Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] права користування житлом та зняття з реєстрації за місцем проживання, мотивуючи тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №157214432 від 22.02.2019 року. Зазначений будинок отримав у спадок після смерті [INFO] матері [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 лютого 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №278. Із 13 вересня 1997 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, і на той час, по проханню відповідача, його мати [PERSON] надала дозвіл про її реєстрацію в вищевказаному будинку. Заочним рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року шлюб між ними було розірвано, і з травня 2018 року та по даний час відповідач в зазначеному будинку не проживає, так як проживає у будинку свого дядька по [ADDRESS] . Її реєстрація у будинку позивача заважає належним чином йому розпорядитись своєю власністю. На його вимоги добровільно знятися з реєстрації відповідач не реагує. З метою досудового врегулювання спору він звернувся до Ольгопільської сільської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , однак йому було відмовлено, та рекомендовано звернутись до суду. У зв`язку з чим, просить суд постановити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, з подальшим зняттям з реєстрації, а також стягнути в його користь сплачений судовий збір. 01 серпня 2019 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, який обґрунтований наступним. Відповідач [PERSON] згідно ст.64 ЖК України залишається членом сім`ї власника вищевказаного житлового будинку, так як вона зареєстрована у ньому з вересня 1997 року зі згоди бувшого власника будинку [PERSON] , і знаходячись у шлюбних відносинах з її сином - позивачем у справі була членом її сім`ї. Після смерті [INFO] [PERSON] головою домогосподарства став позивач, а вона та їх діти відповідно членами його сім`ї, що підтверджується випискою із погосподарської книги №11, особовий рахунок № [NUMBER] за 1996-2000 роки виданої Ольгопільською сільською радою Чечельницького району Вінницької області №954 від 19.06.2019 року, випискою із погосподарської книги №9, особовий рахунок № [NUMBER] за 2001-2005 роки виданої Ольгопільською сільською радою Чечельницького району Вінницької області №952 від 19.06.2019 року, випискою із погосподарської книги №10, особовий рахунок № [NUMBER] за 2006-2010 роки виданої Ольгопільською сільською радою Чечельницького району Вінницької області №953 від 19.06.2019 року та випискою із погосподарської книги №11, особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2020 роки виданої Ольгопільською сільською радою Чечельницького району Вінницької області №951 від 19.06.2019 року. Те, що відповідач не проживає у будинку в якому зареєстрована протягом одного року відбувається не з її волі, так як позивач вигнав її із будинку, змінивши замки на вхідних дверях, позбавивши її можливості скористатися її власним майном, яке знаходиться в даному будинку, що підтверджується листом Чечельницького ВП Бершадського ВП у Вінницькій області №1971/209/01-2019 від 21.06.2019 року, згідно якого вона 26 раз із 16.05.2018 року зверталася у відділ поліції зі скаргами на позивача щоб забрати свої речі. Також зазначає, що [PERSON] не перешкоджає в користуванні та розпорядженні власністю позивача, доступ до будинку у нього вільний, і якщо він має намір його продати і це не буде шкодити інтересам їх неповнолітньої дочки чи подарувати даний будинок одній із дочок, то перешкод вона чинити не буде. Крім того, на даний час існує рішення суду справа №151/431/18, яке набрало законної сили 31 серпня 2018 року яким усунуто [PERSON] перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] , шляхом її вселення в даний будинок та зобов`язано [PERSON] надати ключі [PERSON] від зазначеного будинку. Дане рішення суду позивачем не виконується. Строк пред`явлення виконавчого листа до 31.08.2022 року. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав викладених у ньому та просять його зодовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, що не заявляє самосійних вимог голова Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області П.Козоріз в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши сторони і їх представників, свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили те, що [PERSON] дійсно із травня 2018 року не проживає у вищевказаному житловому будинку, оскільки являються сусідами сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 лютого 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №278 [PERSON] прийняв у спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за позивачем 22.02.2019 року за №30408170, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 157214432 від 22.02.2019 року. Із виписки із погосподарської книги №10, особовий рахунок № [NUMBER] за 2006-2010 роки виданої Ольгопільською сільською радою Чечельницького району Вінницької області №953 від 19.06.2019 року та виписки із погосподарської книги №11, особовий рахунок № [NUMBER] за 2016-2020 роки виданої Ольгопільською сільською радою Чечельницького району Вінницької області №951 від 19.06.2019 року вбачається, що головою домогосподарства [ADDRESS] є позивач, а відповідач та їхні діти [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] членами даного домогосподарства. Як вбачається із довідки Ольгопільської сільської ради Чечельницького району Вінницької області №197/02-15 від 09.07.2019 року [PERSON] [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично з травня 2018 року за даною адресою не проживає. Із акту про фактичне місце проживання (не проживання) громадян на території с.Ольгопіль складеного комісією у складі депутата Ольгопільської сільської ради Бурбело Г.В. та працівника сільської ради [PERSON] від 06 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] , але з травня 2018 року по даний час за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Разом з цим, згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно пункту другого частини 34 Постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Крім того, згідно пункту 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК України). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Аналогічне викладено в ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідно до якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, як вбачається з рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 24.07.2018 року [PERSON] усунуто перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] , шляхом її вселення в даний будинок та зобов`язано [PERSON] надати ключі [PERSON] від зазначеного будинку. Дане рішення суду набрало законної сили 31.08.2018 року. На підставі даного рішення 10.01.2019 року судом видано виконавчий лист. Строк пред`явлення виконавчого листа до 31.08.2022 року, тому встановлені в ньому обставини, відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають та враховуються судом при розгляді цієї справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи той факт, що відповідач, як член сім`ї власника житла, проживала у спірному будинку до травня 2018 року та наразі не проживає там з поважних причин, а саме через наявність перешкод щодо цього з боку позивача, а позивачем не доведено, що відповідач не проживає у спірному будинку більше одного року, без поважних причин, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити за відсутності підстав, передбачених частиною 2 статті 405 ЦК України для визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачу житлом. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed