Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

18 березня 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, треті особи: [PERSON], Управління Держземагентства в м. Первомайську та Первомайському районі про визнання незаконним рішення селищної ради та скасування Державного акту про право власності на земельну ділянку. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі зокрема зазначали, що оскільки приватизація земельної ділянки [PERSON] відбулась із порушенням діючого законодавства, а саме не було проведено узгодження меж із сусідніми землекористувачами, а таке потягло за собою порушення їх права користування виділеною їм земельною ділянкою, тому рішення 28 сесії 4 скликання Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від 19.10.2005 року № 3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації зі складання Державного акта на право власності на землю [PERSON] - є незаконним, як і виданий на підставі нього Державний акт. Посилаючись на викладене, просили про задоволення позову. Ухвалою суду від 14 квітня 2014 року замінено третю особу Управління Держземагентства в м. Первомайську та Первомайському районі на TOB "Землевпорядник", яке цією ж ухвалою залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи. В судовому засіданні позивач та представник позивачки - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги, підтвердили викладені в позовній заяві обставини, просять про задоволення позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем законно й обґрунтовано, в межах повноважень відповідача, а тому не підлягає скасуванню. Посилаючись на викладене, просить відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи заперечувала проти задоволення позову, оскільки згідно виготовленої ними технічної документації на земельну ділянку [PERSON], така документація не містить порушень і засвідчує право власності, а обов'язкове отримання письмового дозволу на її виготовлення від суміжних землекористувачів діючим земельним законодавством не передбачено. Посилаючись на викладене, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи, пояснень сторін і третьої особи вбачається, а також встановлено ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 13 листопада 2013 року, яка не оскаржувалась і не скасована, що власницею жилого будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0870 га, на якій знаходиться вказаний жилий будинок, на підставі договору дарування від 12 лютого 1987 року та державного акту на право власності на земельну ділянку, є [PERSON] Рішенням виконкому Первомайської районної ради від 01 серпня 1972 року надано дозвіл [PERSON] на забудову земельної ділянки в [ADDRESS] та визначена межа відведеної земельної ділянки. Згідно акту Підгороднянської селищної ради Первомайського району Миколаївської області від 28 вересня 2005 року виконано встановлення в натурі меж земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] загальною площею 0,0870 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Поворотні точки зовнішніх меж земельної ділянки закріплені в натурі межовими знаками довгострокового зберігання в кількості 7 штук, які передані під охорону та зберігання [PERSON], яка попереджена про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків. З доповнення до акту від 17 серпня 2011 року погодженої комісії Підгороднянської селищної ради вбачається, що у 1986 року робітниками Первомайського МБТІ виконана теодолітна квартальна зйомка спірних присадибних ділянок та були складені технічні паспорти кожної, а 28 вересня 2005 року складений акт про встановлення меж земель в натурі та збірний кадастровий план, на якому вказані усі проміри, в тому числі і по межі спірних земельних ділянок. В 2010 році Первомайське МБТІ оновлювало техпаспорт на буд. [ADDRESS] та підтвердило усі свої проміри меж, які зроблені у 1986 році. Зі збірного кадастрового плану, зйомки земель кварталу, схематичного плану вбачається, що конфігурація спірних земельних ділянок не змінилась, всі будівлі знаходяться на земельних ділянках, належних їх власникам. Наведені обставини не підлягають доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Крім того, судом встановлено, що рішенням Первомайського місьрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2012 року за позивачами визнано права та обов'язки забудовників житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]; за [PERSON] на ? частини, за [PERSON] - на ? частину. Відповідно до ч. 1 ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. За наявності земельно-кадастрової документації відновлення меж фактично здійснюється в порядку, передбаченому для їх встановлення відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» з дотриманням процедури, визначеною Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376 та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43. Із наданого представником третьої особи акту про відновлення меж земель в натурі від 01 серпня 2013 року вбачається, що він не містить даних щодо захоплення частини земельної ділянки позивачів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, доказів того, що оскаржуваним рішенням селищної ради та при виготовленні земельно-кадастрової документації і видачі третій особі Державного акту про право приватної власності на земельну ділянку, порушено права позивачів на земельну ділянку, надану під забудову житлового будинку [ADDRESS], в матеріалах справи немає і в судовому засіданні не здобуто. Наведене є підставою для відмови в задоволенні позову. В силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача, який їх сплатив.

Outcome: dismissed