Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від вказаного шлюбу 23.04.1987 року у них народився син [PERSON], який після розлучення подружжя мешкає зі своєю матір»ю за іншою адресою, і, майже, 15 років не проживає на спірній житловій площі, однак залишився бути зареєстрованим за адресою [ADDRESS]. [PERSON] зазначив, що він є одноосібним власником квартири [ADDRESS], при цьому змушений сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі [PERSON] У зв»язку із цим, просив про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив задовольнити його вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Представник Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-14» підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві та підтвердив обставини викладені в обґрунтування позовних вимог. Суд, заслухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази та заяву відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON]О є одноосібним власником квартири [ADDRESS]. Згідно Довідки Форма №3 від 11.03.2015 року ЖБК «Арсеналець-14» [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] 21.02.1980 року, а його син [PERSON] з 14.05.1987 року (а.с. 15). Факт непроживання відповідача за адресою квартири [ADDRESS] з січня 2000 року засвідчується Актом ЖБК «Арсеналець-14» від 12.03.2015 року №193 та довідкою від 19.03.2015 року. Згідно довідки від 26.03.2015 року №52/53-Аз, виданої Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в [ADDRESS] у період часу з березня 2014 року до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві не звертався. У відповідності до довідки центру первинної медико-санітарної допомоги №1 Оболонського району від 01.04.2015 року №18-518 згідно даних обліково-медичної документації [PERSON] за період з березня 2014 року по теперішній час за медичною допомогою до лікарів по місцю реєстрації не звертався, на диспансерному обліку не перебуває, амбулаторна картка в установі відсутня. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Тобто, відповідач на час звернення позивача до суду не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним." Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] як одноосібний власник має право на здійснення права власності на належну йому квартиру [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позивачем не ініційовано питання про стягнення з відповідача судового збору. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved