Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з даним позовом до суду посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] та від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем, відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду від 08 червня 2008 року розірвано, неповнолітню дитину [PERSON] залишено проживати з нею, позивачем. Вказує, що на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 29 травня 2018 року відповідач сплачує аліменти на її, позивача користь на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно. Зазначає, що відповідач є молодого віку, працездатний, працює за кордоном (республіка Франція) , здоровий, аліменти нікому не платить, працює неофіційно та отримує нерегулярний і мінливий дохід ( від 1 тис. евро і більше), які повністю витрачає на свої особисті потреби. У нього не має непрацездатних дружини, батьків та інших дітей. Вважає, за можливе стягнення з відповідача аліментів на її, позивача користь на утримання дочки у сумі 5000 грн. Подавши до суду відповідь на відзив, зазначила, що у відповідача не має і не виникає обов`язків в утриманні свого тестя (батька своєї дружини). Також відповідачем не надано жодних доказів того, що його дружина [PERSON] непрацездатна. На даний час у відповідача окрім обов`язку утримувати свою дочку [PERSON] , більше не має ні перед ким. Згідно виписки з медичної амбулаторної картки від 15.11.2019р., дочка [PERSON] за останній рік перебувала на стаціонарному лікуванні з 07.11.по 16.11.2018р. в Коломийській інфекційній лікарні з діагнозом: гостра лівобічна бронхопневмонія. З 27.03.2019р. по 10.04.2019р. знаходилася на амбулаторному лікуванні з діагнозом гострий гастрит, хронічний холецестит. Щодо матеріального становища, зазначила, що вона, позивач вдруге вийшла заміж i в неї [INFO] народилася дочка, якій на даний час виповнилося 3 роки, відповідно вона не взмозі влаштуватися на роботу, оскільки на її утриманні двоє дітей 9-ти річного та 3-х piчнoгo віку, якi потребують її постійного догляду та підтримки. Аліментів в сумі 1300 грн., якi визначені до сплати відповідачу на утримання дочки не вистачає, оскільки на харчування дитини в школі вона витрачає 400 грн (20 гривень х 20 днів); репетиторство з англійської мови - 640,00грн. (80 грн. вартість одного уроку х 8 кількість уроків в місяць); репетиторство з математики - 240,00 грн. (30 гривень вартість одного уроку х 8 кількість уроків в місяць); послуги стоматолога -2000, 00грн.в рік (1000,00 грн.на пів року); одяг,взуття, канцелярські товари для навчання, медикаменти -10 000, 00грн.в piк; 200 гривень -дозвілля, відпочинок (по 50 гривень на тиждень). Всього на суму 13480,00 гривень. Вказує, що у відповідача у власності є земельна ділянка , яку він здає в оренду та отримує дохід, що підтверджується інформацією з ДРРП на нерухоме майно. Крім того, у Коломийському міськрайонному суді розглядається цивільна справа про визнання за ним права власності на спадкове майно, по завершенню якої [PERSON] ймовірно матиме у власності інше нерухоме та рухоме майно. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просить позов задовільнити. Відповідач подав до суду відзив на позов, та просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, мотивуючи тим, що твердження позивача про працевлаштування його за кордоном та отримання нерегулярного мінливого доходу (від 1 тис. евро і більше) не відповідають дійсності оскільки він, відповідач вже протягом тривалого часу перебуває в Україні та на даний час не має змоги влаштуватися на роботу. Також, вказує, що жодного підтвердження вищенаведеного позивач не надала. Крім того, на даний час він одружений із [PERSON] . Батько його дружини [PERSON] являється онкохворим та вони змушені матеріально забезпечувати її непрацездатного батька та допомагати йому. Звертає увагу, що в позовній заяві не міститься жодного твердження або доказу того факту, що у позивача змінився матеріальний або сімейний стан, погіршився стан здоров`я. Вважає, що позивач безпідставно подає заяву про зміну розміру аліментів . По мірі фінансових можливостей він, відповідач купляє доньці подарунки та на прохання позивача надає матеріальну допомогу на утримання доньки . На даний час він ніде не працює та не отримує жодних доходів, що підтверджується копією його трудової книжки. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000 грн щомісячно на дитину, оскільки це поставить його в над скрутне матеріальне становище. Враховуючи його матеріальне становище може сплачувати аліменти в розмірі тільки по 1300 грн. щомісячно Подавши заперечення на відповідь зазначив, що позивач підраховуючи витрати на дитину не надала жодних доказів того, що вона щорічно витрачає на стоматолога 2000 грн та на одяг взуття канцтовари ще 10 000 грн, тобто у сумі 12 000 грн в рік /12 місяців = ще 1000 додаткових витрат , то в середньому щомісячно на дитину нею витрачається 1480+1000 грн. =2480 грн. які відповідно до ст. 180 СК України мають рівною мірою забезпечуватися батьками. Щодо земельної ділянки котру він нібито здає в оренду та отримує дохід, зазначає, що свідоцтво про право на спадщину на пай він отримав тільки 30 липня 2019 року, що підтверджується наданою позивачем інформацією з ДРРП на нерухоме майно, тому таке твердження позивача вводить суд в оману. Відповідач та представник відповідача належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явились. Вивчивши матеріали даної справи, враховуючи відзив на позовну заяву та відповідь на відзив , суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами 08 травня 2008 року зареєстровано шлюб і під час спільного проживання [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с.5) Після реєстрації шлюбу 18 серпня 2016 року з [PERSON] позивач змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29 травня 2018 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн. щомісячно ( а.с.6). На даний час у позивача погіршився матеріальний стан, вказаних сум не вистачає для утримання дитини та забезпечення її належними умовами для життя та духовного розвитку. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік"і на даний час зріс розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень, де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Суд також звертає увагу, що згідно з ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 182 СК України суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він має на утриманні батька дружини, який хворіє. Підтверджень щодо перебування на його утриманні осіб визначених законодавчо суду не представлено. Згідно роз`яснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу перелічених норм права вбачається, що суд сприяє в захисті прав дитини та необхідності належного матеріального забезпечення з боку батьків. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, беручи до уваги майновий стан сторін по справі, інформацію з ДРРП на нерухоме майно від 12.11.2019(а.с.32-33), стан здоров`я неповнолітньої дитини(а.с.34), що відповідач згідно копії трудової книжки не працевлаштований (а.с. 22-23), що відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України [PERSON] зобов`язаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині до досягнення нею повноліття, що останній є здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має, суд доходить висновку, що позов слід задовільнити частково та змінити розмір аліментів стягуваних щомісячно на утримання дочки [PERSON] із твердої грошової суми в розмірі 1 300 грн. на тверду грошову суму в розмірі 1 700 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття, що відповідатиме інтересам дитини, а в решті слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141ЦПК України. На підставі наведеного та ст. ст. 180, 181, 182, 184,192 СК України та

Outcome: dismissed