Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ВL_КГ 100073859 від 14.09.2011 року, [PERSON] - відповідач, 14.09.2011 року отримав кредит у розмірі 18958.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % річних на поточні потреби із строком повернення до 14.09.2014р. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість станом на 04.08.2015 року на загальну суму 177016.02 грн., що є підставою для примусового повернення кредитних коштів. Просили стягнути з відповідача на користь Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № ВL_КГ 100073859 від 14.09.2011 року в сумі 177016.02 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, попередньо надавши до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судовому засіданні надав заяву в якій просив суд закрити провадження по справі в зв»язку з пропущенням строків позовної давності позивачем, а також не бажання надавати оригіналів розрахунку заборгованості (або належних чином завірених документів). Клопотання підтримав просив задовольнити. Представник відповідача також просив задовольнити клопотання про зактирря в зв"чзку з пропущенням строкув позовної давності, а також зазначив, що позивачем надаються суду розрахунки одні, позовні вимоги інші. Враховуючи подану заяву позивачем, пояснення відповідача та його представника, дДослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 14.09.2011р. між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № ВL_КГ 100073859, згідно якого позичальник [PERSON], 14.09.2011 р. отримав кредит у розмірі 18958.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % річних на поточні потреби із строком повернення кредиту до 14.09.2014р.(а.с. 3-10, 11-12). Згідно п. 2.4 загальної частини Договору встановлено обов»язок Позичальника сплачувати проценти, комісію та частину кредитної заборгованості щомісяця, відповідно до графіку погашення заборгованості. Також Договором передбачено, що у випадку прострочення Позичальником сплати або сплати в неповному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додаткової сплати Банку пеню , що розраховується від суми невиконаних боргових зобов»язань , строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання (в п. 9 спеціальної частини Договору для розрахунку пені встановлено - 0,50% ) Позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 18958.00 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що в зв"язку з невиконанням зобов'язань за Договором банківського обслуговування № ВL_КГ 100073859 від 14.09.2011 року, відповідач станом на 04.08.2015р. має заборгованість на загальну суму - 177016.02 грн., яка складається з наступного: - 17373.20 грн. заборгованість за кредитом; - 1.91 грн. заборгованість за відсотками; - 17901.25 грн. заборгованість по комісії; - 141016.02 грн. штраф (пеня) за несвоєчасне виконання зобов»язань. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові. Відповідно до Меморіального ордеру № 22944, встановлено, що відповідачем [PERSON], 27.05.2012р., було здійснено останній платіж по погашенню заборгованості за Договором банківського обслуговування № ВL_КГ 100073859 від 14.09.2011 року Враховуючи ту обставину, що згідно графіку погашення заборгованості за Договором банківського обслуговування № ВL_КГ 100073859 від 14.09.2011 року, боржник повинен здійснювати погашення заборгованості кожного наступного місяця, а тому - черговий платіж боржником [PERSON] повинен був би здійснений - 27.06.2012р., і це вказує на те, що позивачу було відомо про невиконання зобов»язань за договором - боржником [PERSON] А тому, суд вважає, що 27.06.2012р. є датою початку відліку строку позовної давності звернення до суду по стягненню заборгованості за договором. Також встановлено, що позивач ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся до суду з позовом до боржника - [PERSON], про стягнення заборгованості - 19.08.2015р., що вказує на пропуск строку позовної давності в три роки передбаченого ст. 257 ЦПК України, так як з дати початку відліку строку позовної давності - 27.06.2012р. по дату звернення з позовом до суду - 19.08.2015р., сплинуло - 3 роки 1 місяць 23 дні і від позивача до суду не надходило клопотання про його поновлення. Судом враховується правова позиція Верховного суду України, що міститься в постанові по справі № 6-20цс14 від 19.03.2014р., де зазначено, що оскільки в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, а тому загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів, а не до кінцевого строку виконання договору. За даних обставин, враховуючи подану заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що в задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до [PERSON], про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, слід відмовити, так як позивач звертаючись до суду пропустив встановлений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності і про що в судовому засіданні було заявлено відповідачем відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України . Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed