Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та після остаточного уточнення позовних вимог, просила встановити наступний порядок користування автомобілем OPEL VEKTRA (2007 року випуску) серійний № дв. [NUMBER], № кузову [NUMBER], а саме: два тижня в місяць починаючи з першого числа кожного місяця користується вона, а два тижня починаючи з середини кожного місяця відповідач по справі. Також просила визнати свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу за [PERSON] недійсним та зобов'язати регіональний сервісний центр МВС України в Харківській області видати нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на її ім'я. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй та її колишньому чоловіку, відповідачу по справі, на праві спільної часткової власності, в рівних частинах, належить спірний автомобіль. До вирішення питання про визначення часток у праві власності на автомобіль, 11 серпня 2015 року відповідач переоформив вказаний автомобіль на [PERSON] Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.05.2017 року договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений між [PERSON] та [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААЕ №306451 від 14 липня 2015 року, визнаний недійсним. За [PERSON] визнано право на ? частину в праві власності на автомобіль. Додатковим рішенням цього ж суду від 26.05.2017 року, визнано недійсною довідку-рахунок на спірний автомобіль, № ААЕ306451 від 14.07.2015 року, що виписана ТФ «АВТОЛЮБИТЕЛЬ», на підставі якої за [PERSON], 11 серпня 2015 року у ВРЕВ №1 ГУМВС України в Харківській області зареєстровано зазначений автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER]. Пропонує встановити зазначений у позові порядок користування автомобілем у зв'язку з тим, що у неї на утриманні знаходиться, спільна з відповідачем дитина [PERSON], [INFO], який часто хворіє, потребує обстеження у лікарів в м. Харкові, а проживає разом з нею в с. Куньє Ізюмського району Харківської області. Відповідач відмовляється добровільно вирішити питання щодо користування транспортним засобом. Під час судового розгляду, представник позивача уточнені позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що запропонований позивачем порядок користування транспортним засобом призведе до порушення прав відповідача, як співвласника та до знищення самого транспортного засобу. Третя особа, в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце проведення судового розгляду повідомлялася у встановленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року та додаткового рішення цього ж суду від 26 травня 2017 року, ухвалених у справі № 644/4639/16-ц , які набрали законної сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля OPEL VECTRA OZCF69 2007 року випуску, № двигуна [NUMBER], № кузову [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON] на підставі довідки-рахунку ААЕ № 306451 від 14 липня 2015 року, зареєстрованого за [PERSON] 11 серпня 2015 року у ВРЕВ №1 ГУМВС України в Харківській області, державний номерний знак [NUMBER]. Визнано недійсною довідку-рахунок № ААЕ306451 від 14.07.2015 року, що виписана ТФ "АВТОЛЮБИТЕЛЬ" на автомобіль OPEL VECTRA OZCF69 2007 року випуску, № двигуна [NUMBER], № кузову [NUMBER], на підставі якої за [PERSON] 11 серпня 2015 року у ВРЕВ №1 ГУМВС України в Харківській області зареєстровано зазначений автомобіль. В порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині в праві власності на автомобіль OPEL VECTRA OZCF69 2007 року випуску, № двигуна [NUMBER], № кузову [NUMBER]. Відповідно до ч. 2 ст. 68 СК України, розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. При вирішенні даної справи, суд також враховує і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. Правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Положення ст. 358 ЦК України, свідчать про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Беручи до уваги, те що автомобіль є неподільною річчю, а також те, що запропонований позивачем варіант способу користування ним може призвести до порушення прав відповідача, як його співвласника, позовна вимога про встановлення режиму користування транспортним засобом задоволенню не підлягає. Позовна вимога щодо визнання свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу за [PERSON] недійсним та зобов'язання регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області видати нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я позивача також не підлягає задоволенню. Скасування державної реєстрації автомобіля OPEL VEKTRA за [PERSON] повинно бути проведено на підставі рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля. Ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі пунктів 6-32 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі -Порядок). Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Відповідно до Порядку, серед документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є і копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. На зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України. Перереєстрація транспортних засобів у тому числі проводиться також і на підставі рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку. Судом встановлено, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 травня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 травня 2017 року, ухвалені у справі № 644/4639/16-ц, сторонами не зверталися до виконання у передбачений законодавством спосіб. Крім того, регіональний сервісний центр МВС України у Харківській області, не залучений позивачем як відповідач. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed