Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до територіальної громади м. Житомира в особі [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 7 липня 2015 р. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 07 липня 2015 року померла мати позивачки - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на 1/5 частину квартири [ADDRESS]. За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцями за законом на момент смерті [PERSON] є донька [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] У лютому 2016 року позивач звернулась до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини, однак листом від 01.03.2016 року нотаріус повідомив про пропуск строку прийняття нею спадщини. Посилаючись на те, що позивач працює лікарем, має на утриманні хворого чоловіка [PERSON] та потребував постійного догляду, а також малолітнього сина [PERSON] і не мала можливості прибути до м.Житомира для подання відповідної заяви до нотаріальної контори по місцю смерті її матері, позивач просила визначити додатковий строк для прийняття спадщини після сметрі матері. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] міська рада свого представника в судове засідання не направила, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги не визнала. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що за життя померла [PERSON] вирішила, що після її смерті належна їй частка квартири має бути успадкована саме донькою [PERSON], а не позивачем, у звязку з чим просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що після смерті матері в період з 3 по 15 серпня 2016 року позивач перебувала в м. Житомирі та мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також вказуючи на відсутність у позивача поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №368124 від 02.11.1973 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №335402 від 17.07.1992 року (а.с. 4). 07 липня 2015 року померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 265778 від 09.07.2015 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: 1/5 частку квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № 43924 від 14.04.2003 року (а.с. 9). 26 лютого 2016 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на підставі якої було відкрито спадкову справу №34/2016 після смерті [PERSON] (а.с. 67). 01 березня 2016 року листом №242/02-14 приватний нотаріус [PERSON] повідомила [PERSON] про пропус строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» №1375 від 02.08.2016 року, на день смерті [PERSON] разом з нею за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: чоловік [PERSON], дочка [PERSON], онуки: [PERSON], [PERSON] (а.с.90). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У абзаці шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 роз"яснено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо). Суд звертає увагу, що існування поважних, обєктивних та непереборних обставин, які зумовили пропуск строку для прийняття спадщини, має бути доведено протягом всього шестимісячного строку для прийняття спадщини, або щонайменше протягом переважної частини такого шестимісячного строку. Згідно вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачка посилалася на ряд обставин, які, на її думку, є поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], зокрема те, що вона постійно проживає в м. Одеса, працювала лікарем, мала доглядати малолітнього сина шкільного віку, та мала хворого чоловіка на утриманні. Однак на думку суду вказані обставини самі по собі не є тими непереборними обставинами, що унеможливлювали позивачці протягом усього шестимісячного строку своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка маючи невикористану відпуску з 01.11.2015 року по 30.04.2016 року, своїм правом на її реалізацію не скористалась. Крім того, суд вважає, що саме по собі віддалене проживання позивачки від м. Житомира не перешкоджало останній направити нотаріально засвідчену заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. При цьому, судом враховується, що після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка в період з 3 по 15 серпня 2016 року перебувала у м.Житомирі та хоча здійснювала догляд за хворим батьком [PERSON], що сторонами не заперечувалось, однак встигла подати документи на оформлення пенсії, а тому суд не приймає до уваги доводи позивача про неможливість подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері в цей період. Суд також вважає, що при вирішенні спору про надання додаткового строку для прийняття спадщини, має бути врахована й воля самої спадкодавиці, яка хоча не складала заповіту, однак за життя не бажала аби частка належної їй квартири спадкувалася позивачем. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявності поважних причин, що перешкоджали звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] протягом встановленого законом шестимісячного строку, а тому відсутності правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed