Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

28 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду міста Дніпропектровська з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебувала в сімейних відносинах, під час перебування в яких у них народився син [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин позивачка з дитиною проживає окремо. При цьому відповідач [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виконує обов'язків по його вихованню та не дбає про його здоров'я, тобто взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків. Крім того відповідач ухиляється від сплати аліментів. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Крім того дитина перебуває на обліку у різних лікарів: в алергопульмонологічному центрі у алерголога, в кардіо-пульмонологічному відділенні у пульмонолога та кардіо-ревматолога, гастроентеролога. Проте відповідач взагалі не цікавиться здоровям дитини та не надає допомогу для купівлі ліків. На підставі викладеного просила позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні, підтвердила обставини, що викладені у позовній заяві. Просила позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Представник позивачки позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні, підтвердив обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначив, що хоче приймати участь у вихованні та утриманні дитини. Вказав, що на даний час дійсно існує заборгованість по сплаті аліментів, однак він регулярно сплачує аліменти, про що надав копії квитанцій. Зазначив, що позивачка не дає можливості зустрічатися з дитиною та має намір виїхати за кордон. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, [PERSON] народився [INFO]. Батьками записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.12) Згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 900 грн. щомісячно починаючи з 06 лютого 2015 року.(а.с.13) Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року суму аліментів на утримання дитини зменшено з 900 грн. щомісячно до 643 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06 лютого 2015 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.14-15) Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментам, що складена державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Піхун А.В., заборгованість по сплаті аліментів по справі №200/2201/15-ц про стягнення з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] народився [INFO], станом на 01.03.2016 року складає 3359,00 грн. Відповідно до довідки №823 від 17.09.2015 року [PERSON], [INFO] навчається в 5-Б класі Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа№112» Дніпропетровської міської ради(а.с.16) Згідно довідки про склад сімї від 01.04.2015 року виданої Бабушкінским райвиконкомом м. Днірпопетровска Квартальний комітет №13 [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] [INFO] за адресою [ADDRESS] (а.с.17) Характеристикою складеною директором КЗО «Середньої загальноосвітньої школи №112» характеризовано сім'ю [PERSON], а саме: Батько у вихованні сина участі не приймає, на батьківських зборах не з'являється, життям сина не цікавиться. Мати регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям сина, бере активну участь у житті класу.(а.с.18) Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання учня 5Б класу від 24.09.2015 року складеного комісією у складі класного керівника КЗО «СЗОШ №112» - [PERSON], головою батьківського комітету - [PERSON], членом батьківського комітету - [PERSON], встановлено, що [PERSON] [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] у найманому житлі, санітарно-гігієнічні норми відповідають стандартам, для дитини створені всі сприятливі умови для розвитку і навчання (а.с.22) Згідно висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Дніпропетровську ради від 06.04.2016 року за №13/15-113, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітньої дитини - [PERSON] народився [INFO]. Згідно до ст. 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона 1). Не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2). ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3). жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5). вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6). засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З позовної заяви вбачається, що єдиною підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] позивач посилалась на положення п.2 ч.1 ст.164 СК України. При цьому, ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Згідно ч.ч. 5,.6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача судом не приймається до уваги, оскільки не наведено фактичних обґрунтувань стосовно того, якими доказами, підтверджується самоусунення відповідача від утримання та виховання дитини та якими причинами це викликано. Разом з тим, належних та переконливих доказів стосовно винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов'язками відповідачем, суду надано не було. Зокрема, у матеріалах справи відсутні відомості перебування відповідача на обліку як неблагополучної родини, дані щодо проведеної профілактичної роботи з відповідачем, а також відомості стосовно притягнення [PERSON], [INFO] до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків. Не заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що відповідач не надає належного утримання та забезпечення доньці, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться інтелектуальним, фізичним, духовним та психічним розвитком дитини, не піклується про стан її здоров'я та не надає матеріальної допомоги на утримання, оскільки ці факти само по собі не є доказами в підтвердження застосування крайньої міри - позбавлення батьківських прав у відповідності до ст.164 СК України. Таким чином, з'ясувавши обставини справи, враховуючи інтереси дитини та те, що позивачем не наведено доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відсутні. Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed