Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У травні 2019 року [PERSON] , звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Новікової Леніни Василівни про визнання незаконним та скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову посилались на те, що 17.08.2015 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «КБ «ПриватБанк», та нею було укладено кредитний договір №НЕН0GF00001531, відповідно до умов якого вона отримала кредит у розмірі 26727,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 01,00 % на місяць на суму залишку заборгованості та 0,22 % комісії від суми виданого кредиту щомісячно, з кінцевим терміном повернення коштів до 17 серпня 2025 року. В пункті 1 кредитного договору визначено, що кошти видаються на придбання нерухомого майна у розмірі 20700,00 доларів США і на сплату страхових внесків у сумі 6027,00 доларів США. Того ж дня, для забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між банком та [PERSON] укладено договір поруки № НЕН0GF00001531/1, відповідно до умов якого поручитель зобовязався нести солідарну відповідальність у разі невиконання боржником взятих на себе кредитних зобовязань. Крім того, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору 17.08.2015 року між банком та нею було укладено договір іпотеки. Предметом договору іпотеки є - належна їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., реєстраційний номер №1361, квартира [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 04.10.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округ, на підставі договору іпотеки серія та номер 1366, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. , прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: за індексним номером 31711122, на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк» та за індексним номером 16732801, на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк» Вважає дії приватного нотаріуса Новікової Л.В., у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки перехід права власності на нерухоме майно відбувся без достатніх правових підстав, з порушення Законів України, і у період дії мораторію на примусове відчуження житла. Так державний реєстратор не пересвідчився про отримання позивачем письмової вимоги банку про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до вимог ст. 35 Закону України «про іпотеку», оскільки позивач не отримувала від банку такої вимоги. З огляду на викладене, наведені норми матеріального права позивач просила: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31711122 від 06.10.2016 року 17:54:26 приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Новікової Леніни Василівни, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»; скасувати реєстраційний запис приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Новікової Леніни Василівни про право власності №16732801 від 29.09.2016 року на квартиру за [ADDRESS] за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»; поновити відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкти нерухомого майна на квартиру за [ADDRESS] , що передували скасованим записам. Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 10.05.2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить Приватному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570. Ухвалою суду від 18.09.2019 року задоволено клопотання представника позивача та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.01.2020 року витребувано від приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Новікової Леніни Василівни належним чином завірені матеріали реєстраційної справи щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» індексний номер 31711122 від 06.10.2016 року, реєстраційний запис № 16732801 від 29.09.2016 року. Відповідачем вимоги суду залишені без відповіді. Відзив на позов відповідача також до суду не надходив. У судове засідання позивач не з`явилась, надала повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав зазначених в позові. Надав додаткові пояснення, в яких посилався на те, що на момент реєстрації прав власності предмета іпотеки за ПАТ КБ «Приватбанк» діяв і діє по теперішній час Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому ПАТ КБ «Приватбанк» в силу не міг звертатись до [PERSON] із вимогою про усунення порушень та до приватного нотаріуса Новікової Л.В., а остання не мала права вчиняти дії щодо відчуження майна, яке виступало як забезпечення зобов`язання за кредитом наданим банком в іноземній валюті, шляхом проведення 04.10.2016 року державної реєстрації прав власності. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання була повідомлена в установленому законом порядку. Враховуючи подану представником позивача заяву та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 17 серпня 2005 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ «КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладений кредитний договір №НЕН0GF00001531, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 26727,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 01,00 % на місяць на суму залишку заборгованості та 0,22 % комісії від суми виданого кредиту щомісячно, з кінцевим терміном повернення коштів до 17 серпня 2025року. В пункті 1 кредитного договору сторони визначили, що кошти видаються на придбання нерухомого майна у розмірі 20700,00 доларів США і на сплату страхових внесків у сумі 6027,00 доларів США. Того ж дня, для забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між банком та [PERSON] укладений договір поруки № НЕН0GF00001531/1, відповідно до умов якого поручитель зобовязався нести солідарну відповідальність у разі невиконання боржником взятих на себе кредитних зобовязань. Крім того, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору 17.08.2005 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки. Предметом договору іпотеки є - належна позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., реєстраційний номер №1361, квартира [ADDRESS] . Пунктом 24 укладеного договору іпотеки від 17.08.2005 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за цим Договором здійснюється на підставі рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Відповідно до п.29 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 04.10.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округ, на підставі договору іпотеки серія та номер 1366, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. , прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: за індексним номером 31711122, на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк» та за індексним номером 16732801, на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк» Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»). За приписами частини першої\~статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями\~статті 37 Закону України «Про іпотеку»\~(в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Згідно з пунктом 18.11 договору іпотеки, який кореспондується зі\~статтею 35 Закону України «Про іпотеку», у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. З наведеного слідує, що згідно з умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Банком, на виконання вимог частини третьої статті\~12\~та частини першої статті\~81 ЦПК України, не надано жодного доказу на підтвердження надання державному реєстратору всіх документів визначених п.61 Порядку необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. А з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що рішення про державну реєстрацію прийнято лише на підставі іпотечного договору. Відомості про надання банком державному реєстратору - нотаріусу документу, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя в матеріалах справи також відсутні. При цьому позивачка категорично заперечує факт отримання нею письмової вимоги банку про усунення порушення. Крім того, суд звертає увагу на те, що приватним нотаріусом на вимогу суду від 10.05.2019 року та 30.01.2020 року не надано належним чином завірені матеріали реєстраційної справи щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , за Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» індексний номер 31711122 від 04.10.2016 року, реєстраційний запис № 16732801 від 29.09.2016 року, тому суд вважає доведеними посилання позивача на не отримання вимоги банку відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України. Разом з тим, 07 червня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга\~статті 36 Закону України «Про іпотеку»). Отже,\~Закон України «Про іпотеку»\~прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому до прийняття\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас\~Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Такий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 14-45цс20. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що квартира\~\~за адресою:\~\~ [ADDRESS] , яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово реалізовано на підставі дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за ПАТ «КБ «Приватбанк» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від\~\~17.08.2005 року, укладеного в іноземній валюті. Отже, у нотаріуса були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказане домоволодіння за ПАТ «КБ «Приватбанк». Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Таким чином, у даному випадку відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену\~законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", у зв`язку з чим суд вважає позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 15,526-530, 1054 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved