Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача[PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частку. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 30 жовтня 1981 року, між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги є вона - як дружина померлого та [PERSON] - дочка померлого. 22 грудня 2016 року нею було подано заяву про прийняття спадщини, а 22 лютого 2017 року вона відкликала вищезазначену заяву, і таким чином відмовилася від прийняття спадщини. Проте, перебуваючи у шлюбі, ними, як подружжям було придбане майно, право власності на яке було зареєстровано за померлим, а саме: автомобіль LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн., що підтверджується довідкою територіального сервісного центру №1242 від 03.03.2017 року №31/4-1242-12 аз та звітами про визначення ринкової вартості оцінюваного КТЗ. Зазначене майно - автомобілі є неподільним майном. З огляду на норми закону ст.61,61,70,71 СК України, їй як дружині має належати по ? частці кожного автомобіля. А, оскільки, це ускладнить розпорядження та користування ними, вважає, що з урахуванням вартості кожного з них, за доцільне виділити їй у власність автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн., а інший автомобіль залишити іншим спадкоємцям, які прийняли спадщину. Просила суд визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн.; визнати рівними частки майна дружини та чоловіка та визнати за нею, [PERSON], РНОКПП [NUMBER], яка зареєстрована за адресою:49000, [ADDRESS], право власності автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 06.06.2007 року випуску, вартістю 741 672,00 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору була залучена [PERSON], в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON]. 26.10.2017 року третьою особою з самостійними вимогами [PERSON] в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] була подана позовна заява до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності, яка ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2017 року була прийнята та об'єднана в одне провадження з первісним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог третя особа з самостійними вимогами зазначила, що відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 29 серпня 2016 року у віці 57 років, помер [PERSON], який протягом останніх років фактично не проживав разом зі своєю дружиною - [PERSON] та донькою від шлюбу з [PERSON] - [PERSON]. Померлий проживав однією родиною та вів сумісне господарство разом з нею [PERSON]. Від їх сумісного проживання народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] є: дружина померлого - [PERSON], донька - [PERSON], діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Враховуючи згоду інших спадкоємців, на підставі ч.2 ст.1267 ЦК України, просила суд: визнати за дітьми покійного [PERSON]: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] право власності на транспортний засіб: LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 01.2006 року випуску, вартістю 741 672,00 грн. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом позовні вимоги підтримав та не заперечував проти задоволення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами. В подальшому відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності ( а.с. 167). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відповідно до заяв просила суд розглядати справу за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позовних вимог ( а.с.124,168). Представник третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив суд позов задовольнити. Не заперечував проти задоволення позовних вимог за основним позовом. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2017 року було задоволено клопотання представника позивача про забезпечення доказів та зобов'язано приватного нотаріуса Савельєву Галину Василівну надати суду копію спадкової справи, яка була відкрита приватним нотаріусом Бас Я.А., 22.12.2016 року, після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника позивача про забезпечення доказів та зобов'язано приватного нотаріуса Савельєву Галину Василівну надати суду копію спадкової справи, яка була заведена нею 22.02.2017 року, після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за основним позовом та позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами не підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 жовтня 1981 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого Бюро РАГСУ Вільногірського міськвиконкому, актовий запис №205 ( а.с.5). В період шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 24 квітня 1982 року Бюро РАГСУ Вільногірського міськвиконкому (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 19 квітня 2003 року, Відділом реєстрації актів громадянського стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], та прізвище дружини після одруження «[PERSON]» ( а.с.6). Як зазначила позивачка в позовній заяві, та її представник в судовому засіданні, в період шлюбу сім'єю [PERSON] було набуто наступне майно: автомобіль LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 06.06.2007 року випуску. Згідно з довідкою територіального сервісного центру №1242 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 03.03.2017 року №31/4-1242-12аз станом на 03.03.2017 року за громадянином [PERSON], [INFO], зареєстровані наступні автотранспортні засоби: LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску, технічний паспорт виданий 13.11.2013 року; автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 06.06.2007 року випуск, технічний паспорт виданий 06.06.2007 року ( а.с.125). Правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна автомобіля LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER] спадкодавцеві [PERSON] суду не надано. Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості транспортних засобів від 15.03.2017 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Експерт+», вартість автомобіля LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 року випуску становить 741 672,00 грн.; автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 06.06.2007 року випуску становить 829700 грн. 00 коп.( а.с.10-18). Щодо заявлених позовних вимог за основним позовом [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частку. За Сімейним кодексом України встановлена та діє презумпція спільності майна подружжя (ст.60 цього Кодексу), суть якої полягає у тому, що якщо майно було набуте за час шлюбу, то передбачається ( презумується), що воно є спільним. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.22, 23, 24 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Вільногірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 29 серпня 2016 року, [PERSON] помер [INFO], актовий запис №238 від 29 серпня 2016 року (а.с.7). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначний законом чи договором. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з копією спадкової справи №46/2016, заведеною приватним нотаріусом Верхньодніпровського нотаріального округу Бас Яніною Анатоліївною, 22.12.2016 року, після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] (а.с.51-80), з заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] - дружина померлого та [PERSON] - дочка померлого. Згідно з листом приватного нотаріуса Верхньодніпровського нотаріального округу Бас Я.А. від 01.03.2017 року за №41/01-16 спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON], яка була заведена нею, 22 грудня 2016 року, направлена до приватного нотаріуса Вільногірського міського нотаріального округу Савельєвої Г.В. за територіальністю. Відповідно до копії спадкової справи №8/2017, заведеної приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Савельєвою Галиною Василівною, 22.02.2017 року, після смерті [PERSON], [INFO], який помер [INFO] (а.с.133-164), з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] в інтересах дітей, після смерті батька: [PERSON], [INFO] (а.с.176), [PERSON], [INFO] ( а.с. 175), [PERSON], [INFO] ( а.с.173), [PERSON], [INFO] ( а.с.174). [PERSON], дочка померлого, відкликала свою заяву про прийняття спадщини 22.02.2017 року та дружина померлого [PERSON], відкликала свою заяву про прийняття спадщини 22.02.2017 року. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного, для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю, суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, а не кошти, які належали їй/йому особисто. В судовому засіданні встановлено, що спору щодо визнання автомобілів LEXUS LX 470, державний реєстраційний номер [NUMBER], TOYOTA LAND CRUISER, державний реєстраційний номер [NUMBER] об'єктами спільної сумісної власності у сторін не має, та не існує перешкод в отриманні дружиною права власності на свою ? частину. Заявлені позовні вимоги щодо поділу майна в натурі є передчасними. Щодо заявлених позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами [PERSON], в інтересах дітей, про визнання права власності. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки ( усиновлювачі) опікуни. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи із вищевикладеного, та беручи до уваги, що приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Савельєвою Галиною Василівною не відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом дітям після смерті їх батька [PERSON], а тому за таких обставин, суд вважає відсутнім порушення прав дітей в частині вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки заявлені позовні вимоги є передчасними, суд також позбавлений можливості вирішення питання про поділ неподільного майна, а саме автомобілів в натурі на підставі ч.2 ст.1267 ЦК України, оскільки дані правові норми не регулюють спірні правовідносини, а тому в задоволенні вимог [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги як позивача за основним позовом так і третьої особи з самостійними вимогами не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, не законні і задоволенню не підлягають. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати не розподіляються.

Outcome: dismissed