Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила зняти арешт із житлового будинку [ADDRESS], зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 20 вересня 2004 року, реєстратор: Броварська районна державна нотаріальна контора; вид обтяження: арешт; підстава обтяження: постанова, серія та номер [NUMBER], видана 11 березня 2004 року; видавник: Державна виконавча служба Броварського району; об'єкт обтяження: житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; номер запису про обтяження 23113417 (спеціальний розділ), до 01 січня 2013 року реєстраційний номер обтяження 1314519. В обґрунтування позову зазначала, що з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вона дізналася, що на належний їй на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] постановою Державної виконавчої служби Броварського району Київської області, де боржником значиться її колишній чоловік [PERSON], з яким вона розірвала шлюб ще 09 серпня 2000 року, накладено арешт. Для зняття арешту з цього майна вона звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Відділ ДВС) із заявою, на яку отримала відповідь про те, що станом на 01 грудня 2017 року відкритих виконавчих проваджень стосовно неї у Відділі ДВС не перебуває, щодо зняття арешту з належного нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця від 11 березня 2004 року, де боржником значиться [PERSON], повідомлено, що зняти арешт неможливо, у зв'язку зі знищенням архівних виконавчих проваджень. Підстави для існування арешту належного їй житлового будинку відсутні, оскільки її колишній чоловік не є власником даного будинку, з 1995 року у будинку він у будинку не проживає. Накладений на будинок арешт, порушує її права як власника щодо володіння і розпорядження цим майном. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач Відділ ДВС у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності їхнього представника на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом норм ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд встановив, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 102162430 від 31 жовтня 2017 року вбачається, що у Реєстрі обтяжень є запис про обтяження майна, а саме: арешт нерухомого майна, зареєстрований 20 вересня 2004 року, реєстратор: Броварська районна державна нотаріальна контора; вид обтяження: арешт; підстава обтяження постанова, серія та номер [NUMBER], видана 11 березня 2004 року, видавник Державна виконавча служба Броварського району; об'єкт обтяження: житловий будинок за адресою: [ADDRESS]; номер запису про обтяження 23113417 (спеціальний розділ), до 01 січня 2013 року реєстраційний номер обтяження 1314519, суб'єкт обтяження: [PERSON]. Згідно із актом обстеження, складеним депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON], видно, що у будинку [ADDRESS] проживає сім'я позивача в складі: [PERSON] - голова домогосподарства; [PERSON] - дочка, 1980 року народження; [PERSON] - син, 1984 року народження; [PERSON] - дочка, 1991 року народження. Батько родини [PERSON] із сім'єю не проживає з 1995 року, його місце перебування невідоме, ніякого відношення до цієї сім'ї він не має. Із листа Відділу ДВС від 01 грудня 2017 року за вих. № 49941 видно, що у Відділі ДВС відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача [PERSON] на виконанні не перебуває. Зняти арешт з майна, накладеного постановою Державної виконавчої служби Броварського району від 11 березня 2004 року № [NUMBER], Відділ ДВС не може, оскільки архівні провадження зберігаються не більше трьох років. Інформацію щодо надходження виконавчих документів до Відділу ДВС за період до 28 лютого 2010 року надати неможливо. У ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз'яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність арешту на належний позивачу [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] перешкоджає позивачу як його законному власникові вільно володіти та розпоряджатися майном на власний розсуд. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача [PERSON] та її колишнього чоловіка [PERSON], суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про зняття арешту із належного їй на праві власності житлового будинку є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки підстав для існування обтяження цього майна судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved