Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 12 листопада 2014 року звернувся в суд з позовом про виділ в натурі частини домоволодіння, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою. Посилався на те, що є власником 21/50 частини домоволодіння по [ADDRESS], між власниками фактично склався порядок користування спорудами та земельною ділянкою в межах домоволодіння. В уточненій позовній заяві просив суд виділити йому в натурі 19/20 частин домоволодіння по [ADDRESS], визнати за ним право власності на 19/20 частин домоволодіння як на самостійний об'єкт права власності. Просив також винести рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою площею 927 кв.м., виділивши йому в користування частину земельної ділянки площею 464 кв.м. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представники третіх осіб в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи № 552/1219/15-ц, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 12 липня 1979 року є власником 21/50 частини жилого будинку з часткою надвірних споруд по [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 12 липня 1979 року у власність позивача [PERSON] перейшла 21/50 ідеальна частина жилого будинку з часткою надвірних споруд по [ADDRESS], реальний розподіл часток співвласників спірного домоволодіння не проводився. Твердження позивача про те, що фактично йому належить 19/20 частин домоволодіння не заслуговує на увагу. Наданий позивачу [PERSON] дозвіл на будівництво нового будинку згідно з рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 02 червня 1987 року № 329 не звільняв його від обов'язку у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на відповідні побудови. Також встановлено, що станом на час звернення позивача до суду з відповідним позовом інші 29/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] були зареєстровані за [PERSON], яка померла [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2015 року, яке вступило в законну силу, за заявою Управління майном комунальної власності міста визнано спадщину після смерті [INFO] [PERSON] відумерлою. Передано майно померлої [PERSON], що складається з 29/50 частин домоволодіння по [ADDRESS], у власність територіальної громади в особі Полтавської міської ради. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Судом встановлено, що відповідно до правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок перехід прав на земельну ділянку по [ADDRESS] не визначався. Земельна ділянка по [ADDRESS] знаходиться в користуванні співвласників, державний акт на право власності чи користування не видавався. В судовому засіданні не оспорювалося, що ні позивач [PERSON], ні попередній співвласник домоволодіння [PERSON] не є власниками земельної ділянки по [ADDRESS] та у встановленому законом порядку не зверталися до уповноважених органів з питанням надання земельної ділянки по [ADDRESS] у власність чи в користування. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовними вимогами про виділ в окрему одиницю частини нерухомого майна, позивач [PERSON] правовстановлюючих документів, які б підтверджували право користування земельною ділянкою по [ADDRESS] не надав, державна реєстрація прав на земельну ділянку по [ADDRESS] не здійснювалася. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як встановлено судом, хоча рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2015 року по справі № 552/2219/15-5 передано майно померлої [PERSON], що складається з 29/50 частин домоволодіння по [ADDRESS] у власність територіальної громади в особі Полтавської міської ради, але територіальною громадою право власності на відповідну частку на нерухоме майно в державному реєстрі прав власності зареєстровано не було. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Позивач [PERSON] в поданій до суду уточненій позовні заяві просив суд виділити в натурі в окрему одиницю 19/20 частини жилого будинку з частиною надвірних споруд. Разом з тим, згідно з даними правовстановлюючого документа, останньому на праві власності належить лише ідеальна частка в розмірі 21/50 частин домоволодіння. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. N 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Крім того, згідно з п. 2.6. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, документ, що підтверджує право власності (користування) земельною ділянкою є обов'язковим при вирішенні даного питання. А висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна в обов'язковому порядку має містити посилання на документи, якими підтверджується право власності (користування) земельною ділянкою (додаток 2 до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна). Позивачем [PERSON] зазначений вище порядок дотримано не було. Відсутність державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, відсутність документів, що підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою є безумовною перешкодою для виділу частки домоволодіння в окремий об'єкт нерухомого майна. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про виділ в окрему одиницю 19/20 частин домоволодіння по [ADDRESS] є безпідставними та не підлягають задоволенню. При вирішенні справи судом також враховується, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Нормами ст. 16 ЦК України передбаченоспособи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідач територіальна громада в особі Полтавської міської ради, що якої пред'явлено даний позов, жодним чином не порушувала права позивач. Висновок експертного будівельно-технічного дослідження № 81-14 від 01.10.2014 року щодо технічної можливості виділу у самостійний об'єкт нерухомого майна 19/20 частини домоволодіння не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки такий висновок про існування технічної можливості виділення частини майна в окремий об'єкт нерухомого майна здійснений без врахування розміру зареєстрованих часток співвласників згідно з правовстановлюючими документами, за відсутності документів, які підтверджують право на земельну ділянку та за відсутності інформації про надання виділеному об'єкту поштової адреси. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed