Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору: Вінницька міська рада про встановлення порядку володіння та користування спільною земельною ділянкою. Позов мотивовано тим, що позивач являється співвласником будинку, що складає 31/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини будинковолодіння від 23 березня 2002 року. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,1384 га (1384 кв.м.) наданій в постійне спільне користування площею 1000 кв.м. та 450 кв.м. в тимчасове довгострокове користування, згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04 грудня 2000 року № 1704. Співвласником іншої частини будинковолодіння являються [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На земельній ділянці, яка закріплена за будинковолодінням, знаходиться нежитлова споруда-магазин, яка є власністю [PERSON] площею 405 кв.м. Позивач бажає реалізувати своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки під вказаним будинковолодінням, але, враховуючи обставини, що склалися, а саме набуття права власності на споруду магазину [PERSON], виник земельний спір щодо можливості подальшого оформлення земельної ділянки безоплатно у приватну власність, оскільки споруда магазину, яка є частиною будинковолодіння, не відноситься до житлових, господарських будівель та споруд. Отже, отримання земельної ділянки [PERSON], яка знаходиться під спорудою магазину, можливе лише в оренду або шляхом викупу із земель комунальної власності Вінницької міської ради. Відповідачі погоджуються на оформлення правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку лише у спільну-сімісну власність, оскільки не визначено порядок користування земельною ділянкою. У зв'язку із цим, позивачем було замовлено виготовлення плану розподілу земельної ділянки в ДП «Поділлягеодезкартографія» від 29 листопада 2016 року, згідно якого сторони фактично користуються земельною ділянкою площею 1384 кв.м. Посилаючись на вказані вище обставини та план розподілу земельної ділянки позивач просить суд встановити між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] порядок користування земельною ділянкою, розташованою по [ADDRESS] площею 0,1384 га згідно з планом розподілу земельної ділянки [NUMBER] виготовленим ДП «Поділлягеодезкартографія» від 29 грудня 2016 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в ході судового розгляду вимоги позову підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надавши на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи здійснити у її відсутність, вимоги позову визнає в повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради - [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позовної заяви з підстав, зазначених у письмових запереченнях (а.с. 61-66), просив суд у їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння [ADDRESS], що також підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26 жовтня 2016 року (а.с. 8-10) та відомостями технічного паспорту на будинковолодіння (а.с. 12). Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1704 від 04 грудня 2000 року, оформлено право користування земельною ділянкою по вул. Київській, 18 площею 1000 кв.м. в постійне спільне користування для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 450 кв.м. в тимчасове довгострокове користування строком на 10 років під городництво (без права забудови) (а.с. 11). Як вбачається із змісту позовних вимог, що позивач просить встановити порядок користування земельною ділянко по [ADDRESS] площею 0,1384 га, тобто земельною ділянкою, яка надавалась у постійне спільне користування та земельною ділянкою, тимчасове довгострокове користування (10 років). Відповідно до законодавства, яке діяло на той час, а саме ст. 7 Земельного кодексу України (№ 561-ХІІ), користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. Тимчасове користування землею може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до двадцяти п'яти років. У разі виробничої необхідності ці строки може бути продовжено на період, що не перевищує одного строку відповідно короткострокового або довгострокового тимчасового користування. Також, дана стаття зазначає, що у тимчасове користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадян України для городництва, сінокосіння і випасання худоби, ведення селянського (фермерського) господарства. Продовження строку користування земельними ділянками, наданими із земель, що перебувають у державній власності, провадиться Радами народних депутатів, які надали їх у користування. Проаналізувавши дану норму Закону та зіставивши її з вищевказаним рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради, слід дійти висновку, що згідно даного рішення громадянам надано в тимчасове довгострокове користування строком на 10 років земельну ділянку 450 кв.м., тому встановлення порядку користування земельною ділянки, яка надана у тимчасове користування, є таким, що не ґрунтується на законі, оскільки після спливу терміну (10 років) дана земельна ділянка є власністю територіальної громади міста в особі Вінницької міської ради. Відповідно ст. 23 Земельного кодексу України від 561- XII право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Позивачем не було надано державного акту, який посвідчує право на землю та відсутні докази реєстрації даного акту органами місцевого самоврядування Згідно до ст. 27 Земельного кодексу України № 561-ХІІ право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі закінчення строку, на який було надано земельну ділянку. Тобто зі спливом строку тимчасового користування земельної ділянки, в даному випадку 10 років, припиняється право користування даної земельної ділянки і орган місцевого самоврядування має право щодо повернення земельної ділянки тимчасового користування у власність територіальної громади міста. Згідно ст. 13 Конституції України земля є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Ст. 14 Конституції зазначає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, земля, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласній рад. Відповідно до ч. 1 ст.6 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Частиною 8 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ст.83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Враховуючи вищевикладене, землі тимчасового користування (площею 450 кв.м. згідно рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04 грудня 2000 № 1704, є комунальною власністю територіальних громад в особі Вінницької міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування"; ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності; д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Даний перелік є вичерпним, Законом не передбачено набуття права користування земельною ділянкою комунальної власності громадянами. Відповідно до перехідних положень Земельного кодексу України, а саме п. 6 громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, у разі нездійснення громадянами переоформлення, право користування даною земельною ділянкою припиняється. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позовної заяви [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору: Вінницька міська рада про встановлення порядку володіння та користування спільною земельною ділянкою. У зв'язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати у виді судового збору, який був понесений позивачем при зверненні до суду з позовом, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід залишити за останнім. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed