Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначено, що працював у АТ «ПІВДГЗК» та ПРАТ «ІНГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів. У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці позивач отримав хронічні професійні захворювання: хронічна шийна та попереково-хрестовидна полірадикулопатія, поперековий остеохондроз, хронічний бронхіт. 20.04.1999 позивачу встановлено первинно 80 % втрати професійної працездатності, 07.05.2003 повторно 80 % втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності. \~ \~ \~ \~У зв`язку з професійним захворюванням позивачу завдано моральної шкоди. Змінився його спосіб та якість життя, змушений лікуватися, постійно відчуває біль. Оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло до набрання чинності Законом України № 717-V, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 146413 грн. Від відповідача відзив на позов не надходив. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Позивач працював у АТ «ПІВДГЗК» з 21.12.1967 по 01.07.1972 помічником машиніста екскаватора рудоуправління; з 02.07.1972 по 20.01.1975 машиністом екскаватора рудоуправління; 20.01.1975 звільнений у зв`язку з переведенням на ІнГЗК. У ПРАТ «ІНГЗК» позивач працював з 12.02.1975 машиністом екскаватора рудоуправління; з 17.05.1978 помічником машиніста рудоуправління; з 07.08.1980 машиністом екскаватора рудоуправління; 12.04.1999 звільнений у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 12-13). Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 25.03.1999 проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання [PERSON] хронічної шийної и попереково-хрестовидної полірадикулопатії. Зазначений діагноз встановлений Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини. Пунктом 12 акту визначено діагноз: хронічна шийна та попереково-хрестовидна полірадикулопатія, поперековий остерохондроз, хронічний бронхіт. Відповідно до пункту 14 акту професійне захворювання виникло за таких обставин: конструктивні недоліки машин, механізмів, обладнання. Згідно з п. 15 акту причиною професійного захворювання визнано тривалу роботу в впливу загальної вібрації, яка перевищувала допустиму в 2 рази, та фізичного перевантаження. Працював помічником машиніста і машиністом екскаватора на ВАТ «ПівдГЗК» 7 років 1 місяць, на ВАТ «ІнГЗК» - 24 роки 1 місяць (а.с. 15-16, 17). При первинному огляді ЛТЕК 20.04.1999 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 80 % з 12.04.1999 по 01.05.2000 (а. с. 18). При повторному огляді МСЕК 07.05.2003 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 80 % з 01.05.2003 безстроково та другу групу інвалідності безстроково (а.с. 19). Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди, що полягає у моральних стражданнях через погіршення здоров`я, постійне лікування, вимушені зміни способу життя, втрати професійної працездатності, наявність інвалідності. Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Згідно з вимогами п.3,4 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до\~ст.\~153\~КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно\~зі ст.\~173\~КЗпП України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1-14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди. Відповідно до п. 38 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених\~Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року, суми відшкодування шкоди виплачуються з дня втрати попереднього заробітку або виникнення необхідності у витратах на медико-соціальну допомогу. Оскільки позивачу первинно висновком ЛТЕК встановлено 80 % втрати професійної працездатності у 1999 році, тобто встановлено наявність ушкодження здоров`я внаслідок професійного захворювання, що надало йому право на відшкодування моральної шкоди роботодавцем, суд дійшов висновку, що до правовідносин сторін мають застосовуватися Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджені\~Постановою КМУ №472 від 23.06.1993 року. Пунктом 2 цих Правил, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що до створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків і професійних захворювань виплата відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків здійснюється безпосередньо власником або уповноваженим ним органом. Посилання позивача на те, що моральна шкода має відшкодуватися Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області суд вважає непереконливим з огляду на таке. Відповідно до підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону № 1105-XIV у редакції, чинній до 20 березня 2007 року, у разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Тобто спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону № 1105-ХІV повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-XIV від 23.09.1999 набрав законної сили з 01.01.2001. Висновком ЛТЕК позивачу встановлено 80 % втрати професійної працездатності 20.04.1999. Застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мали право на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду з моменту набрання чинності\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тобто з 01 квітня 2001 року. До цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець. З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed