Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

13.02.2018 позивач [PERSON] звернувся до суду\~ з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON], [INFO], на його користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7357 грн. 00 коп. 23.05.2018 під час підготовчого судового засідання позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6152 грн.00 копійок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з відповідача на його користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 31.07.2014 року і до досягнення повноліття дитиною. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно, у звязку з чим станом на 31.12.2017 рік заборгованість становить 21416 грн.17 коп.. оскільки наявна заборгованість виникла з вини відповідача, вона повинна сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити його. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечує проти його задоволення, у встановлений строк надала відзив на позов. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. 31.07.2014 рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення повноліття. Рішення суду набрало законної сили 03.12.2014 року. На виконання вищевказаного рішення суду 20.08.2014 Переяслав-Хмельницький міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист. Згідно з ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем. Відповідно до довідки розрахунку Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 07.11.2017 за №13537-13538 загальна сума заборгованості станом на 01.11.2017 становить 22016 грн.12 коп. Відповідно до довідки розрахунку Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 19.01.2018 за №809 загальна сума заборгованості станом на 31.12.2017 становить 21416 грн.12 коп. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав наведені у ст. 16 цього Кодексу і вирішуються в порядку позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З розяснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до свідоцтва про народження серія 1-ОК №276528 [PERSON] народився 10 серпня 2014 року. Його матір»ю записана [PERSON]. Відповідно до виписки з наказу ТОВ «Завод металовиробів «Вертикаль» №111-К від 01 вересня 2014 року, [PERSON] надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.09.2014 року 09.08.2017 року. Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради від 24.05.2018 за №265 [PERSON] перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради та отримувала допомогу по догляду за дитиною до трьохрічного віку [PERSON], [INFO], у розмірі 860 грн. з 01.09.2014 по 31.08.2017. Відповідно до наданих чеків ПАТ Укрпошти відповідач перерахувала відповідачу аліменти на утримання дочки 18.04.2018 в розмірі 1020 грн.00 коп., 16.03.2018-1020 грн.00 коп., 27.02.2018-1020 грн.00 коп., 23.01.2018-1020 грн.00 коп.19.12.2017-1020 грн.00 коп., 03.11.2017-1020 грн.00коп. Відповідач пояснила, що перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною не мала змоги сплачувати аліменти в повному обсязі, тому деякий час сплачувала відповідачу по 100 грн.00 коп., починаючи з березня 2017 року сплачує аліменти в розмірі 1020 грн.00 коп. - 700 грн.00 коп. аліментів, решту - в рахунок погашення заборгованості. Відповідач в судовому засіданні визнав, що позивач сплачувала аліменти частково щомісяця в розмірі 100 грн. та наразі сплачує по 1020 грн. щомісяця. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини , які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добросовісності їх визнання. Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутності вини платника аліментів у виникненні заборгованості по їх сплаті через те, що вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, не працювала, лише отримувала допомогу по догляду за дитиною, при цьому намагалася сплачувати аліменти, хоча і не в повному розмірі, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст.196 СК України,

Outcome: dismissed