Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані відповідачі по справі. Відповідачі у спірній квартирі не проживають, не беруть участі у витратах, пов`язаних з утриманням квартири та з оплатою комунальних послуг. В спірній квартирі відсутнє майно, що належить відповідачам. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані відповідачі по справі (а.с. 13, 14, 16). Позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Між сторонами виник житловий спір, предметом доказування якого є відсутність членів сім`ї без поважних причин понад один рік за місцем реєстрації місця проживання. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалася на не проживання відповідачів за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. На підтвердження позовних вимог позивач надала суду заяву [PERSON] та [PERSON] від 24 квітня 2021 року про не проживання відповідачів у спірній квартирі з 2011 року (а.с.15), заяву (повідомлення) Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» про кримінальне правопорушення за ст. 190 КК України (а.с. 46, 47), повідомлення [PERSON] про відступлення прав вимоги за кредитним договором (а.с. 48, 49), лист Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 20 травня 2021 року про відсутність будь-який заяв та повідомлень щодо перешкоджання у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених позивачем вимог, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Третя особа не скористався своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Статтею 317 ЦК України визначений зміст права власності - право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з чч. 1, 2 та 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом ч.2 ст.18 закону «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Згідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 103/6134/40/6 від 26 липня 2021 року комісія вважає за не доцільне визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , та як це призведе до звуження обсягу існуючих прав дітей (а.с. 57-58). Судом встановлено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані відповідачі по справі. Документи, надані позивачем, не є належними та допустимими доказами у справі, оскільки не підтверджують достовірних даних щодо строку відсутності відповідачів у спірній квартирі та інформації щодо причин їх не проживання у спірному приміщенні. Сам факт їх не проживання у вказаній квартирі не є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки відповідно до статті 405 ЦК України підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є не проживання понад один рік в житловому приміщенні без поважних причин. Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності відповідачів за місцем реєстрації без поважних причин, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому, за встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом зняття з реєстраційного обліку повністю.

Outcome: dismissed