Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У вересні 2014р. позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль ЗАЗ-1102, реєстраційний номер [NUMBER], та зобов'язати органи ДАІ зареєструвати право власності на цей автомобіль на його ім'я. В обґрунтовування заявленого позову позивач вказував, що 04.04.2011 року він досяг згоди з [PERSON] щодо купівлі-продажу автомобіля марки ЗАЗ, модель 1102, 1992 року випуску, білого кольору, № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належав [PERSON] Однак за пропозицією [PERSON] замість укладення договору купівлі-продажу ними було оформлено генеральну довіреність ВРЕ № 769868 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], згідно з якою він мав право володіти, користуватися та відчужувати даний автомобіль. З того ж дня [PERSON] передав йому автомобіль, а він сплатив за нього гроші в сумі 12750 гривень, про що свідчить надана ним власноруч написана розписка, в якій зазначено, що кошти він отримав за продаж вказаного автомобілю. На його думку, з 04.04.2011 року він є власником придбаного автомобіля, всі ці роки саме він придбав поліси обов'язкового страхування. Однак на теперішній час сплинув строк дії генеральної довіреності і фактично він позбавився права власності. Пославшись на ст.ст.317, 321, 336, 347 ЦК України, просив позов задовольнити. В подальшому позивач від частини позовних вимог, а саме: зобов'язання органу ДАІ зареєструвати автомобіль на його ім'я, відмовився, про що судом 24.10.2014 р. було постановлено відповідну ухвалу. Позивач в судове засідання після оголошеної перерви не з'явився, направив для участі у справі свого представника, яка позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником транспортного засобу- автомобіля марки ЗАЗ, модель 1102, 1992 року випуску, білого кольору, № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15) 18.10.2010 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON] довіреність на право експлуатації та розпорядження з правом продажу автомобіля марки ЗАЗ, модель 1102, 1992 року випуску, білого кольору, № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], посвідчену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.13) В свою чергу 04.04.2011 року [PERSON] видав довіреність на право експлуатації та розпорядження з правом продажу вищевказаного автомобіля на ім'я [PERSON], яка була посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.14) Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст.238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності. Доводи позивача, що між ним та [PERSON] було укладено в усній формі договір купівлі-продажу автомобіля марки "ЗАЗ" модель 1102, 1992 року випуску, білого кольору, № шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], відповідно до якого він передав [PERSON] грошову суму у розмірі 12750 гривень, а відповідач передав йому вказаний автомобіль, не можуть бути прийняти до уваги, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Власником спірного автомобіля є [PERSON], за яким зареєстровано його право власності. Оформлення купівлі-продажу автомобіля шляхом видачі довіреності не відповідає вимогам законодавства. Надання довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль, оскільки підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. Пунктами 2, 7, 8 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Згідно з п. 7 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів» власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники - зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. 8 «Правил державної реєстрації та обліку автомобілів» реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, та вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ і залишається зареєстрованим за [PERSON] Сторони не вжили заходів щодо переоформлення автомобіля у порядку, визначеному «Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів», а тому до позивача не перейшло право власності на автомобіль. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов не ґрунтується на нормах закону та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed