Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

В червні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до фермерського господарства «ІДЕАЛ АГРО» з позовом про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, щовона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва с кадастровим номером [NUMBER], площею 4,7766 га, яка розташована на території Кам'янської сільської ради Ізюмського району Харківської області. 04 лютого 2010 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди землі. 04 травня 2011 року вказаний договір було зареєстровано в Ізюмському міськрайонному відділі Харківської регіональної філії державного земельного кадастру. Згідно пункту 8 договір укладено строком на 25 років. Пунктом 39 договору оренди земельної ділянки передбачено право орендодавця розірвати договір оренди в односторонньому порядку шляхом направлення повідомлення про таке розірвання за два місяці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року. 06 жовтня 2017 року позивачка направила відповідачу вимогу про розірвання договору оренди земельної ділянки та повернення земельної ділянки. В своєму листі від 04.11.2017 року відповідач висловив згоду із розірвання договору оренди та запропонував надати проект відповідної додаткової угоди. 30 листопада 2017 року позивачка направила відповідачу додаткову угоду щодо розірвання договору оренди , проект акту приймання - передачі земельної ділянки та проект акту визначення меж земельної ділянки в натурі, які не були підписані відповідачем та позивачу не повернуті. Листом від 29 грудня 2017 року відповідач відмовився від підписання додаткової угоди щодо розірвання договору оренди, в зв'язку з необхідністю виготовлення проекту відведення земельної ділянки. При цьому факт припинення договору оренди він не заперечує. 09 лютого 2018 року позивачка звернулась до відповідача с вимогою про повернення спірної земельної ділянки в зв'язку з припиненням договору оренди. Відповідач відмовив позивачці в поверненні земельної ділянки, посилаючись на необхідність встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості). Позивачка вважає, що відмова відповідача в поверненні їй земельної ділянки є протиправною та суперечить положенням ст.34 ЗУ « Про оренду землі» та ч. 1 ст. 785 ЦК України. В судовому засідання представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив її задовольнити. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити у позові у повному обсязі посилаючись на те, що ФГ «ІДЕАЛ АГРО» не надавало [PERSON] свою згоду на розірвання договору оренди, доводи позивача про те, що 04.11.2017 року відповідач надав свою згоду на розірвання договору оренди і тому з цієї дати договір є розірваним, є надуманими та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. У повідомленні від 06.10.2017 року про розірвання договору оренди землі [PERSON] не навела підстав, передбачених договором або законом, для розірвання договору оренди в односторонньому порядку. Про недотримання позивачем передбаченої п. 39 Договору оренди землі процедури розірвання договору однією із сторін без отримання згоди на це іншої сторони свідчить наступне: позивачкою порушено строк письмового попередження заінтересованої сторони про розірвання договору - ФГ «ІДЕАЛ -АГРО» було отримано повідомлення від 06.10.2017 року 10.10.2017 року, тобто пізніше, ніж за два місяці до початку польових робіт, оскільки 13.07.2017 року на земельній ділянці № [NUMBER] площею 4,7766 га кадастровий номер [NUMBER], орендованої за договором оренди ФГ « ІДЕАЛ -АГРО» було здійснено пахоту - польові роботи, якими розпочався цикл сільськогосподарських робіт по вирощуванню соняшника врожаю 2018 року. Крім того , в повідомленні від 06.10.2017 року [PERSON] просила передати їй земельну ділянку до 01.12.2017 року, але нею було попереджено ФГ « ІДЕАЛ -АГРО» про розірвання договору в односторонньому порядку пізніше 10 січня поточного 2017 року, що також свідчить про порушення позивачем передбаченої п. 39 договору процедури розірвання договору в односторонньому порядку. Оскільки договір є дійсним, то у відповідача не виникло обов'язку повернути позивачу спірну земельну ділянку. Крім того, дану земельну ділянку не може бути витребувано у відповідача, так як на ній знаходяться посіви соняшника врожаю 2018, належні ФГ « ІДЕАЛ -АГРО» на праві власності. У відповіді на відзив від 02 серпня 2018 року представник позивача вказує, що твердження відповідача про нібито відсутність його згоди на розірвання договору оренди землі від 04 лютого 2010 року спростовується листом відповідача №725 від 04 листопада 2017 року, яким відповідач фактично висловив згоду із розірванням договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та запропонував надати проект відповідної додаткової угоди разом із топографо - геодезичними матеріалами. Відмова від розірвання договору оренди землі від 04 лютого 2010 року відповідачем в листі № 725 від 04 листопада 2017 року не висловлювалась. Крім того, листами № 730 від 29 грудня 2017 року та № 740 від 07 березня 2018 року відповідач відмовився від підписання додаткової угоди щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] та акту приймання - передачі земельної ділянки, які були йому надіслані, нібито, в зв'язку із необхідністю виготовлення проекту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натру ( на місцевості). При цьому, факт припинення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] відповідачем також не заперечувався. При цьому, як протягом дії договору оренди землі від 04 лютого 2010 року так і під час переписки сторін щодо його розірвання, відповідач не повідомляв орендаря про втрату або пошкодження межових знаків, яке унеможливлює їх використання. В запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що в листах, якими обмінялися сторони не зафіксовано згода ні позивача, ні відповідача на розірвання договору за взаємною згодою сторін. Відсутність факту розірвання договору за взаємною згодою сторін 04.11.2017 року підтверджується також подальшим листуванням між сторонами, відсутністю підписаного сторонами єдиного документа (додаткової угоди тощо) про розірвання договору та нездійснення жодною із сторін відповідної державної реєстрації припинення права оренди. Розірвання договору оренди за взаємною згодою сторін може оформлятися виключно у формі єдиного документа, підписаного сторонами ( додаткової угоди тощо) з обов'язковим здійсненням державної реєстрації припинення права оренди, а не шляхом обміну листами між сторонами, оскільки договір був укладений між сторонами у формі єдиного документа, підписаного сторонами, а не у спрощений спосіб шляхом обміну листами, підлягав державній реєстрації та набрав чинності у після такої державної реєстрації, не містить положень щодо можливості розірвання договору за взаємною згодою сторін шляхом їх переписки, а також виходячи з вимог ч. 1 ст. 654 ЦК України, якою встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Таким чином, відповідач вказує на те, що оскільки сторонами не було підписано єдиного документа (додаткової угоди) про розірвання договору за взаємною згодою сторін та не було здійснено державної реєстрації припинення права оренди, то доводи позивача про припинення дії договору 04.11.2017 року та про наявність у відповідача обов'язку повернути позивачу належну йому земельну ділянку є безпідставними. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі досліджених доказів, поданих учасниками справи, судом встановлені фактичні обставини і визначено відповідно до них зміст спірних правовідносини. Позивачеві належить земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], про що свідчить Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.05.2018 року та копія державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] (а.с.13-14,58). Відповідно до наданого договору оренди № б/н та без дати, [PERSON] та ФГ « ІДЕАЛ - АГРО» уклали договір на оренду вище вказаної земельної ділянки 04 лютого 2010 року на строк 25 років, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Договір оренди зареєстрований в Ізюмському міськрайонному відділі Харківської регіональної філії державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 04 травня 2012 року за № 632288404000991 (а.с. 13 оборот, 21,61). 06 жовтня 2017 року позивачка надіслала відповідачу повідомлення про розірвання договору оренди землі, в якому посилаючись на п. 39 Договору оренди землі попередила відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку та просила до 01 грудня 2017 року передати об'єкт договору оренди - земельну ділянку ( а.с.25). В своєму листі № 725 від 04 листопада 2017 року відповідач повідомив позивачці , що договір оренди землі від 04 лютого 2010 року був укладений у простій письмовій формі, та запропоновано позивачці надати на розгляд проект відповідної додаткової угоди з необхідними топографо - геодезичними матеріалами ( а.с.26). 08 лютого 2018 року позивачка надіслала відповідачу вимогу в якій вимагала повернути земельну ділянку № [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER], контур [NUMBER] площею 4,7766 га, в тому числі, рілля площею 4,7766 га, яка розташована на території Камянської сільської ради, протягом чотирнадцяти днів від дня отримання цієї вимоги та сплатити неустойку в розмірі 2328,98 грн. протягом чотирнадцяти днів від дня отримання цієї вимоги ( а.с.28). У відповідь на вимогу позивачки відповідач повідомив, що зволікання з боку позивачки щодо вчинення дій передбачених законом, зокрема щодо надання проекту додаткової угоди, технічної документації щодо встановлення ( відновлення) меж в натурі, призводить до затягування вирішення піднятого позивачкою питання ( а.с.30). Відповідачем в проміжок часу з 13.07.17р. по 04.06.18р. були проведені польові роботи на спірній земельній ділянці, що підтверджується наданими відповідачем документами (а.с. 81-116). Статтею першою Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 статті 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 210 ЦК України встановлює, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно зі статтею 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Стаття 6 Закону України «Про оренду землі» визначає, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Частина 2 вказаної статті встановлює, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Пунктом 43 Договору оренди земельної ділянки встановлено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація договору оренди, відповідно до Договору (а.с.17-21) та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.13-14), була здійснена 04.05.2012 року, тобто правочин є вчиненим з моменту його реєстрації. Строк дії договору закінчується 04.05.2037 року. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року у справі № 6-422цс17, в якому вказано, що строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Даний висновок також було викладено в постанові Верховного суду від 20.02.2018 року у справі № 379/386/16-ц. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Згідно п.21 Договору оренди землі після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. (а.с.18). Таким чином, враховуючи те, що термін дії договору оренди землі не закінчився, у відповідача не виникало правового обов'язку повернути позивачу спірну земельну ділянку. Пунктом 38 договору оренди землі встановлено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 39 вказаного договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови письмового попередження заінтересованої у цьому сторони, за два місяці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року. Позивачем повідомлення про розірвання договору оренди землі було направлено відповідачу 06.10.2017 року, а отже з порушення строків визначених п. 39 договору оренди землі. Положеннями статті 32 Закону № 161-XIV передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Статтею 141 ЗК України передбачено підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Разом з тим згідно із частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дозволяє дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої статтею 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем не надано будь-яких доказів про те, що відповідач порушував умов договору, в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не спростував вказані відповідачем обставини, не довів не виконання відповідачем обов'язків орендаря та наявність його вини (ст.614 ЦК України). Оскільки позивачем повідомлення про розірвання договору оренди землі було надіслано з порушенням п. 39 договору оренди землі, відповідачем 13.07.2017 року було розпочато польові роботи для отримання врожаю соняшника у 2018 році, а також не надано суду доказів наявності підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, передбачених договором або законом, то суд вважає, що вимога позивача про розірвання спірного договору оренди землі в односторонньому порядку не відповідає чинному законодавству, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Одночасно суд відхиляє заперечення відповідача щодо необхідності встановлення на місцевості межових знаків земельної ділянки, оскільки Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України не передбачено такої умови, за якою неможливо здійснювати розірвання договору оренди земельної ділянки. Пункт 39 договору оренди земельної ділянки визначає пресічний термін для розірвання договору оренди земельної ділянки в односторонньому порядку - два місяці до початку польових робіт. При цьому ані договір, ані чинне законодавство не містить визначення терміну «польові роботи», що дозволяє трактувати цей термін в кожному конкретному випадку. Для забезпечення належного балансу прав та обов'язків орендаря та орендодавця слід ініціювати внесення змін до вищенаведеного пункту договору, або звернутись до суду із заявою про розтлумачення змісту правочину у відповідності до ст. 213 ЦК України. Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed