Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить зменшити розмір утримуваних з нього за рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 14 лютого 2008 року на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], визначивши їх у твердій грошовій сумі 800 гривень замість визначених судом ? частини всіх видів його заробітку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2008 року [PERSON] ніде не працює, не має стабільного доходу, перебивається тимчасовими заробітками, у березні 2016 року одружився та на його утриманні перебуває дружина. Позивач зазначає, що державний виконавець нараховує йому до сплати значно більшу суму ніж встановлений судом мінімум 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який має складати 533,1 грн. Натомість він має змогу сплачувати 800 гривень на місяць. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розгляд справи здійснювати у його відсутност. Позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. [PERSON] зазначила, що позивач працює за кордоном, добровільно не сплачує аліменти на утримання їх сина. Проте, що у позивача є кошти, але він не має бажання їх сплачувати, свідчать світлини з відпочинку, які він розміщує у соціальних мережах. Також [PERSON] повідомила, що державний виконавець нараховує до стягнення аліменти у сумі приблизно 1200,00 грн., проте відповідач сплачує їх зрідка у сумі не більшій, ніж 1000 гривень. Заслухавши сторін, дослідивши подані ними докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. 17 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб. Це підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 17 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 70. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2008 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.07.2007 року і до повноліття дитини, тобто до 15.01.2025 року. Це підтверджується наданою позивачем копією виконавчого листа від 14 лютого 2008 року, виданого Олександрійським міськрайонним судом. Відповідно до копії паспорту позивача, він зареєстрований у м. Львові. Відповідно до відомостей, які зазначені у наданій позивачем копії трудової книжки, останнім записом щодо його трудової діяльності є запис від 3 березня 2008 року про звільнення із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 26 березня 2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ст. ст. 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримання, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи встановлені у справі обставини та наведене тлумачення норм права, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] не надав суду достатніх доказів про те, що його матеріальний стан істотно погіршився з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та є таким, що не дозволяє сплачувати аліменти, у визначеному судом розмірі. Позивач не надав суду жодних доказів погіршення його майнового стану, розмір і регулярність отримуваного ним доходу. Позивач навіть не зазначив у позовній заяві який саме дохід він отримує. Також надане суду свідоцтво про шлюб [PERSON] з [PERSON] не є доказом того, що дружина перебуває на його утриманні. Також позивач не надав доказів та пояснень про наявність інших передбачених законом обставин, які впливають на розмір аліментів, зокрема і щодо погіршення його стану. Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд відмовляє у задоволенні позовної заяви.

Outcome: dismissed