Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філі «Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства «Донецька залізниця» та просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь нараховану, але виплачену йому вихідну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію, яка складає 50 025 грн. 84 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що 06.06.2017 року він був звільнений за власним бажанням зв`язку з виходом на пенсію за віком, відповідно до ст. 38 КзпП України, проте остаточний розрахунок при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію за віком, акціонерне товариство "Українська залізниця" добровільно сплатити відмовляється. 13.12.2019 року ухвалою Печерського районного суду провадження у цивільній справі відкрито, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вимоги позову не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що з 16.03.2017 року нарахування заробітної плати було припинено, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхом залізничного та автомобільного сполучення, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введено в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року № 62/2017. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , згідно з наказом №470 від 01.08.1983 року принятий до Ворошиловградської дистанції цивільних споруд Донецької залізниці. На підставі Наказу Управління Донецької залізниці № 516/Н від 30.10.2000 р., Луганська дистанція цивільних споруд перейменована у Луганську дистанцію цивільних споруд і водопостачання. На підставі наказу Управління Донецької залізниці № 43/Н від 09.02.2005 року, Луганська дистанція цивільних споруд та водопостачання у Донецької залізниці перейменована у Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Донецької залізниці. З 01.06.2005 року позивач, був переведений на посаду начальника відділу водопостачання і санітарно-технічних пристроїв про, що сформований відповідний запис №15 у трудовій книжці. 07.06.2006 року Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Донецької залізниці перереєстроване в Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства «Донецька залізниця», згідно наказу № 346/Н від 07.06.2006 р. На підставі Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» № 4442-IV від 23.02.2012 року, Постанови Кабінету Міністрів від 25.06.2014 р. № 200 «Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію « Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Луганське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» Луганської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016р. № 383. На підставі постанови Кабінету міністрів України від 31.10.2018 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» перейменоване в акціонерне товариство «Українська залізниця». Наказом № 93-ОС від 06.06.2017 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, ст. 38 КЗпП України. Протоколом комісії по встановленню трудового стажу та розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком від 06.06.2017 року [PERSON] , встановлено непереривний стаж роботи, який дає право на виплату надбавки за вислугу років і складає 33 роки, 08 місяців, 9 днів. Також, протоколом комісії встановили, що середньомісячна заробітна плата за 2 повних календарних місяці, що передують виходу на пенсію за віком, складає 8337,64 грн. Розмір вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у долях до заробітку складає 50025,84 грн., 6-ти середньомісячних заробітків, згідно п. 3.26 Колективного договору. Позивач, просить суд стягнути з АТ «Українська залізниця» остаточний розрахунок при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію за віком, адже добровільно відповідач відмовляється провести відповідний розрахунок з ним. Ці обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [NUMBER] , копією наказу (розпорядження) №93/ОС від 06.06.2017 року. Факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ПАТ «Укрзалізниця» відповідачем, у відзиві не заперечується. Доказів виплати нарахованої вихідної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у долях до заробітку працівнику, відповідачем не надано. Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За ч. 1ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту. Слід стягнути з Акціонерного товариства «Українгська залізниця» на користь позивача нараховану, але не виплачену йому вихідну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію, у розмірі 50025,84 грн. Оскільки при поданні позову до суду позивач відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від його сплати, згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved