Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 23.09.2009 р. позивач [PERSON] та відповідач - ПАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» уклали договір добровільного страхування наземного транспорту № 015.0027781.150, з періодом страхування - з 24.09.2009 р. по 23.09.2010 р. включно. Як вказує позивач, 29.07.2010 р. приблизно о 5 год. на 251 км + 550 м. автодороги «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» трапилася ДТП за участі позивача, яка керувала застрахованим за договором страхування автомобілем [NUMBER]. При цьому, за ініціативою та вказівкою відповідача (зі слів позивача), позивач 08.09.2010 р. уклала з останнім договір № 2992.206.10.01 про передачу прав власності (абандон), у відповідності до якого страхувальником подається заява страховику про відмову від своїх прав на все застраховане майно (абандон) за для отримання повної страхової суми. За умовами п. 1.3. договору № 2992.206.10.01 про передачу прав власності (АБАНДОН) від 08.09.2010 р. сума страхового відшкодування з врахуванням франшизи склала 105000 грн. У відповідності до п. 5.3. договору страхування ч. 2 страхова сума по транспортному засобу встановлюється в межах ринкової вартості і відповідно до п. 8.1 страхування ч. І складає 125000 грн. Однак (зі слів позивача) страхова сума не була виплачена відповідачем на користь позивача, а лише 01.11.2010 р. відповідач перерахував на користь ПАТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 490080358 від 27.06.2008 р., укладеним між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», грошові кошти у розмірі 67890 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 16764 від 01.11.2010 р. Вважає, що у порядку та на умовах договору страхування наведених вище, відповідачем - ПАТ „СК „Альфа страхування" на користь позивача повинні бути сплачені грошові кошти у загальному розмірі 105000 грн., з урахуванням здійсненої виплати в сумі 67890,00 грн., а грошові кошти у розмірі 37110 грн. залишилися не сплаченими. І тому просить суд стягнути із відповідача на свою користь 37110 грн. страхового відшкодування та судовий збір у сумі 371,10 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному об'ємі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та надав суду письмові заперечення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які с обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, дійсно між позивачем та відповідачем 23.09.2009 р. було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 015.0027781.150, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Тойота-королла» д/н [NUMBER]. із періодом страхування з 24.09.2009 р. по 23.09.2010 р. включно. Як з'ясовано судом, 29.07.2010 р. приблизно о 5 год. на 251 км + 550 м. автодороги «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» трапилася ДТП за участі позивача, яка керувала застрахованим за договором страхування автомобілем [NUMBER]. На підставі заяви про настання страхового випадку, страхового акту № 2992.206.10.01.01 від 27.10.2010 р., відповідачем - ПАТ „СК „Альфа страхування" було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 67890 грн., у відповідності до умов договору страхування, в рахунок погашення кредитної заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 3 ст. 61 ЦПК України встановлює, що обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь самі особи або особа, Як вбачається із заперечень сторін, апеляційним судом м. Києва за апеляційною скаргою позивача [PERSON] на рішення Подільського р/с м. Києва від 20.11.2013 р. за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON], ПАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» про стягнення заборгованості за кредитним договором було встановлено, що позивач по даній справі - [PERSON] посилалась на обов'язок відповідача - ПАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» сплатити ПАТ «Альфа-Банк» 105000 грн. як вигодонабувачу за договором № 2992.206.10.01 від 08.09.2010 р. про передачу прав власності (абандон). У відповідності до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. На цих правових підставах конкретні умови страхування визначаються сторонами при укладені договору добровільного страхування. У відповідності до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно положень до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При цьому судом встановлено ту обставину (і вона не спростовується позивачем), що у відповідності до змісту п. 3.1 Договору № 2992.206.10.01 від 08.09.2010 р. про передачу прав власності (абандон), моментом переходу права власності на автомобіль є момент підписання даного договору та передачі страховику документів та ключів, зазначених в п. 2.1.1., про що складається акт прийому-передачі, який є невід'ємною частиною даного договору. Як з'ясував суд, апеляційним судом м. Києва 17.04.2014 р. було встановлено ту обставину, що ні у позивача [PERSON], а ні у відповідача - ПАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» немає підписаного обома сторонами акту прийому-передачі до договору № 2992.206.10.01 від 08.09.2010 р., і страховик - відповідач за договором № 2992.206.10.01 від 08.09.2010 р. про передачу прав власності (абандон) набув право власності на застрахований автомобіль [NUMBER]. Таким чином суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed