Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

ПАТ Комерційний Банк „Приватбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору без номеру від 18 липня 2006 року, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013 року у нього виникла заборгованість у розмірі 43 368 гривень 69 копійок, яку банк і просив стягнути з останнього. Заборгованість складається з наступного: 9990.51 грн. - заборгованість за кредитом; 30836.81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2041.37 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився від нього надійшла заява розглянути справу без їх участі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала пояснивши, що позивач пропустив строк звернення до суду. Ними під час судового розгляду було подано заяву про застосування строку позовної давності. [PERSON] припинив сплачувати кошти ще з серпня 2008 року, після закінчення строку дії картки іншу карту не отримував, та не бажав продовження терміну договору. Тому просила ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір без номеру, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 тис. грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 31 серпня 2013 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 43 368 грн. 68 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 9 990 грн. 51 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 30 836 грн., 81 коп., заборгованості по судовим штрафам у розмірі 2 541 грн. 36 коп. Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж [PERSON] було здійснено 26.08.2008 року. Позов про стягнення кредитної заборгованості пред'явлено банком 01 жовтня 2013 року. Заява на отримання кредитного ліміту не містить інформацію, щодо строку дії карти (а.с. 7) Судом з метою перевірки на який строк було видано карту, та чи отримував відповідач інші платіжні карти, крім зазначеної в договорі від 22 листопада 2007 року було витребувано інформацію у позивача. З відповіді представника ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що облік виданих клієнтам по закінченню терміну дії пластикових карт у банку не ведеться, строк дій первинної карти також не зазначено. Таким чином суду не доведену ту обставину, що [PERSON] було надано нову пластикову карту з новим строком, та не надано докази строку дії первинної платіжної карти. Згідно п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Відповідно до п. 9.4 у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по карті та не погашення його клієнтом протягом 6 місяців карта закривається, наступне відновлення дії карти можливо тільки після повного погашення заборгованості клієнтом. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України ). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно з вимогами статті 266 ЦК України зі спливом давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Вирішуючи спір, суд враховує, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього дня такого місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Отже, оскільки кошти від відповідача за цією карткою останній раз надійшли 26.08.2008 року, то пред'явлення позову 1 жовтня 2013 року є порушенням строку позовної давності, про поновлення якого банк не просив. На підставі викладеного, а також оскільки відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: dismissed