Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про зміну умов кредитного договору. Дана позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року укладеного між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку, правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Горлівського відділення №200 Групи відділень №2 Департаменту роздрібних продаж Східного комерційного макрорегіону (Донецьк) ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON], позивач отримав в установі відповідача кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 97000,00 доларів США на поточні (споживчі) потреби зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 15.07.2018 року. Фактично позивачем було отримано всю суму кредитної лінії. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір №200/632/11-0119 від 08.08.2011 року. 20.10.2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом з 20.10.2008 року встановлена у розмірі 14,5% річних. 10.07.2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якої назва договору викладена як «Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії», внесено зміни до п.п.1.1.1, 1.1.1.1, 3.3.8.1, 3.4.1, 3.4.1.1 Кредитного договору. 08.08.2011 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №3 про внесення змін до договору кредиту №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якої змінено валюту кредиту, сума кредиту 67722,16 доларів США переведено в гривню в сумі 542454,50 грн., зазначено рахунок, за яким обліковується заборгованість, по кредиту з 08.08.2011 року встановлено процентну ставку: з 08.08.2011 року по 31.07.2012 року 14,5% річних, в подальшому, починаючи з 01.08.2012 року, розмір процентної ставки буде переглядатися кредитором щорічно 01 серпня. 29.03.2012 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якого максимальний ліміт заборгованості становить 491355,17 грн., а процентна ставка 14,5% річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01.08.2012 року. При укладанні кредитного договору позивач виходив з того, що така суттєва зміна курсу гривні до курсу долару не настане та був необізнаний про покладання відповідачем цього ризику на позивача. Внаслідок чого істотно змінились обставини виконання зобовязань за кредитним договором, які позивач зі свого боку не може усунути при всій обачності як цього вимагають умови кредитного договору. Просить внести зміни до договору не відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року шляхом включення тексту договору наступного змісту: «Повернення кредиту здійснюється у відповідності до графіка зменшення ліміту кредитування (повернення заборгованості за кредитом) на позичковий рахунок шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника (його поручителів, гарантів та інших осіб у відповідності до цього договору) та/або шляхом внесення готівки до каси банку. Кредит повертається в національній валюті (гривні) за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на дату укладання цього договору, тобто станом на 17.07.2008 року (а саме 4,85 грн. за 1 дол. США)»; зобовязати відповідача в строк не пізніше місяця з дня набрання чинності рішенням суду по справі провести перерахунок платежів за договором не відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, виходячи із курсу долару США до гривні в розмірі 4,85 за дол.. США за період з 17.07.2008 року до часу фактичного перерахунку, суму вказаного перерахунку зарахувати в рахунок сплати позивачем за договором не відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року суми кредиту, суми по процентам за користування кредитом відповідно до умов договору не відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року. Позивач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. В судове засідання 11.05.2018 року не зявився, в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача, [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, застосувавши строк позовної давності. Зазначає, що 08.08.2011 року сторони кредитного договору вирішили змінити валюту кредиту, перевівши суму кредиту, що залишилась (67722,16 дол. США) в гривню за курсом 8,01 грн. за 1 долар США. Отже, в період з 08.08.2011 року до 18.05.2017 року позивач не зверталась до суду та вважала умови договору такими, що не порушують її права. Оскільки в позові позивач зазначає про порушення її прав в період з дати укладення договору 17.07.2008 року до дати підписання додаткової угоди №3 08.08.2011 року, то саме з цього періоду починається дія трирічного строку звернення до суду з вимогою про захист своїх інтересів. Отже, строк позовної давності сплинув у 2014 році, а позов був поданий у 2017 році, що свідчить про пропуск позовної давності та є підставою для відмови у задоволенні позову. Як встановлено в судовому засіданні, 17.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 97000,00 доларів США на поточні (споживчі) потреби зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 15.07.2018 року . В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір №200/632/11-0119 від 08.08.2011 року. 20.10.2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до договору кредиту №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом з 20.10.2008 року встановлена у розмірі 14,5% річних. 10.07.2009 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якої назва договору викладена як «Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії», внесено зміни до п.п.1.1.1, 1.1.1.1, 3.3.8.1, 3.4.1, 3.4.1.1 Кредитного договору. 08.08.2011 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №3 про внесення змін до договору кредиту №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якої змінено валюту кредиту, сума кредиту 67722,16 доларів США переведено в гривню в сумі 542454,50 грн., зазначено рахунок, за яким обліковується заборгованість, по кредиту з 08.08.2011 року встановлено процентну ставку: з 08.08.2011 року по 31.07.2012 року 14,5% річних, в подальшому, починаючи з 01.08.2012 року, розмір процентної ставки буде переглядатися кредитором щорічно 01 серпня. 29.03.2012 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якого максимальний ліміт заборгованості становить 491355,17 грн., а процентна ставка 14,5% річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01.08.2012 року. За положеннями статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частинами першою, третьою та четвертою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року, банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. Відповідно до пункту 2.5 зазначених Правил банки зобов`язані розробити форму (бюлетень, довідка, повідомлення, тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту перед укладенням кредитного договору. Із матеріалів справи вбачається, що перед підписанням кредитного договору позивачу надано повну інформацію щодо умов кредитування відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року. Згідно з вимогами ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідно до п.15 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2015 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів щодо розірвання (зміну) кредитного договору з посиланням , зокрема, на світову фінансову кризу, чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини 2 ст.652 ЦК і виходити з того, що закон повязує можливість розірвання (зміну) договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 цієї статті, при істотній зміні обставин. Отже, для розірвання (зміни) договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно. Судом встановлено, що 17.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 97000,00 доларів США на поточні (споживчі) потреби зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 15.07.2018 року. 29.03.2012 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №200/632/08-0561 від 17.07.2008 року, відповідно до якого максимальний ліміт заборгованості становить 491355,17 грн., а процентна ставка 14,5% річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01.08.2012 року. Позичальник [PERSON] повністю погодилася із умовами укладеного кредитного договору, в тому числі щодо зміни валюти кредиту та переведення суми кредиту в гривню за курсом 8,01 грн. за 1 долар США, яка становитиме станом на дату укладення додаткової угоди 542454,50 грн. Стабільність курсу гривні до іноземних валют не закріплена на законодавчому рівні, а відтак позичальник [PERSON] усвідомлювала та погодилася із можливістю коливання курсу гривні до іноземної валюти, оскільки згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим постановою Правління НБУ №496 від 12.11.2003 р., офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється щоденно, для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Враховуючи динаміку зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні і її девальвації, існувала можливість передбачення в момент укладення кредитного договору зміни курсу гривні відносно долара США, також існувала можливість отримання кредиту в національній валюті задля уникнення валютних ризиків. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. З урахуванням фактів, на які посилається позивач, нею не доведено, необхідність для внесення змін до кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Оскільки істотних обставин в контексті вимог ст.652 ЦК України, які в своїй сукупності є підставою для внесення змін до договору, в ході судового розгляду справи не було встановлено, то суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Щодо вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання субєктів, права чи законні інтереси яких порушено, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенція ( пункту 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили достовірність і повноту із плином часу ( пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно із розясненнями викладеними в абз. 3 п.11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у справі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. Отже враховуючи вищевикладене, наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає неможливим застосувати строк позовної давності, оскільки в даному випадку позов є необґрунтованим. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed