Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

07.06.2018 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що з відповідачем в 2008 році було укладено кредитний договір та нею отримано кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав умови договору. Відповідач зі своєї сторони порушив умови договору та має прострочену заборгованість. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області (суддя Чернишова Є.Ю.) від 08.06.2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості залишено без руху. 18.06.2018 року, через канцелярію суду, надійшла письмова заява від представника позивача на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення заяви без руху. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2018 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2018 року задоволено частково позовну заяву ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON], стягнуто заборгованість в розмірі 30669,41 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1665,09 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2018 року, заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.08.2018 у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Згідно розпорядження керівника апарату Фастівського міськрайонного суду Київської області №153 від 22.10.2018 року призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із закінченням п'ятирічного строку повноважень судді Чернишової Є.Ю. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.10.2018 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не зявився, однак одночасно з подачею позовної заяви додав до неї клопотання про розгляд справи в його відсутність. 02.10.2018 року, електронною поштою суду надіслав на адресу суду відповідь на заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач та його представник не з'явилися, в ході розгляду справи, 09.10.2018 року через канцелярію суду, надійшла заява від представника відповідача, в якій вона просила застосувати до даних правовідносин строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 10 жовтня 2008 року між позивачем ЗАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «Приват Банк» на ПАТ КБ «Приват Банк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). На підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват банк». АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань ПАТ КБ «Приват Банк». Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач ознайомившись із переліком послуг, що можуть бути надані, а саме: 1) платіжна картка кредитка «Універсальна», 2) зарплатна картка; 3) картка Gold; 4) пенсійна картка; 5) ощадкнижка; 6) дебетова особиста картка, зазначив, що бажає оформити на своє ім'я саме платіжну картку кредитка «Універсальна». Факт видачі та отримання картки «Універсальна» № [NUMBER] з кінцевим терміном дії картки 09/2012 жодна із сторін договору не заперечує, тому не підлягає доказуванню. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті складають між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві і відповідно до якого він зобовязався погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З вимог статті 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як зазначив в позовній заяві позивач у порушення ст. 526, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.04.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 32452,88 грн., яка складається: заборгованості за кредитом в сумі 4123,94 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 24625,33 грн., 1920,14 грн. - заборгованність за пенею та комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина) та 1533,4 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, пунктом 1.1 Умов і правил надання банківських послуг, передбачено, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами складають договір про надання банківських послуг. За правилами п. 3.1 Умов, для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок та видає картку, вид і трок дії якої визначено в заяві і пам'ятці клієнта, підписом якої клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання такого договору є дата відкриття рахунку, зазначеної в розділі «відмітки банка» заяви. Згідно п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою» банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача просить застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається зі закінчення строку дії картки.. Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 04 листопада 2015 року №6-1926цс15, постанові Верховного Суду від 11.03.2015 року по справі №6-16цс15, а також постанові 19 березня 2014 року №6-14цс14. Згідно з частиною 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Так, відповідно до 3.1.1. Правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, строк дії картки вказаний на її лицевій стороні, картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, відповідно до Правил користування платіжною карткою, укладеного між ПАТ КБ "Приват Банк" і [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся з позовом до суду 07 червня 2018 року, а строк дії картки закінчився у жовтні 2012 року. Враховуючи правову позицію зазначеної в постанові Верховного суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, саме з даної дати починається перебіг строку позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно строк позовної давності сплинув. Таким чином, судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву у червні 2018 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив і який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки. Поважних причин пропуску Банком строку звернення до суду судом не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило. Доводи представника позивача стосовно того, що по даним вимогам ними встановлений п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності терміном 50 років не приймається судом до уваги, оскільки виходячі з Умов надання кредиту, на які посилається позивач, в них взагалі відсутній даний пункт, за яким встановлюється позовна давність терміном в 50 років. Крім того, відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Будь-яких доказів, які б підтверджували про укладення Договору про збільшення тривалості позовної давності представником позивача не надано, тому застосуванню підлягають положення ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. (правова позиція ВСУ, висловлена в постанові від 19.03.2014 року). Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. (Правовий Висновок зробив ВСУ у справі №6-1138цс15 від 25.05.2016 року). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки АТ «КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом як до основної вимоги так і до додаткової вимоги, то згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України це є підставою для відмови у позові. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed