Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради, в якому просить визнати дії відповідача у відмові в приватизації квартири [ADDRESS] неправомірними та зобовязати відповідача приватизувати квартиру. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він разом із сімєю з 2005 року проживає та зареєстрований у [INFO]. Маючи намір приватизувати квартиру, 12.09.2016 він звернувся до відповідача із відповідною заявою. Однак, відповідач у приватизації квартири йому відмовив, підтвердженням чого є лист відповідача від 05 жовтня 2016 р. № 25/А-4378-2. Посилаючись на вимоги Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», просив позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] зареєстрований та постійно проживає у [INFO] з 26 січня 2005 р., що підтверджується відповідним дозволом виконавчого комітету Житомирської міської ради від 26.01.2005 року №18/513 (а.с.16.). Крім того, виконавчий комітет Житомирської міської ради надав дозвіл на заселення [PERSON] у квартирі [ADDRESS] тимчасово, до вирішення питання постійного місця проживання, з тимчасовою реєстрацією терміном на 1 рік, з обовязковим проведенням розрахунків за комунальні послуги та по квартирній платі (а.с.16). Позивач звернувся до виконавчого комітету Житомирської міської ради із заявою щодо приватизації вказаної квартири. Листом від 05 жовтня 2016 р. за № 25/А-4378-2 відповідач проінформував позивача про те, що квартира [ADDRESS] належить до переліку квартир, віднесених до фонду житла для тимчасового проживання громадян. Тому, громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права його приватизувати. Також зазначив, що єдиною підставою для вселення в житлове приміщення державного житлового фонду є ордер, який надається виконавчим комітетом місцевої ради (а.с.4). Відповідно до статті 47 Конституції України громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено статтею 9 Житлового кодексу України. Згідно з вимогами частини першої статті 8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд. Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а частиною третьою цієї ж статті Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю», рішення виконавчого комітету міської ради від 09.04.1992 року №219 «Про прийом в комунальну власність міста Житомира державного майна» було прийнято рішення Житомирської міської ради народних депутатів від 22.10.1992 року «Про формування комунальної власності міської ради народних депутатів та передачу в управління виконкому майна міської ради». На підставі рішення Житомирської міської ради народних депутатів від 22.10.1992 року весь житловий фонд, який знаходився в м. Житомирі і належав до державного майна належить до комунальної власності міста. Інші рішення щодо приналежності житлового будинку по вул. Вітрука, 57 не встановлено. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 року №422 «Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання», рішенням виконавчого комітету від 23.07.2008 року №537 був сформований фонд житла для тимчасового проживання громадян (а.с.32). Пунктом 1 вказано рішення було включено до фонду житла для тимчасового проживання громадян квартири (кімнати) в будинках маневрового переселенського житлового фонду міської ради, згідно Переліку. Відповідно з додатком до рішення міськвиконкому від 23.07.2008 року №537 квартира [ADDRESS] належить до фонду житла для тимчасового проживання громадян (а.с. 33). Як вбачається з матеріалів справи, рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року №537 "Про формування фонду житла для тимчасового проживання громадян" позивачем не оскаржувалося. Відповідно до п. 4 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 року №422, громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.09р. було затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Відповідно до п. 17 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Згідно до п. 18 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання передбачено, що громадянином до органу приватизації подається копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку). Однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано доказів, що він вселився на підставі ордеру. Так як вказана вище квартира відноситься до житла для тимчасового проживання та не підлягає приватизації, а також те, що позивачем не було надано ордеру про надання житлової площі, суд ввважає недоведеними передбачені законом підстави для приватизації квартири позивачем, тому суд доходить висновку, що за в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed