Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

13 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві покликається на ту обставину, що перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому щлюбі, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 07.10.2013 року шлюб між ними було розірвано. Згідно постанови Володимир-Волинського міського суду від 24.04.200Іроку з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 23.04.2001 року та до повноліття. Станом на 01.12.2016 року заборгованість по аліментах становить 12358,96 грн. Позивач зазначає, що раніше працював, отримував заробітну плату, якої було достатньо, щоб утримувати не лише себе, а й свою неповнолітню дитину. Однак вже тривалий час він не працює,так як після смерті батька змушений доглядати за своєю матір"ю, яка є інвалідом 2 групи і не має можливості влаштуватись на роботу і перебивається частковими підробітками. Поскільки змінився його матеріальний стан, він не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, в якому вони встановлені судовим рішенням, він не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання. Просить змінити розмір аліментів, присуджений судом і призначити йому аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що позивач не сплачує аліменти, у зв»язку із чим існує заборгованість у розмірі понад 12 000 грн. На підтвердження обставин, викладених у позові, позивачем не надано суду жодних доказів. Просять відмовити у позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому щлюбі, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 07.10.2013 року шлюб між ними було розірвано. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтв про народження дитини та про розірвання шлюбу. Копією постанови Володимир-Волинського міського суду від 24.04.2001 року стверджується, що з позивача стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину, починаючи з 23.04.2001 року та до повноліття. Як вбачається з довідки ВДВС, станом на 01.12.2016 року заборгованість по аліментах становить 12358,96 грн. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статтей 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). На підтвердження доводів позивача що він раніше працював, отримував заробітну плату, якої було достатньо, щоб утримувати не лише себе, а й свою неповнолітню дитину, однак вже тривалий час він не працює, оскільки після смерті батька змушений доглядати за своєю матір"ю, яка є інвалідом 2 групи і не має можливості влаштуватись на роботу і перебивається частковими підробітками, позивачем не надано будь-яких доказів, хоча позов не визнається відповідачем і обов»язок доказування позивачу неодноразово роз»яснювався судом. Окрім цього, з наявної в матеріалах справи довідки про склад сім»ї позивача, вбачається, що окрім нього, з його матір»ю проживають ще його рідний брат та інші повнолітні члени сім»ї. Інших доказів суду не надано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.184, 192 СК України,

Outcome: dismissed