Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, відповідно до ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 16 грудня 2009 року, постанови Зборівського районного суду від 23 жовтня 2009року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено для відбування покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду від 7 квітня 2008 року. Відповідно до розпорядження голови Зборівської районної державної адміністрації від 5 листопада 2009 року №670 «Про надання статусу - дитина позбавлена батьківського піклування та влаштування малолітньої [PERSON]» дитину влаштовано в Тернопільський обласний комунальний спеціалізований будинок дитини на повне державне забезпечення. Відповідно до розпорядження голови Зборівської районної державної адміністрації від 6 червня 2012 № 312-од «Про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування «малолітню дитину влаштовано в Коропецький обласний ліцей-інтернат з посиленою військовою підготовкою на повне державне забезпечення. Відповідно до розпорядження голови Монастирської районної адміністрації від 18 лютого 2013 року «Про створення прийомної сім`ї [PERSON] і передачу дитини [PERSON] на виховання та спільне проживання «малолітню передано на виховання та спільне проживання в прийомну сім`ю [PERSON]. Відповідно до інформації Тернопільського міського відділу управління МВС України в Тернопільській області [PERSON] звільнена з місць позбавлення волі 5 квітня 2013 року. З того часу мати дитини не цікавилася малолітньою, станом її здоров`я, не намагалася з`ясувати місце перебування дочки. Мати фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Представник органу опіки і піклування подала клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, можливість примирення категорично заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що дуже любить свою неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], але так як відбувала реально покарання не мала можливості належно виконувати свої обов'язки по вихованню та утриманню неповнолітньої дочки Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти: Відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] від 3 вересня 2007 р. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає в прийомній сім`ї. У своєму висновку, затвердженому рішенням №2 комісії з питань захисту прав дитини Зборівської районної державної адміністрації від 6 березня 2014 року орган опіки і піклування Зборівської райдержадміністрації вирішив за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітньої дочки [PERSON] - [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Разом із тим, відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), у рішенні по, яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При розгляді справи стороною позивача Органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації не доведено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків і позбавлення її батьківських прав є в даному випадку способом захисту прав та інтересів дитини [PERSON]. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши думку відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed