Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до відповідача, [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], в якій просить суд визнати недійним заповіт від 02.11.2010 року, посвідчений Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-5191, укладений [PERSON], який помер [INFO] року, на користь відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] року помер рідний дядько позивачки, [PERSON]. При житі він дуже хворів на Кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічною хворобою 3-ст., цукровий діабет типу П, діабетична ангіопатія кінцівок, діабетична полінейропатія, діабетична гастропатія, вторинна анемія, артіфокія, катаракта ОД, ДРП 08, що підтверджується виписними епікризами № 705/398, 80/45, 5455. Також позивачці відомо, що її дядько, хворів психічним розладами та звертався за відповідною допомогою до лікарів психіатрів. В зв'язку з хронічними захворюваннями та інсулінозалежністю, сім'я позивачки постійно піклувалась про нього, матеріально допомагали, висилали кошти поштовими переводами. 06 липня 2009 року зважаючи на те що у дядька рідних дітей не було та на постійну турботу з боку позивачки, дядько склав заповіт на ім'я позивачки, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш СВ. Після смерті дядька позивач звернулась з заявою про намір прийняття спадщини та отримати свідоцтво на спадщину за заповітом до Приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] З листа-відповіді позивач дізналась що існує ще один заповіт на сторонню людину, відповідача [PERSON], який фактично скасовує виданий на її ім'я. На час складання заповіту дядько позивачки був тяжко хворою людиною, страждав на поведінкові та психічні розлади здоров'я, внаслідок хронічних захворювань та зловживання алкоголем, тому не міг у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, чим і скористався відповідач, [PERSON], на думку позивача. В останні роки свого життя, він зловживав спиртними напоями, лікувався у лікаря - психіатра. У нього почастішали випадки не сприйняття дійсних подій. На момент складання заповіту він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними так - як був в депресивному стані з психічними розладами після прийняття ліків. В разі визнання заповіту недійсним, позивач, як рідна племінниця, на чиє ім'я також був складений заповіт, має право на спадкування за заповітом на майно померлого дядька, тому змушена звернутися за захистом своїх прав до суду, та просити суд визнати недійсним вказаний заповіт. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з вищенаведених мотивів та просили його задовольнити. Після оголошення перерви у судове засідання з приводу витребування доказів позивач з'явилась в судове засідання змінивши свого представника, але не надала документів, які підтверджують цю обставину. Попередній представник позивача причини неявки суду не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з огляду на їх безпідставність, в своїх запереченнях посилаються на те, що позивач [PERSON] вказує на те, що спадкодавець [PERSON] на момент підписання заповіту був тяжко хворою людиною, страждав на поведінкові та психічні розлади здоров'я, внаслідок хронічних захворювань та зловживання алкоголем, у зв'язку з чим не міг у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідач категорично заперечує наявність у [PERSON] поведінкових та психічних розладів здоров'я, а також те, що він вживав алкогольні напої, так як таких обставин в дійсності не малося. Крім заперечень відповідача на відсутність у померлого поведінкових та психічних розладів здоров'я, а також на те, що він взагалі не вживав алкогольні напої вказують письмові пояснення та раніше надані свідчення свідків [PERSON] та [PERSON], які, відповідно, пояснюють, що на протязі всього свого життя - до самої смерті [PERSON], не зважаючи на те, що хворів на цукровий діабет, ніколи не перебував в такому стані, щоб він не усвідомлював значення своїх дій та не міг їх розуміти - він завжди чітко висловлював свою думку, пам'ятав всі обставини, які з ним відбувалися, завжди розумів про, що йдеться мова, його дії завжди були логічними та послідовними, а також те, що дії [PERSON], його здатність усвідомлювати те, що не має необхідності скасовувати попередні заповіт, його можливість розрахувати кількість і вартість витраченого пального, передача коштів в тій сумі, яка необхідна - свідчили про те, що він розуміє всі свої дії, розуміє значення цих дій та їх наслідки. У зв'язку з відсутністю у спадкодавця поведінкових і психічних розладів здоров'я, а також у зв'язку з тим, що він взагалі не вживав алкогольних напоїв, відповідач вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON], проти позову не заперечувала, просила розглядати справу у її відсутність, та винести рішення згідно діючого законодавства. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], які надали аналогічні свідчення, пояснили суду, що у спадкодавця були відсутні поведінкові і психічні розлади здоров'я, він вів себе адекватно ніколи не зловживав алкогольними напоями, а тому усвідомлював свої дії при складанні заповіту, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Так, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] був складений 02.11.2010 року, заповіт, посвідчений Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-5191, згідно якого на випадок смерті ним зроблено розпорядження, за яким все своє майно, яке буде йому належать на день смерті, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом матиме право, він заповідає [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, про що в Книзі реєстрації смерті Заводським відділом державної актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області 21 вересня 2012 року зроблено відповідний актовий запис за № 1008. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на квартиру [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську, що належала померлому на праві власності. Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до частин 1, 3 статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, наведений порядок дотримано при посвідченні оспорюваного заповіту. Укладений заповіт відповідає вимогам Закону, оскільки складений у письмовій формі та посвідчений службовою особою визначеною ст.1251 ЦК України, прочитаний вголос заповідачем та підписаний ним, про що сам власноручно заповідач зазначив у тексті заповіту. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 року (пункт 16) при розгляді справ за позовами про визнання заповітів недійсними на підставі ст..1257 ч.2 ЦК України суд відповідно до ст..145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї із сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Оскільки жодною із сторін не було заявлено клопотання про проведення посмертної експертизи, судом були витребувані довідки з психіатричних установ. Як вбачається з довідки № 975/04 від 17 червня 2013 року, наданої КЗ «Дніпродзержинською міською лікарнею № 1» Дніпропетровської обласної Ради [PERSON], [INFO], який мешкав в [ADDRESS], та помер [INFO] року, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував, відомостей стосовно нього з інших медичних установ на адресу закладу не надходило. Відповідно до довідки № 14/419 від 25.06.2013р. виданої КЗ «Дніпропетровського спеціалізований психоневрологічний центр» Дніпропетровської обласної Ради» [PERSON], [INFO], який мешкав в [ADDRESS], та помер [INFO] року на обліку у лікаря - психіатра в КЗ «Дніпропетровський спеціалізований психоневрологічний центр» ДОР» не перебував. Враховуючи наведені обставини у їх сукупності, суд критично відноситься до доводів позивача та її представника щодо того, що на момент складання заповіту [PERSON] знаходився у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Інші доводи позивача та її представника з цього приводу ґрунтуються на власній оцінці доказів по справі та тлумаченні медичної документації, що, на думку суду, не узгоджується із вказаними вимогами законодавства та спростовується зібраними іншими доказами по справі в їх сукупності. За вищевикладених обставин, суд, дослідивши вказані письмові докази, довідки відповідних медичних закладів, допитавши свідків, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх недоведеність. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed