Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON], в особі представника [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У позовній заяві зазначав, що 08.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. У відповідності до п. 1.1 Договору Позикодавець передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти готівкою в сумі 135 819,60 грн., що еквівалентно 5 180,00 доларів США на споживчі погреби, зі строком виплати боргу до 08 лютого 2018 року. Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно не пізніше 08 числа кожного місяця в сумі не менше 210 доларів США, виходячи з встановленого комерційного валютного курсу на день розрахунку. Останній розрахунок здійснюється Позичальником не пізніше 08 лютою 2018 року. Проте з грудня 2017 року Позичальником допускаються системні порушення умов договору, зокрема здійснено лише декілька щомісячних платежів на суму 1260 доларів США. Окрім того, 08.06.2017 року, між [PERSON], в якості Іпотекодержателя та [PERSON], в якості Іпотекодавця, який є майновим поручителем [PERSON] було укладено договір Іпотеки, відповідно до п.1 якого, цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у [PERSON] перед Іпотекодержателем на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міською нотаріального округу Туріченко О.М. 08.06.2017 року за реєстром №470, укладеного на суму 135 819,60 грн. і обумовленим в основному договорі строком повернення боргу до 08 лютого 2018 року та вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов'язання за цим та Основним Договором, вимоги стосовно повного відшкодування всіх фактичних витрат понесених Іпотекодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим договором. Згідно з п. 2 Договору іпотеки предмет іпотеки складає квартира [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] порушує вимоги договору, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав і просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], загальна площа 31.32 кв. м, житлова площа 16.84 кв. м., що належить [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією м. Запоріжжя 28 лютого 1997 року шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку», а саме: надати [PERSON] права від свого імені продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною в розмірі 301 361,00 грн., без ПДВ., встановленою на підставі звіту про оцінку майна від 13.02.2018 року суб'єктом оціночної діяльності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації цього предмету іпотеки, задовольнити грошові вимоги [PERSON] за договором позики під 08.06.2017 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] в сумі 378 174,76 грн., що складається з: 105 252,00 грн. - суми основного боргу; 320,08 грн. - суми трьох процентів річних; 272 602,68 грн. - суми семи відсотків неустойки та стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] за рахунок предмета іпотеки судові витрати у розмірі 3781,75 грн. судового збору. Ухвалою судді від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суд 07.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 24.05.2018 року на 10-30 годин. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що 08.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. за реєстровим № 470 (а.с.8) У відповідності до п. 1.1 Договору Позикодавець передав у власність Позичальникові, а Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти готівкою в сумі 135 819,60 грн., що еквівалентно 5 180,00 доларів США на споживчі погреби, зі строком виплати боргу до 08 лютого 2018 року. Сторони встановили, що розрахунок буде здійснюватися щомісячно не пізніше 08 числа кожного місяця в сумі не менше 210 доларів США, виходячи з встановленого комерційного валютного курсу на день розрахунку. Останній розрахунок здійснюється Позичальником не пізніше 08 лютою 2018 року. Пунктом 1.2 Договору встановлено, що сума позики, зазначена у п. 1.1 цього договору, одержана Позичальником в день підписання договору, про що він засвідчив своїм підписом на тексті цього договору. Проте з грудня 2017 року Позичальником допускаються системні порушення умов договору, зокрема здійснено лише декілька щомісячних платежів на суму 1260 доларів США, що не спростовано відповідачами. Сума позики, що залишилася відповідачем неповернутою позивачу становить 105252,00 грн, що еквівалентно 3920,00 доларів США (5180-1260) доларів США*26,85 виходячи з встановленого комерційного валютою обмінного курсу 1 долар США = 26,85 грн. на день подання позову. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 4 Договору Позики передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 08 лютого 2018 року) або порушенні Позичальником термінів сплати щомісячних платежів Позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати семи відсотків неустойки від простроченої суми за кожний день прострочки. При цьому у разі звернення стягнення у випадку порушення Позичальником терміну сплати щомісячних платежів, пеня нараховуватиметься з частини позики, яка залишалася несплаченою. Три проценти річних від суми боргу за весь час прострочення виконання зобов'язання складають 320,08 грн. Розмір семи відсотків неустойки за кожен день прострочки становить 272602,68 грн., що не спростовано належними доказами відповідачами. Станом на 16.02.2018 року [PERSON] повинен повернути [PERSON] суму основного боргу за договором Позики у розмірі 105525,00 грн., три проценти річних з простроченої суми у розмірі 320,08 грн. та семи відсотків неустойки у розмірі 272 602, 68 грн. Враховуючи ті обставини, що Позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання, то позивач має право на захист порушених прав у судовому порядку. Також встановлено, що 08.06.2017 року, між [PERSON], в якості Іпотекодержателя та [PERSON], в якості Іпотекодавця, який є майновим поручителем [PERSON], було укладено договір Іпотеки, відповідно до п.1 якого, цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у [PERSON] перед Іпотекодержателем на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міською нотаріального округу Туріченко О.М. 08..06. 2017 року за реєстром №470 укладеного на суму 135 819,60 грн. і обумовленим в основному договорі строком повернення боргу до 08 лютого 2018 року та вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобов'язання за цим та Основним Договором, вимоги стосовно повного відшкодування всіх фактичних витрат понесених Іпотекодержателем у зв'язку із реалізацією його прав за цим договором.(а.с.10-13). Відповідно п. 2 Договору іпотеки предмет іпотеки складає квартира [ADDRESS]. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України "Про іпотеку"). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Положеннями частини шостої статті 3, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» закріплено право іпотекодержателя в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 33 цього Закону). У пункті 10 іпотечного договору сторони погодили, що в разі порушення Боржником обов'язків встановлених договором позики, Іпотекодержатель має право в порядку передбаченому даним договором та/або чинним законодавством України одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки (звернути стягнення на предмет іпотеки). Пунктом 13 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем за самостійним вибором, одним із таких способів за рішенням суду, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених даним договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя (дане застереження прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 11 договору сторони домовились, що у разі порушення умов цього договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених вимог зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Положення частини першої цього пункту не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. На виконання зазначеного за дорученням [PERSON] боржнику [PERSON] вручене та Іпотекодавцю [PERSON] 09.02.2018 року було направлено письмову вимогу про усунення порушень. Також, [PERSON] неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом усних звернень до боржника та Іпотекодавця, але з боку відповідачів виконання умов Договору в повному обсязі не здійснено. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно статті 33 Закону України «Про іпотеку», є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання, внаслідок чого, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. У позасудовому порядку сторони не досягли згоди про продаж позивачем іпотечного майна будь-яким способом. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи і те, що заборгованість за договором не погашена, у відповідності до ст.16 Цивільного кодексу України, ст. 38 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та виходячи із меж заявлених вимог, суд присуджує стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] за рахунок предмета іпотеки судові витрати у розмірі 3781,75 грн. судового збору.

Outcome: approved