Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом, уточнивши в судовому засіданні через представника позовні вимоги, просив визнати в порядкування спадкування після дружини [PERSON] право власності на житловий будинок №64а на вулиці Коновалова у селі Заріччя Ковельського району та припинити право власності на це нерухоме майно внаслідок знищення. Такі вимоги обґрунтовано тим, що вказаний будинок належав на праві приватної власності його дружині [PERSON], яка померла 12 листопада 2012 року. Після смерті дружини він прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину не оформляв. Будинок побудовано у 1930 році, тривалий час у ньому ніхто не проживав, він був занедбаним та похиленим, у 2013 році внаслідок сильного вітру завалився, після чого не ремонтувався. У звязку з тим, що вказане майно зареєстроване за померлою дружиною органами бюро технічної інвентаризації, він позбавлений можливості звернутися до реєстраційної служби із заявою про припинення права власності на нерухоме майно, а за відсутності самого майна оформити право на спадщину у нотаріуса. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, пояснила, що на звернення позивача реєстраційною службою повідомлено про можливість припинення права власності на нерухоме майно внаслідок його знищення за умови наявності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності на це майно за заявником, а оскільки така реєстрація проводилася органами бюро технічної інвентаризації та за попереднім власником майна та у реєстрі бюро технічної інвентаризації, такі відомості Державна реєстраційна служба не вправі внести. На звернення позивача нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане нерухоме майно відмовлено через фактичну відсутність цього майна. Тому, просила захисти права позивача у судовому порядку. Відповідач подав заяву про слухання справі у відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа Реєстраційна служба Ковельського міськрайонного управління юстиції представника у судове засідання не направила, подала заяву про слухання справи у відсутності останнього. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав на нерухоме майно №20497785, виданого 07 жовтня 2008 року Комунальним підприємством «Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок №64а на вулиці Коновалова у селі Заріччя Ковельського району. [PERSON] померла 12 листопада 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №133550, виданого Виконавчим комітетом Тойкутівської сільської ради Ковельського району. З урахуванням положень ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України, за якими право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця, пережиле подружжя та батьки, - позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. З наданої Ковельською державною нотаріальною конторою спадкової справи, заведено на імя [PERSON], убачається, що позивач єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину; інші спадкоємці за законом [PERSON], [PERSON], та за заповітом [PERSON], протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подали нотаріусу заяви про відмову від неї. Ковельською державною нотаріальною конторою 02 листопада 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок №64а на вулиці Коновалова у селі Заріччя Ковельського району, у звязку з тим що згідно з довідкою Волинського обласного бюро технічної інвентаризації вказаний обєкт нерухомого майна знесено, тобто він відсутній. З довідки №0639, виданої 10 березня 2015 року Комунальним підприємством «Волинське обласне Бюро технічної інвентаризації» слідує, що житловий будинок №64а на вулиці Коновалова у селі Заріччя Ковельського району, загальною площею 51,2 кв.м., житловою 18,6 кв.м., який належав [PERSON], знесено. Відомості про погашення цього нерухомого майна зазначені у технічному паспорті Довідкою, виданою 07 вересня 2015 року Тойкутівською сільською радою Ковельського району, стверджується те, що будинок, який належав [PERSON], побудовано у 1931 році, тривалий час у буднику ніхто не проживав, у ньому прогнили підвали, він був у аварійному стані та під час сильного вітру у 2013 році зруйновано димар, побито шифер, поруйновано крокви, для проживання будівля стала непридатною. Наведені обставини вказують на те, що належний спадкодавцю позивача житловий будинок знищено стихією після відкриття спадщини. Зважаючи на положення ст. 1218, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, за якими до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті, і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, - цей будинок зруйновано стихією у той час, коли він вже належав позивачу [PERSON] Згідно з статтею 316 Цивільного кодексу України об'єктом права власності є майно (річ); цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Вказана стаття не містить визначення поняття "знищення майна" та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема залежно від причин знищення майна. Тобто, зазначена норма поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Тобто припинення права власності на таке майно пов'язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З 01 січня 2013 року відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснюють районні, районні у містах, міські, міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, такі відомості вносяться до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. До вказаної дати реєстрацію речових прав на об'єкти нерухомого майна проводили бюро технічної інвентаризації шляхом внесення відповідних записів до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Повноваження на внесення записів до вказаного реєстру, зокрема про припинення права власності на обєкт нерухомого майна внаслідок його знищення, у бюро технічної інвентаризації з 01 січня 2013 року відсутні. Управління юстиції вносять записи лише до єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868. Відповідно до цього Порядку державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус. Для проведення державної реєстрації припинення права власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його знищенням відомості про це нерухоме майно повинні міститися у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, державна реєстрація припинення права власності здійснюється за заявою власника обєкта нерухомого майна. Оскільки право власності на будинок №64а на вулиці Коновалова у селі Заріччя Ковельського району зареєстровано за померлою [PERSON] і така реєстрація проведена бюро технічної інвентаризації у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, позивач, як спадкоємець, отримавши у нотаріуса відмову про оформлення свідоцтва про право власності на це майно, позбавлений можливості провести державну реєстрацію права власності на своє імя у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та звернутися із заявою про внесення відомостей про припинення права власності на об'єкт нерухомого майна у зв'язку з його знищенням. Тому, право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Зважаючи на те, що державна реєстрація припинення права власності на обєкт нерухомого майна може бути проведена у Державному реєстрі прав на нерухоме майно лише за наявності у цьому реєстрі відомостей про право власності на обєкт нерухомого майна, за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування після смерті дружини [PERSON] та припинити право власності на це майно внаслідок його знищення. Отже, позов з урахування уточнень підлягає до повного задоволення. Виходячи із характеру спору та за відсутності заперечень відповідача щодо задоволення заявленого позову, судові витрати у справі слід залишити за позивачем. На підставі ст. ст. 16, 316, 346 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень,

Outcome: approved