Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Дніпровська міська рада звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилались на те, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 18.05.2012 року за №ДП 14212077668 зареєстровано декларацію про готовність та об'єднання квартири [ADDRESS], загальною площею 1220,9 кв.м. Враховуючи, що об'єднання квартири в нежитлове приміщення є завершеним та зазначений об'єкт готовим до експлуатації, відповідачка в порушення вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури м.Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради №5/14 від 29.07.2011 року не взяла участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста шляхом укладання відповідного договору. Зазначений об'єкт було введено в експлуатацію без укладання договору, що призвело до недоотримання міським бюджетом коштів. Відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради №5/14 від 29.07.2011 року величина пайової участі на розвиток інфраструктури м.Дніпропетровська по зазначеному об'єкту становить 30183 грн. 51 коп. Листом від 27.07.2015 року №10/15-510 фінансово-економічний департамент звертався до забудовника з проханням щодо термінової сплати коштів за введений в експлуатацію об'єкт. [PERSON] листом від 13.08.2015 року №20/230 відмовилась від сплати коштів. 08.02.2017 року департаментом економіки, фінансів та міського бюджету відповідачці було направлено звернення щодо укладання договору про пайову участь з двома примірниками договору для ознайомлення та підписання. До теперішнього часу відповіді від [PERSON] не отримано, проекти договору не повернуті. В зв'язку з цим, позивач просив суд визнати укладеним договір про пайову участь замовника на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпра в наведеній в прохальній частині позовної заяви редакції. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила. В наданих письмових запереченнях просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог. Третя особа - Департамент економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи. викладені в письмових запереченнях відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.05.2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області за №ДП 14212077668 зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об'єкта, реконструйованого шляхом об'єднання квартир [ADDRESS], загальною площею 1220,9 кв.м, замовником чого виступала відповідачка [PERSON] Листом від 27.07.2015 року №10/15-510 фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради звертався до відповідачки з приводу сплати пайової участі на розвиток інфраструктури міста в сумі 30183 грн. 51 коп. у відповідності до вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури м.Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради №5/14 від 29.07.2011 року. Листом від 10.08.2015 року [PERSON] було повідомлено, що нею було зроблено лише реконструкцію належних їй на праві власності квартир [ADDRESS] шляхом знесення тимчасової перегородки між ними та проведено ремонт в квартирах. А тому така реконструкція не підпадає під зобов'язання укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, так як забудова земельної ділянки не проводилась. 08.02.2017 року департаментом економіки, фінансів та міського бюджету міської ради відповідачці було направлено звернення щодо укладання договору про пайову участь з двома примірниками договору для ознайомлення та підписання, яке до теперішнього часу залишено без реагування з боки відповідачки. Звертаючись до суду з позовом Дніпровська міська рада просила визнати укладеним договір про пайову участь замовника на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м.Дніпра в наведеній в прохальній частині позовної заяви редакції, посилаючись на обов'язок відповідачки щодо укладання такого договору відповідно до приписів ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку і використання коштів пайової участі (внесків) у розвитку інфраструктури м.Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради №5/14 від 29.07.2011 року. Відповідно до ст.144 Конституції України та ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Частиною першою статті 648 ЦК України встановлено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. А ч.4 ст.11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 ст.14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч.2. ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підпунктом 5 п.а) ч.1 ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об'єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції, що діяла на момент подачі декларації відповідачкою та проведення нею реконструкції квартир, було встановлено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частиною 3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що згідно пп.3 п.1 розділу V "Прикінцеві положення" цього Закону набрала чинності з 01.01.2013 року, встановлено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Згідно п.4 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва: 1) об'єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) об'єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) об'єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об'єктів соціальної інфраструктури; 7) об'єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) об'єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; 9) об'єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об'єктів енергетики, зв'язку та дорожнього господарства (крім об'єктів дорожнього сервісу). Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності (ч.5 ст.40 Закону). Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками (ч.8 ст.40 Закону). Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. (ч.9 ст.40 Закону). Статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» було доповнено частиною 11 згідно із Законом №320-VIII від 09.04.2015 року, якою встановлено, що інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність об'єкта до експлуатації або в акті готовності об'єкта до експлуатації. З урахуванням встановлених судом обставин вбачається, що відповідачкою було проведено реконструкцію належних їй на праві власності існуючих житлових приміщень (квартир), шляхом їх об'єднання з переведенням в нежитлове приміщення та не здійснювалась забудова земельної ділянки. В той час, як виходячи зі змісту ч.2 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов'язок участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, шляхом укладання відповідного договору, вникає у замовника, який має намір забудови земельної ділянки. Також суд враховує, що відповідно до п.25 «Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року №109, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 року за N 913/19651, включено і реконструкцію житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення. Крім того, як вбачається з примірника договору, що направлявся відповідачці, останній не містить дати його складання. Не зазначено цієї дати і у наведеному в прохальній частині позову тексті договору, який позивач просив визнати укладеним. При цьому, позивачем також не зазначено, з якого часу він просить визнати укладеним договір, в той час, як це впливає на права та обов'язки сторін, з урахуванням визначених в договорі строків щодо здійснення розрахунків та застосування санкцій у вигляді неустойки за несвоєчасну сплату коштів. Оскільки суд у відповідності до ч.2 ст.11 ЦПК України розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, а також враховуючи положення ст.ст.640-645 ЦК України та той факт, що відповідачкою пропозицію укласти договір прийнято не було, вказані обставини позбавляють суд можливості самостійно визначати дату, з якої договір може бути визнаний укладеним. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову за необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України та в зв'язку з відмовою в задоволенні позову, сплачені позивачем судові витрати слід покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed