Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

21 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою. 10 листопада 2016 року від позивача [PERSON] до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначено, що 04 червня 2005 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка розміром 6,72 га, що належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0092063, що знаходилась в КСП «Росія» Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, а також житловий будинок № 68 по вул. Пушкіна, в с. Тимошівка Михайлівського району Запорізької області. Після смерті [PERSON] залишилося троє спадкоємців за законом: дружина померлого [PERSON], син [PERSON], які проживали разом зі спадкодавцем, а також позивач [PERSON], яка на момент смерті батька проживала окремо у с. Нестерянка Оріхівського району Запорізької області. Позивач зазначає, що за усною домовленістю відповідач [PERSON] мав вирішувати питання щодо прийняття спадщини, в тому числі і позивачем. Через брак коштів, позивач своєчасно не оформила свою частку спадщини та нещодавно дізналася, що відповідач без її відому оформив спадкове майно після смерті батька в цілому на себе на підставі рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2005 року про продовження терміну на прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, не вказавши її як спадкоємицю в якості сторони у справі. В передбачений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживала окремо від спадкодавця та не була обізнана з порядком прийняття спадщини, а також через запевнення відповідача [PERSON] про належне оформлення спадщини. Зважаючи на викладене, позивач вказує на поважність причин пропуску строків, встановлених для прийняття спадщини, та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] і її представник [PERSON] просили задовольнити позовні вимоги на підстава, викладених в позовні заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, у звязку з його необґрунтованість, оскільки позивачем не було доведено наявність будь-яких вагомих обставин, які б перешкоджал їй звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлений строк. Представник третьої особи Михайлівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не зявився, про розгляд справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не сповіщені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, у звязку з чим не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2005 року помер [PERSON], батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 007627, виданим Тимошівською сільською радою Михайлівського району Запорізької області 25 червня 2005 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - земельна ділянка, розміром 6,72 га, яка належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЗП № 0092063, що знаходилася в КСП «Росія» Тимошівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області та житловий будинок № 68, розташований в смт.Михайлівка, по вул. Пушкіна Михайлівського району Запорізької області. Після смерті [PERSON] залишилося троє спадкоємців за законом: його дружина [PERSON], син [PERSON] і дочка - [PERSON]. Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2005 року були задоволені позовні вимоги [PERSON], продовжено йому строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 04 червня 2005 року та визнано за ним право власності на спадкове майно: житловий будинок № 68, який розташований в с. Тимошівка по вул. Пушкіна, Михайлівського району Запорізької області; на сертифікат на право на земельну частку ( пай) серії ЗП № 0092063 у розмірі 6,72 га, який знаходиться в КСП «Росія»; грошовий вклад, який знаходиться в Михайлівському відділенні № 3306/019 ВАТ «Державний ощадний банк України». Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини згідно вимог ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки відповідач [PERSON], після смерті батька [PERSON] подав позовну заяву до суду про продовження терміну на прийняття спадщини та визнання за ним права власності на спадкове майно, яка судом була задоволена, він є таким, що прийняв спадщину після свого батька. В свою чергу, позивач [PERSON] відповідних дій, спрямованих на прийняття спадщини, не вчинила, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталась, що підтверджується даними її позовної заяви, хоча про факт смерті спадкодавця їй було достовірно відомо, вона була присутня на похороні, про що особисто повідомила суд. Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3\~ст.1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що\~поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення ч.3 ст.1272 ЦК України\~не застосовуються. Наведене викладено у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які в силу\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими для всіх судів. Отже, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] у неї була домовленість, про те, що він повинен був повідомити у селищній раді про круг спадкоємців після смерті батька і що вона була впевнена в тому, що [PERSON] вказав і її, як спадкоємицю, крім того, через брак коштів, вона не стала своєчасно оформляти свою частку спадщини. В передбачений законом шестимісячний строк, вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно проживала окремо від спадкодавця та не була обізнана з порядком прийняття спадщини. Проте, суд вважає, що будучи обізнаною про смерть спадкодавця, позивач не надала жодних належних доказів наявності поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців. Крім того, в справі відсутні будь-які відомості що позивач взагалі зверталася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено у оформленні спадщини. За змістом п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За вказаних обставин, суд не вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини посилання позивача та ті обставини, що у неї була домовленість з її братом, відповідачем по справі [PERSON] про те, що він повинен був повідомити у селищній раді про круг спадкоємців після смерті батька [PERSON], який помер 04 червня 2005 року, після смерті якого пройшло більше 11 років та те, що вона не стала оформляти свою частку спадщини через брак коштів. Суд вважає, по-перше, матеріли справи не містять жодних доказів про наявність вказаних позивачем обставин, по-друге, вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини , яка залишилася після смерті її батька, на думку суду, не повязані з обєктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців. На протязі вказаного періоду, а саме одинадцяти років, позивач, якій було достовірно відомо про смерть батька, жодним чином не вчинила будь яких дій, спрямованих на отримання спадщини, яка залишилася після його смерті. Суд вважає, що в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу відсутні і тому положення ч.3 ст.1272 ЦК України не можуть бути застосовані. На підставі зазначеного, суд вважає, що підстав, для задоволення позовних вимог позивача немає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed