Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

02.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь: - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 18 червня 2016 року по день постановлення рішення суду; - на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Позивач посилається на те, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 17 червня 2016 року у цивільній справі № 497/913/16-ц на його користь було стягнуто з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» невиплачену заробітну плату за період з 1 липня 2015 року по 16 листопада 2015 року в сумі 17 719 гривень 80 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 листопада 2015 року по 17 червня 2016 року в сумі 24 492 гривні, на відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, а всього 44 211,80 гривень. На підставі цього рішення було виданого виконавчий лист, який позивач пред'явив до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області за місцем знаходження боржника, для примусового виконання. До цього часу рішення суду не виконано, та він позивач не отримав розрахунок при звільненні. Крім того, весь цей період позивач змушений додавати максимум зусиль щодо пошуку роботи, але вакантних посад за його спеціальністю не має, тому весь період з 2015 року по день подання позову, знаходиться у важкому фінансовому становищі без працевлаштування, залишився без грошових коштів та знаходиться на матеріальному забезпеченні у своєї матері. Тобто діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 10 000 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі в судовому засіданні. Представник відповідача Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" до суду не з'явився, про час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причину неявки свого представника суду не повідомив, із заявою про перенесення слухання справи до суду не звертався, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 17.06.2016 року по справі №497/913/16-ц позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, а саме стягнуто з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на його користь невиплачену йому заробітну плату за період з 01 липня 2015 року по 16 листопада 2015 року в сумі 17 719 гривень 80 копійок.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 листопада 2015 року по 17 червня 2016 року в сумі 24 492 гривні; на відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, а всього 44 211 гривень 80 копійок. На підставі цього рішення 13 липня 2016 року було видано виконавчий лист (а.с.12), який позивач пред'явив до примусового виконання у Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за місцем знаходження боржника. Згідно листа Міністерства юстиції України № П-30232/204 від 22.12.2016 року вищевказаний виконавчий лист, на час надання відповіді, знаходиться на примусовому виконанні у Червонозаводському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області та за ним проводяться виконавчі дії (а.с.13), тобто у відповіді не зазначено стягнуто якісь кошти з боржника на користь позивача або ні. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За змістом ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що нарахована позивачу заробітна плата за період з 01 липня 2015 року по 16 листопада 2015 року в сумі 17 719,80 грн. не виплачена позивачу по теперішній час. Доказів на спростування цієї обставини відповідач не надав. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 червня 2016 року по день ухвалення судового рішення 04 жовтня 2017 року . При визначенні розміру середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача в зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, суд керується Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Враховуючи довідку ДПВ та НДІ «Укренергомережпроект» від 28 січня 2016 року № 57 (а.с.15) судом проведено наступний розрахунок. Заробітна плата позивача за вересень 2015 року (22 робочі дні) склала 3 510,57 грн. Заробітна плата позивача за жовтень 2015 року (21 робочий день) склала 3 510,57 грн. 3510,57 грн. + 3510,57 грн. = 7021,14грн. 22 робочих дні + 21 робочий день = 43 робочих дня 7021,14 грн. : 43 робочих дні = 163,28 грн. (середньоденна заробітна плата). Період затримки з 18 червня 2016 року по 04 жовтня 2017 року становить 325 робочих днів, а саме: у червні 2016 року 7 днів, у липні 2016 року 22 дні, у серпні 2016 року 22 дні, у вересні 2016 року 22 дні, у жовтні 2016 року 20 днів, у листопаді 2016 року 22 дні, у грудні 2016 року 22 дні, у січні 2017 року 20 днів, у лютому 2017 року - 20 днів, у березні 2017 року - 22 дні, у квітні 2017 року - 19 днів, у травня 2017 року - 20 днів, у червні 2017 року - 20 днів, у липні 2017 року - 21 день, у серпні 2017 року - 22 дні, у вересні 2017 року - 21 день, у жовтні 2017 року - 3 дня. Стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі: 163 грн. 28 коп. х 325 днів = 53 066 гривні. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За змістом даної норми права до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування вимоги про відшкодування моральної шкоди, а саме, що неотримання заробітної плати з вини відповідача змусило його змінити спосіб свого життя, позичати гроші на існування, перебувати на матеріальному забезпеченні своєї матері, що принижувало його та потребувало додаткових зусиль для організації його життя, свідчать про те, що внаслідок порушення трудових прав (невиплата заробітної плати) позивачу завдана моральна шкода. Суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди відповідає змісту статті 237-1 КЗпП України (моральні страждання, втрата нормальних життєвих зв'язків і необхідність додаткових зусиль для організації працівником свого життя) і підлягає задоволенню. При визначені розміру компенсації моральної шкоди суд враховує роз'яснення, які містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4 та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 5000 грн.

Outcome: partial