Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

сторони в шлюбі з 22.07.2011р., дітей не мають. [PERSON] 17.06.2016р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він не поважав її як дружину, зловживав алкогольними напоями через що часто сварились та конфліктували, вона втратила до відповідача добрі почуття, не хоче миритись і поновлювати з ним шлюбні стосунки, що вона в 2014р. вже зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, але через надію на збереження сімї, просила залишити такий без розгляду. В суді позивачка позов підтримала, з мотивів наведених у ньому, пояснила, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він зловживав спиртним напоями, не поважав її як дружину, через що часто конфліктували, вона втратила до відповідача добрі почуття, не хоче миритись і поновлювати з ним шлюбні стосунки, які припинили в травні 2016р., настоює на розірванні шлюбу. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач в судове засідання не зявився, 25.07.2016р. в телефонному режимі просив про розгляд справи у його відсутності (а.с. 15). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. З пояснень позивачки, а не вірити таким, суд немає підстав, долученого до справи свідоцтва про шлюб (а.с. 3) видно, що сторони в шлюбі з 22.07.2011р., дітей не мають, у травні 2016р. припинили подружні стосунки, разом не проживають, позивачка миритись не бажає, настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 1 від 21.12.2007р. проголошена\~Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Сторони, як убачається із матеріалів справи, не підтримують подружніх стосунків із травня 2016р. через непорозуміння та сварки. Позивачка настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що не любить відповідача, не бажає поновлювати сімейні стосунки і проживати з ним однією сімєю. Із оглянутих матеріалів цивільної справи Городоцького районного суду Львівської обл. № 2/441/389/2014р. убачається, що [PERSON] в минулому зверталась в суд із позовом про розірвання шлюбу. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини подружжя Надич, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що юридичне підтримання шлюбних відносин в даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства, суд задоволює позов. Суд відмовляє [PERSON] у відновленні дошлюбного прізвища Гримнак, з огляду на наступне. За змістом\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію актів цивільного стану " державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відповідними органами держаної реєстрації актів цивільного стану у встановлених законом випадках. За положенням ч. 6 ст. 15 цього Закону, той з подружжя , який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органи держаної реєстрації акту цивільного стану під час держаної реєстрації розірвання шлюбу. Із змісту ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу, що передбачено ч. 3\~ст. 234 ЦПК України. Позивачкою заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. Відповідно до\~ч. 1 ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірванні шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, при розгляді справи позивачкою не доведено факт порушення її прав у зв'язку з необхідністю зміни її дошлюбного прізвища Гримнак, суд вважає, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, та тому в їх задоволенні відмовляє.

Outcome: dismissed