Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала із відповідачем у шлюбі від якого мають дитину [PERSON] [INFO]. У 2011 році шлюб між сторонами було розірвано, та дитина залишилася проживати із позивачкою, але у зв'язку із особистими неприязними стосунками відповідач постійно провокує її на конфлікт. З ціллю спричинення позивачці моральних страждань, відповідач постійно поширює про позивачку негативну інформацію, а саме, що позивачка веде легковажний та аморальний спосіб життя, що порушує інтереси їх сина. Негативна та неправдива інформація, поширена зокрема у тексті позовної заяви [PERSON], яку він подав до Красногвардійського районного суду 19.02.2013 року. Крім того, відповідач умисно поширює на ринку у смт. Октябрське інформацію про те, що позивачка хворіє на туберкульоз, з метою перешкоди у здійснені нею підприємницької діяльності. Вся ця негативна інформація, на неї як на мати дитини, може у негативно вплинути на психіку дитини, оскільки дитину можуть виникнути проблеми під час спілкування із його ровесниками. У зв'язку із наведеним просила визнати недійсною, неправдивою та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію позивача про те, що позивачка веде легковажний та аморальний спосіб життя, а також те, що позивачка станом на жовтень 2013 року хворіє на туберкульоз. А також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (а.с. 12 - 13) У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову та пояснив, що відповідач у своєму позові до суду зазначив, що його колишня дружина веде легковажний та аморальний спосіб життя, а також у судовому засіданні Красногвардійського районного суду, судді Мязгову Л.О. повідомив, що [PERSON] хворіє на туберкульоз. Також про захворювання позивачки на туберкульоз, відповідач публічно заявляє на ринку у смт. Октябрське та внаслідок чого із їх дитиною можуть припинити спілкування його ровесники, а також це шкодить підприємницькій діяльності позивачки, так як у неї перестали покупати одяг. Крім того, їх дитина хвороблива та позивачка часто перебуває із дитиною у лікарні, а люди через негативну інформацію відповідача будуть думати, що позивачка у лікарні через туберкульоз. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав пояснив, що вся конфліктна ситуація із позивачкою виникла через те, що позивачка не бажає йому давати дитину після розірвання шлюбу. Дійсно він у своєму позові зазначав, що позивачка вела легковажний спосіб життя, але це він мав на увазі, що вона вийшла на роботу на ринок через 2 тижні після народження дитини, а він цього не хотів. Також він нікому на ринку не говорив, що його колишня дружина хворіла на туберкульоз, хоча вона дійсно хворіла на це захворювання, оскільки він розуміє, що це мати його сина. Про захворювання своєї колишньої дружини на туберкульоз він дійсно говорив у судовому засіданні по його справі, яку розглядав суддя Мязгов Л.О.. Цю справу він (відповідач) за своєю заявою залишив без розгляду та справа більше не слухалася у суді. У позивачів немає ніяких доказів на підтвердження того у чому його обвинувачують, а свідок говорить не правду. Крім того, якщо свідок говорить, що вона це ніби - то щось чула 3 роки тому, то вже сплинули всі строки позовної давності. Свідок [PERSON] пояснила, що сторони по справі особисто не знає, але вона постійно покупала у позивачки одяг на ринку в смт. Октябрське. Приблизно 2 - 3 роки тому, вона, купуючи речі у позивачки почула, що хтось став говорити, що позивачка хвора на туберкульоз та що вона відьма. Вона думає, що це сказав відповідач, а потім позивачка сама сказала їй, що це сказав її колишній чоловік. На уточнюючі запитання представника позивача, свідок додала, що це відповідач говорив на ринку про позивачку. Особисто свідок продовжує покупати речі у позивачки, але свідок відчуває, що у позивачки дещо не так пішла торгівля, оскільки товару у неї зараз багато. Пізніше знайомі свідка їй сказали, що про позивачку пішли чутки про її аморальну та легковажну поведінку, але хто пустив ці чутки їй особисто не відомо. Заслухавши пояснення сторін та свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Матеріалами справи встановлено, що у тексті копії позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні дитини (яка надана позивачкою), зазначено, що "...відносини із відповідачкою погіршилися через те що вона вела легковажний спосіб життя та мала споживче відношення до питань сім'ї та шлюбу, слухала поради своїх батьків на шкоду інтересам їх сім'ї..... Перешкоди у спілкуванні із сином я особисто розцінюю як винні, аморальні та не сумісні із належним виконанням батьківських обов'язків дії з боку відповідачки, яка діє не тільки всупереч моїм законним інтересам, але й зловживає своїми правами, як мати в супереч інтересам сина". (а.с. 14 - 18) На думку суду, не є поширенням недостовірної інформації викладення у тексті наданої позовної заяви оціночних суджень [PERSON], які він висловив як батько дитини щодо питання виховання спільної дитини, крім того зазначена заява адресувалася лише [PERSON], а не іншим особам. Стосовно тверджень представника позивача про поширення недостовірної інформації відповідачем про захворювання позивачки на туберкульоз на ринку у смт. Октябрське, то суд також не може прийняти ці твердження як підставу для задоволення позовних вимог, оскільки допитана у судовому засіданні свідок спочатку пояснила, що вона чула на ринку, що хтось у її присутності сказав, що у позивачки туберкульоз, та саме позивачка сказала свідку, що це відповідач казав та лише тільки після уточнюючих запитань представника позивача стала стверджувати, що саме бачила відповідача на ринку близько 3 років тому, та що саме він говорив про захворювання позивачки. Також не є поширенням недостовірної чи негативної інформації стосовно позивачки й повідомлення про її захворювання на туберкульоз у судовому засіданні судді Мязгову Л.О.. Крім того, ґрунтуються на припущеннях, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги твердження представника позивача та свідка, що поширення відповідачем негативної інформації проти позивачки вплинуло негативно на її підприємницьку діяльність, оскільки окрім іншого позивачем і не надано ніяких достовірних доказів здійснення позивачкою такої діяльності. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів про поширення недостовірної та негативної інформації відповідачем стосовно позивачки, то у задоволенні позову слід відмовити. Так як у задоволенні позову відмовлено, то і не підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 277, 280, 297, 1167 ЦК України,

Outcome: dismissed