Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

19.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.01.2017 року помер його батько, [PERSON], який на день смерті проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,001 га., кадастровий номер 7420684800:03:000:2611, площею 0,1941 га, кадастровий номер 7420684800:03:000:4611, площею 0,0989 га., кадастровий номер 7420684800:05:000:0611, площею 3,7084 га., які розташовані на території Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності серії ЧН №045200; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0, 25 га, кадастровий номер 7420684800:01:001:1491, розташована в с.Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області по вул. 30-річчя Перемоги, 86, належна померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №904296 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1065 га., кадастровий номер 7420684800:01:001:1492 та належна [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №904297. За життя останній склав заповіт, в якому все своє майно заповів йому. Він спадщину після смерті батька прийняв фактично в розумінні ст. 1268 ЦК України. Зазначає, що в державних актах зроблені виправлення вулиці, району та області. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус йому відмовив. Виправлення орфографічних або технічних помилок у бланку та державному акті не допускається, а видача дублікату державного акту у зв`язку зі смертю власника неможлива, тому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за вищезазначене спадкове майно. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні надав випуск газети «Наше життя», №44 від 04.11.2017 року, в якому надруковане оголошеня про втрату державних актів про право на земельні ділянки, виданих на ім`я [PERSON] Відповідач, до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 26) Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, суд приходить до наступного висновку, виходячи з слідуючого. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення . Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що представник відповідача не був присутнім в судовому засіданні, що позбавило суд можливості розяснити йому наслідки визнання позову, крім того його визнання суперечить нормам чинного законодавства, суд відмовив у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжив судовий розгляд. Судом встановлено, що 01.01.2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ №295364 (а.с.6). Постійно та на день смерті останній проживав в [INFO] по вул. 30-річчя Перемоги, 86 (а.с.16). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, разом з ним на день смерті проживав та був зареєстрований його син, [PERSON], позивач в справі (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому на підставі державного акту на право власності серії ЧН №045400 земельні ділянки загальною площею 4,001 га., кадастровий номер 7420684800:03:000:2611, площею 0,1941 га, кадастровий номер 7420684800:03:000:4611, площею 0,0989 га., кадастровий номер 7420684800:05:000:0611, площею 3,7084 га., розташовані на території Новобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,2500 га., кадастровий номер 7420684800:01:001:1491, яка розташована по вул. 30-річчя Перемоги, 86 в с.Нова Басань Бобровицького району Чернігівської області та належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №904296 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1065 га., кадастровий номер 7420684800:01:001:1492, яка розташована за вищевказаною адресою та належала [PERSON] на підставі державного акту серії ЯГ №904297 (а.с.9-11). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новобасанської сільської ради Бобровицького району, [PERSON] 05.03.2004 року, в якому все своє майно заповів сину, [PERSON], позивачу в справі (а.с.7). Як вбачається із довідки Бобровицької районної державної нотаріальної контори №3232/ 01.16 та постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 28.09.2017 року [PERSON]. звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що заявником не було надано документів, необхідних для оформлення спадщини (а.с.15, 28). З викладеного вбачається, що підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину було ненадання спадкоємцем всіх необхідних для оформлення спадкових прав документів, а не надання державних актів з орфографічними чи технічними помилками в них. Звертаючись до суду із заявою про визнання права власності, позивач посилається на неможливість оформлення спадкових прав в позасудовому порядку у зв`язку з тим, що у державних актах на право власності на земельні ділянки містяться виправлення та на підтвердження зазначеного надає довідку відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі та Відділу державної реєстрації Бобровицької РДА №29-25-0.23-229/103-17 від 27.09.2017 року та №01-13 від 04.09.2017 року в яких зазначено, що виправлення орфографічних та технічних помилок у бланку та державному акті не допускаються (а.с. 12.14). Вказані довідки мають інформаційний характер, оскільки з їх тексту не вбачається, що позивач чи його представник зверталися саме за видачею дублікатів державних актів про право власності на земельні ділянки. Довідки надано як відповіді на запити адвоката відносно факту виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] та їх грошової оцінки і вони не є підставою неможливості оформлення документів у нотаріальній конторі Окрім цього, на час звернення до суду, тобто на 19.10.2017 року позивач надав копії державних актів і в своїй позовній заяві жодним чином не посилався на їх втрату, тобто на час подачі позову державні акти існували. Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, зокрема главою 10 розділу ІІ. Так, підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до позиції, викладеної в методичних рекомендаціях нотаріальної палати України від 19.10.2016 року, щодо особливостей державної реєстрації права власності спадкодавця за заявою спадкоємця з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553, у випадкуналежної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно за життя, додаткової реєстрації права власності на підставі дубліката документа, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно - не вимагається. Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Інформація з державного реєстру є підтвердженням права власності на померлого спадкоємця. Згідно норм ЗК України, діючих на момент отримання [PERSON] державних актів на право власності на земельні ділянки, право власності на землю виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. ст. 2, 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Таким чином, документом, що підтверджує право власності на земельні ділянки померлого є інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі неможливості оформлення спадщини в звязку з виправленнями у державних актах, нотаріус ухвалює постанову, в якій і зазначає саме ці підстави неможливості видачі документів про право на спадщину. В матеріалах справи відсутня постанова з посиланняи на те, що свідоцтво не можна видати в звязку з орфографічними чи технічними помилками в державних актах. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту позовних вимог, матеріалів справи, пояснень представника позивача не вбачається, що на момент звернення до суду акти про право власності на земельні ділянки, видані на ім`я спадкодавця були втрачені. А тому суд не бере до уваги у якості доказу наданий в судовому засіданні представником позивача випуск газети «Наше життя», №44, з оголошенням про втрату державних актів про право власності на земельні ділянки, видані на ім`я [PERSON], оскільки оголошення надруковане в газеті 04.11.2017 року, а з позовом до суду позивач звернувся 19.10.2017 року (а.с.2) Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013\~року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вбачається, що нотаріус відмовляв у видачі свідоцтва у зв`язку з ненаданням всіх необхідних документів спадкоємцем, зокрема і документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, якими є державні акти на право власності на земельні ділянки або витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно. Із матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався та отримував витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому міститься інформація про зареєстроване право власності на земельні ділянки за померлим спадкодавцем. Отже, у позивача в справі відсутні перешкоди для повторного звернення до нотаріальної контори з документами, що підтверджують право власності на вищезазначені земельні ділянки для вирішення питання оформлення спадкових прав позивача, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог

Outcome: dismissed