Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 17.05.2021 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 26.05.2021. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.04.2006 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №KGOWGK01580018, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. на термін до 14.04.2016, який відповідач зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії, а також інші витрати згідно кредитного договору. Позивач зазначив, що згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми погашеної в строк заборгованості за кредитом. У позовній\~заяві позивач вказує, що відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Позивач зазначає, що відповідач станом на 20.04.2021 має заборгованість в сумі 107434 грн. 60 коп., яка складається з 7339 грн. 71 коп. заборгованості за тілом кредиту, 25998 грн. 13 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2790 грн. заборгованість по комісії та 71306 грн. 76 коп. пені. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 509, 525-527, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 107434 грн. 60 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2270 грн. Ухвалою суду від 03.06.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі-ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 03.06.2021 (а.с. 30); в позовній заяві представник позивача [PERSON] просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення 08.06.2021 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 31), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи зі слідуючого. В судовому засіданні встановлено, що 17 квітня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №KGOWGK01580018, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000 грн., шляхом надання готівкою через касу на купівлю будинку та 1000 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячно 0,45% від суми виданого кредиту, з кінцевою датою повернення кредиту до 14.04.2016 (а.с. 9-10). Пунктом 1.1. сторони визначили загальний розмір суми кредиту, який склав 11000 грн. та порядок погашення заборгованості за цим договором, а саме: щомісяця в період з 12 по 17 число кожного місяці відповідач повинен сплачувати позивачу кошти в сумі 189 грн. 44 коп. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та комісії. Відповідно до пункту 1.3 Договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека квартири: 3-х кімнатний будинок по [ADDRESS] , а також всі інші види застави іпотеки, поруки й т.п., надання банку з метою забезпечення зобов`язання за даним договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20.04.2021 становить 107434\~грн.\~60\~коп.,\~яка складається\~з 7339\~грн.\~71\~коп.\~заборгованості за\~тілом кредиту,\~25998\~грн.\~13\~коп.\~заборгованості за\~відсотками за\~користування кредитом,\~2790\~грн.\~заборгованість по\~комісії та\~71306\~грн.\~76\~коп.\~пені (а.с. 4-8). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом,\~пенею)\~є грошова\~сума або\~інше майно,\~які боржник\~повинен передати\~кредиторові у\~разі порушення\~боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України,\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши надану позивачем копію кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку про те, що сторони узгодили порядок надання кредиту відповідачу шляхом надання готівкою через касу суми коштів. Однак, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту здійснення видачі готівки через касу відповідачу суми кредиту, зазначену в п. 1.1. договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту отримання кредиту відповідачем за кредитним договором, укладеним 17.04.2006 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, а тому доводи позивача про необхідність повернення коштів є безпідставними. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом отримання кредитних коштів відповідачем. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду в сумі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №BOJ62B3FB4 від 12.05.2021 (а.с. 3), покладаються на позивача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed