Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

03 грудня 2013 року позивач ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якій посилаючись на порушення відповідачкою умов кредитного договору, укладеного з нею 08.12.2005 року, просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість по виплаті кредитних коштів за вказаним договором в розмірі 18916,37 грн. та судові витрати по справі. При судовому розгляді справи, представник позивача Шпонарський М.О., згідно довіреності №1920-О від 20.06.2013 року, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, заявлені позивачем вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] при судовому розгляді справи позовні вимоги не визнала і пояснила, що дійсно у 2005 році за її заявою вона отримала від відповідача кредитну картку з встановленням на ній ліміту коштів, якою вона користувалася витрачаючи кредитні кошти на поточні потреби. Водночас, наголосила, що з будь-якими Умовами про надання банківських послуг, Правилами використання платіжною карткою та Тарифами банку вона не ознайомлювалася, оскільки їх не підписувала. До серпня 2008 року вона справно погашала кредит, однак після цього, з настанням скрутного фінансового становища, вона припинила сплачувати кредит. При цьому, з серпня 2008 року по день пред'явлення позову до суду відповідач в жодний спосіб не звертався до неї з претензіями про необхідність повернення боргу, а тому наголошуючи на сплив строків загальної позовної давності, відлік якого розпочався з серпня 2008 року, просила пред'явлений до неї позов залишити без задоволення. Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 08 грудня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого являється ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] зобов'язана погашати заборгованість по кредиту щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості за графіком погашення кредиту та відсотків. За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує кредитору фіксований штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми простроченого платежу та відсотків, що передбачено положеннями п. 8.6 зазначених умов. При цьому, згідно з п. 9.12. вищевказаних Умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно вимог ст. ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка в порушення умов кредитного договору не виконала зобов'язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08.12.2005 року, станом на 30.09.2013 року, сума заборгованості склала 18916,37 грн., що включає в себе: 4808,72 грн. заборгованості за кредитом, 12730,68 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 876,97 грн. штрафу (процентна складова). Згідно вимог ст. 526 та ч. 2 ст. 615 ЦК України боржник зобов'язаний виконати зобов'язання належним чином в установлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Посилання відповідачки про те, що вона не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, їх не підписувала, тому на неї не можуть розповсюджуватися їх положення спростовуються матеріалами справи, а саме - згідно заяви від 05.12.2005 року [PERSON] своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Отже, окремо підписувати Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою не є необхідним, тому, даний договір про надання банківських послуг є чинним та згідно приписів ст. 204 ЦК України правомірним, відтак його умови є обов'язковими для виконання сторонами. Аналогічна правова позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року в справі за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для усіх судів України. При цьому, згідно з вищевказаною правовою позицією початок перебігу позовної давності згідно з ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Статтями 526, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається із змісту п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено також і ст. 1050 ЦК України. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З розрахунку заборгованості, що маються у справі та виписки за особовим картковим рахунком, що надав представник позивача у судове засідання, вбачається, що відповідачка [PERSON] востаннє вносила кошти в рахунок погашення кредиту (700 грн.) ще 07.06.2011 року, а не липні 2008 року як стверджує остання. Зважаючи на те, що відповідач за умовами вказаного договору щодо щомісячного погашення кредитних коштів, повинен був внести черговий платіж до 30.07.2011 року, а тому у зв'язку з невиконанням вказаного зобов'язання, саме з цієї дати почав перебіг строку загальної позовної давності. Відтак, приймаючи до уваги те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив відповідний позов 03.12.2013 року, а тому загальний строк позовної давності передбачений ст. 257 ЦК України не сплив. За таких умов доводи відповідачки щодо спливу строків позовної давності та наявності підстав для застосування наслідків спливу таких строків не знайшли свого підтвердження при судовому розгляді справи. При цьому, згідно з 5.12. Правил користування платіжною карткою, встановлено що строк позовної давності з вимог про стягнення заборгованості, відсотків, винагороди, пені, штрафу, визначено сторонами тривалістю у 5 років, при дослідженні в судовому засіданні Умов та правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до позову, судом не встановлено у них положень щодо збільшення строку позовної давності. Водночас, згідно з п. 5.10. вищевказаних Правил, які діяли на час підписання кредитного договору, розмір штрафу за порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів, становить 250 грн. + 5% від суми позову, а не 500 грн. як зазначив позивач у своєму позову. При цьому представник позивача у судовому засіданні визнав, що банком необґрунтовано нараховано штраф у розмірі з врахуванням Правил, які діяли пізніше. За таких обставин, з відповідачки [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором від 08.12.2005 року станом на 30.09.2013 року у загальному розмірі 18 666 грн. 37 коп., що складається з: 4808 грн. 72 коп. заборгованості за тілом кредиту, 12 730 грн. 68 коп. заборгованості за відсотками, 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 876 грн. 97 коп. штрафу (відсоткова складова). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, понесений ним у зв'язку з розглядом справи, у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial