Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

В травні 2016 року ТОВ «Авто Просто» звернулось до суду із позовом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на його користь боргу за угодою № 362176 у розмірі 99985,60 грн. та судові витрати, повязані зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 11.06.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду № 362176 та підписані додатки 1 та 2, які є невід'ємними частинами угоди, з метою отримання останнім автомобіля марки ВАЗ 210994. В подальшому, скориставшись своїм правом, звернувся до ТОВ «Авто Просто» з заявою про надання йому іншої моделі автомобіля, а саме - ЗАЗ Сенс [NUMBER]. 01.06.2012 року [PERSON] отримав автомобіль ЗАЗ Сенс [NUMBER], кузов № [NUMBER], 2012 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я у ЦБДР та АС при МВС, (д.н.з.[NUMBER]), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. В свою чергу, [PERSON] зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 11.06.2012 року між ТОВ «Авто Просто», [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вони зобов'язались відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов'язань [PERSON] за угодою № 362176. Станом на березень 2016 року поточна ціна автомобіля ЗАЗ Сенс становила 162500 грн., відповідно розмір боргу [PERSON] перед ТОВ «Авто Просто» за Угодою станом на березень 2016 року, складає 99985,60 грн., з яких: чисті внески - 59035,6 грн.; внески в оплату послуг - 40950 грн. У зв'язку зі смертю [PERSON], позивач вважає, що вказана заборгованість має бути стягнута з його спадкоємця [PERSON] та поручителів [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 03.06.2016 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 15.08.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Поправську сільську раду Білоцерківського району Київської області. Ухвалою суду від 07.10.2016 року залучено до участі в справі правонаступника [PERSON], який помер [INFO] року - його батька [PERSON]. 16.12.2016 року представник позивача уточнив позовні вимоги, з урахуванням заміни [PERSON] його спадкоємцем. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2017 року, головуючим суддею визнано суддю О.В.Жарікову. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2017 року, головуючим суддею визнано суддю О.М.Протасову. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2018 року, головуючим суддею визнано суддю І.Д.Дубановську. Згідно відзиву на позов, відповідач [PERSON] позовні вимоги ТОВ «Авто Просто» до нього не визнав, вважає їх такими, що не відповідають закону, є безпідставними, необгрунтованими, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ТОВ «Авто Просто» не визнала посилаючись на підстави, зазначені у відзиві на позовну заяву. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги ТОВ «Авто Просто» про стягнення боргу не визнали. Суду повідомили, що дійсно укладали договори поруки, але готові були виконувати зобов'язання за життя [PERSON], а не після його смерті. Вважають, що в позові необхідно відмовити. Представник третьої особи - Поправської сільської ради Білоцерківського району Київської області, суду заявив, що незважаючи, на те, що ними не заявлено самостійних вимог на предмет спору, у задоволенні позову необхідно відмовити, у зв'язку із тим, що померлий [PERSON] із батьком [PERSON] на момент смерті не проживав, спільного господарства не вів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.06.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду № 362176 та підписані додатки 1 та 2, які є невід'ємними частинами угоди, з метою отримання останнім автомобіля марки ВАЗ 210994. В подальшому, скориставшись своїм правом, звернувся до ТОВ «Авто Просто» з заявою про надання йому іншої моделі автомобіля, а саме - ЗАЗ Сенс [NUMBER]. 01.06.2012 року [PERSON] отримав автомобіль ЗАЗ Сенс [NUMBER], кузов № [NUMBER], 2012 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я у ЦБДР та АС при МВС, (д.н.з.[NUMBER]), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. [PERSON], в свою чергу, зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. 11.06.2012 року між ТОВ «Авто Просто», [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вони зобов'язались відповідати перед кредитором у разі невиконання зобов'язань [PERSON] за угодою № 362176. [INFO] року на трасі Київ-Одеса поблизу с.Шкарівка Білоцерківського району Київської області, автомобіль ЗАЗ Сенс [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], зіткнувся з автопоїздом в складі сідлового тягача DAF XF 95.430, рестраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] (копія постанови про закриття кримінального провадження Міністерства внутрішніх справ України Білоцерківський відділ поліції головного управління національної поліції в Київській області від 17.02.2016 року). В результаті аварії [PERSON] - загинув (копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER], лікарське свідоцтво про смерть № 516 від 02 листопада 2015 року), автомобіль повністю розбитий. З 05.11.2015 року ТОВ «Авто Просто» повідомлені з приводу трагічних обставин відносно [PERSON] (лист ТОВ «Авто Просто» від 12.11.2015 року). Встановлено, що згідно довідки Поправської сільської ради № 488 від 14.12.2016 року [PERSON], [INFO] на день смерті ([INFO] року) був зареєстрований, але за місцем реєстрації в [ADDRESS] - не проживав. В матеріалах спадкової справи наданій суду, відсутні відомості щодо прийняття [PERSON] спадщини після померлого [PERSON]. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень ст. 625 ЦК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: 1) односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців; 2) безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови (наприклад, прийняття спадщини одним із спадкоємців за умови, що інші спадкоємці від спадщини відмовляються), рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; 3) прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Прийняття спадщини може мати місце лише щодо всієї спадщини. Наведене правило є відображенням концепції універсальності у спадковому праві. 4) наявність зворотної юридичної сили акту прийняття спадщини. Проаналізувавши надані суду докази та норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] не отримав статус спадкоємця померлого [PERSON], а тому до нього не перейшли обов'язки сина за угодою № 362176 від 11.06. 2011 року. В матеріалах справи наявні дві довідки Поправської сільської ради: № 02-14-190 від 03.10.2016 року за підписом в.о. сільського голови Л.В.Бабенко, відповідно до якої на день смермі [PERSON] був зареєстрований та проживав з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]; № 488 від 14.12.2016 року за підписом сільського голови І.П.Кабула, секретар виконкому Л.В.Бабенко, відповідно до якої [PERSON] на день смерті був зареєстрований але за місцем реєстрації в [ADDRESS] - не проживав. Взявши до уваги зібрані по справі докази у їх сукупності, а саме пояснення свідків [PERSON], [PERSON], Поправського сільського голови Кабула І.П., матеріали справи, суд прийшов до висновку про хибність відомостей, зазначених у довідці № 02-14-190 від 03.10.2016 року за підписом в.о. сільського голови Л.В.Бабенко. Відповідно до статті 2 «Закону України» «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином доводи представника позивача ТОВ «Авто Просто» про прийняття [PERSON] спадщини після пометлого [PERSON] спростовані матеріалами справи, а позовні вимоги щодо стягнення з нього боргу - безпідставні. Крім того, відповідачами неодноразово зазначалость про відсутність будь-якого майна належного [PERSON] на момент смерті, яке підлягає спадкуванню. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] майно невизначене. Таким чином, зобов'язання відповідача [PERSON] про відшкодування боргу [PERSON] на користь ТОВ "Авто Просто" є зобов'язанням спадкувати тільки борги спадкодавця, що є грубим порушенням прав [PERSON] як громадянина України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У відповідності зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Зазначені норми законодавства та докази наявні в матеріалах справи переконали суд у необхідності відмовити ТОВ «Авто Просто» у задоволенні вимог щодо солідарного стягнення боргу [PERSON] з поручителів [PERSON], [PERSON] Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З наведених підстав, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed