Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 25.10.2019 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] про звільнення майна з - під арешту. Суд повідомив сторони про дату, час і місце розгляду справи. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав і просив суд ухвалити рішення про скасування постанови державного виконавця Першого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ Телещак Н.М. від 20.06.2011 року, якою накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на нерухоме майно, належне йому - [PERSON] на праві власності - квартиру [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог [PERSON] надав письмові докази щодо виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжила навчання після досягнення повноліття, на примусове виконання якого було відкрите виконавче провадження в 2011 році. Позивач доводить, що наявність арешту на належну йому нерухомість порушує право власності. Представник відповідача - Першого Київського ВДВС до суду надав відзив на позов, в якому виклав такі пояснення. У провадженні Першого Київського ВДВС перебувало виконавче провадження №23941188 з примусового виконання виконавчого листа №2-3273\\10, виданого 27.12.2010 року Шевченківським райсудом м. Львова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] ,1992 року народження, у розмірі 1\\4 частини від заробітку батька щомісячно, починаючи з 25.10.2010 року до закінчення навчання в коледжі Державного інституту новітніх технологій але не довше ніж до досягнення дочкою 23 річного віку. В ході проведення державним виконавцем виконавчих дій 20.06.2011року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна, належного боржнику - квартиру [ADDRESS] . 19.06.2011 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на той період часу і виконавчий документ було направлено до Суворовського ВДВС Одеського МУЮ для виконання за належністю. Оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року зі змінами, що діяв на той період часу, не передбачав скасування арешту при направленні виконавчого документу за належністю іншому органу державної виконавчої служби, дії державного виконавця щодо не скасування постанови про арешт відповідали вимогам Закону. На думку відповідача, позивач пред`явив позов до неналежного відповідача. З постанови №В-4\\356 від 02.02.2012 року Першого Суворовського ВДВС убачається, що з 01.03.2012 року стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] припинено у зв`язку з закінченням навчання, а з 01.04.2012 року з [PERSON] стягувалась заборгованість по аліментам в сумі 3032,34 грн., яка виникла у період з 25.10.2010 року по 02.03.2011 року. Суд вивчив матеріали справи, дослідив наведені сторонами доводи і дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в провадженні Київського ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів на період навчання його повнолітньої дочки у спеціальному середньому учбовому закладі. В ході примусового виконання вимог виконавчого документа постановою державного виконавця Телещак Н.М. від 20.06.2011 року накладено арешт на нерухоме майно боржника - квартиру [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2003 року. Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна свідчить про наявність арешту нерухомого майна, належного позивачу на праві власності. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до правової позиції ВСУ України від 15.05.2013 року у справі № 6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п.п. 9.9., 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25.12.2008 року строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Отже на даний час виконавче провадження знищене через закінчення трирічного терміну його зберігання, а інші виконавчі провадження з цього приводу відсутні. За приписами ч.ч.4,5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. 5. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Outcome: approved