Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовними вимогами до ТОВ «Інфокс» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», третя особа [PERSON] про зобов»язання виключити із суми заборгованості за послуги водопостачання заборгованості попереднього власника, та згідно останніх уточнень просить суд зобовязати відповідача розділити особовий рахунок за послуги водопостачання на квартиру 89 у м. Одесі по вул. Іцхака Рабіна 6 між [PERSON] та [PERSON], зобовязати у особовий рахунок [PERSON] не включати заборгованість попереднього власника квартири [PERSON] по сплаті послуг за водопостачання, яка виникла до 17.07.2012 р. та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.07.2012 року чоловік позивачки [PERSON], придбав на прилюдних торгах, що проводились Одеським міським управлінням юстиції, квартиру [ADDRESS], право власності на яку, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2006р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] належало [PERSON] [PERSON] набув у власність вищезазначену квартиру, який у свою чергу як власник майна, розпорядився ним таким шляхом: 07.11.2013р. подарував 3/7 часток квартири [PERSON] та 4/7 часток квартири продав у рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON] Позивачка, звернувшись до відповідача з письмовою заявою з проханням здійснити перерахунок плати за комунальні послуги на вищевказану квартиру починаючи з моменту набуття права власності її чоловіком, а саме з 17.07.2012 року, отримала відповідь про наявність заборгованості попереднього власника квартири в розмірі 4773,65 грн., яка підлягає сплаті. У звязку з чим позивачка вважає вимоги по сплаті незаконними та такими, що порушують її права. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Позивачка, яка також представляє інтереси третьої особи, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.07.2012 року [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS], право власності на яку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20.12.2006р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], належало [PERSON] (а.с. 8) Згідно до ст.ст.655, 656 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно договору купівлі-продажу від 07.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2974, [PERSON] передав, а [PERSON], [PERSON] прийняли у власність, в рівних частках кожний, нерухоме майно 4/7 часок квартири № 89 в будинку № 6, що знаходиться по вул. Іцхака Рабіна в м. Одесі. (а.с. 10) Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. 07.11.2013 року було укладено договір дарування між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2965, згідно якому [PERSON] безоплатно передав [PERSON] у власність нерухоме майно 3/7 часток квартири № 89 в будинку № 6, що знаходиться по вул. Іцхака Рабіна в м. Одесі. (а.с. 12) Згідно до ст.. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 23 квітня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з заявою, в якій просила здійснити перерахунок плати за комунальні послуги, які надавалися квартирі [ADDRESS], починаючи з моменту набуття права власності, а саме з 17.07.2012 року, надати відповідну квитанцію до сплати та примірник типового договору з метою його укладення.. (а.с. 20-22) Відповідно відповіді від 02.06.2015р. ТОВ «Інфокс» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», повідомив позивачку про те, що у звязку з придбанням квартири [ADDRESS] [PERSON] став правонаступником попереднього власника в частині не лише набуття права власності на зазначене вище майно, але й на виконання зобовязань, що існують по відношенню до даного майна, в тому числі і договірних зобовязань. Станом на 28.05.2015 заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення становить 4773,65 грн. Наведено перелік документів, які необхідно надати для\~укладання договору на послуги водопостачання та водовідведення. Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що вимог до позивача про сплату заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення відповідачем не було пред'явлено. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що на теперішній час особовий рахунок на спірну квартиру відкрито на ім»я [PERSON], про те, що вказана особа не є вже власником цієї квартири відповідача не було повідомлено до 23.04.2015р., незважаючи на те, що попередній власник квартири повинен був повідомити відповідача про зміну права власності та розірвати договір про надання послуг. Також представник відповідача вказував, що до суду з позовними вимогами щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги відповідач не звертався. Позивачка в судовому засіданні також підтвердила, що з моменту придбання [PERSON] спірної квартири та до лютого місяця 2015 року вони до відповідача із заявою про перерахунок плати за надані послуги не зверталися. Дослідивши надані позивачем попередження про відмову від надання послуг водопостачання (а.с. 40), акту № 874/4 від 29.09.2015р. (а.с. 41), претензії-повідомлення (а.с. 47), квитанції (а.с. 48) судом встановлено, що вказані документи надсилалися ТОВ "Інфокс" в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАД» на адресу: [ADDRESS] та на ім.»я колишнього власника, а саме на [PERSON], і не встановлювали для позивача будь-яких обов'язків. В своїй останній уточненій позовні заяві позивачка вказує на те, що особовий рахунок, відкритий на ім»я [PERSON], є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій компанії і списання з цього внутрішнього господарського документу будь-яких сум є правом компанії. Частиною 2 ст. 14 ЦК України, встановлено, що особа, не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно положень\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно положень\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов'язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ч.2\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,відносини\~\~між\~\~учасниками\~\~договірних\~\~відносин\~\~у\~\~сфері житлово-комунальних послуг\~\~здійснюються\~\~виключно\~\~на\~\~договірних засадах. Учасниками\~\~відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України\~суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі\~ст. 61 ЦПК України\~, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що дійсно заборгованість попереднього власника квартири рахується на особовому рахунку квартири, але суд вважає, що це жодним чином не порушує прав позивача, а оскарження, списання та ненарахування заборгованості з підстав вказаних позивачем не передбачено чинним законодавством, зокрема\~ст.16 ЦК України, як спосіб захисту судом цивільних прав, також списання заборгованості з особового рахунку квартири, яка виникла до 17.07.2012 року, позбавить відповідача законного права вимагати сплати заборгованості з попереднього власника квартири, який споживав його послуги в тому числі і в судовому порядку, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене відповідачем. Відповідно до ст..391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, оскільки списання будь-яких сум заборгованості є правом а не обов»язком відповідача, позовні вимоги про розподіл особового рахунку за послуги водопостачання між колишнім та дійсним власником а також зобов»язання не включати у особовий рахунок позивачки заборгованість по сплаті послуг за водопостачання [PERSON], яка виникла до 17.07.2012р., не грунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди суд відмовляє в задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки такі вимоги є безпідставними. Судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави, згідно вимог\~ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат.

Outcome: dismissed