Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду з позовом до Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» про спростування недостовірної інформації, яка поширена відповідачем про позивача шляхом вчинення актів агресивної підприємницької практики, про відшкодування моральної шкоди за акт дискримінації у формі утиску. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст.157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що повторна неявка позивачки згідно ст.169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за її відсутності, у задоволенні позову просила суд відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що Міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» є комунальним підприємством, заснованим Дніпропетровською міською радою з метою забезпечення територіальної громади міста тепловою енергією. З жовтня 2002 р. свої послуги з теплопостачання у вигляді опалення та гарячої води Міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає за адресою: [ADDRESS], де мешкає позивачка та члени її сім'ї. Відповідно до ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги (до яких відповідно до п.1 ч.1 ст.13 цього Закону віднесено і послуги з надання централізованого опалення та гарячої води) у строки встановлені договором або законом. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (Постанова КМ України №630 від 21.07.05 р). З жовтня 2012 р. позивачка та члени її сім'ї не сплачують за надані послуги. Відповідно до п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України №630 від 21.07.2005 р., послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Так, 11.10.2007 р. між МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» та [PERSON] було укладено договір за № 706-209098/01-Д про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. 11.09.2012 р. [PERSON] звернувся до підприємства із заявою про відмову від послуг та розірвання договору не зазначивши причини його розірвання, в зв'язку з чим заявнику було надіслано відповідь та роз'яснено порядок відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно п. 24 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р., споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. У п.25 вказаної постанови вказано, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. П.26 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р., визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4, де вказано, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до місцевого органу виконавчої влади з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Ювілейна селищна Рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області на території якої мешкає позивач повідомили, що дозвіл на встановлення автономного опалення у кв. [ADDRESS] селищною радою не надавався. До Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» про отримання технічних умов також позивачка та члени її сім'ї також не зверталися. Відповідно до ст. 651, 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний на вимогу однієї із сторін зі рішенням суду в разі істотного порушення договору другою стороною. Однак до суду позивачка та її чоловік не зверталися та у відповідному порядку договір не розірвано. Згідно п. 30 Постанови КМУ №630, споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Тобто, своє право на відмову від послуг з теплопостачання позивачка та члени її родини можуть реалізувати лише при дотриманні порядку встановленого законодавством. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених постановою КМ України №572 від 08.10.1992 р., власник зобов'язаний сплачувати за комунальні послуги. Відмова чоловіка позивачки [PERSON] від договору в односторонньому порядку не звільняє його від оплати за отримані послуги, постільки споживач фактично споживає теплову енергію, не відключився від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог приводить до порушення зобов'язань. Згідно ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Таким чином, вимоги позивачки у частині спростування інформації щодо наявності у неї заборгованості за послуги з теплопостачання є безпідставними, постільки позивачка та члени її сім'ї мають заборгованість перед МКП ДМТМ у розмірі 5253,12грн. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що з що з аналогічними вимогами до суду звертався чоловік позивачки - [PERSON], в позові якого за рішенням суду від 21 травня 2014 р. відмовлено та Ухвалою апеляційного суду від 27.08.2014 р. рішення Дніпропетровського суду залишено без змін. Стосовно позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право лише на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних доказів спричинення такої шкоди відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачкою суду не надано. Питання правильного вирішення судом справ про відшкодування моральної шкоди неодноразово розглядалось Верховним Судом України, що знайшло своє відображення у Постанові Пленуму ВСУ від 31.03.95 р. №4, у п. 5 якої вказано, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Будь-яка із зазначених обставин відсутня в діях Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed