overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною позовною заявою. Вказував, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] в якому зареєстрований його знайомий [PERSON] Посилаючись на відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, позивач просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позов підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.12.2006 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2007 року. Згідно довідок виконавчого комітету Томилівської сільської ради від 07.05.2015 року № 396 та від 08.07.2015 року № 529, [PERSON], [INFO] зареєстрований з 27.02.2007 року, але не проживає за адресою: [ADDRESS]. Місце перебування останнього невідоме. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, тому вимоги позовної заяви про визнання його такими, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 серпня 2014 року відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у сумі 25000 грн., які зобов'язався повернути до 31 грудня 2014 року, про що складено відповідну розписку. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми боргу. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 25000 грн. Представник позивача на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явися, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання в газеті "Урядовий кур'єр", про причини неявки не повідомив. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 20 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти у сумі 25000 грн. На підтвердження взятих на себе зобов'язань [PERSON] складено розписку, в якій він зобов'язався повернути суму позики до 31 грудня 2014 року. (а.с. 5) Відповідач не виконав у вказаний термін взяті на себе зобов'язання щодо повернення позикових коштів. У відповідність положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, станом на час розгляду справи у [PERSON] перед [PERSON] існує заборгованість по договору позики у розмірі 25000 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 25000 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 250 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 12 червня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 16 березня 2015 року має заборгованість в сумі 7910,00 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 7910,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 червня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 12 червня 2012 року (а.с.10), довідки про умови кредитування (а.с.11-12), копією витягу з умов і правил кредитування (а.с.13-37), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.43). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-9) станом на 16 березня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 7910,00 грн. в тому числі: 3488,32 грн. заборгованість за кредитом; 2768,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 800,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 852,86 грн. штраф. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 13 липня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 січня 2015 року має заборгованість в сумі 12548,80 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 12548,80 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 липня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 13 липня 2011 року (а.с.9), довідки про умови і правила кредитування (а.с.10), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34) та новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 січня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12548,80 грн. в тому числі: 5811,57 грн. заборгованість за кредитом; 4583,48 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1080,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 573,75 грн. штраф\~ (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 17 листопада 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 11000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 28 лютого 2015 року має заборгованість в сумі 21283,90 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 21283,90 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, згодна сплатити заборгованість за кредитним договором, просила надати їй розстрочку оскільки хворіє і не може працевлаштуватися. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 листопада 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 17 листопада 2011 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 28 лютого 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 21283,90 грн. в тому числі: 10402,74 грн. заборгованість за кредитом; 8891,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 989,71 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 28 серпня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 січня 2015 року має заборгованість в сумі 12429,60 гривень. Просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 12429,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 серпня 2012 року [PERSON] отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 28 серпня 2012 року (а.с.8), довідки про умови і правила кредитування (а.с.9-10), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 31 січня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12429,59 грн. в тому числі: 3536,70 грн. - заборгованість за кредитом; 5874,82 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1950,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 568,07 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 30 березня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 січня 2015 року має заборгованість в сумі 19189,26 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 березня 2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 30 березня 2010 року (а.с.7), довідки про умови і правила кредитування (а.с.8), витягу з умов і правил надання банківських послуг (а.с.9-32), нової редакції статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 31 січня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 19189,26 грн. в тому числі: 7164,49 грн. заборгованість за кредитом; 8984,81 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 889,96 грн. штраф\~ (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] У зазначеному житловому будинку зареєстровані відповідачі, які за даною адресою не проживають понад один рік без поважних на те причин. На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з"явились, про причини неявки суду не повідомили, із заявами про відкладення слухання справи або про розгляд справи у їхню відсутність до суду не звертались. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Згідно з положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 с т.71 та ч.1 ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.07.2009 року. У зазначеному будинку зареєстровані відповідачі по справі, які за даною адресою не проживають понад один рік без поважних на те причин, що підтверджується копією домової книги на підтвердження реєстрації відповідачів, а також актом обстеження житлово-побутових умов складеним депутатом Овідіопольської селищної ради від 21.05.2015 року щодо підтвердження факту непроживання відповідачів за зазначеною адресою. З урахуванням того, що відповідачі більше шести місяців не проживають в вищезазначеному будинку, доказів поважності причин непроживання за місцем реєстрації суду не надали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] в якій зареєстрований її брат [PERSON] Посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації з січня 2014 року, позивач просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення у пресі, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується даними копії договору дарування квартири від 12.03.2010 року (а.с. 5). Відповідач по справі зареєстрований за вищевказаною адресою з 23.07.2002 року, що вбачається з копії довідки КП ЖЕК № 7 від 11.02.2015 року № 296 (а.с. 7). Згідно актів КП ЖЕК № 7 від 02.04.2015 року № 105 та від 03.09.2015 року № 177 відповідач не проживає за адресою: [INFO] зі слів сусідів з 01.01.2014 року. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, тому вимоги позовної заяви про визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved