Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що згідно з ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07.11.2013 року був звільнений з-під варти. Перебування під вартою вважає незаконним, оскільки вирок Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2013 року, яким його було засуджено за ст. 296 ч. 1 КК України до 3 місяців арешту, було скасовано ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10.12.2013 року. Вважає, що незаконними діями суду йому завдано моральної шкоди у звязку з незаконним триманням під вартою в період з 07.08.2013 року до 07.11.2013 року, яку оцінює в 92 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що тримався під вартою незаконно, а тому був позбавлений волі, що негативно вплинуло на його життя, завдало тривалих моральних страждань. Відповідач, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 07.08.2013 року [PERSON] був засуджений за ст. 296 ч. 1 КК України до 3 місяців арешту, взятий під варти із зали суду. Цей вирок було скасовано ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10.12.2013 року, а справу направлено до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. (а.с.4-5). Згідно з довідкою Сумської виправної колонії № 116 від 31.12.2013 року [PERSON] утримувався і дільниці СІЗО при Сумській виправній колонії № 116 з 13.08.2013 р. по 07.11.2013 року. (а.с.6). Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Сумської області від 07.11.2013 року, відносно [PERSON] було змінено запобіжний захід з утримання під вартою на підписку про невиїзд. (а.с.3). Правовідносини, що виникли, регулюються нормами ЦК України, Законом України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" . Статтею 1167 ЦК України визначені загальні підстави відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно з ст. 2 зазначеного Закону Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Таким чином, підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, визначені нормами спеціального закону. В судовому засіданні позивачем суду не надано жодного доказу, і судом не встановлено жодної правової підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивача., тому суд відмовляє в задоволенні позову за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed