Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У червні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до ФОП [PERSON] про відшкодування 3777 грн. за пошкодження автомобіля евакуатором і 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Рішенням суду позов задоволено частково. Суд стягнув з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 3777 грн. у відшкодування майнової шкоди, 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, 229,40 грн. у відшкодування сплаченої суми судового збору та 4500 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. Також суд стягнув з ФОП [PERSON] 243,60 грн. судового збору на користь держави. В апеляційній скарзі ФОП [PERSON] просить скасувати рішення суду через неповне з'ясування обставин справи, недоведеність висновків суду які суд вважав встановленими та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд залишив поза увагою поведінку і нетверезий стан [PERSON] при завантаженні автомобіля на евакуатор, не дав оцінки акту виконаних робіт по подачі евакуатора та погрузці автомобіля від 09.02.2013 року, в якому зазначається що [PERSON] не має претензій до ФОП [PERSON], безпідставно не взяв до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], факт складання калькуляції не уповноваженою особою через п'ять днів після завантаження автомобіля на евакуатор, відсутність трудового договору між ФОП [PERSON] та водієм [PERSON] Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що власником автомобіля „ОРЕL VIVARO", д.р.н.з. [NUMBER], 2005 року випуску, є [PERSON] 8-9 лютого 2013 року вказаний автомобіль перебував у користуванні її сина [PERSON] За підозрою в керуванні [PERSON] в нетверезому стані автомобілем „ОРЕL VIVARO", д.р.н.з. [NUMBER], ст.інспектор ВДАІ ЧВМ УМВС України в Чернігівській області Прохоренко С.О. затримав і вилучив автомобіль, про що міліціонером-водієм прапорщиком міліції [PERSON] був складений протокол огляду та затримання транспортного засобу від 09.02.2013 року. У вказаному протоколі було зазначено, що у автомобіля деформоване ліве заднє крило, ліве середнє крило, ліва передня дверка, задня підніжка, автомобіль є зачиненим і ключі знаходяться у власника. Завантаження автомобіля на евакуатор та транспортування автомобіля до штраф майданчика здійснювалось водієм [PERSON] на евакуаторі, власником якого є ФОП [PERSON] і який має з ВДАІ України в Чернігівській області договір про співробітництво від 01.06.2010 року щодо надання послуг по звільненню автомобільних шляхів від транспортних засобів. [PERSON] вважає, що при завантаженні автомобіля на евакуатор, автомобіль отримав механічні пошкодження такі як: пошкодження переднього бамперу при погрузці та обидва пороги правою задньою дверкою, про що [PERSON] зробив відмітку на протоколі огляду та затримання автомобіля коли забирав автомобіль зі штраф майданчика. Вартість матеріального збитку [PERSON] вказує 3777 грн., яку вказав ФОП [PERSON] в калькуляції від 11.02.2013 року. Крім того, [PERSON] вказує також на те, що звістка про спричинення пошкоджень автомобілю завдала їй сильних душевних страждань, які вона оцінює у 10000 грн. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт спричинення працівником відповідача [PERSON] механічних пошкоджень автомобілю на суму, визначену калькуляцією, і тому відповідач повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду та судові витрати. Проте такі висновки зроблені при неповному дослідженні обставин справи і не відповідають матеріалам справи. Так, для настання відповідальності за ч.1 ст.1172 ЦК України, необхідно довести, що працівник, який завдав шкоду, перебуває у трудових відносинах з відповідачем. В матеріалах справи були відсутні дані про те що [PERSON] знаходиться в трудових відносинах з ФОП [PERSON] Згідно до відповіді Чернігівського міського центру зайнятості від 18.11.2014 року, трудовий договір між ФОП [PERSON] та [PERSON] в ЦЗ не реєструвався. Таким чином, є недоведеним факт перебування [PERSON] з ФОП [PERSON] у трудових відносинах. У письмових поясненнях ФОП [PERSON] вказав, що [PERSON] не перебував з ним у трудових відносинах, лише періодично залучався ним до виконання робіт по обслуговуванню та експлуатації евакуатора на підставі договору підряду чи договору про надання послуг, а відповідальність перед замовниками послуг по евакуації транспорту ніс він особисто. Частина 2 ст.1172 ЦК України передбачає відповідальність замовника по відшкодуванню шкоди, завданої іншою особою підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Представник ФОП [PERSON] [PERSON] в суді апеляційної інстанції пояснив, що водій [PERSON] залучався до робіт в ніч з 8 на 9 лютого 2013 року за усним договором про надання послуг. Виходячи з правової природи відносин між ФОП [PERSON] та водієм [PERSON], апеляційний суд приходить до висновку, що за усним дорученням ФОП [PERSON] водій [PERSON] в ніч з 8 на 9 лютого 2013 року надавав послуги по евакуації транспорту в межах договору про співробітництво від 01.06.2010 року. За таких обставин, в силу ст.1166 ЦК України, відсутні правові підстави для цивільної відповідальності ФОП [PERSON] за шкоду, спричинену діями [PERSON] під час завантаження автомобіля позивача на евакуатор. Про відсутність претензій до ФОП [PERSON] свідчить і акт № ОУ-0000007 здачі-прийняття робіт(надання послуг) від 09.02.2013 року, в якому [PERSON], у якого на час подій був у користуванні автомобіль позивача, зазначив, що претензій до ФОП [PERSON] стосовно подачі евакуатора, транспортування автомобіля та складної погрузки він не має (а.с.7). Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позов заявлений лише до ФОП [PERSON], який не може відповідати за шкоду, завдану іншою особою не при виконанні трудових обов'язків і не за договором підряду, то відсутні підстави для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України. Крім того, [PERSON] не доплачено 243,60 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру, а тому з неї на користь держави підлягає стягненню вказана сума.

Outcome: approved