Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом в суд до відповідача ПАТ "Універсал Банк" про припинення договору поруки. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що 16.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк» було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 058-2008-2875 від 07.10.2008р. Предметом Договору є надання позичальнику від Кредитора грошової позики в сумі 15 000 швейцарських франків, на умовах визначених Договором. 16.10.2012 року, відповідач та позивач уклали Договір поруки. Пунктом 1.1 даного договору сторони погодили, що Поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №058-2008-2875 та Додаткової угоди від 16.10.2012р., в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно розділу 6 Додаткової угоди від 16.10.2012 року «Відповідальність сторін», за домовленістю банку та позичальника передбачено нові умови відповідальності Поручителя. Відповідно до пунктів 6.2, 6.3, 6.4 Кредитного договору та 10.7 Додаткової угоди до Кредитного договору, поклали на поручителя додаткову цивільно-правову відповідальність на основі невигідних для Поручителя правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, приєднання до невиконаного обов'язку нового додаткового. На внесення вказаних змін до основного договору, як зазначає представник позивача, поручитель згоди не надавав. Вважає, що у зв'язку із укладенням Додаткової угоди, якою передбачені нові умови відповідальності, Договір поруки потрібно визнати припиненим, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача подав уточнення позовних вимог, пояснення надав згідно уточнень позовних вимог, просить позов задоволити. Представник відповідача- Сагайдак І.В. по належній довіреності від 11.12.2013 року, в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, позовну заяву вважає незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а обґрунтування представником позивача позовних вимог безпідставним, та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. В судовому засіданні подала письмові заперечення на позовну заяву про припинення Договору поруки. Позовні вимоги заперечує, пояснюючи, що 16.10.2012 року, між банком та позивачем дійсно було укладено Договір поруки, згідно якого, а саме п. 1.1 - Поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №058-2008-2875 та Додаткової угоди від 16.10.2012р., в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Тобто при підписанні Договору поруки, Поручителя було повідомлено про всі умови Основного договору, а також Додаткової угоди від 16.10.2012 року, про що свідчить також і п. 1.2 Договору поруки, згідно якого Поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови Основного договору і він погоджується з ними. Також представник відповідача пояснює, що п. 6.2, 6.3, 6.4 та 10.7 Додаткової угоди до Кредитного договору - це умови відповідальності Позичальника за Кредитним договором, проте відповідно до цих умов, вони не збільшують обсяг відповідальності Поручителя. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Відповідно, поручитель був повідомлений про всі умови Кредитного договору та Додаткової угоди до Кредитного договору, про що свідчить п. 1.1. та 1.2 Договору поруки. Таким чином, за відсутності нормативних умов для припинення Договору поруки, просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги безпідставними, недоведеними в судовому засіданні і такими, що не підлягають до задоволення за наступних підстав. Ч. 1 ст.559 ЦК України встановлено, що порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як роз'яснено у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Судом встановлено, що 16.10.2012 року, між банком та позивачем дійсно було укладено Договір поруки, згідно якого, а саме п. 1.1 - Поручитель поручається перед Кредитором за виконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №058-2008-2875 та Додаткової угоди від 16.10.2012р., в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Даний Договір був укладений добровільно обома сторонами, які погодились з його умовами, про що вони засвідчили своїми підписами. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження того, що договори між сторонами було укладено внаслідок застосування зловживання становищем, помилки чи введення Поручителя в оману, представник позивача не надав. Суд вважає, що волевиявлення сторін на укладенні Договору поруки було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Уточнення позовних вимог судом до уваги не береться, оскільки в ньому йдеться про кредитний договір, який не є предметом позову. Судом в ході розгляду справи не встановлено факту збільшення обсягу відповідальності за Кредитним договором позивача, а відповідно підстав, які тягнуть припинення Договору поруки. Позивач добровільно уклав з відповідачем Договір поруки на підставі вільного волевиявлення і ставлячи підпис, вважав його справедливим. А також відповідно до п. 5.8 Договору поруки, підтвердив, що в належній формі з відповідачем вони дійшли згоди з усіх істотних умов Договору. З наведених причин суд не вбачає підстав для припинення Договору поруки. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та недоведеними в судовому засіданні.

Outcome: dismissed