Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

03.10.2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 23.12.1991 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Протягом останніх декількох років сторони разом не проживають, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені. На даний час між ними взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сімї. На протязі останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання остаточно припинено. Позивач вважає, що їхній шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним, тому звернувся до суду з вимогою шлюб розірвати та стягнути з відповідача на його користь витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просив дану справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання неодноразово не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином за своїм зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. За таких обставин, за згодою позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.12.1991 року між позивачем та відповідачем виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ФП №159161, про що складено відповідний актовий запис № 66 (а.с.14). Позивач в позовній заяві стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб існує формально, позивач миритися не бажає, вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому, такий шлюб зберігати не доцільно. Відповідно до ст.ст.\~110-112\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109\~СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 23.12.1991 року виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, слід розірвати. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 704,80 грн. витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved