Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.09.2013 року співробітниками УДАІ був тимчасово затриманий транспортний засіб - автомобіль АЗЛК (Москвич) 412, державний номер [NUMBER], який доставлено на спеціальний майданчик тимчасового затримання за адресою: [ADDRESS]. Згідно даних реєстраційної картки власником транспортного засобу є відповідач [PERSON] З моменту затримання по 09.12.2013 року зазначений транспортний засіб знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику, відповідач був сповіщений про необхідність забрати його та оплатити витрати, пов'язані із його зберіганням та доставкою, однак не вжив відповідних заходів стосовно повернення транспортного засобу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав згоду на розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням /а.с.35-36/, причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення розгляду справи не надходило. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи та наданими доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору про співпрацю №12 від 07.05.2012 року, укладеного між Севастопольською філією ДП МВС України «Інформ-Ресурси» та УДАІ ГУ МВС України в АР Крим, сторони зобов'язуються забезпечити виконання вимог Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1102 /а.с.14-16/. Відповідно до затверджених тарифів, вартість зберігання одного автомобілю за 1-3 добу складає - 150 грн., від 3-х до 30 діб - 60 грн., більше 30 діб - 20 грн. /а.с.12/. Згідно протоколу огляду та тимчасового затримання транспортного засобу №1188 від 30.09.2013 року працівниками ІДПС Джанкойського МВ було оглянуто та тимчасово затримано транспортний засіб марки «Москвич 412» д/н [NUMBER] /а.с.5/. Відповідно до повідомлення, направленого на адресу [PERSON], Державне підприємство МВС України «Інформ-Ресурси» повідомляє про наявність заборгованості в сумі 3712 грн. за транспортування та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику №9 в [ADDRESS] /а.с.7/. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 3, 4 ст. 265-2 КУпАП транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання. Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. Відповідач за поверненням належного йому транспортного засобу до позивача не звертався, листом йому було повідомлено про необхідність сплати вартості його зберігання /а.с.7/. Відповідно до ст. 954 ЦК України до зберігання, що здійснюється на підставі закону, застосовуються положення глави 66 ЦК України. Таким чином, до правовідносин, що виникли між сторонами, застосовуються норми, що регулюють договір зберігання майна. Відповідно до ч. 3 ст. 946 ЦК України, якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. Згідно з п. 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102, повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його власника за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу. Таким чином, суд погоджується з позовними вимогами позивача і стягненню з відповідача підлягає заборгованість на загальну суму 3712 грн. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат віднесені витрати на правову допомогу. Частиною другою ст.84 ЦПК України передбачено визначення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу. Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04. 2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення в цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч.ч. 1-6 ст. 33 Правил адвокатської етики, в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта; гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Згідно із договором № 189 від 03 січня 2013 року та актом прийому-передачі до договору про надання юридичних послуг № 51 від 03.01.2013 року вартість правової допомоги по стягненню із [PERSON] заборгованості становить 850 грн., яку сплачено відповідно до платіжного доручення №1721 від 25.10.2013 року /а.с.9-11/. Враховуючи, що вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та заснованими на законі, суд задовольняє їх в повному обсязі. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує судові витрати по справі. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved