Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Зазначила, що в провадженні Ладижинського міського суду перебуває цивільна справа № 135/791/15-ц за позовом [PERSON] до неї про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: автомобіля марки "ВАЗ-2107" 2006 року випуску, колір сірий, двигун [NUMBER], кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], що зареєстрований на ім 'я нині покійного [PERSON]. Із вказаним позовом не погоджується, вважає себе одним із спадкоємців померлого [PERSON] Але діти [PERSON] претендують на все спадкове майно, хоча про розгляд цивільної справи про розподіл спадкового майна після смерті [PERSON] вона взагалі нічого не знала.Для об'єктивного вирішення цієї справи необхідно встановити юридичний факт її проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В 2000 році вона створила сім' ю з [PERSON] - батьком [PERSON]. З ним разом проживали однією сім' єю без шлюбу в її квартирі за адресою: [ADDRESS] з 2000 року до дня його смерті - [INFO] року, хоча він формально був зареєстрований в інший квартирі. На протязі 14 років спільного життя з [PERSON] вони проживали однією сім'єю та вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. За цей час ними спільно, за спільні кошти та особистою працею було набуто спільне майно подружжя. Тому вона звернулася до суду, та згідно з уточненою позовною заявою просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON], з січня 2005 року та до дня його смерті - [INFO] року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що вона разом з [PERSON] брала кредит в банку, за який в 2006 році купили автомобіль, вона ще додатково позичала кошти в людини. Вони разом жили, святкували всі свята, ювілеї. [PERSON] на протязі останнього року дуже хворів, лікувався, вона йому допомагала. Те, що [PERSON] був одружений перший раз в 1971 році з [PERSON], вона знала з його слів, але він не знав де його перша дружина. Вони жили недовго, доки він не пішов в армію. Зараз вона десь в Донецькій області. Одного разу, коли вони вже проживали разом з [PERSON], він десь знайшов її номер і телефонував їй. Вдруге [PERSON] не одружувався, хоча жив із жінкою, від якої мали трьох дітей. Представник позивача додатково пояснила, що [PERSON] та [PERSON] створили сім'ю в 2000 році, проживали разом на протязі 14 років в квартирі позивача. [PERSON] виховував дочку та онучку позивача. В них були чітко розподілені обов'язки як подружжя, спільний бюджет. Вона допомагала батькам [PERSON], допомагала доглядати їх будинок в [ADDRESS], допомагала його дочкам. При оформленні кредиту [PERSON] вказував у документах її як дружину. Під час спілкування по телефону із [PERSON], яка проживає в м. Іловайськ Донецької області, остання повідомила, що офіційно розірвала шлюб із [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову. Зазначив, що [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON], який вони зареєстрували 24.10.1971 року. Шлюб не було розірвано до дня смерті [PERSON]. Тому вважає, що позовні вимоги суперечать моральним засадам суспільства, оскільки в нашій державі передбачена одношлюбність. Із [PERSON] у [PERSON] були дружні відносини літніх людей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, згідно поданої суду заяви відмовилася від дачі показів та пояснень по даній справі в порядку ст. 63 Конституції України. Просила розглядати справу в її відсутність. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно роз'яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Судом встановлено, що 24.10.1971 року Харпацькою сільською радою Гайсинського району Вінницької області було зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що складено актовий запис № 7 від 24.10.1971 року. Прізвище дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Вказаний факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану РС по м. Ладижину Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області, станом на 26.08.2015 року. А також ксерокопією паспорта [PERSON] (а.с. 59-61). Про те, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], шлюб між ними не було розірвано, було достеменно відомо позивачу, що підтверджується її поясненнями даними в судовому засіданні. Доказів того, що [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON], про що зазначила представник позивача у судових дебатах, позивачем не надано, хоча відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України це є її обов'язком. Відомостей про те, коли, яким органом було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], того, що шлюб було припинено з інших підстав, позивачем не зазначено. Посилання лише на телефонну розмову позивача з [PERSON] суд не вважає належним доказом по справі. А тому посилання позивача на те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Враховуючи викладене, а також положення ст. 3, 74 СК України, суд вважає, що в задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Оскільки спільне проживання та створення сім'ї чоловіка та жінки, якщо один з них перебуває в будь-якому іншому шлюбі, суперечить моральним засадам суспільства. А тому встановлена судом обставина про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з січня 2005 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] року, що підтверджується наявними в матеріалах справи фотокартками, показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], - не спростовують вищевикладених висновків суду. Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Виходячи з правової природи справ окремого провадження, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки позивач просила встановити саме факт проживання однією сім'єю з [PERSON] з метою визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділу, однак судом було встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі із іншою жінкою, тому суд вважає, що в задоволенні позову про встановлення такого факту слід відмовити, зокрема й тому, що від встановлення цього факту не залежить можливість визнання набутого за час спільного проживання майна спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, оскільки чоловік перебував у іншому шлюбі. Встановлення вказаного факту не матиме ніяких юридичних наслідків для позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed