Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] 08.05.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона разом з своєю сім`єю проживає у кв. [ADDRESS] . Поверхом вище проживає відповідач у кв. 105 . У період з 25.11.2017 р. по 24.04.2019 р., з вини відповідача відбулись неодноразове, а саме більше 60 разів, залиття ванної кімнати в квартирі позивача. Позивач звертався до відповідача з вимогою припинити псувати їх майно, проте відповідач жодним чином не реагувала. Також позивач зазначила, що її чоловік неодноразово звертався до начальника ЖЕД №6 із заявами, у яких повідомляв про періодичні залиття квартири та просив направити комісію для складання акту. Тривалий час посадові особи ЖЕД №6 ігнорували вказані заяви. Лише 18.02.2019 р. комісією у складі головного інженера ЖЕДД №6 [PERSON], голови комісії, майстра дільниці №9 [PERSON] , майстра ремонтної дільниці [PERSON] , призначеної начальником ЖЕД №6 [PERSON] , було складено акт обстеження квартири позивача, де за висновком комісії встановлено, що залиття відбулось через недбале відношення до сантехнічного обладання мешканців кв. [ADDRESS] , яка належить відповідачу, що призвело до залиття нижчерозташованої квартири позивача. Зокрема, у ванній кімнаті з`явилися плями на стелі і стіні розміром 0,5 кв.м., з`явились сирість, пліснява, грибок та пошкоджено обладнання душової кабіни лектричним бойлером, який зірвався з кріплень. 10.04.2019 року комісією, було складено ще один акт обстеження квартири позивача, де за висновком комісії встановлено, у ванній кімнаті з`явилися плями залитя по всій площі стелі, плями залиття водоемульсійного покриття стіни площею 1,45 кв.м та що залиття відбулось через недбале відношення до сантехнічного обладання мешканців кв. [ADDRESS] . 22.04.20198 р. за замовленням позивача на підставі договору № 034 від 18.04.2019 р. ТОВ "Інститут незалежної експертної оцінки" було здійснено назалежну оцінку вартості проведення відновлювального ремонту квартири. В результаті оцінки вартість проведення відновлювального ремонту квартири після її залиття склала 6300,00 грн. Також позивач зазначив, що 30.09.2018 р, він був змушений замінити бойлер, який пошкодився внаслідок того, що зірвався з крплень на стіні, яка була надмірно вологою та сирою. Розмір витрат по заміні болеру позивачем оцінено 2 817,00 грн. Таким чином позивач зазначив, що вартість матеріальної шкоди становить 9 117,00 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати шкоду, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. Також позивач зазначив, що вона понесла моральну шкоду, яку оцінила в розмірі 30 500,00 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача судові витрати. На підставі наведеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 22.05.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою суду від 23.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.107-108, 161-162). 16.08.2019 року до суду від відповідача, надійшов відзив на позов, за яким остання заперечувала проти задоволення вимог позивача з підстав його необгрунтованості, зазначивши при цьому, що залиття квартири позивача сталось не з її вини, а внаслідок протікання покрівлі даху, що призвело до залиття стелі та стін належної їй квартири на кухні, ванній кімнаті, санвузлі, а також стелі 9 поверху під`їзду. Як зазначила відповідачка, оскільки квартира позивача знаходиться нижче її вкартири, протікання дощової води є ймовірним і до квартири позивача. Та зазначила, що всі прилади водопостачання в її квартирі знаходяться в справному стані. Також зазначила, що акт не є належним доказом залиття квартири, оскільки жоден представник ЖЕО № 6 не обстежував її квартиру. На підставі наведеного просила в задоволені позову відмовити (а.с.123-125). 30.08.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач на вимогах позову наполягала, з підстав викладених в позовних вимогах, також зазначила, що з моменту звернення з даним позовом до суду, відповідач перестала заливати її квартиру, та ними було зроблено відновлювальний ремонт (а.с.151-156). В судовому засіданні представник позивача на вимогах позову наполягав з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення вимог позивача заперечував з підстав викладених у відзиву на позов. Суд, вислухавши пояснення та запечерення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] є співласником квартири [ADDRESS] (а.с.56-57). Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.14-16). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed