Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

07 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 06.03.2013 померла [PERSON] [PERSON] її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Горького, буд. 18 с. Шуляки Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,1469 га, яка розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка загальною площею 3,6482 га, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені, зареєструвати право власності на житловий будинок неможливо, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити судовий розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 79 від 24.05.2016, житловий будинок № 18 по вул. Горького с. Шуляки станом на 15.04.1991 відносився до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входили [PERSON] та [PERSON] /а.с. 12/. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 (із подальшими змінами) «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Оскільки станом на 15.04.1991 до складу колгоспного двору входили [PERSON] та [PERSON], тому кожен з них мав право на ? частину житлового будинку № 18 по вул. Горького с. Шуляки Козелецького району Чернігівської області. Згідно довідки № 83 від 06.06.2016, виданої субєктом господарювання ФОП [PERSON], право власності на домоволодіння № 18 по вул. Горького в с. Шуляки не зареєстровано /а.с. 34/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть 21.05.1993 помер [PERSON] /а.с. 6/. Згідно довідки виданої виконкомом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 99 від 16.06.2016, [PERSON] вступила в управління спадковим майном і не заявила про відмову від спадщини з дня відкриття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] померлого 21.05.1993 /а.с. 11/. 29 грудня 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 162 від 02.06.2005, було виготовлено та видано державний акт серії ЯА № 757556 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га в межах згідно з планом, розташовану на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 18/. 29 грудня 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 162 від 02.06.2005, було виготовлено та видано державний акт серії ЯА № 764175 на право власності на земельну ділянку площею 3,65 га в межах згідно з планом, розташовану на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 22/. 06 березня 2013 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 203517, видане 07.03.2013 виконавчим комітетом Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 5/. [PERSON] смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Горького, буд. 18 с. Шуляки Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,1469 га, яка розташована на території Олбинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка загальною площею 3,6482 га, яка розташована на території Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно заповіту посвідченого 18.02.2013 секретарем виконкому Лемешівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] все своє майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 8/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 205/2013 /а.с. 55/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянкі, оскільки державні акти були втрачені, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 17/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 757556 від 29.12.2005, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,1469 га, кадастровий номер 7422086800:10:001:0732; фактична площа земельної ділянки належної належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 764175 від 29.12.2005, становить 3,6482 га, з яких: рілля 2,3240 га, кадастровий номер 7422085000:10:001:0732, сіножать 0,9088 га, кадастровий номер 7422085000:10:002:0732, пасовище 0,4154 га, кадастровий номер 7422085000:10:003:0732 /а.с. 19, 23, 26, 29/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадане домоволодіння та земельні ділянки.

Outcome: approved