Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Смілакомунтеплоенерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] та є споживачем послуги з централізованого опалення житла. Загальна площа квартири, у якій позивач проживає із дружиною, становить 68,1 кв.м, опалювальна площа - 65,2 кв.м. Не погоджуючись із нарахуванням вартості послуг з централізованого теплопостачання за період з листопада 2018 року по січень 2019 року включно, позивач просить суд зобов`язати відповідача провести відповідний перерахунок вартості послуг з урахуванням відповідних пільг та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 гривень. Позивач вказує, що він є інвалідом II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії, відтак має відповідні пільги, встановлені чинним законодавством України для ветеранів та інвалідів війни. Так, частиною 5 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачена така пільга для осіб з інвалідністю внаслідок війни як 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку розповсюджуються пільги, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв.м опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надаються особам з інвалідністю внаслідок війни та членам їх сімей, які проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Таким чином, позивач вважає, що як інвалід війни, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він має право на отримання 100-відсоткової знижки на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема, на оплату спожитої електроенергії та централізоване теплопостачання в межах норм, передбачених законодавством. Відтак, на думку позивача, згідно діючих тарифів, ним на загальних підставах повинні оплачуватись послуги з централізованого теплопостачання на опалювальну площу 12,7 кв.м, що становить різницю між загальною опалювальною площею квартири (65,2 кв.м) та опалювальною площею, на яку розповсюджується пільга (52,5 кв. м =21 кв.м. + 21 кв.м + 10,5 кв.м). Натомість, відповідач, на думку позивача, протиправно здійснив йому нарахування вартості послуг з наданого централізованого опалення по завищених розмірах в опалювальний період з листопада 2018 року по січень 2019 року включно. Так, згідно наданого позивачем розрахунку за листопад 2018 року йому, з врахуванням 100% пільги на площу 52, 5 кв. м. та затверджених тарифів, мало бути нараховано до сплати 248 гривень 36 копійок, тоді як згідно отриманого рахунку на сплату послуг з централізованого теплопостачання відповідачем було нараховано 316 гривень 42 копійки. За грудень 2018 року відповідно до розрахунку здійсненого позивачем вартість послуги з централізованого теплопостачання мала складати 577 гривень 48 копійок, тоді як відповідачем було нараховано до оплати 831 гривня 75 копійок. Аналогічно, позивач не погоджується із розрахунком вартості послуг централізованого теплопостачання за січень 2019 року. Так, згідно розрахунку позивача вартість послуг за вказаний період з врахуванням вищевказаних пільг має складати 755 гривень 96 копійок, натомість відповідачем нараховано до сплати 1611 гривень 75 копійок. Таким чином, позивач вважає протиправними дії відповідача, пов`язані із не нарахуванням йому 100 відсоткової знижки на оплату наданих послуг з теплопостачання в межах, визначених положеннями ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості отриманих послуг. Крім того позивач вказує, що протиправними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав через зневагу до його прав як особи з інвалідністю внаслідок війни. Представник відповідача у відзиві, надісланому на адресу суду, проти задоволення позову заперечувала та просила у задоволенні позовної заяви [PERSON] до КП «Смілакомунтеплоенерго» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити повністю. В поданому відзиві представник відповідача зазначила, що позивач є споживачем послуги з централізованого опалення згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV, статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII та статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633- ІV, має особовий рахунок споживача № [NUMBER] . Позивач отримує послуги з централізованого опалення на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення, який 28 лютого 2018 року опублікований в газеті «Сміла» №9 (1101) та з умовами якого позивач погодився, подавши 23 березня 2018 року заяву-приєднання. У будинку, в якому знаходиться квартира позивача, встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії. Розрахунок послуг за централізоване опалення для мешканців вказаного будинку, проводиться за фактично спожиту еплоенергію (Гкал) відповідно показників будинкового лічильника та затверджених тарифів. Тарифи для населення на послугу централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами теплової енергії встановлені рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року №463 та від 22 листопада 2018 року №414. Так, згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року за №463 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» з початку опалювального сезону встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів для житлових будинків з лічильником 1975 гривень 04 копійки з ПДВ за 1 Гкал. Тариф на централізоване опалення для населення в розмірі 2337 гривень 72 копійки за 1 Гкал, був затверджений рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 листопада 2018 року № 414 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго». Пільги для ветеранів війни різних категорій визначені приписами Закону України №3551-XII від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». При цьому, вказаний Закон містить пряме застереження про те, що пільги по оплаті за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) надаються в межах середніх норм споживання. Таким чином діюче законодавство не передбачає надання позивачу права на 100-процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг без обмежень норм споживання, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено надання таких пільг лише в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких згідно з приписами ст. 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надано Кабінету міністрів України. Так, відповідно до пункту 3 постанови № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» соціальний норматив, в межах яких держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг для централізованого опалення, житлові будинки яких обладнані будинковими або квартирними приладами обліку становить 0,0431 Гкал на 1 кв.м. опалювальної площі за місяць в опалювальний період. В залежності від типу будівель соціальний норматив користування житлово-комунальними послугами визначається з урахуванням корегуючого коефіцієнту (корегуючий коефіцієнт для будинку [ADDRESS] становить 0,429). Відповідачем також надано розрахунок вартості наданих послуг за період з листопада 2018 року по січень 2019 року включно з урахуванням соціального нормативу, в межах якого держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг для централізованого опалення. Таким чином, з врахуванням того, що в будинку, де проживає позивач встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії, відтак передбачена законом пільга позивачу [PERSON] як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у розмірі 100% соціальної норми житла не може застосовуватись при нарахуванні за надані послуги теплопостачання, так як розраховується з урахуванням коефіцієнтів та соціальних нормативів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». На підставі наведеного, враховуючи надані відповідачем розрахунки соціальної пільги за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити. Крім того, представник відповідача зазначила, що оскільки КП «Смілакомунтеплоенерго» здійснювало нарахування позивачу належних до сплати сум за послуги з централізованого опалення у відповідності до норм діючого законодавства України, твердження позивача про протиправність дій відповідача, зневагу до гарантованих законодавством прав та проігноровані вимоги є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи. На підставі наведеного, представник відповідача просила у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовити, з огляду на те, що позивачем не надано жодних доказів факту вчинення відповідачем протиправних діянь, заподіяння йому моральних страждань або інших негативних явищ. В судове засідання позивач не з`явився, однак надав суду заяву в якій позовну заяву підтримав та просив справу розглянути без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилась, однак направила до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] до КП «Смілакомунтеплоенерго» заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити повністю та справу розглянути за відсутності представника відповідача. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] і є споживачем послуг комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» з централізованого опалення за вказаною адресою (а.с. 8). Позивач отримує послуги з централізованого опалення на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення, який 28 лютого 2018 року опублікований в газеті «Сміла» №9 (1101) та з умовами якого позивач погодився, подавши 23 березня 2018 року заяву-приєднання (а.с. 30). Як вбачається із наданої позивачем копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 532022, [PERSON] з 26 вересня 2016 року безтерміново встановлено другу групу інвалідності (а.с. 11). Згідно посвідчення № [NUMBER] від 10 жовтня 2016 року [PERSON] є інвалідом другої групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституцій України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Судом також встановлено, що будинку, в якому знаходиться квартира позивача, встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії. Розрахунок послуг за централізоване опалення для мешканців вказаного будинку, проводиться за фактично спожиту еплоенергію (Гкал) відповідно показників будинкового лічильника та затверджених тарифів. Тарифи для населення на послугу централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами теплової енергії встановлені рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №463 від 20 жовтня 2017 року та №414 від 22 листопада 2018 року (а.с. 29). Так, згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2017 року за №463 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго» з початку опалювального сезону встановлено тариф на послуги з централізованого опалення для абонентів для житлових будинків з лічильником 1975 гривень 4 копійки з ПДВ за 1 Гкал. Тариф на централізоване опалення для населення в розмірі 2337 гривень 72 копійки за 1 Гкал, був затверджений рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради № 414 від 22 листопада 2018 року «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго». Пільги для ветеранів війни різних категорій визначені приписами Закону України №3551-XII від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зокрема, відповідно до п.5 ч. 1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. При цьому, вказаний Закон містить пряме застереження про те, що пільги по оплаті за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) надаються в межах середніх норм споживання. Згідно ст.1 Закону України №2017-111 від 05 жовтня 2000 року «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти - встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій; соціальні норми і нормативи - показники необхідного споживання продуктів харчування, непродовольчих товарів і послуг та забезпечення освітніми, медичними, житлово-комунальними, соціально-культурними послугами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017 державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. До державних соціальних нормативів належать, зокрема: - гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від отримуваного доходу; - соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам. Приписами ст. 5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України. Отже, системний аналіз наведених норм вказує на те, що до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено вирішення питань щодо встановлення державних соціальних стандартів та нормативів у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і норм споживання. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлені соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком. Зокрема, підпунктом 1 п. 3 постанови КМУ №409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: 1) для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання): у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, - 0,0431 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період; Відтак, з наведених вище правових норм вбачається, що діюче законодавство не передбачає надання позивачу права на 100-процентну знижку по оплаті житлової площі, комунальних послуг без обмежень норм споживання, оскільки Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено надання таких пільг лише в межах середніх норм споживання (нормативів споживання), право на встановлення, формування та затвердження яких згідно з приписами ст.5 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надано Кабінету Міністрів України. Отже, відповідно до пункту 3 постанови КМУ №409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» соціальний норматив, в межах яких держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг для централізованого опалення, житлові будинки яких обладнані будинковими або квартирними приладами обліку становить 0,0431 Гкал на 1 кв.м. опалювальної площі за місяць в опалювальний період. В залежності від типу будівель соціальний норматив користування житлово-комунальними послугами визначається з урахуванням корегуючого коефіцієнту (корегуючий коефіцієнт для будинку [ADDRESS] становить 0,429). Враховуючи викладене, передбачена законом пільга позивача як особи з інвалідністю 2 групи внаслідок війни у розмірі 100% соціальної норми житла не може компенсувати повністю нарахування за надані послуги теплопостачання, так як розраховується з урахуванням коефіцієнтів та соціальних нормативів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Таким чином, оскільки розрахунок соціальної пільги за період з листопада 2018 року по лютий 2019 відповідачем здійснено вірно, відповідно чинного законодавства, відтак підстави для задоволення вимог позивача в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання провести перерахунок 100% знижки плати за послуги з централізованого теплопостачання за вищевказаний період - відсутні. Аналогічні висновки щодо обов`язковості для застосування у діяльності підприємства постанови КМУ № 409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» при обрахуванні плати за житлово-комунальні послуги викладені у постанові Верховного Суду № 522/5231/18 від 29 квітня 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 зазначеної постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки в ході судового розгляду позивачем не доведено, а судом не здобуто доказів порушення прав позивача відповідачем, крім того судом встановлена правомірність дій відповідача в частині нарахування вартості послуги з централізованого теплопостачання, відповідно відсутні підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди. У відповідності до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed