Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» (далі - «Підприємство») звернулось до суду і просить стягнути з Відповідача - [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 7690,09 гри., вказуючи на те, що є балансоутримувачем будинку, який розташований за адресою: 01042, м. Київ, [ADDRESS]. Відповідно до свого Статуту надає різноманітні комунальні послуги мешканцям жилих будинків, а також проводить санітарно-технічне обслуговування будинків та прибудинкової території. Квартира [ADDRESS] приватизована, згідно довідки форми №3 власником квартири є [PERSON] .Використовуючи житлову площу в будинку, користуючись та споживаючи всі види комунальних послуг, Відповідач не сплачує своєчасно за житлово-комунальні послуги, чим порушує чинне законодавство України, та завдає суттєвих збитків Підприємству. Згідно з розрахунком боргу заборгованість (за період з 05.2013р. по 12.2014р.), Відповідача за житлово-комунальні послуги складає 7690.09 грн., що не дає можливості Підприємству вчасно відраховувати належні платежі до бюджету, здійснювати розрахунки з постачальниками комунальних послуг. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду вимоги позивача не визнав, заперечував проти їх задоволення, вказуючи на те, що з позивачем договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території не укладав, дійсно є співвласником квартири [ADDRESS] , але лише ? частини, не є власником особового рахунку на житлову площу, окремо уклав договори на постачання електропостачання , встановив та опломбував лічильник на холодну воду та водовідведення. Також відповідач зазначив про те, що позивачем не надано підтвердження та розрахунок послуг тарифів, вказано загальну суму заборгованості 37 114,53грн., при цьому визначено те, що заборгованість виникла з травня 2013 року по грудень 2014 року та становить 7 690, 09грн. Суд вислухавши пояснення представників позивача Губашова Д.О. і Кириллова М.С., відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази надані сторонами, прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Договори на надання житлово-комунальних послуг, що укладаються між мешканцями та виконавцями цих послуг, повинні відповідати формам типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, та не погіршувати прав сторін, визначених законодавством. Зазначені типові договори передбачають обов'язки та відповідальність виконавців житлово - комунальних послуг перед споживачами. Невід'ємною частиною договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є структура тарифу на вказані послуги, затверджена Київською міською державною адміністрацією. Вищевказаним Законом зобов'язано споживача підписати договір, підготовлений виконавцем на основі типового або, за наявності заперечень щодо окремих умов договору, які не суперечитимуть чинному законодавству, сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі та надає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей. В свою чергу, законодавство України передбачає різні форми договору ( у тому числі усну), а споживач зобов'язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки, відповідно до Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством (зокрема угод), а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Той факт, що особи, які не уклали в письмовій формі договори про надання житлово-комунальних послуг, але і не відмовилися в установленому порядку від отримання цих послуг, засвідчує їх приєднання до договору та існування договірних відносин між виконавцями зазначених послуг та споживачами. Також відповідно до п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572, визначено Власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду ", утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок їх власників. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Встановлено, що дійсно [PERSON] є співвласником 1\\2 частини квартири[ADDRESS] зареєстрований та проживає за вказаною адресою. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачем надано довідку форми №3, складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахованих згідно постановою КМ України від 20 травня 2009 року №529 , ордер від 05 березня 1959 року, рішення відділу приватизації державного житлового фонду від 19.09.1994р., витяг з статуту та рішення про створення КП по утриманню житлового господарства Печерського району «Печерська брама». Надані позивачем документи не є оригіналами та не є належним чином завіреними копіями, а отже не можуть бути взяті судом до уваги. Надана позивачем довідка про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER] за період з 01.05.2013р. по 22.12.2014р. визначає лише те, що в період з травня 2013 року по грудень 2014 року включно особам, які користуються послугами у зазначеній вище квартирі було нараховано сукупну суму до сплати. При цьому позивачем не визначено конкретний перелік послуг, що надавались, тарифи кожної з них та докази того, що послуга була отримана фактично відповідачем, враховуючи відсутність договірних відносини між сторонами. Крім того, як видно з договорів наданих відповідачем, ним окремо здійснюється оплата за послуги з користування електричною енергією , з газопостачання, встановлено лічильник водовідведення холодної води . Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивачем не доведені обставини якими обґрунтовувались вимоги належними та допустимими доказами, вони не знайшли своє підтвердження у наданих письмових документах наданих суду, слід визнати їх недоведеними , а тому такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed