Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в сумі розмірі 24559,93 [Долар США], що за курсом 22,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.12.2015 року складає 563896,00 гри. за кредитним договором №МА-376/2008 від 13.08.2008 року. В обгрунтування позову зазначено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 13.08.2008 року укладено кредитний договір МА-376/2008. [PERSON] змінила прізвище на - [PERSON]. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 27000,00 [Долар США] на термін до 05.08.2013 р., а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строїш та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором МА-376/2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено договір поруки з [PERSON] . Станом на 25.12.2015 року заборгованість - 53260,35 [Долар США], яка складається з наступного: 15732,75 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 18036,10 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 19491,50 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена судовим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2011 року . з відповідачів на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" , яка склала 9880,31 [Долар США], з яких (22766,80 [Долар США] - заборгованість за кредитом; 5048,30 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; 612,59 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 31,24 ( Долар США )- штраф ( фіксована частина), 1421,38 [Долар США] - штраф (процентна складова, різниця становить 31866,71 [Долар США] 12987,80 [Долар США] - заборгованість за кредитом та 18878,91 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Оскільки кредитодавець може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, то ставить питання про стягнення - 24559,93 [Долар США]» що за курсом 22,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.12.2015 року складає 563896,00 грн., яка складається з - 12987,80 [Долар США] - заборгованість за кредитом та 11572,13 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку просить стягнути та сплачений судовий збір в сумі 8458,44 грн. В судовому засіданні представником позивача позов підтримано повністю. В судовому засіданні відповідачі позовні вимоги не визнали та надали заперечення проти позову з посиланням, що відповідач [PERSON] порушила зобов'язання по сплаті кредиту ще у 2011 році і це підтвердив сам позивач у своєму розрахунку заборгованості. Ця обставина підтверджується також і рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 02.08.2011 року, яким було стягнуто 29 880,31 доларів США солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача. Пунктом 1.3. укладеного між позивачем і відповідачем- [PERSON]. кредитного договору, за виконання зобов'язань по якому поручилася, встановлено наступне: «Термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди (Додаток № 1 до даного Договору), але не пізніше 05 серпня 2013 р. Зазначений термін може бути змінений згідно п.п.2.3.3, 2.4.1. даного Договору». В той же час, частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Пунктом 11 укладеного між сторонами договором поруки МА376/2008 від 13.08.2008 р. встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Отже, із урахуванням того, що кінцевий термін погашення кредиту для відповідача був встановлений до 05.08.2013 р., то позивач мав право заявити як поручителя вимоги на підставі укладеного із позивачем договору поруки протягом шести місяців з цієї дати, а саме до 05.02.2014 р. Після цієї дати порука за договором поруки МА376/2008 від 13.08.2008 р. на підставі ч.4 ст.559 ЦК України є припиненою. Позивач звернувся в суд із позовом згідно дати позовної заяви в січні 2016 року,. Крім того, зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2011 року стягнуто достроково всю заборгованість , що свідчить про безпідставність поданого даного позову , тому просять в задоволенні даного позову відмовити. Судом встановлено наступні факти . Сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору №МА-376/2008 від 13.08.2008 року (а. с. 13-16) та договору поруки №МА-376/2008 від 13.08.2008 року (а. с. 17). Статтями 610-611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язані) відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальник повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверней чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яке неминуче має настати, підлі виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика.Кредит. Банківський вкладі», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч.4. ст.559 Цивільного кодексу України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предъявить вимоги до поручителя. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2011 року було повністю задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості та достроково стягнуто всю заборгованість по даному договору , зазначене підтверджується копією позову , додатків та рішенням , наданими відповідачами ( том. 3 а.с. 216-243 ). Тому позов є безпідставним та необґрунтованим і задоволенню не підлягає. Згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.88 ЦПК України, у зв»язку з відмовою в задоволенні позову , судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

Outcome: dismissed