Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

30.08.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що згідно договору\~купівлі продажу\~від 13.11.1992\~року засвідченого\~секретарем виконкому\~Ветикокстромської сільської\~ради він\~є власником\~1/2\~будинку за\~адресою:\~вул.\~Клімашкіна,\~24\~в с.\~В.\~Костромка,\~Апостолівського району,\~Дніпропетроської області.\~За цією\~адресою він\~мешкає разом\~з сімєю.\~Власником іншої\~1/2\~частини будинку\~за вказаною\~адресою є\~[PERSON],\~[INFO].\~26.04.2003\~року [PERSON]\~померла.\~За життя\~останньої між\~ними були\~добросусідські відносини.\~Достеменно вони\~не знали\~хто є\~власником будинку,\~тому після\~її смерті\~чекали на\~появу спадкоємців\~та нових\~сусідів.Через декілька\~років так\~і не\~зявилися спадкоємці\~будинку,\~за ним\~ніхто не\~доглядав,\~двір почав\~заростати буряном,\~будівля похилилася,\~дах руйнувався.\~Територіальна громада\~в особі\~[PERSON] міської\~ради також\~не зверталася\~з заявою\~про визнання\~спадщини відумерлою,\~що підтверджується\~відсутністю даних\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно.\~Позивач сімєю\~прийняли рішення\~самостійно відкрито\~доглядати за\~будинком,\~щоб його\~руйнування не\~спричинило фатальні\~наслідки для\~їх частини\~дому та\~забруднення подвір`я,\~адже згідно\~плану будинку\~видно,\~що дві\~його частини\~зєднані в\~одне ціле.\~Близько 12\~років позивач\~доглядає за\~будинком,\~фарбує його,\~лагодить паркан,\~і двері,\~прибирає сміття\~на подвірї\~та ін..\~В будинку\~виявили свідоцтво\~про право\~власності на\~будинок,\~в якому\~його власником\~вказано [PERSON]На даний\~час позивачем\~на даху\~будинків встановлено\~енергозберігаючі сонячні\~батареї,\~що суттєво\~економить кошти\~на обігрів\~будинків в\~зимовий період\~та на\~їх обслуговування.На підставі вищевказаного просить позов задовольнити в повному обсязі, визнавши за ним право власності на вищевказаний будинок. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні просили позов задовольнити, оскільки позивач набув право власності на вказаний будинок. Представник [PERSON] міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області до судового засідання не з`явився, подав відзив на позов, в якому зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача, щодо заявлених позовних вимог не заперечує. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що позивач володіє будинком розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Велика Костромука, вул. Клімашкіна, 24/1, та здійснює відповідний догляд за вказаним будинком. Суд, заслухавши позивача та його представників, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З договору куплі продажу від 1992 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності передано 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Велика Костромука, вул. Клімашкіна, 24/1, (а.с. 15-16), вказаний факт також підтверджується відповідним технічним паспортом на зазначений житловий будинок (а.с. 9-14). З свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1996 року встановлено, що 1/2 частина житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Велика Костромука, вул. Клімашкіна, 24/1, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 7-8). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 26.04.2003 року, що підтверджується відповідним актовим записом про смерть № 19 від 01.05.2003 року. З листа державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 31.10.2018 року № 702/01-16 встановлено, що 17.12.2003 року після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа на підставі заяви [PERSON], який мешкав в м. Кривому Розі, вул.. Якір, 22/27, про видачу права на спадщину за заповітом на майно померлої [PERSON] Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені\~ст. 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до\~ст. 16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч. 1\~ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. За роз'ясненнями п.п. 9, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3\~ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2\~ст. 344 ЦК). Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. За змістом\~ст. 344 ЦК України\~при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. З огляду на положення статті та роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не повинен знати і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, а також обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, зберігання, тощо, виключає застосування набувальної давності. З наведеного можна зробити висновок, що встановлюючи, чи є володіння добросовісним, насамперед слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння, а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Оскільки користуючись житлом, яке не є його власністю, позивач був обізнаний про власника, його володіння спірним майном не можна вважати добросовісним, оскільки позивачу було відомо, що власником спірного житла, є померла [PERSON] Померла за життя склала заповіт на [PERSON], що було відомо позивачу, про що зазначив позивач в судовому засіданні, тому суд вважає, що правові підстави для встановлення факту добросовісного, безперервного, відкритого користування спірним домоволодінням позивачем відсутні, а\~\~тому відсутні і підстави для\~\~визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю.

Outcome: dismissed