Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 15.03.2010 року було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з нього на його користь заборгованість по договору кредиту в розмірі 100073 грн. 06 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення по\~ справі у разі неявки до суду відповідача. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Подала на адресу суду відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що при укладенні договору умови кредитного договору не обговорювались і окремої угоди не складалось, була підписана лише анкета заява. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов вона розуміла та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, посилається на те, що за період час з 15 березня 2010 року по 30 вересня 2019 року нею було витрачено 4465,50 грн. запозичених коштів, а сплачено 21197,39 грн., що свідчить про відсутність заборгованості. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи,\~ вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 15.03.2010 року позивачем на підставі кредитного договору №б/н надано\~ відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку наданого позивачем станом на 30.09.2019 року\~ заборгованість за кредитним договором становить 100073,06 грн., яка складається з наступного: 4465,50 заборгованість за кредитом, 89965,99 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 400 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 4741,57 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 15.03.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Судом встановлено, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самих розрахунків кредитної заборгованості за договором від 15.03.2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таким чином, представником позивача не доведено, що долучені до позову Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку дійсно являються складовою частиною укладеного 15.03.2010 року між сторонами договору у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки, останні не містять відомостей щодо часу їх затвердження, строку дії, та не містять підпису позичальника [PERSON] , в свою чергу позивачем не доведено, що під час підписання Анкети-Заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг . Витяг з Тарифів банку, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, також не містить відомостей, що відповідач був ознайомлений саме з ними. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач, підписуючи анкету-заяву від 15.03.2010 року, була ознайомлена та надала свою згоду саме на ті конкретні «Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку» та «Тарифи Банку», на які посилається позивач як докази умов кредитного договору від 15.03.2010 року. За таких обставин із наявної в матеріалах справи та дослідженої судами копії анкети-заяви про приєднання до Умов не можливо дійти висновку, що дана анкета-заява містить істотні умови властиві для даного типу договору, адже з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, у якій міститься підпис позивача, стосується лише її наміру оформити платіжну картку «Кредитка Універсальна». Інші надані банком документи (довідка про умови кредитування з використанням карти «Кредитка Універсальна» 55 днів) містить лише загальну інформацію щодо умов кредитування при використанні картки «Кредитка Універсальна» 55 днів. Таким чином, судом встановлено, що АТ КБ Приватбанк не надано належних доказів того, що [PERSON] була ознайомлена з умовами та правилами надання банківських послуг, тому позов в частині стягнення з відповідача 89965,99 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 400 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована складова); 4741,57 грн. - штраф (процентна складова) до задоволення не підлягає. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] 4465,50 грн. - заборгованість за тілом кредиту, судом встановлено наступне. З наявних в матеріалах справи розрахунків, вбачається, що позивачем, починаючи з 15 березня 2020 року по 30 вересня 2019 року було сплачено на користь позивача 21197,39 грн., що свідчить про відсутність заборгованості. Таким чином, тіло кредиту повністю погашене позивачем, що є в даному випадку підставою для відмови у задоволенні позову. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 2 жовтня 2019 року в справі №545/2248/17. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості до задоволення не підлягають у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed