Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

01 березня 2019 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною заявою, яку мотивував тим, що 12 серпня 2014 року його син [PERSON] загинув при виконанні обов`язку військової служби під час проведення антитерористичної операції у Донецькій області. Вважає, що його син загинув внаслідок збройної агресії та воєнного конфлікту, розпочатих Російською Федерацією проти України. Посилаючись на вказані обставини, заявник просив суд встановити юридичний факт загибелі [PERSON] при виконанні бойового завдання 12 серпня 2014 року поблизу м. Мар`їнка Петровського району Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Заявник зауважує, що вказаний ним юридичний факт може бути встановлений лише в судовому порядку, так як іншого порядку щодо цього не передбачено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2019 року (суддя Остапенко Н.Г.) провадження у цивільній справі закрито. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2020 року справу розподілено в провадження судді Басової Н.В. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник - адвокат Макаревич К.В. не з`явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. письмово просив розглядати справу без його участі. Представник заінтересованої особи Російської Федерації у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Суд зауважує, що розгляд даної справи неодноразово відкладався. Обов`язковою явка сторін у судове засідання не визнавалась. Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином сповіщених учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Відповідно до наказу керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 01 червня 2016 року № 17 дск, [PERSON] залучено до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській області з 27 травня по 12 серпня 2014 року (а.с. 29). [INFO] помер [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до довідки про причину смерті № 544/л від 19 серпня 2014 року та лікарського свідоцтва про смерті № 544/ле від 19 серпня 2014 року [PERSON] помер [INFO] внаслідок численних ушкоджень внутрішніх органів, множинних проникаючих поранень тулубу, ушкоджень внаслідок військових дій, від вогнепальної та іншої звичайної зброї (а.с. 25-27). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2015 року встановлено факт участі громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, у бойових діях під час антитерористичної операції. Встановлено факт загибелі 12 серпня 2014 року громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровська, під час бойових дій в зоні антитерористичної операції в селищі Маріїнка, Петровського району Донецької області. В іншій частині вимог - відмовлено (а.с. 92-97). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини першої, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, та в судовому порядку встановлення таких фактів можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Юридичний факт, про встановлення якого порушує у цій справі питання заявник (наявність збройної агресії проти України зі сторони Російської Федерації), є загальновідомим та встановленим в порядку окремого провадження бути не може. У зв`язку зі смертю [PERSON] було видано свідоцтво про смерть, а причина смерті не може бути встановлена у судовому порядку. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 липня 2020 року по справі № 711/7922/17 (провадження № 61-41461св18). З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що заявлені вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed