Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

04.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 17.01.2006 року зареєстрував шлюб із відповідачем у Ходорівській міській раді за актовим записом №2. Від подружнього життя у них [INFO] року народилася дочка [PERSON], яка проживала із ним та знаходиться частково на його утриманні. Із відповідачем вирішив розірвати шлюб, оскільки дружина зрадила йому та із січня 2014 року переїхала проживати до іншого мужчини в м.Львів. За таких обставин вважає, що сім"я існує формально, а тому шлюб просить розірвати. В судовому засіданні після закінченя строку на примирення, позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилась, хоч належним чином була оповіщена про місце і час судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, заяви про про розгляд справи у її відсутності до суду не подала. За вказаних обставин суд, за згодою позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано повторно відділом ДРАЦС РС Жидачівського РУЮ у Львівській області 08.02.2014 року, вбачається, що 17.01.2006 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище "[PERSON]"(а.с.9). Від спільного проживання у сторін [INFO] року народилась дочка [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження, яке видано Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області 21.09.2006 року(а.с.4). Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із початку 2014 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів та зраду подружної вірності. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved