Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

у серпні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся у суд з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лакусти С.І. про стягнення збитків. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» посилається на те, що 15 квітня 2015 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.3/С-023.05.2 та додаткові угоди до нього, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 250 000 доларів США з терміном погашення до 15 квітня 2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 квітня 2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лакустою С.І., зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 461, а також договори про внесення змін до договору іпотеки. Предметом іпотеки, згідно п. 1.1 договору іпотеки, була чотирикімнатна квартира № 36, загальною площею 165 кв.метрів, житловою 98 кв.метрів, розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2013 р. задоволено позов [PERSON] Постановлено визнати недійсним вищевказаний договір іпотеки з моменту його укладення. При цьому, судом встановлено, що передана в іпотеку квартира є власністю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 27 лютого 2004 року. На час укладення договору іпотеки у вказаній квартирі була зареєстрована сім'я у складі чотирьох осіб: [PERSON], [PERSON] та двоє їх неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] Позивач посилається на те, що, ухвалюючи рішення про визнання договору іпотеки недійсним, судом було прийнято за основу той факт, що на момент укладення договору іпотеки в квартирі, що є предметом іпотеки, були зареєстровані неповнолітні діти позивача. Іншого житла, окрім іпотечної квартири, на час укладення спірного договору, родина позивача не мала. Вважає, що при укладенні договору іпотеки, а також змін до нього, були порушені вимоги законодавства, оскільки не було отримано згоду органів опіки та піклування на укладення цього правочину. Приватний нотаріус, яка посвідчила спірний договір, не перевірила наявність такого дозволу. Також позивач вказує на те, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 8 серпня 2012 року та 10.09.2014 р. постановлено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Оскільки договір іпотеки й був укладений для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, у тому числі й у випадку примусового виконання рішення про стягнення заборгованості за ним, позивач розраховував погасити зазначену заборгованість за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки. Відповідно до п. 1.5 визнаного недійсним договору іпотеки передане в іпотеку майно оцінено за домовленістю сторін в 400 000 доларів США. Позивач вважає, що за наявності діючого договору іпотеки заборгованість [PERSON] перед банком була б повністю погашена в порядку примусового виконання рішень Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2012 року та від 10 вересня 2014 року. Однак запорукою такого невиконання, на думку позивача, стали недбалі та незаконні дії відповідача при посвідченні договору іпотеки, а факт вини у вигляді порушення відповідачем при посвідченні договору іпотеки повністю підтверджений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 2013 року. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 400 000 доларів США. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2013 року у справі № 2-3235/12 в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, встановив, що передане в іпотеку нерухоме майно є власністю позивача на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 27 лютого 2004 року. Станом на 15.04.2005 р., тобто на момент укладення спірного договору іпотеки, у квартирі № [ADDRESS] було зареєстровано чотири особи: позивач [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON], [INFO], який на час укладення договору іпотеки був неповнолітнім, та син [PERSON], [INFO]. Оскільки неповнолітні діти позивача майнових прав відносно забезпеченого договором іпотеки квартири не мали, а тому для укладення 15.04.2005 року спірного договору іпотеки дозвіл органу опіки та піклування законом не вимагався. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2013 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лакуста С.І., та служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання недійсним договору іпотеки. (а.с. 66) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року вказане судове рішення залишено без змін. (а.с. 68) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2013 року скасовано ухвалу Апеляційного суду м Києва від 18 квітня 2013 року, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (а.с. 70) Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року задоволено позов [PERSON] Постановлено визнати недійсним договір іпотеки від 15 квітня 2005 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк», предметом якого є квартира [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакуста С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 461. (а.с. 73) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року скасовано рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року. Справа передана на новий апеляційний розгляд. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишено без змін рішення Печерського районного суду м Києва від 09 січня 2013 року. Звертаючись у суд з даним позовом, ПАТ «Родовід Банк» зазначив, що запорукою невиконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, на думку позивача, стали недбалі та незаконні дії приватного нотаріуса КМНО Лакусти С.І. при посвідченні договору іпотеки 15.04.2005 р., а факт вини у вигляді порушення відповідачем при посвідченні договору іпотеки повністю підтверджений рішенням Апеляційного суду м. Києва від 2013 року. Тому позивач просив стягнути з відповідача 400 000 доларів США. При цьому, як на правову підставу позовних вимог, ПАТ "Родовід Банк" посилається на ст. 1166 ч. 1 ЦК Ураїни, відповідно до якої майнова шкода, завдана неравомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте такі доводи позивача спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що рішенням Печерського районного суду м Києва від 09 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, посвідченого 15.04.2005 р. приватним нотаріусом КМНО Лакустою С.І. За таких підстав, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» необхідно відмовити.

Outcome: dismissed