Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18 жовтня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Згідно п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Оскільки відповідач [PERSON] не надає банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов укладеного договору, тому внаслідок цього у нього станом на 30 квітня 2014 року виникла заборгованість у загальному розмірі 24841,77 грн., з яких: 6169,05 грн. - заборгованість за кредитом, 15513,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1500,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1159,13 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач просить стягнути таку у судовому порядку. Представник позивача Касич І.М. у судове засідання не з'явився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, однак його представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 31 січня 2015 року, подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та у задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку зі спливом строків позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» ( 17 липня 2009 року змінено найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 18 жовтня 2006 року був укладений договір №б/н, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 10000грн.00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що стверджується його підписом у заяві. Також встановлено, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов'язання, а саме не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього станом на 30 квітня 2014 року виникла заборгованість на загальну суму 24841грн.77коп.,з яких: 6169грн.05коп. - заборгованість за кредитом; 15513грн.59 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1500грн.00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500грн.00коп.- штраф (фіксована частина); 1159грн.13коп. - штраф (процентна складова). Разом з цим встановлено, що останній платіж по погашенню кредиту відповідачем [PERSON] було здійснено у серпні 2009 року в сумі 1655 грн.22 коп., після чого жодних платежів він не вносив і з цього часу за відкритим йому картковим рахунком не здійснював жодних розрахункових операцій, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором № б/н від 18.10.2006, укладеного між Приватбанком та клієнтом-Дзямулич Ю.М., станом на 30.04.2014 року (а.с.9-13). Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п.6.5 та п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг, позичальник зобов»язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перебільшення кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором, а при порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу… Разом з цим, згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої по справі №134 цс 14, яка згідно положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Така ж правова позиція Верховного Суду України висловлена по справам №6-14 цс 14, № 6-61 цс 14, № 6-127 цс 14, № 6-167 цс 14. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що перебіг позовної давності щодо стягнення з боржника сум за укладеним договором у відповідача [PERSON] почався з вересня 2009 року, оскільки саме з цього часу позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права, і закінчився відповідно у вересні 2012 року, однак позов до суду було подано тільки 10 червня 2014 року, тобто після спливу встановленого законом строку, а також того, що представник відповідача подала заяву, в якій просить у задоволенні позовних вимог відмовити у зв'язку зі спливом строків позовної давності, тому суд вважає, що у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити.

Outcome: dismissed