Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку в подальшому уточнила. Просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Мотронівська (колишня назва Володарського), 15 загальною площею 68 кв.м, житловою площею 45,8 кв.м. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2003 року вона постійно проживає без реєстрації зі своєю сімєю за зазначеною адресою. Власником домоволодіння відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно є [PERSON], яка померла 18.02.1994 року. У зазначеному житловому будинку після смерті [PERSON] проживала її рідна сестра [PERSON] У 2003 році [PERSON] надала дозвіл позивачу та її сімї проживати у спірному будинку, оскільки сама переїхала в іншу місцевість та цей будинок їй був не потрібен. У будинку ніхто не зареєстрований, проживає там виключно сімя позивача. Позивач вільно, добросовісно, відкрито, безперервно володіє спірним домоволодінням більше 10 років. Проводить поточний ремонт, підтримує домоволодіння у належному стані, сплачує комунальні послуги. Спадщина щодо зазначеного будинку відумерлою не визнавалася, інші володільці та бажаючі користуватися будинком відсутні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позові. Пояснила, що у спірному будинку вона постійно проживає 13 років та добросовісно, відкрито і безперервно володіє спірним домоволодінням. На зазначене нерухоме майно ніхто не претендує, ніхто до неї з цього приводу не звертався. Про зареєстрованих у будинку осіб їй нічого не відомо, в домовій книзі відомості про реєстрацію відсутні. Будинок її родина доглядає, сплачує комунальні послуги, робить ремонт. Уклали договори про надання комунальних послуг. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг "Муніципальний центр послуг м. Кривого Рогу" у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи виконавчого комітету Криворізької міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності за участю представника виконкому Інгулецької районної у місті ради. Судом ухвалено про розгляд справи без його участі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що жінка на імя [PERSON] здала йому та позивачу в 2004 році зазначений будинок, приблизно через три роки вона принесла документи на нього та сказала що виїжджає до Росії і будинок їй не потрібен. Він проживає там з позивачкою до теперішнього часу, сплачують комунальні послуги. За час проживання жодних вимог щодо будинку заявлено не було. Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] з 2003 року проживає без реєстрації за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мотронівська (колишня назва - Володарського), 15. Разом з нею проживають цивільний чоловік [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 8, 54). Право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано за [PERSON] (а. с. 9, 55). Домоволодіння складається з житлового будинку А-1 загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 45,8 кв.м, сараю Б, літньої кухні В, погребу Д п/д, вбиральні Е, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі № 1, 2 (а. с. 33-34, 59-62). 18.02.1994 року [PERSON] померла (а. с. 10, 56). 24.06.1994 року до Пятої криворізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись рідні сестри спадкодавиці [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також з заявами про прийняття спадщини за законом 16.08.1994 року подали: рідний брат спадкодавці [PERSON], [INFO], та рідна сестра спадкодавиці [PERSON], [INFO]. 13.02.2007 року заяви про пропущений строк для прийняття спадщини та про небажання продовжувати цей строк в судовому порядку подали рідні сестри спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] (а.с. 96). Відповідно до звіту з оцінки нерухомого майна від 10.10.2016 року, виконаного Приватним підприємством «Юркомінвест», станом на 18.02.1994 року оціночна вартість житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мотронівська (колишня назва - Володарського), 15 становить 34631 грн (а. с. 20-28). За адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мотронівська (колишня назва - Володарського), 15 зареєстровані особи відсутні (а. с. 77). Зазначене підтверджується також оглянутою у судовому засіданні домовою книгою на спірний будинок. [PERSON] укладено договори про надання послуг з газопостачання та централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою спірного будинку (а. с. 16, 17-19), здійснюється оплата комунальних послуг, що надаються за цією адресою (а. с. 14). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст.ст.328, 344 ЦК України щодо підстав набуття права власності, а саме набуття права власності за набувальною давністю. Відповдно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи з положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути , в тому числі, визнання права. Відповідно до приписів ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту зазначеної норми, набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги. Володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача засновані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику відмовлено. Як розяснює п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В силу ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України випливає, що для визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, позивачем має бути доведено такі обставини, як законний обєкт володіння, добросовісність, відкритість, давність володіння і його безперервність. Оскільки позивачем не доведено належними доказами добросовісності набуття спірного нерухомого майна, як необхідної обставини для визнання за нею права власності за набувальною давністю, вона знала, що володіє річчю незаконно, належних доказів відмови власника від права власності на нерухоме майно суду надано не було, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Сам по собі факт користування майном не є підставою виникнення права власності. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed