Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою, у якій просять визнати відповідача таким, що втратив право на проживання та користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою № 409, в будинку № 25 по вул. Садова в м. Львова. Свої вимоги мотивує тим, що вони, [PERSON] та [PERSON], постійно проживають та зареєстровані за адресою [INFO], кім. 409. Крім них в вказаній кімнаті зареєстрований відповідач. Житловий будинок у якому вони проживають та зареєстровані був прийнятий у власність територіальної громади м. Львова від приватного підприємства «Садова». Близько року відповідач в зазначеній квартирі не проживає. В липня 2015 року [PERSON] зібрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку. 28.09.2015 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова шлюб укладений між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відомостей про місце його проживання вона не має. У звязку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовну заяву підтримала, покликаючись на підставність заявлених позовних вимог, просила таку задоволити в повному обсязі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги пітримує, просить позов задовольнити. Суд ухвалив справу розглядати у без участі відповідача та його представника, які будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, а матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. \~За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що житловий будинок № 25 по вул. Садова у м. Львові відповідно до ухвали ЛМР від 30.12.2015 року № 64 прийнятий у власність територіальної громади м. Львова від приватного підприємства «Садова»./а.с. 10-11/. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та позивачка [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. З огляду на наведене, суд розцінює довідку, видану ЛКП «Скнилівок» від 02.06.2016 року, згідно якої у квартирі [ADDRESS], крім позивачки [PERSON] зареєстровані та проживають: дочка [PERSON] та чоловік [PERSON]М /а.с.6/, як таку що на час винесення судового рішення є неактуальною. Відповідно до акту ЛКП «Скнилівок» від 22.06.2016 року, [PERSON] зареєстрований однак не проживає у [INFO]. Рішенням Залізничного районного суду м. Львов 28.09.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/ В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що дійсно давно не бачили відповідача за вказаною адресою тривалий час. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно зі\~ст. 319 ЦК України\~володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вище вказаних норм, судом встановлено, що оскільки спірна кімната не належить на праві власності позивачам, останні за вказаною адресою не проживають, а від так, їх посилання на те, що відповідач порушує їх право на вільне володіння та розпорядження спірною квартирою, судом не береться до уваги, оскільки така їм не належить. Згідно витягу з медичної карти від 03.07.2015р. відповідач амбулаторно лікувався по місцю свого фактичного проживання [INFO]./а.с.57,60/. Згідно копії закордонного паспорту відповідача , довідки з місця роботи (62-67, 71) останній з 18.07.16 року по 26.12.17 року виїздив на роботу за межі України. З 01.02.16 по 03.02.16 року проходив лікування у АНО "Клініка НІІТО", м. Новосибірську, Російської Федерації (а.с. 68-70). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках:… 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; …6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому... Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведене, беручи до уваги те, що стороною позивачів не доведено, що відповідач понад 6 місяців без поважних на те причин, без відома співмешканців, не проживав у спірній квартирі та не здійснював оплату комунальних послуг за користування житлом, а відсутність його виправдана тимчасовим виїздом за умовами і характером роботи, а також лікування судом не встановлено підстав для задоволення позову. Врахувуючи вище наведене, суд приходить до переконань, що оскільки позивачами не надано суду жодних доказів, які б свідчили про підставність заявлених позовних вимог, у задоволенні такого слід відмовити. Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~суд приходить до переконань, що понесені судові витрати у вигляді оплати судового збору слід покласти на сторону позивачів.

Outcome: dismissed