Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору дарування, посилаючись на те, Фонд державного майна, його регіональні відділення здійснюють державну політику у сфері приватизації. Управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі здійснюється ними згідно з Положенням, затвердженим наказом ФДМУ, Міністерства економіки України від 19.05.1999 N 908/68, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за № 414/3707. Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 12.03.2001 року за позовом [PERSON] повністю задоволені позовні вимоги позивача та визнано за ним право власності на вищевказаний об'єкт нерухомості, що безпідставно був перейменований та проходив по справі як комплекс будівель столярного цеху (адмін. Будівля, гараж, столярний цех В-1, столярний цех Б-1, котельня, вбиральня, навіс, огорожа) розташованого за адресою: [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28.11.2011 року за апеляційною скаргою регіонального відділення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.03.2001 було скасовано. [PERSON] в позові про визнання права власності на столярний цех відмовлено повністю. Згідно з договором дарування від 03.06.2003 року зазначений об'єкт [PERSON] було подаровано [PERSON] та [PERSON], а відтак на даний час він на праві приватної власності належить останнім. Вважають, що як орган управління державним майном не можуть належним чином розпорядитися вищезазначеним державним майном, право власності держави на спірний об'єкт є порушеним, а тому звернулись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд визнати договір дарування від 03.06.2002 року АЕК № 156078 на комплекс адмінбудівель, що знаходяться по [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 10127 приватним нотаріусом [PERSON] недійсним. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволені позову відмовити, так як на момент укладення договорів дарування всі вимоги щодо правочину відповідачем були виконані Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, Згідно з ст.24 Закону України „Про приватизацію державного майна", ст. 19 Закону України „Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" об'єкти соціально-побутового призначення приватизованого державного підприємства, що не ввійшли до статутного фонду господарського товариства, створеного в процесі приватизації, передаються йому на баланс з метою забезпечення належного утримання до вирішення питання про передачу їх до комунальної власності територіальної громади. До таких об'єктів належить нерухоме майно - побуткомбінат в [ADDRESS] яке не увійшло до статутного фонду ВАТ «Дослідне господарство племінний завод «Україна» в процесі приватизації, але залишилось на його балансі і є об'єктом права державної власності. 03 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір дарування на комплекс адмінбудівель, що знаходяться по [ADDRESS] АЕК № 156078, нотаріально посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 10127 приватним нотаріусом [PERSON] Відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України № 11-08-1080 від 22 березня 2012 року, вказано що Актом перевірки стану збереження та використання державного майна від 29 лютого 2012 року (за участю наглядової ради ВАТ) встановлено, що зазначене державне майно знаходиться на обліку у ВАТ, однак перебуває у володінні третіх осіб та знищене під час пожежі. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідно до ЦК України та наказу ФДМУ від 19 травня 1999 року № 908/68 господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть матеріальну відповідальність за збереження такого майна, було запропоновано у місячний термін відшкодувати завдані державі збитки в розмірі 15 8534,88 грн. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з квитанцій, [PERSON] сплатив збитки державі в розмірі 15 8534,88 грн. Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечить ЦК, іншим законом України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість дана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства , нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи не відповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Як на підставу недійсності правочину позивач регіональне відділення Фонду державного майна у Черкаській області посилається на належність будівель підприємства побутового обслуговування, побут комбінат, інв. № 117, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (перейменований в «комплекс будівель столярного цеху) до державної власності, управління яким здійснює регіональне відділення, а вчинення правочину порушує вимоги ст. 207 ч. 1 КК України та право власності регіонального відділення. Між тим, як встановлено в судовому засіданні відповідно до листа Регіонального відділення Фонду державного майна України № 11-08-1080 від 22 березня 2012 року, вказано що Актом перевірки стану збереження та використання державного майна від 29 лютого 2012 року (за участю наглядової ради ВАТ) встановлено, що зазначене державне майно знаходиться на обліку у ВАТ, однак перебуває у володінні третіх осіб та знищене під час пожежі. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що відповідно до ЦК України та наказу ФДМУ від 19 травня 1999 року № 908/68 господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть матеріальну відповідальність за збереження такого майна, було запропоновано у місячний термін відшкодувати завдані державі збитки в розмірі 15 8534,88 грн. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з квитанцій, [PERSON] сплатив збитки державі в розмірі 15 8534,88 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на час вчинення спірного правочину не були порушені права позивача, вказаний правочин повністю відповідає вимогам цивільного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. За таких обставин, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed