Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Громадська спілка «Міжнародне наукове товариство» в інтересах [PERSON] та [PERSON] 09.12.2020 року звернулися до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Держави Україна в особі Управління державної казначейської служби в. Одесі, третя особа: прокурор Одеської області Вениславський Вадим Володимирович, начальник Головного управління Національної поліції в Одеській області Бех Олег Володимирович, про відшкодування морального збитку, спричиненого бездіяльністю правоохоронних органів, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок тяганини, яка допущена Приморським відділом ВПГУМП в Одеській області, при розгляді кримінальної справи № 12018161500003270 від 01.12.2018 року за фактом шахрайських дій, по ч. 4 ст. 190 КК України у відношенні організації «Аква-Велет», [PERSON] , як потерпілій по даній кримінальній справі, спричинено моральну шкоду, яку позивачі оцінюють в розмірі 40800 грн. Ухвалою суду від 11.12.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-деннеий строк для усунення недоліків позову. Після надходження до суду 19.01.2021 року заяви позивача щодо відкриття провадження у справі, для не перешкоджання їй в доступі до правосуддя, якою по між іншого, вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунені не були, судом, з огляду на уникнення надмірного формалізму, 21.01.2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі, з призначенням судового засідання на 01.03.2021 року. Також, ухвалою суду від 21.01.2021 року повернуто позовну заяву Громадської спілки\~«Міжнародне наукове\~товариство» в\~інтересах [PERSON] до Держави Україна в особі Управління державної казначейської служби в. Одесі, третя особа: прокурор Одеської області Вениславський Вадим Володимирович, начальник Головного управління Національної поліції в Одеській області Бех Олег Володимирович, про відшкодування морального збитку, спричиненого бездіяльністю правоохоронних органів. 26.02.2021 року до суду від Управління державної казначейської служби України у м. Одесі надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що Управління не є відповідачем по даній справі, оскільки жодними своїми діями не спричиняло шкоду позивачці. Також, ототожнення Управління та державного бюджету помилкове, а позивачем не надано будь-яких доказів порушення її прав. У судове засідання 01.03.2021 року учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином, будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи не надали. У заяві від 18.01.2021, що надійшла до суду 19.01.2021 року [PERSON] просила бисто та вірно вирішити спір. Згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, тому зважаючи на викладене вище, враховуючи необхідність своєчасного розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, повідомлених належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що згідно\~листа від\~22.06.2020\~року №\~10-3270-18\~на ім`я\~ [PERSON] \~від Одеської\~місцевої прокуратури\~№3\~Прокуратури Одеської\~області,\~останньою розглянуто\~скарги позивачки\~від 02.05.2020,\~які надійшли\~з прокуратури\~Одеської області\~до Одеської\~місцевої прокуратури\~№3\~та зареєстровані\~в канцелярії\~за №\~8823-20\~вх та\~№8827-20\~вх від\~16.06.2020\~року щодо\~проведення належного\~досудового розслідування\~у кримінальному\~провадженні №12018161500003270.\~Установлено,\~що СВ\~Шевченківського ВП\~Приморського ВП\~в м.\~Одесі ГУНП\~в Одеській\~області здійснюється\~досудове розслідування\~у кримінальному\~провадженні №12018161500003270\~від 01.12.2018\~за ч\~ст.\~190\~КК України.\~22\~червня 2020\~року прокурором\~Одеської місцевої\~прокуратури №3\~в порядку\~ст.\~36\~КПК України\~надано вказівки\~слідчому про\~проведення слідчих\~(розшукових)\~дій у\~даному кримінальному\~провадженні. На теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Також, роз`яснено, що відповідно до вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені слідчому судді. Згідно листа від 23.06.2020 року № 4/1-Д-1917 на ім`я [PERSON] від Слідчого управління Головного управління національної поліції в Одеській області, у слідчому управлінні ГУНП в Одеській області розглянуто скаргу позивачки від 02.05.2020 року щодо неналежного досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12018161500003270 слідчого відділення Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Встановлено, що у провадженні слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області Кулинич А.А. перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № \~ \~ \~ \~12018161500003270 від 01.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування не виконано усі необхідні і можливі слідчі дії, направлені на прийняття законного та обґрунтованого рішення в розумний строк, тому слідчим управлінням ГУНП в Одеській області в порядку ст. 39 КПК України у вказаному кримінальному провадженні надано письмові вказівки з метою проведення додаткових слідчих (розшукових) дій. Керівництву СВ Шевченківського ВП Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області вказано забезпечити дієвий контроль та активізувати подальше проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні з метою прийняття законного процесуального рішення згідно чинного кримінального процесуального законодавства України. Також повідомлено, що відповідно до п. 11 ч.1 ст. 56 КПК України, заявник як потерпілий, має право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, звернувшись до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному провадженні. Відповідно до положень ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про національну поліцію», безпосереднє керівництво поліцією здійснює керівник поліції. Крім того, згідно п.3 ч.1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», до функції прокуратури відноситься нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство. Крім того, згідно положень ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно положень\~ст.\~15\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»,\~громадяни України\~мають право\~звернутися до\~органів державної\~влади,\~місцевого самоврядування,\~об`єднань\~громадян,\~підприємств,\~установ,\~організацій незалежно\~від форм\~власності,\~засобів масової\~інформації,\~посадових осіб\~відповідно до\~їх функціональних\~обов`язків\~із зауваженнями,\~скаргами та\~пропозиціями,\~що стосуються\~їх статутної\~діяльності,\~заявою або\~клопотанням щодо\~реалізації своїх\~соціально-економічних,\~політичних та\~особистих прав\~і законних\~інтересів та\~скаргою про\~їх порушення. Відповідь\~за результатами\~розгляду заяв\~(клопотань)\~в обов`язковому\~порядку дається\~тим органом,\~який отримав\~ці заяви\~і до\~компетенції якого\~входить вирішення\~порушених у\~заявах (клопотаннях)\~питань,\~за підписом\~керівника або\~особи,\~яка виконує\~його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Згідно положень ст.. 16 Закону України «Про звернення громадян», скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Згідно положень\~ст..\~18\~Закону України\~«Про звернення\~громадян», громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову\~відповідь про\~результати розгляду\~заяви чи\~скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень. Згідно положень\~ст.19\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»,\~органи державної\~влади і\~місцевого самоврядування,\~підприємства,\~установи,\~організації незалежно\~від форм\~власності,\~об`єднання\~громадян,\~засоби масової\~інформації,\~їх керівники\~та інші\~посадові особи\~в межах\~своїх повноважень\~зобов`язані,\~зокрема, об`єктивно,\~всебічно і\~вчасно перевіряти\~заяви чи\~скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень. З наданих суду доказів вбачається, що як ГУНП в Одеській області так і Прокуратура Одеської області відреагували на звернення [PERSON] та надали їй відповідні роз`яснення. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, згідно ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. З наданих позивачем суду доказів, вбачається зацікавленість [PERSON] в належності досудового розслідування в кримінальному провадженні № 12018161500003270, однак будь-яких доказів на підтвердження встановленої бездіяльності посадових осіб ГУНП в Одеській області та прокуратури Одеської області щодо вжиття заходів для забезпечення належного розслідування у вказаному кримінальному провадженні, суду позивачем не надано, як і не надано підтвердження того, що [PERSON] відповідною бездіяльністю було завдано моральних страждань. За таких обставин, суд доходить висновку про не обґрунтованість позову [PERSON] , а відтак залишає позов без задоволення.

Outcome: dismissed