Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

18 грудня 2020 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, [PERSON] , про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном. В обгрунтування позову зазначено, що 23.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Алькор Інвест» та Публічним акціонерним товариством «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було укладено договір відступлення права вимоги. Відбулося відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідченим «11» серпня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.Л. за реєстровим номером 4737 до ТОВ «ФК «Алькор Інвест» [PERSON] (який є позичальником за кредитним договором та іпотекодавцем за договором іпотеки) в добровільному порядку та без будь-якого фізичного, психічного та іншого примусу власноручно підписав договір іпотеки, тим самим надавши іпотекодержателю - ТОВ «ФК «Алькор Інвест» право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки (квартири за адресою: [ADDRESS] ) у разі порушення взятих па себе зобов`язань за кредитним договором. В добровільному порядку Боржником та Відповідачами., які зареєстровані за адресою нерухомого майна та проживають там, в добровільному порядку не звільнили житлове приміщення та продовжують проживати в ньому. А тому позивач звернувся до суду з вимогами про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 січня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 07 липня 2021 року від [PERSON] до суду надійшла зустрічна позовна заява про скасування рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з відновленням попереднього запису. В обґрунтування зустрічної позовної заяви [PERSON] зазначає, що Позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального кругу Юрченко І.П. 16 листопада 2002 р. за PH № 7244 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації ) об`єктів нерухомості» у книзі 143 дод на стор. 86 за № 3332, реєстраційний номер № 1655067. Вказана квартира була передана в іпотеку з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 11 серпня 2006 р. № к-1968/л. 18 травня 2021 р., отримавши позовні матеріали ТОВ «ФК «Алькор Інвест» про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном, позивачі дізналися, по-перше, про укладення між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ПАТ «Фінанси та кредит» договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 11 серпня 2006 р., посвідченим 11 серпня 2006 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.Л. за реєстровим номером 4736. По-друге, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 02 серпня 2019 року було прийнято рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В., індексний номер 48063396, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Алькор Інвест». Номер запису про право власності 32656397. Вважають рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В., індексний номер 48063396, незаконним, а тому воно повинно бути скасованим з відновленням попереднього запису про право власності, який діяв до 02 серпня 2019 року 07 липня 2021 року від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшов відзив на первісний позов. 30 вересня 2021 року від ТОВ «Фінансової компанії «Алькор Інвест» до суду надійшли пояснення на зустрічну позовну заяву. 26 жовтня 2021 року від [PERSON] до суду надійшли заперечення на пояснення відповідача у справі за зустрічним позовом. У судове засідання призначене на 02 грудня 2021 року з`явились представник позивача Главацький Ю.А. , відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] . Під час судового засідання суд радячись на місті ухвалив прийняти зустрічну позовну заяву до спільного розгляду. Сторони не заперечували проти прийняття зустрічної позовної заяви, попередньо надавши свої письмові пояснення та заперечення щодо зустрічного позову. Під час судового засідання представник позивача за первісним позовом на задоволенні позову наполягав, підтвердив що рішення про перехід права власності було на підставі договору іпотеки, підтвердив, що додатковий договір не укладався. Заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач та представник відповідачів заперечували проти задоволення первісного позову, наполягали на задоволенні зустрічного позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії № к-1968/л від 11 серпня 2006 року, було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. за реєстровим №4737, відповідно до умов якого Іпотекодавець ( [PERSON] ) передала в іпотеку Банку «Фінанси та Кредит» квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п. 8.4.3. Іпотечного договору від 11 серпня 2006 року права Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотековцем зобов`язань, забезпечених Іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином. Відповідно до п. 8.4.7. Іпотечного договору від 11 серпня 2006 року Іпотекодержатель має право у разі виникнення права звернення стягнення на Предмет іпотеки реалізувати його відповідно до умов цього договору Відповідно до п. 8.4.15 Іпотечного договору від 11 серпня 2006 року Іпотекодержатель має право обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до п. 11.3.1 Іпотечного договору від 11 серпня 2006 року Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею Закону України «Про іпотеку». таким чином сторони іпотечного договору досягли згоди про можливість позасудового врегулювання питання про задоволення вимог іпотекодержателя за певною процедурою. 23.04.2019року між ТОВ «ФК «Алькор Інвест» та ПАТ «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від «23» квітня 2019 року, посвідченим «11» серпня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко T.Л. за реєстровим номером 4737, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Киселевою Н.В. за реєстровим №312. Відповідно до п. 1.1. договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором посвідченим 11.08.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.Л. за реєстровим номером 4737 та Договору відступлення права вимоги від 23.04.2019 року, Іпотекодержатель передає, а Новий Іпотеко держатель приймає всі права вимоги за Іпотечним договором, посвідченим 11.08.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.Л. за реєстровим номером 4737. Отже, відбулося відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідченим 11.08.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорчеико Т.Л. за реєстровим номером 4737до ТОВ «ФК «Алькор Інвест». Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 31.07.2019 року о 12:38:08 Державний реєстратор Манюта Сергій Васильович, прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 48063396 та здійснив реєстрацію права власності на передане в іпотеку майно за ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест». Оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 11.08.2006 року, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12.05.2006. Відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. При цьому згідно із частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Сторонами під час судового засідання підтверджено, що під час відчуження спірної квартири Договору про його добровільну передачу у власність іпотекодержателя укладено не було (згідно ст. 36, 37), а [PERSON] як іпотекодавець не надавала своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю. Враховуючи відсутність укладеного між сторонами Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент укладення договору), ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за ТОВ «Фінансова компанія «Алькор Інвест» права власності на спірну квартиру, не можна вважати законними. Подібну правову позицію наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 199/1276/17. Слід зазначити, що як умовами договору, так і чинною на момент укладення іпотечного договору редакція статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачали необхідність укладення окремого договору з цього приводу, чого зроблено не було. Зміни до статті 37 Закону України «Про іпотеку», якими передбачалася можливість реєстрації права власності за іпотекодержателем на підставі самого іпотечного застереження, внесені 25.12.2008 року. Крім того, після аналізу статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» та умов договору іпотеки від 11 серпня 2006 року, яким передбачався порядок набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем у позасудовому порядку, суд зазначив про необхідність з`ясування наявності згоди іпотекодателя на визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Аналіз правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 27 квітня 2017 року у справі № 6-679цс17, від 02 листопада 2016 року у справі №6-2457цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-1388цс16, від 27 вересня 2017 року у справі №6-2853цс16, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1243цс16, від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1446цс17, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1625цс16, дає підстави підсумувати, що Верховний Суд України підтвердив свої висновки, що можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В усіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.(Постанова Верховного Суду України від 21.03.2018 року, справа № 760/14438/15-ц). Таким чином, укладаючи у 2006 році іпотечний договір, іпотекодавець не узгоджував з іпотекодержателем умови щодо автоматичного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором - нотаріусом, а, значить, таку згоду він не надав, а надав лише згоду на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачивши ці умови відповідно до Іпотечного договору, а саме в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Предметом спору у даній справі є правовідносини що виникають з Іпотечного договору та відповідні йому вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна з відновленням попереднього запису щодо права власності. Отже, характер правовідносин між учасниками справи свідчать про те, що у сторін існує спір з приводу права власності на нерухоме майно, яке залишилось у володінні та користуванні позивача по зустрічному позову. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги первісного позивача про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що спірна квартира незаконно вибула із власності відповідачів. Стосовно зустрічного позову, суд встановлює, що цей позов подано на захист майнових прав позивача, який вважає безпідставною реєстрацію права власності на належне йому майно за іншою особою. Тобто виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача за зустрічним позовом з правомірністю набуття відповідачами права власності на нерухоме майно, що стало підставою для звернення з цим позовом. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що, установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог. У цій справі розглядаються позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, яке, як стверджує позивач за зустрічним позовом, належить йому, а реєстрація права власності за відповідачем проведена з порушенням вимог закону. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Разом з цим частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи, що судом встановлено, що спірне нежитлове приміщення незаконно вибуло із власності [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічної позовної заяви.

Outcome: dismissed