Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, надіславши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити. З позовної заяви вбачається, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.11.1991 року. Від спільного проживання в них є дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду шлюбу є те, що у позивача з відповідачем різні погляди на моральні аспекти подружнього життя, сторони перестали вести спільне господарство, спільне життя не склалось, відповідач постійно в нетверезому стані влаштовує скандали, з 2015 року шлюбні відносини між ними припинені, шлюб має формальний характер. Відповідач в судове засідання не зявився, надіславши суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, оскільки причини на які вказує позивачка є надуманими та не відповідають дійсності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у позові про розірвання шлюбу [PERSON] слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав: \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 17.11.1991 року у Радянській сільській раді Кременецького району між сторонами було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 21. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2018 року за клопотанням відповідача сторонам по справі надавався строк на примирення, після спливу вказаного терміну відповідач на розірвання шлюбу не згодний, заперечував проти задоволення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3\~ст. 109 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у\~постанові N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", зокрема у п.п. 10, 14 проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності з положеннями ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч положенням ст.\~81\~ЦПК України позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили б про наявність передбачених ст. 112, 109 ЦПК України\~підстав для розірвання шлюбу. Позивачем не надано доказів того, що подальше збереження шлюбу є неможливим та що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Бажання позивача розірвати шлюб не може бути підставою для задоволення його вимог та розірвання шлюбу. В справі відсутні будь-які належні й переконливі докази, які б свідчили про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому суд не виключає, що сторони можуть повернутись до нормального сімейного життя. З врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у звязку з чим [PERSON] звернулася до суду, суд приходить до висновку про можливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сімї, - що зясовано із письмових позицій як позивача, так і відповідача. Враховуючи наведене про відсутність доказів стосовно встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що у позові про розірвання шлюбу необхідно відмовити за недоведеністю. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed