Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання доньки - [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] по 2006 рік, у 2006 році шлюб між ними було розірвано, однак до лютого 2012 року вони проживали разом без реєстрації шлюбу в його квартирі в м. Одеса В період проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , батьківство якої ним було визнано добровільно. В лютому 2012 року їх сімейні стосунки з відповідачкою припинились та вона з донькою переїхала жити в смт. Лиманське Роздільнянського району. Між ними не було досягнуто домовленості щодо визначення місця проживання дитини, а тому вказаний спір розглядався судом. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року визначено місце мешкання дитини з її матір`ю. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03.04.2013 року з нього на користь [PERSON] на утримання доньки стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх його доходів. За весь період проживання доньки з матір`ю він спілкувався з дитиною та приймав участь в її вихованні. При спілкуванні з дитиною вона завжди скаржилась на поведінку матері, яка залишає її в квартирі з п`яним дідом. Зі слів доньки, мати отримуючи аліменти, купляла спиртні напої, залишала дівчинку вдома з п`яним дідом. Дитина проживала в антисанітарних умовах, в квартирі запах туалету і старих речей. Мати не піклувалась здоров`ям дитини, не займалась її фізичним та духовним вихованням. Донька через неправильне харчування набрала зайву вагу, у зв`язку з чим комплексує. Зі слів доньки мати та дід поводились грубо з нею та навіть били. Донька завжди виявляла бажання жити з ним і відмовлялась повертатись до матері. В жовтні 2017 року під час того, як донька зі згоди відповідачки знаходилась у нього, вона відмовилася повертатися до матері. Протягом двох місяців відповідачка не заперечувала проти проживання доньки з ним, а 14.12.2017 року несподівано звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом про відібрання малолітньої дитини, посилаючись на те, що є рішення суду про визначення місця проживання доньки з нею. Вважаю, що на теперішній час суттєво змінились обставини, які враховувались судом при ухваленні рішення про визначення місця проживання доньки. З жовтня 2017 року по сьогоднішній день донька [PERSON] проживає з ним та його цивільною дружиною [PERSON] в м . Одесі. Він та його дружина піклуються про доньку. Дитина проживає в чистій благоустроєній квартирі, має окреме ліжко, стіл для навчання, шафу для одягу. Забезпечена в достатній кількості одягом та взуттям. Дочці створені сприятливі умови для всебічного розвитку, виховання та навчання. Дочка навчається в 4-Б класі Одеської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. № 38. Донька бажає і в подальшому проживати з ним. Він працює в Локомотивному депо Одеса-Сортувальна, має самостійний дохід, спиртними напоями не зловживає. Дитина повністю знаходиться на його утриманні та має прихильність до нього. Тому просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та визначити місце проживання доньки [PERSON] з ним. В судовому засіданні [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Суду пояснив, що він вважає, що донька повинна проживати з ним, так як за місцем проживання матері в смт . Лиманське Роздільнянського району не має відповідних умов для проживання, там дівчинку ображає та б`є дідусь. [PERSON] перешкоджає йому в спілкуванні з сином. Вона сама привезла доньку до нього в м. Одесу, а донька попросила залишити її у себе. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала. Надала суду відзив, в якому зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем за рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року було визначено місце проживання їх спільної доньки [PERSON] разом з нею в смт Лиманське Роздільнянського району, а також рішенням суду від 03.04.2013 року з [PERSON] на її користь було стягнено аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини всіх його видів заробітку. З моменту їх розлучення - 2012 року, вона ніколи не забороняла та не чинила перешкод батьку у спілкуванні з донькою, в любий зручний час для нього, батько спілкувався з донькою як за місцем її проживання, так і за місцем свого проживання в м. Одеса . В літній час донька відпочивала у батька, але кожний раз коли вона приїздила забрати доньку, він починав її ображати, не пускав до помешкання та не бажав повертати дитину. Позивач [PERSON] працює на залізниці, з-за його графіку роботи, дитина часто залишається сама вдома та телефонує їй, що хоче додому. В 2017 році [PERSON] брав дитину на вихідні дні та не повертав досить тривалий час, дитина не могла закінчити третій клас, лише після втручання вчительки, батько повернув доньку. 14.10.2017 року [PERSON] забрав доньку та не повернув і донька не пішла до школи, заявив, що вона бажає проживати разом з ним. Утримання дитини в м. Одеса, призвело до того, що вона не була атестована у школі. 26.10.2017 року без її відома намагався забрати документи дитини з Лиманської школи, де навчалась донька з метою перевести до школи в м. Одеса. Вважає, що дії [PERSON] спрямовані на те, щоб принизити її, як матір, дитина схильна до впливу з боку батька, вимагає щоб вона відмовилась від аліментів. Вважає, що поведінка батька, перешкоджає їй у вихованні доньки, позбавляє її права на спілкування з донькою, що може негативно вплинути на подальшу поведінку дитини. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року суд задовольнив її позовні вимоги та постановив відібрати дитину у батька та повернути їй. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року про визначення місця мешкання дитини [PERSON] не оскаржувалось, тому що на той час він працював і дитина віком 4 роки була йому не потрібна, а коли дитина підросла, він забажав щоб вона проживала з ним. На даний час [PERSON] перешкоджає їй спілкуватись з дитиною. Вона має постійну роботу, стабільний заробіток, а також постійне місце проживання. Нею створені всі умови для проживання, виховання та розвитку доньки. Вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В судовому засіданні [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суду пояснила, що покази свідків є неправдивими, так як вона перебуває з ними у неприязних стосунках. Її батько давно не вживає алкогольних напоїв, так як хворіє. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] поясняла, що вона бажає жити з батьком та ходити в школу в м. Одеса, однак мати не дає документи. В смт. Лиманське школа знаходиться далеко, по дорозі собаки. Також вона не бажає бачитись з братом, спілкується з ним тільки по телефону. Представник третьої особи - Київської районної адміністрації ОМР в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. (а.с.30, 81,132,137,147) Так судом на підставі наданих доказів по справі встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від спільного життя мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та крім доньки мають ще спільного сина. Також судом встановлено, що після припинення між сторонами шлюбно-сімейних відносин, колишнє подружжя проживають окремо - [PERSON] проживає в [ADDRESS] , а [PERSON] в [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року, були задоволені позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини та визначено місцем проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] в смт Лиманське . (а.с.20) [PERSON] позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, про що свідчать характеристики надані Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області та ТОВ «Торговий дім «Сан оіл». (а.с.44-46) З характеристики наданої Лиманською ЗОШ І-ІІІ №2, судом встановлено, що [PERSON] навчалась по місцю проживання у цій школі з першого класу. Зарекомендувала себе, як старанна, дисциплінована, уважна учениця. Мати цікавиться навчанням доньки, приймає участь в суспільному житті школи та класу. Приділяє належну увагу вихованню доньки. (а.с.43) Також судом встановлено, що згідно довідки Лиманської ЗОШ І-ІІІ ст. №2 [PERSON] , [INFO] , була відсутня на заняттях Лиманській ЗОШ без поважної причини 19.09.217 року, 20.09.2017 року, з 18.10.2017-04.12.217 року. (а.с.47) Судом з акту обстеження умов проживання станом на 07.12.2017 року квартири [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , встановлено, що в квартирі існують нормальні умови для проживання, також в ный проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. На момент перевірки [PERSON] вдома не було, зі слів матері її не має з 18.10.2017 року. (а.с.49) Таким чином на момент проведення обстеження будинку [PERSON] по місцю проживання була відсутня, школу не відвідувала. З акту обстеження житлово-побутових умов квартири [ADDRESS] від 05.12.2017 року, належної [PERSON] , судом встановлено, що [PERSON] проживає разом з донькою - [PERSON] , [INFO] . Квартира однокімнатна, дитина має окреме ліжко, стіл для навчання, шафу для одягу. В квартирі створені сприятливі умови для всебічного розвитку, виховання та навчання дитини. (а.с.9) Таким чином станом на грудень 2017 року [PERSON] проживала з батьком в м. Одеса. Згідно характеристики Одеської ООШ І-ІІІ ст. №38 [PERSON] тимчасово навчалася у вказаній школі в 4 класі. В школу дівчинку приводить та забирає батько. Дисципліну дівчина виконує, до навчання відноситься добре, домашнє завдання виконує. (а.с.8) [PERSON] працює на виробничому підрозділі «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» з 2014 року. За роки роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою ВПС ЛК «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна». (а.с.10, 11) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . (а.с.12-15) Окрім того [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. (а.с.16,17) [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з ним проживає [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою (випискою з домової книги про склад сім`ї та прописки) від 03.07.2017 року №672, виданої КП «ЖКС «Пересипський». (а.с.101) Таким чином після визначення місця проживання дитини за рішенням суду з матір`ю, батько забрав дитину та не повернув матері. Під час проживання дівчинки з батьком, Одеською міською радою за згодою батьків було надано психологічні послуги родині [PERSON] та проведено психологічне тестування дівчинки. Так згідно характеристики психоемоційного стану дитини - [PERSON] , [INFO] , наданої Одеським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, дівчинка здатна до сугестивності значущого дорослого - батька. Під час бесіди промовляє і повторює фрази з однаковим формулюванням, як каже тато. Психоемоційний зв`язок з усіма членами сім`ї слабкий. Брата сприймає, як конкурента на увагу дорослих. Зі сторони батька явна перешкода в спілкуванні дочки з матір`ю, в подальшому це може вплинути на емоційний стан та особистий розвиток. Дефіцит спілкування з мамою особливо гостро буде відчуватись в підлітковому віці дівчинки. Для її гармонійного розвитку необхідно повноцінне спілкування, як з матір`ю, так і з батьком. Батько не повинен в присутності доньки проявляти негативну оцінку відносно матері з агресією, осудом, грубістю. Батькам рекомендовано чітко узгоджувати і домовлятися про зустрічі та перебування дитини з один із батьків. Уникати з`ясування міжособистих своїх відносин в присутності дітей. (а.с.41) 27.04.2018 року Суворівським районним судом м. Одеси задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , про відібрання дитини та відповідно, вирішено відібрати малолітню [PERSON] . [INFO] , у батька [PERSON] та повернути матері [PERSON] Рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання. 07.05.218 року на його підставі було видано виконавчий лист. (а.с.56) 30.07.2018 року службою у справах дітей Роздільнянської РДА було складено акт обстеження умов проживання [PERSON] , куди за рішенням суду потрібно було повернути дівчинку, згідно якого квартира в якій вона проживає в задовільному стані. Є меблі, побутова техніка. Окрім неї в квартирі проживають: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. З матір`ю проведена профілактична бесіда. (а.с.100) 11.04.2019 року державним виконавцем Першого Київського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області під час примусового виконання виконавчого листа №523/17378/17 від 07.05.2018 року, у присутності представника органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради Чорнобай О.А., та старшого інспектора ЮПСП Київського ВП, майора поліції Степенко С.Л. на виконання рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 27.04.2018 року, малолітню [PERSON] за її згодою відібрано від батька - [PERSON] та повернуто матері [PERSON] На теперішній час дівчинка проживає з матір`ю. Для вивчення питання щодо можливості проживання дівчинки з батьком на підставі ст. 19 СК України ухвалою суду було витребувано висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації щодо можливості зміни місця проживання дитини. Однак позитивний висновок суду не надано. 15.04.2019 року на адресу суду надійшов лист з Київської районної адміністрації №01-12/398, з якого встановлено, що питання визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , розглядалось 11.04.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради. Комісія зазначила, що вже рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року, було визначено місце проживання дитини з матір`ю. Враховуючи викладене інформують про неможливість виконання ухвали Роздільнянської районного суду Одеської області від 04.06.2018 року про витребування висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо розв`язання даного спору стосовно визначення місця проживання дитини - [PERSON] разом з батьком - [PERSON] На підтвердження чого надано: копію акту державного виконавця від 11.04.2019 року та копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №56720289 від 12.04.2019 року. (а.с.153-157) Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права Згідно зі ст. 141 ч. 1 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. У Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, зазначено, що "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження". Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до роз`яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд, дослідивши надані по справі докази, шляхом опитування сторін та дитини, перевіривши їх законність, прийшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] належить відмовити виходячи з наступного. Судом встановлено, що на час розгляду даної справи у суді місце проживання неповнолітньої [PERSON] після розлучення її батьків визначено у законний спосіб рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року - це місце проживання її матері [PERSON] в смт Лиманське Роздільнянського району Одеської області , також з матір`ю проживає і син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO]. В 2017 році в незаконний спосіб [PERSON] забрав дитину від матері, скориставшись перебуванням дитини у нього по місцю його проживання в м. Одеса на відпочинку. Вочевидь, його дії не відповідали інтересам дитини, яка тривалий час не відвідувала школу в ході учбового року. При цьому позивач свої дії мотивував тим, що дівчинка проживає з матір`ю в неналежних умовах, має більшу прихильність до нього і не має наміру повертатися до матері. В ході розгляду справи твердження позивача про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] не найшли свого підтвердження, належних та допустимих доказів, які б свідчили про антисоціальну поведінку матері дитини, про її неучасть у вихованні дитини, незабезпечення їй належних умов проживання суду не надано, тому підстав для зміни місця проживання дитини в зв`язку зі зміною умов її проживання з матір`ю, судом не встановлено. Між тим, [PERSON] на час розгляду справи в суді виповнилося 10 років, а тому в ході слухання справи суд шляхом опитування дівчинки, з`ясовував питання з ким вона бажає проживати в подальшому, на що остання відповіла, що хоче залишитися проживати з батьком та його дружиною в м . Одеса . Однак суд не може вважати абсолютною згоду дитини на проживання з батьком, так як вона також може протирічити інтересам дитини, а тому суд, дотримуючись вимог ст.19 СК України, звернувся до органів опіки та піклування про надання письмового висновку щодо доцільності зміни місця проживання дитини. Орган опіки та піклування - Київська районна державна адміністрація відмовили в наданні позитивного висновку по даній справі, підтвердили обґрунтованість рішення Суворовського районного суду Одеської області від 26.09.2012 року про доцільність проживання дівчинки з матір`ю, а також повідомили про виконання рішення суду про відібрання дитини у батька за згодою неповнолітньої [PERSON] у присутності працівників органу опіки, і повідомили, що дівчинка проживає з матір`ю і не бажає проживати з батьком. Тому при вирішенні спору щодо місця проживання [PERSON] , [INFO], суд приймаючи рішення бере до уваги вік і стать дитини, необхідність в такому віці материнського піклування та надання допомоги в побуті, наявність у матері власного житла та постійної роботи і вважає, що підставі для зміни місця проживання дитини на теперішній час не існує, мати ніколи не перешкоджала зустрічам батька з дівчинкою, його участі у вихованні дітей, а відтак суд відмовляє позивачеві в задоволенні позову як заявленому безпідставно.

Outcome: dismissed