Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

14 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 серпня 2008 року шлюб з відповідачкою розірвано. Від шлюбу вони мають трьох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Діти проживають з відповідачкою, яка за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не виконує свої батьківські обов'язки. Він має постійне місце роботи, регулярно отримує заробітну плату, сплачує аліменти на утримання дітей. За місцем роботи характеризується позитивно. Позивач та його дружина бажають та можуть забезпечити його дітям нормальні умови для життя, виховання та навчання. В його будинку створені всі умови для нормального проживання, як подружжя так і дітям. Просить визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та суду пояснив, що він бажає, щоб його сини проживали разом з ним, так як у нього є для цього умови, він працює, його дружина, з якою він на даний час проживає згодна прийняти дітей, а відповідачка зловживає спиртним, вихованням дітей не займається. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що бажає щоб діти проживали разом з нею, [PERSON] сплачує на двох дітей аліменти в розмірі 150 грн. , діти навчаються в школі, старший син не дуже добре навчається, а тому , вона вважає, що йому буде важко навчатися в м. Охтирка. На даний час вона проживає в будинку, який виділила їй сільська рада по [ADDRESS], так як її будинок не придатний для проживання. Дійсно вона перебувала на амбулаторному лікуванні в Рибальській дільничній лікарні, після проходження лікування спиртних напоїв не вживає, тримає домашнє господарство, заробіток отримує по можливості неофіційно. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи виконавчого комітету Рибальської сільської ради Савков І. М. суду пояснив, що сім'я відповідачки опинилася в скрутних життєвих обставинах, спочатку вони проживали в с. Ясенове Охтирського району Сумської області. Потім сільська рада передала їй будинок в [ADDRESS], де вона проживає на даний час разом з дітьми. [PERSON] дійсно раніше зловживала спиртними напоями, з цього приводу її відвідували соціальні працівники Охтирської районної державної адміністрації. На даний час вона пролікувалася амбулаторно, спиртне не вживає. Виконавчий комітет Рибальської сільської ради вважає недоцільним визначати місце проживання дітей з батьком, так як у [PERSON] дружина є інвалідом першої групи, майже не ходить, у будинку лише дві кімнати, загальною площею 33, 80 кв. м. Крім того, у [PERSON] проблеми з навчанням, тому в м. Охтирка йому буде навчатися важко. Просить суд відмовити в задоволенні позову та залишити дітей проживати разом з матір'ю. Представник третьої особи виконавчого комітету Охтирської міської ради Гмиря В. П. суду пояснив, що діти проживають разом із [PERSON] , яка ніде не працює, але має належні умови для проживання та виховання дітей. [PERSON] проживає у будинку свого батька разом зі своєю дружиною [PERSON] , яка є інвалідом першої групи. Загальна площа будинку складає 33, 8 кв. м., житлова площа 25, 9 кв. м. Будинок має дві кімнати. Участь батька у вихованні дітей є епізодичною , а його вплив на виховний процес є несуттєвим, він не проживає з ними та не сплачує на третю дитину аліменти. Просить відмовити в задоволенні позову та залишити проживати дітей разом з матір'ю. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши думку дітей, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Спірні правовідносини виникли щодо визначення місця проживання дітей, які регулюються Декларацією прав дитини, Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства» та СК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 01 серпня 2008 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8). Від спільного життя сторони мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 9-10) , в свідоцтві про народження яких позивач та відповідачка записані батьками. З 10 жовтня 2008 року і по теперішній час [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а. с. 12), яка є інвалідом з дитинства першої групи (а. с.16). [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Охтирська будівельна торгівельна компанія «Оптіма» та займає посаду столяра - верстатника, отримує заробітну плату в сумі 640 грн. в місяць, з яких сплачує аліменти лише на двох дітей (а. с. 13). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно (а. с. 14). Позивач проживає [ADDRESS], але зареєстрований в [ADDRESS] (а. с. 18). Будинок, в якому проживає [PERSON] належить його батьку [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а. с. 17). На обліку в наркологічному диспансерному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» не перебуває (а. с. 61). Згідно висновку органу опіки і піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] разом із батьком [PERSON] по [ADDRESS] від 07 травня 2015 року встановлено, що з часу розлучення малолітні діти залишилися проживати разом із матір'ю, знаходячись на повному її утриманні. [PERSON] разом із дітьми проживає в с. Шаповалівка Охтирського району Сумської області, офіційно ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно. Відмічається її схильність до вживання спиртних напоїв. [PERSON] проживає у домоволодінні свого батька разом із дружиною [PERSON] інвалідом першої групи по [ADDRESS]. Будинок газифікований, електрифікований, побудований із шлакоблоку, покрівля черепиця. Загальна площа будинку складає 33, 8 кв. м., житлова площа 25, 9 кв. м. Будинок має дві кімнати, у кімнатах є необхідні меблі та електропобутові прилади. У будинку є незавершена прибудова із приміщенням під одну житлову кімнати , ванну та туалет. [PERSON] працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійних дохід, сплачує аліменти на трьох дітей у сумі 303 грн. щомісячно. На обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває. Проте представникам служби у справах дітей не вдалося поспілкуватися із синами [PERSON] з метою з'ясування їх особистої прихильності до одного з батьків,їх думку щодо подальшого проживання разом із батьком та навчання в Охтирській ЗРШ І-ІІІ ступенів №3. А тому орган опіки і піклування вважає, що необхідно заслухати вищевказаних дітей у судовому засіданні в присутності психолога та обов'язково врахувати їх думку (а. с. 40). В судовому засіданні було заслухано думку малолітніх [PERSON] та [PERSON] з приводу заявленого позову його батьком, які суду пояснили, що вони проживають разом з матір'ю, також до них інколи приїжджає їх батько, з яким вони спілкуються, їздять до нього в м. Охтирка, залишаються на вихідні, але постійно проживати вони бажають з матір'ю. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансерному відділенні КЗ «Охтирська ЦРЛ» (а. с. 60), знаходилась на амбулаторному лікуванні в Рибальській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 08 травня 2015 року по 12 травня 2015 року, що підтверджується відповідною довідкою (а. с. 46), пройшла курс лікування. Малолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються в Рибальській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів (а. с. 68-69). В матеріалах справи маються характеристики Рибальської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Охтирської районної ради Сумської області на малолітніх [PERSON] та [PERSON], в яких вказано, що мати приділяє увагу вихованню синів, добросовісно виконує свої батьківські обов'язки, цікавиться навчанням і дозвіллям дітей, відвідує школу, батьківські збори, позакласні заходи, періодично перевіряє домашні завдання. Діти допомагають матері по господарству та відвідують гурток з футболу. Батько навчанням сина не цікавиться, школу не відвідує. Був у школі лише один раз 14 листопада 2014 року за викликом класного керівника і адміністрації школи (а. с. 64-65). При визначені місця проживання дитини, враховуючи вищезазначені обставини, суд бере до уваги і участь сторін у вихованні дитини, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька та матері, поведінку матері за обставин, що привели до виникнення між ними спору з приводу місця проживання дитини. Так, актом обстеження умов проживання [PERSON] від 15 травня 2015 року встановлено, що вона проживає разом з неповнолітніми дітьми по [ADDRESS]. Будинок цегляний, загальною площею 59 кв. м, складається з 3-х житлових кімнат, кухні коридор. Опалюється будинок твердим паливом (дровами), на момент обстеження в наявності є дрова. Біля житлового будинку розташовані господарські споруди - літня кухня, до якої підведений природний газ, в кухні є газова плитка, на якій здійснюється приготування їжі. Також є два сараї, гараж. В господарстві утримується порося,кури. Поряд з помешканням є присадибна земельна ділянка розміром 0, 43 га, на якій зроблені посіви зернових культур (ячмінь), посаджена картопля та різні овочі. Сім'я забезпечена необхідними продуктами харчування та має достатнє матеріальне забезпечення (а. с. 73). Відповідно до виписки із протоколу засідання виконавчого комітету Рибальської сільської ради від 23 квітня 2015 року малолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] доцільно проживати разом з матір'ю [PERSON] (а. с. 74-75) Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що він проживає в одноповерховому житловому будинку, який складається з двох кімнат. Будинок газифікований із шлакоблоку, оббитий деревом, покриття черепиця, є огорожа, колодязь, постачання води через автономний насос, туалет на вулиці. Ведеться добудова, є земельна ділянка загальною площею 0, 05 га, фруктовий сад. Умови проживання достойні. Для виховання та розвитку дітей може бути виділена одна кімната. Разом з тим суд приймає до уваги покази сільського голови Рибальської сільської ради Охтирського району Сумської області Савкова І. М., який вказав, що сім'я відповідачки перебуває під постійним супроводом соціального працівника, незважаючи на те, що раніше відповідачка вживала спиртне, останнім часом її поведінка змінилася, присадибна земельна ділянка оброблена, вирощує сільське господарство, продукцію для своєї сім'ї, тримає господарство, живність, діти доглянуті. Тому на засіданні виконкому прийшли до висновку про доцільність залишення дітей проживати з матір'ю. Представник служби в справах дітей Охтирської міської ради Гмиря В. П. у судовому засіданні також виказав своє бачення про доцільність залишити дітей проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ст. 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров'ю дитини. Згідно зі ст. 19 цього ж Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні,а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно принципів 4, 6, 7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю; дитина має право на отримання освіти, яка має бути безкоштовною і обов'язковою, по крайній мірі, на початкових стадіях; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках; дитині повинна бути забезпечена повна можливість ігор і розваг, які б були направлені на цілі, що переслідуються освітою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із ст. 9 вказаної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. ч. 2 і 3 ст. 11, ч. ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно із роз'ясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. При вирішенні даної справи суд також виходить із положень ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене та враховуючи вимоги норм сімейного законодавства, Конвенції про права дитини, належні умови проживання за місцем проживання як матері так і батька, що сприяють розвитку і належному вихованню дітей, враховуючи ставлення до дітей обох батьків, їх участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дітей у матері, а також враховуючи думку дітей, які виказали бажання проживати з матір'ю, з метою забезпечення інтересів дітей, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed