Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~03.12.2020 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до Баранівського районного суду зі вказаним позовом (а.с. 2 -5 ). \~ \~ \~ \~Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором № б/н від 27.06.2014 року в сумі 37523,82 грн. та\~\~судові витрати, що становлять 2102, 00 коп. Крім того, представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» . Позов мотивований тим, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписавши заяву № б/н від 27.06.2014 року, згідно з якою відповідачці був відкритий кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок. \~ \~ \~ \~У зв`язку з порушенням виконання зобов`язань за договором, відповідач станом на 14.10.2020 року має заборгованість перед банком у сумі 37523,82 грн., з яких: 255238,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч за простроченим тілом кредиту, 1315,84 грн. заборгованість за простроченими відсотками , 10669,06 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~ Ухвалою судді Баранівського районного суду від 21.12.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 74 ). \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена, отримала ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзив на позов не надіслала (а.с. 77 ). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що даний позов задоволенню не підлягає. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що 27.06.2014 року між банком і відповідачем по справі був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. На підтвердження зазначених вимог позивач надав суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 27.06.2014 року укладеного між «ПриватБанком» та клієнтом - [PERSON] , станом на 14.10.2020 року, Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», Умови і правила надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку за договором №б/н [PERSON] на 16.10.2020 року. Як встановлено з оглянутої судом Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у банку від 27.06.2014 року, [PERSON] , ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «Приватбанк» виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна», в якій у графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна»/GOLD не зазначила будь-яких даних про тип картки і бажаний кредитний ліміт. Предметом позову у даній справі є стягнення з [PERSON] , заборгованості за кредитним договором у розмірі 37523,82 грн., з яких: 255238,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч за простроченим тілом кредиту, 1315,84 грн. заборгованість за простроченими відсотками , 10669,06 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених у позові, зокрема відсутні будь-які дані про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім його особистих даних та підпису. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] , за кредитним договором б/н від 27.06.2014 року кредитних коштів на певну суму. АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки «Універсальна» та розміру наданого кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, а відтак доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог банку. Крім того, веб-сайт позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тоді як Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не було підписано, оскільки відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про протилежне. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 27 березня 2020 року у справі № 703/3063/18 (провадження №61-11260св19). А тому, суд, дослідивши докази надані позивачем, та викладені у позовній заяві обставини справи, оцінивши, відповідно до ст.89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed