Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

03 вересня 2019 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.2-5). І. Стислий виклад позиції позивача. Він та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Між ним та відповідачем 22.12.2007 року був укладений шлюб. Під час шлюбу відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, що привело до розірвання шлюбу 11 листопада 2014 року. Після розірвання шлюбу відповідачка пішла з сім`ї, а [PERSON] залишився проживати з ним. На теперішній час дитина проживає в його сім`ї, який займається вихованням дитини. Відповідач в 2014 році: припинила сумісне проживання з дитиною, почала нехтувати своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини, проявиляла байдужість до подальшої долі дитини. Починаючи з 2014 року по теперішній час відповідач абсолютно усунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню [PERSON] . Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Пояснив, що відповідач зловживала спиртними напоями. Коли вона була твереза, то була адекватною людиною, але коли була нетвереза, то вела себе неадекватно, дитина постійно кричала. Після розірвання шлюбу, відповідач навідувала сина, але не завжди твереза. Коли приїздила п`яна дитина не відчиняла двері, а потім взагалі перестала приїжджати. Представник третьої особи управління-служби у справах дітей при органі опіки та піклування виконавчому комітеті Самарської районної у місті Дніпрі ради Воднєва Н.В. в судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву. Представник третьої особи управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради Пантелеєва Г.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що мати не бачив і не чув чотири роки. Коли мати випивала, то була неконтрольована, била його, погрожувала щоб він їй не заважав. Одного разу хотіла його повісити на ремені. Відповідач [PERSON] не використала своє право бути присутньою у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду даної справи згідно з вимогами Цивільного процесуального кодексу України, через оголошення, розміщене на офіційному сайті «Судова влада» і судові повістки. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 1 п. 1 ст. 280, ст.ст. 281-282 ЦПК України. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 10.09.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с.16). 10.10.2019 року від третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради на електронну адресу суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради, судове засідання проводити за їх відсутності (а.с.18-20). Ухвалою судді від 10 жовтня 2019 року клопотання представника третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради про залучення до участі у справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради (а.с.23). 30 жовтня 2019 року від третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при прийнятті рішення просять врахувати інтереси дитини (а.с.28-29). Ухвалою судді від 14 листопада 2019 року по справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.36а). 25.11.2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи Шевченківської районної у місті Дніпрі ради з проханням розглядати справи за їх відсутності та ухвалити рішення в інтересах дитини (а.с.40-41). У судові засідання призначені 10.10.2019р., 30.10.2019р., 14.11.2019р., 26.11.2019р., 12.12.2019р. відповідач, повідомлена належним чином про дату та час судового засідання, не з`явилася, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК Країни, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. 12 грудня 2019 року в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Під час розгляду справи судом заслухано позивача, представників третіх осіб, особу в інтересах якої розглядається справа, допитано свідків, дослідженописьмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02 квітня 2008 року (а.с.6). Рішенням Самарського районного суду від 29 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 11.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 22 грудня 2007 року розірвано (а.с.7). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 12.08.2019 року проведеного спеціалістами управління-служби у справах дітей за адресою: [ADDRESS] - для малолітнього [PERSON] , [INFO] , створені відповідні умови для проживання та виховання (а.с.8). З характеристики учня 7-А класу середньої загальноосвітньої спеціалізованої школи № 53 з поглибленим вивченням німецької мови м. Дніпра - [PERSON] навчається в ССЗШ № 53 з першого класу. За час навчання проявив себе як учень з добрими здібностями, але вчиться не згідно здібностей. Хлопець енергійний, веселий, серйозно займається футболом. Батько приділяє увагу навчанню та вихованню дитини, відвідує школу, цікавиться особливостями навчання сина, проблемами в поведінці, реагує на зауваження вчителів та класного керівника. Мати за весь час навчання не виявила зацікавленості у навчанні сина. Школу жодного разу не відвідувала (а.с.9). З характеристики на [PERSON] гравця команди ДЮЗШ - 12 від 20.08.2019р. [PERSON] займається футболом з 2017 року, за час занять проявив себе з найкращої сторони, дисциплінований, має великий футбольний потенціал, грає на позиції воротаря, старанно працює не тренуваннях і іграх. Тренування і ігри відвідує регулярно. Батько [PERSON] приймає велику участь у вихованні і житті сина, постійно присутній на тренуваннях і іграх сина, входить у батьківський комітет команди (а.с.10). З пояснень сусідів позивача [PERSON] - дитина проживає з батьком, батько займається його вихованням, мати дитини давно не бачили (а.с.11-12). З акту обстеження умов проживання проведеного начальником відділу профілактики негативних проявів життя УССД Самарської районної у місті Дніпрі ради, головним спеціалістом, юристом відділу органу опіки та піклування УССД за адресою: вул. В`єтнамська, буд. 71, м. Дніпро встановлено, що [PERSON] з 2006 року за даною адресою не проживає, місце її фактичного проживання не відомо (а.с.36). Орган опіки та піклування виконкому Шевченківської районної у місті Дніпрі ради надав висновок від 08.11.2019 року № 13115-179 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.32-33). Також допитана в судовому засіданні свідок зі сторони позивача [PERSON] підтвердила той факт, що відповідач дитиною не займається, не відвідує, дитину била. Дитина мешкає з батьком, який займається його вихованням. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44 - ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.91, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 164 СК України обумовлює підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляютьсявід виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки судом не встановлено. Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових втрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явлені позову сплатив 768,40грн., на підставі вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 768,40грн.

Outcome: approved