Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

14 березня 2019 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, постійного місця проживання не має, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, має негативний вплив на дитину. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини складає станом на 01 лютого 2019 року 38 062 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що протягом останніх двох років після ухвалення рішення про відібрання дитини відповідач не змінила своєї поведінки, навіть не намагалася нічого зробити, щоб повернути дитину до себе, не надавала ніякої допомоги на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні у своїх первісних поясненнях позов не визнала, пояснила, що після ухвалення рішення суду про відібрання у неї сина [PERSON] в неї [INFO] народилась друга дитина - [PERSON] . З грудня 2017 року вона з молодшим сином та його батьком проживає у одному дворі з позивачкою, у «времянці», з сином [PERSON] спілкується щодня, годує його, купує йому речі. Заборгованість по аліментах виникла через те, що вона не має доходу, перебуває у відпустці по догляду за молодшою дитиною, якій ще не виповнилося трьох років. Згодом відповідач змінила свою позицію по справі, пояснила, що вона не має свого житла і не може забрати дитину до себе, перебуває у декретній відпустці, тому вона згодна на позбавлення її батьківських прав, оскільки дитину фактично виховує та утримує бабуся. Представник служби у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у судовому засіданні пояснив, що оскільки відповідач після ухвалення рішення про відібрання у неї дитини протягом двох років не звернулась з позовом про повернення дитини, не змінила своєї поведінки стосовно дитини, тому її необхідно позбавити батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, згідно поданої письмової заяви просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.42). Згідно з ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З доданих до справи матеріалів видно, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.12). 04 квітня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно тексту зазначеного рішення, судом було встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки, не приймає участь у вихованні та утриманні дитини. При цьому на виконання батьківських обов`язків відповідачем впливають неприязні стосунки з позивачем, оскільки позивач на пускає відповідача до місця проживання дитини, під час спілкування відповідача з дитиною між нею та позивачем відбуваються сварки. Оскільки не надано доказів того, що позбавлення відповідача батьківських прав у повній мірі буде відповідати інтересам дитини, суд вирішив відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування (а.с.14-15). Розпорядженням голови Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.16). 02 листопада 2017 року [PERSON] призначено опікуном над малолітнім онуком [PERSON] згідно з її заявою, визначено місце проживання дитини разом з опікуном за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з довідкою-характеристикою, виданою 12 березня 2019 року виконкомом Межиріцької сільської ради, [PERSON] проживає зі співмешканцем, має двох синів [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2017 року народження, вихованням [PERSON] не займається, має негативний вплив на дитину, останній час схильна до вживання алкогольних напоїв, недисциплінована, безвідповідальна. Періодично до виконкому надходять усні заяви та скарги на [PERSON] (а.с.18). За виконавчим листом № 185/7739/16-ц від 23.01.2018 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно. За період з вересня 2016 року по січень 2019 року включно аліменти не сплачувалися, загальний розмір заборгованості складає 38 062 грн (а.с.19). Зі шкільної характеристики [PERSON] видно, що опікун у повній мірі виконує свої обов`язки (а.с.20). Згідно характеристики дошкільного навчального закладу, який [PERSON] відвідував протягом 2017-2018 років, мати приділяє зовсім мало часу вихованню сина, хлопчик більше прив`язаний до бабусі, яка є його опікуном (а.с.21). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 13 лютого 2019 року, [PERSON] створила всі необхідні умови для проживання та виховання дитини (а.с.23). Як передбачено ч.4 ст.164 під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Органом опіки та піклування Межиріцької сільської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] . Висновок мотивовано тим, що за час знаходження [PERSON] під опікою бабусі мати дитини не виправила своєї поведінки, продовжує вживати спиртні напої, не слідкує за санітарним станом жилого приміщення, не змінила відношення до дитини, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками, проживає окремо від [PERSON] зі співмешканцем та другою дитиною (а.с.24). Ухвалою суду було визнано обов`язковою явку у судове засідання представника органу опіки та піклування Межиріцької сільської ради Павлоградського району для надання пояснень по суті позову, а також витребувано від органу опіки та піклування документи стосовно соціального супроводу сім`ї [PERSON] . Однак представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, документів стосовно соціального супроводу сім`ї [PERSON] не надав, тому суд приходить до висновку, що соціальний супровід сім`ї відповідача не здійснювався. Будь-якої допомоги або заходів впливу стосовно відповідача орган опіки та піклування також не здійснював. З тексту рішення суду від 04 квітня 2017 року, яким позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав задоволено частково, відібрано малолітнього сина [PERSON] від матері без позбавлення батьківських прав, видно, що між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач позбавлена права користування будинком, який належить позивачу, що впливає на виконання відповідачем батьківських обов`язків. Однак відповідач спілкується з дитиною, водить її до дитячого садку (а.с.14-15). З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що відповідач не має можливості забрати дитину до себе, оскільки не має свого житла, не працює, перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною. Однак вона не байдужа до долі свого сина [PERSON] , підтримує з ним родинні стосунки. Малолітній [PERSON] , опитаний у судовому засіданні у присутності педагога [PERSON] - заступника директора з навчально-виховної роботи Межиріцького ліцею ім.Обдули, без присутності сторін, пояснив, що він проживає разом з бабусею, мама проживає окремо, він іноді приходить до неї в гості, вони спілкуються, між ними хороші стосунки, нічого поганого мама йому не робила. Його годує та одягає бабуся, а мама іноді дарує йому іграшки. Він не хоче зараз проживати з мамою, оскільки у неї дома погані умови. Якщо мама проживала б у кращих умовах, він хотів би жити з мамою. Він не хоче, щоб маму позбавили батьківських прав. У судове засідання не надано буд-яких доказів того, що відповідач має на дитину негативний вплив і що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини. Відсутність у відповідача свого житла, роботи, наявність заборгованості по сплаті аліментів не є підставами для позбавлення батьківських прав. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, враховуючи відсутність у відповідача належних умов для проживання та виховання дитини, з метою захисту її інтересів, суд у відповідності до ст.170 СК України постановив рішення про відібрання дітей від відповідача, не позбавляючи її батьківських прав, та передання дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, а також про стягнення аліментів на утримання дитини. У даній позовній заяві про позбавлення батьківських прав позивач посилається на ті самі обставини, які були предметом розгляду попередньої цивільної справи з ухваленням рішення про відібрання дитини без позбавлення відповідача батьківських прав від 04 квітня 2017 року. Однак тоді суд дійшов висновку що вони не є підставою для задоволення позову і вирішив відібрати дітей у відповідача без позбавлення її батьківських прав. Наразі відповідач продовжує періодично відвідувати дитину та цікавитися її життям, надавати допомогу відповідно до своїх можливостей. Родинний зв`язок відповідача з дитиною не втрачений. Сам по собі факт відсутності у відповідача належних побутових умов для проживання дитини та її матеріального забезпечення не є безумовною підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом реагування на свідоме невиконання особою батьківських обов`язків. Позицію відповідача, висловлену нею у судовому засіданні щодо визнання позову, суд не бере до уваги, оскільки визначених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав у судовому засіданні не встановлено. З пояснень відповідача та дитини у судовому засіданні видно, що відповідач проявляє до дитини материнські почуття, а дитина відповідає їй взаємністю. За цих обставин суд вважає, що справа про позбавлення батьківських прав має вирішуватися з дотриманням гарантій, встановлених ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках.

Outcome: dismissed