільської ради Монастирищенський району Черкаської області. В запереченні проти позову представник відповідача Стус П.К. позов не визнав, вважає його безпідставним та необгрунтованим через наступне: Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.19 даного Закону, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін і не може перевищувати 50 років. Щодо всіх істотних умов договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», було досягнуто згоди між орендодавцем (позивачем у справі) та СФГ «Нова Україна», зокрема об»єкт оренди, місце розташування та розмір земельної ділянки, строк дії договору; орендна плата; умови використання земельної ділянки та ін. Позивач уклав договір оренди землі з СФГ «Нова Україна», в установленому законом порядку було здійснено державну реєстрацію спірного договору. Оскаржуваний договір був підписаний особисто [PERSON], додана до позовної заяви позивачки, про те, що вона з 2012 року і по теперішній час не підписувала договору оренди землі зі СТОВ «Нова Україна» відповідає дійсності, адже позивачка уклала договір оренди землі з СФГ «Нова Україна» в встановленому законом порядку було здійснено державну реєстрацію спірного договору. Позивач отримувала від СФГ «Нова Україна» орендну плату за вказаний період часу, тобто за 2012 - 2013 року Вважає, що при укладенні оскаржуваного договору сторонами було дотримано усіх вимог передбачених ст.ст. 202, 203, 207, 208, 210 ЦК України, а також вимоги передбачені законом «Про оренду землі». Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач [PERSON] позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримала, просить їх задоволити і додатково дала суду пояснення про те, що договору оренди землі у 2012 році з СФГ «Нова Україна» вона не підписувала, яким чином на одному з примірників спірного договору оренди землі стоять її підпис пояснити не змогла. На другому аркуші книги про отримання паїв за 2013 рік стоїть її підпис, але вона не пам'ятає про те, що отримувала будь-яку плату за паї. Представник Позивача [PERSON] позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав повністю, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві та змінах до позовної заяви. Представник відповідача селянського (фермерського) господарства "Нова Україна" Стус П.К. позову не визнав, підтримав заперечення проти позову, просить відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог та дав суду пояснення про те що: Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.19 даного Закону, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін і не може перевищувати 50 років. Щодо всіх істотних умов договору оренди землі, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі» було досягнуто згоди між орендодавцем (позивачем у справі) та СФГ «Нова Україна», зокрема об'єкт оренди, місце розташування та розмір земельної ділянки, строк дії договору; орендна плата; умови використання земельної ділянки та інші. Оскаржуваний Договір оренди земельної ділянки був підписаний особисто [PERSON], в установленому законом порядку було здійснено державну реєстрацію оскаржуваного Договору. Позивачка отримувала від СФГ «Нова Україна» орендну плату за 2013 рік, що підтверджують відомості про видачу орендної плати. Справжність підписів позивачки у відомостях про видачу орендної плати під час розгляду справи не було спростовано. Крім того, для проведення державної реєстрації договору оренди землі необхідною умовою було надання копії паспорта громадянина України, копії картки платника податків, копії державного акта на право власності на земельну ділянку. Зазначені копії документів були надані Позивачкою під час підписання договору оренди землі, такі документи як паспорт громадянина України та картка платника податків отримати від будь-якої іншої особи окрім як від Позивачки не можливо. Тому посилання Позивачки на те, що про наявність оскаржуваного правочину їй стало відомо дише в березні 2014 року не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи: Вважає, що допитана в якості свідка [PERSON] показала, що примірники спірного договору оренди підписувалися особисто позивачкою - [PERSON] під час видачі орендної плати на току підприємства. Позивачка отримувала особисто орендну плату згідно даного договору оренди землі. Обгрунтування позовних вимог стосовно відсутності кадастрового номеру земельної ділянки, кадастрового плану, акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, заниження нормативно-грошової оцінки, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами реєстраційної справи даного договору оренди. Не було доведено Позивачем факту змін та виснаження об'єкту оренди. Відповідач, СФГ «Нова Україна», використовує земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва і виснаження об'єкту оренди перш за все суперечить інтересам СФГ «Нова Україна», адже виснаження об'єкту оренди призвело б до зменшення родючості і як наслідок отримання відповідного прибутку. В зв'язку з цим СФГ «Нова Україна» проводило ряд агротехнічних заходів, таких як оранка культивація, внесення відповідних добрив тощо. Вважає, що висновок експертизи не може бути доказом порушення прав Позивачки оскільки з висновку не вбачається можливість заміни аркушів та застосування різних барабанів друкуючих електрографічних пристроїв для виготовлення перших та других аркушів лише після підписання договору оренди позивачем. Аркуші договору могли бути надруковані на різних електрографічних пристроях і до підписання договору через певні технічні причини. Висловлювання позивачки та її представника про заміну аркушів договорі після його підписання є тільки припущенням позивача, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Посилання Позивачки на те, що оскаржуваний правочин був підписаний нею не в 2012 році, а ще в 2011 році під час дії попереднього договору оренди землі також не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Вважає, що підставою позову є не що інше як пропозиція Позивачу іншим орендарем більш вигідних умов за оренду земельної ділянки, проте, згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. При укладенні оскаржуваного Договору сторонами було дотримано всіх вимог передбачених ст.ст.202, 203, 207, 208, 210 Цивільного кодексу України, а також вимоги передбачені Законом України «Про оренду землі». Враховуючи викладене вище та

Outcome: dismissed