Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

10.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, яку в подальшому декілька разів уточнював, в якій просить встановити факт постійного його проживання на території України у період з 2007 року по теперішній час. В обгрунтування заяви вказав, що його батьки [PERSON] та мати [PERSON] починаючи з 1989 року по травень 1991 рік виїхали з Вірменії до України в зв»язку з тяжкими обставинами у Вірменії після землетрусу та постійно проживали в м.Житомирі та м.Києві. В м.Житомирі його батьки разом з ним знімали житло за адресою: [ADDRESS]. Після 1991 року його батьки періодично виїжджали до Вірменії. Заявник постійно проживає в Україні з 2007 року у свого брата [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання заявник не зявився про слухання справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Управління ДМС України в Житомирській області в судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні вимог [PERSON], свої заперечення виклала у відзиві (а.с. 39-42). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що батьки [PERSON]: [PERSON] та [PERSON] починаючи з 1989 року по травень 1991 рік виїхали з Вірменії до України в звязку з тяжкими обставинами у Вірменії після землетрусу та постійно проживали в м.Житомирі та м.Києві. Після 1991 року батьки заявника періодично виїжджали до Вірменії. Сам заявник постійно проживає в Україні з 2007 року у свого брата [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або порушення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно пунктів 6, 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом в тому числі у випадках: якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України. Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України "Про імміграцію" дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» визначено, що право на набуття громадянства України за територіальним походженням має: особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що право на набуття громадянства України за територіальним походженням мають особи, що постійно проживали безпосредньо до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили на час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). Проте, будь-яких доказів на підтвердження свого проживання разом з батьками на території України з 1989 року по травень 1991 року Мінасян не надав, в зв»язку з чим суд відмовляє у задоволенні його вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed