Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом про визнання правочину недійсним та витребування майна. З урахуванням уточнень під час судового розгляду, позовна заява мотивована тим, що позивач по справі є спадкоємцем [PERSON] , після смерті якої він отримав у спадщину земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,0027 га, яка розташована в адміністративних межах Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області. За життя [PERSON] 26.09.2011 року уклала договір оренди землі з фізичною особою підприємцем [PERSON] на вказану земельну ділянку. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему в Драбівському районі Черкаської області 01.11.2012 року за № 71206600040004673. Позивач вважає, що проведення державної реєстрації договору оренди землі була проведено державним органом, який не мав на це повноважень. Так, в Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» № 1878-VI від 11.02.2010 року в редакції 06.09.2012 р., що діяла на момент реєстрації договору зазначено що до 01.01.2013 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів. Указом Президента України від 08.04.2011 року було затверджено Положення про Державне агентство земельних ресурсів України та визнано таким, що втратив чинність Указ Президента України від 14.08.2000 року № 970 «Про Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах». Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року на новостворений орган погоджено покладення функцій органу що припиняю свою діяльність. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, за виключенням того, що [PERSON] не підписувала спірний договір. Просив суд задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Представник відповідача позов не визнав, вказав, що на час реєстрації договору оренди землі було дотримано порядок реєстрації договору, навів практику Європейського суду з прав людини, згідно якої вина сторони відсутня, якщо допущено помилки з боку державного органу, яким проведено державну реєстрацію договору оренди землі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . За життя остання була власником земельної ділянки 3,02 га для ведення товарного сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області. 26.09.2011 року [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки на вказану земельну ділянку з фізичною-особою підприємцем [PERSON] строком на 10 років. Позивач по справі є спадкоємцем, який отримав у спадок земельну ділянку [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.08.2016 року. Відтак, до нього перейшли всі права та обов?язки за договором оренди землі, як до правонаступника. Як підставу недійсності укладеного договору позивач вказує проведення його реєстрації не уповноваженим державним органом. З копії спірного договору оренди землі вбачається, що його державна реєстрація проведена відділом Держкомзему у Драбівському районі 01.11.2012 року за № 712060004004673. Ст.20 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161 визначено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації (в редакції станом на 01.11.2012 рік). На момент укладення спірного договору діяв Порядок ведення Поземельної книги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 № 1021, який втратив чинність лише 01.01.2013 року. Цей Порядок визначає процедуру ведення за формою згідно з додатком Поземельної книги - документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб`єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави (пункт 1 Порядку). У п. 6, 8 вказаного Порядку зазначено, що поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється територіальним органом Держземагентства за її місцезнаходженням на підставі заяви та відповідних документів, що передбачені пунктом 13-3 цього Порядку. На час реєстрації договору оренди землі, який оспорюється позивачем, саме відділ Держкомзему в Драбівському районі був уповноважений проводити відповідну реєстрацію договору оренди землі, оскільки зміни до порядку ведення поземельної книги внесені не були, а ліквідація даного державного органу завершена не була. Повноваження з реєстрації договорів оренди землі новоствореному органу Державному агентству земельних ресурсів України фактично станом на 01.11.2012 року передані не були і не ним не виконувались, оскільки не були внесені відповідної зміни до порядку проведення такої реєстрації. Відтак, порушення при реєстрації договору оренди землі, на які вказує позивач відсутні. Крім того, суд вважає, що порушення порядку реєстрації договору оренди землі не може нести наслідки недійсності правочину, так як підстави для недійсності правочину визначні ст.215 Цивільного кодексу України, якою таких підстав не передбачено. Відтак, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має.

Outcome: dismissed