Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує тим, що знаходилась у шлюбі з відповідачем, який розірваний у 2002 році. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, та дочку [PERSON], [INFO]. Діти мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. На даний час син [PERSON] продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату і має задовільний стан здоров'я. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) і до закінчення сином навчання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі: сплачує аліменти на їх спільну з позивачкою неповнолітню дочку [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку, а також з нього стягуються аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON], який є інвалідом першої групи, в розмірі 1/6 частини заробітку. Тобто, з нього щомісячно відраховуються аліменти, які складають близько половини його доходів. Тому, посилаючись на викладене, відповідач зазначає, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітньому сина [PERSON], який продовжує навчання, і просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 2002 році. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, та дочку [PERSON], [INFO]. Діти мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Батьком дітей, зокрема, повнолітнього сина [PERSON] відповідно до свідоцтва про його народження є відповідач /а.с. 3/. Відповідач виплачував аліменти до досягнення сином [PERSON] повноліття згідно з рішенням Роменського міськрайонного суду від 25 грудня 2009 року /а.с. 4/. В даний час сину виповнилося 18 років і він продовжує навчання у Кременчуцькому коледжі транспортної інфраструктури на денному відділенні /а.с 8/. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 180, 182, 198-200 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України обов'язок утримувати дитину покладено не лише на батька, але й на матір. Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного. Загальна сума доходу позивачки за три квартали 2013 року за винятком аліментів, становить 27000 грн. /а.с. 53-55/, тобто 3000 грн. на місяць, що більш ніж у двічі перевищує прожитковий мінімум, тому вона може утримувати повнолітнього сина. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «Ромнигазбуд» підсобним робітником і згідно з довідкою про доходи розмір його заробітної плати за період з березня по серпень 2014 року склав 7354 грн. 59 коп., що в середньому в місяць складає 1225 грн. 76 коп. (а.с. 30, 46) Відповідно до рішень Роменського міськрайонного суду від 25 грудня 2009 року і 24 червня 2010 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), та на утримання батька [PERSON], який є інвалідом 1 групи, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) /а.с. 4, 39, 62/. За вказаний у довідці про доходи період з відповідача відраховано аліментів в загальному розмірі 3279 грн. 43 коп., що в середньому в місяць складає 546 грн. 57 коп. /а.с. 30, 46/. Звідси, заробіток відповідача в місяць з урахуванням вже стягнутих з нього аліментів складає 679 грн. 19 коп. (1225, 76 грн. - 546, 57 грн. = 679, 19 грн.), що свідчить про незадовільний матеріальний стан [PERSON] Відповідно до ст.ст. 198, 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто, батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Оскільки рівень доходу [PERSON] не може забезпечити йому визначеного законом прожиткового мінімуму, тому можливість утримувати повнолітнього сина у нього відсутня. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову [PERSON] за необґрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed