Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

25.02.2015 року позивач звернулась до суду з позовом, мотивованим тим, що 29.08.2012 року [PERSON] здійснила внесення вкладу (депозиту) на підставі договору банківського вкладу «Наш найкращий депозит» № 411017/2012 у Охтирському відділенні № 116 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» («VAB») в національній валюті України на 6 місяців з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу на банківському рахунку № [NUMBER] з відкриттям одночасно рахунку на вимогу «Для виплат» № [NUMBER] як рахунок кореспондент, на який банк повинен перераховувати проценти з правом перерахування вкладу по закінченню строку дії вкладу. Початкова сума вкладу складала 7000 грн., процентна ставка - 23% річних. 28.02.2013 р. [PERSON] звернулася до банківської установи з проханням закрити банківський рахунок та повернути кошти. Представники банку, послалися на фінансові труднощі та запропонували депозитні кошти з процентами зарахувати на нових умовах банківського вкладу з переведенням тих самих депозитних коштів з процентами на новий рахунок з процентною ставкою 25%. Так 28.02.2013 року з відповідачем був укладений договір банківського вкладу «З любов'ю, VAB!» з відкриттям нового банківського рахунку № [NUMBER] на базі договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № [NUMBER] як рахунок - кореспондент строком на 3 місяця. Інші умови були аналогічні умовам договору банківського вкладу «Наш найкращий депозит» №411017/2012 від 29.08.2012 р. Сума накопичених коштів з 7000.00 грн., разом з процентами, склала 8900.00 грн., які стали основною сумою депозиту на той час (п.1.3 договору), тобто нараховані проценти в сумі 1900.00 грн. були зараховані як збільшення суми депозитного вкладу з додатковими супутніми нарахуваннями. Візити вкладника до банківської установи позитивних результатів не давали, гроші не повертали, виплат не проводилося. Вже 27.01.2015р. зі скандалами представники банку видали виписку з вкладного (депозитного) рахунку як строкового договору із зазначенням початкового розміру депозиту 8900.00 грн., поповнення вкладу 28.08.2013р. (без участі вкладника) на суму 200.00 грн., поповнення вкладу 29.08.2014р. (без участі вкладника) на суму 188.00 грн., поповнення вкладу 29.08.2014р. (без участі вкладника) на суму 1122.00 грн., на загальну суму 10410.00 грн. Сума депозитного вкладу, проценти за тілом банківського депозитного вкладу та 0.1% від не перерахованої суми за кожен день прострочення (п.1.4 договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат») не виплачені. Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014р. №733/БТ «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» («VАВ») до категорії неплатоспроможних» банк - відповідач віднесений до категорії неплатоспроможних з введенням у банк тимчасової адміністрації. П.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Грошові кошти позивачка до цього часу не отримала, тому просила стягнути з відповідача: - 25% річних за договором в сумі 4667.27 грн., - 0.1% від не перерахованої суми за кожен день прострочення відповідно до п.1.4 договору банківського вкладу «Наш найкращий депозит» за період з 29.08.2012р. по 23.02.2015р. в розмірі 25.69 грн., - 3% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 29.02.2013р. по 23.02.2015р. в розмірі 560.09 грн., - 3% неустойки (пені) за недоліки у наданні банківських послуг споживачу за період з 29.02.2013р. по 23.02.2015р. в сумі 204391.68 грн. 10.03.2015 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивачка, окрім вищезазначених вимог, просила стягнути інфляційні витрати за період з березня 2013 року по січень 2015 року включно в розмірі 2580,25 грн. Ухвалою суду від 17 березня 2015 року позовні вимоги в частині стягнення 3% неустойки (пені) за недоліки у наданні банківських послуг в сумі 204391,68 грн. відповідно до ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка збільшені позовні вимоги підтримала. Крім цього зазначила, що 23.02.2015 року банком було виплачену суму 10923,63 грн. Проте вважає, що це не вся сума, яку банк їй повинен виплатити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце слухання справи повідомлений вчасно і належним чином. Позивач заперечував проти прийняття заочного рішення. Третя особа - Національний банк України, в судове засідання не з'явилась, надала письмові пояснення, в яких зазначила, що Національний банк не має повноважень втручатися у відносини банку з клієнтами та іншими особами і приймати будь-які рішення, пов'язані з вирішенням спорів між ними. Просила розглянути справу за наявними доказами, без участі представника Національного банку України. Третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіна Марина Анатоліївна, в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час і місце слухання справи була повідомлена вчасно та належним чином. Заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч.1 статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Судом встановлено, що 29.08.2012 року [PERSON] здійснила внесення вкладу (депозиту) на підставі договору банківського вкладу «Наш найкращий депозит» № 411017/2012 у Охтирському відділенні № 116 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» («VAB») в національній валюті України на 6 місяців з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу на банківському рахунку № [NUMBER] (а.с 8) з відкриттям одночасно рахунку на вимогу «Для виплат» № [NUMBER] як рахунок кореспондент (а.с. 7), на який банк повинен перераховувати проценти з правом перерахування вкладу по закінченню строку дії вкладу. Початкова сума вкладу складала 7000 грн., процентна ставка - 23% річних. Відповідно до квитанції № 1577929 від 29.08.2012 р. позивачем було внесено на рахунок Банку 7000 грн. Як встановлено в судовому засіданні строк дії цього договору закінчився 28.02.2013 року. Доказів того, що позивачка зверталася до відповідача з заявою про закриття банківського рахунку та повернення коштів, суду не надано. Кошти, що були на вищевказаному рахунку та проценти у загальній сумі 8900 грн. були зараховані на новий банківський рахунок [NUMBER] на підставі укладеного договору банківського вкладу «З любов'ю, VAB!» 28.02.2013 р. на базі договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № [NUMBER] як рахунок - кореспондент строком на 3 місяці (а.с. 10). Відповідно до п.1.2 договору «З любов'ю, VAB!» банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № [NUMBER]. На цей рахунок банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії. Початкова сума вкладу складала 8900 грн., процентна ставка - 25% річних. При чому зазначена ставка, відповідно до п. 1.5 цього договору стосується виключно першого строку дії вкладу та не може бути змінена для випадків переукладення договору. Відповідно до п. 1.7 Договору, дата вимоги Вкладником Вкладу - 28 травня 2013 року. Дата вимоги Вкладником пролонгованого Вкладу - дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення Договору. Умови пролонгації Вкладу для кожного окремого депозитного продукту оголошені на сайті Банку. Відповідно до квитанції № 1797467 від 28.02.2013 р. позивачем було внесено на рахунок Банку 8900 грн. Як вбачається з викладеного, позивач виконав умови Договору в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Як вбачається з виписки з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу, 28.08.2013 року поповнено вклад на 200 грн., 29.08.2014 року на 188 грн., 29.08.2014 року на 1122 грн., загальна сума на рахунку з 29.08.2014 року складає - 10410 грн. (а.с. 12). Кінцева дата дії договору з врахуванням пролонгації - 28.11.2014 року. Положеннями ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно з ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але, на підставі постанови Правління НБУ України від 20.11.2014 р. № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.11.2014 р. прийнято рішення № 123 про запровадження з 21.11.2014 р. тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на 3 місяці до 20.02.2015 р. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 р. № 35 продовжено термін тимчасової адміністрації до 20.03.2015 р. На час запровадження в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» тимчасової адміністрації, строк дії банківського вкладу (депозиту) позивачки не закінчився. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами згідно якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. В силу вимог ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у п. 17 ч. 5 ст. 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординарним боргом. Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено спеціальний порядок повернення коштів вкладникам за депозитними договорами, строк за якими ще не закінчився. Нормами ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього ж закону, передбачено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорам банківського рахунку вкладників. Відповідно до виписки з вкладного (депозитного) рахунку по договору банківського вкладу (а.с. 12) встановлено, що з 28.02.2013 року по 27.01.2015 р. на рахунку позивачки знаходився депозит в сумі - 10410 грн. Як вбачається з рахунку обліку процентів, борг відповідача за процентами становила 556,05 грн. Всього борг станом на 27.01.2015 року становив 10410 + 556,05= 10996,05 грн. Інша частина процентів, в сумі 3165,02 була виплачена (капіталізована) позивачці. 23.02.2015 року вкладнику виплачено кошти у сумі 10923, 63 грн., тобто всю суму боргу з вирахуванням податку на доход у вигляді процентів (42,42 грн.) Відповідно до п. 170.4.1. Податкового Кодексу України, податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування. Податковим агентом у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною абзацом першим пункту 167.1 статті 167 цього Кодексу (3 02.08.2014 р. - 15%), із загальної суми процентів, нарахованих за податковий (звітний) місяць на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці. Доходи, зазначені у цьому підпункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування. Виходячи з вищенаведеного, приходжу до наступних висновків. Щодо позовних вимог про стягнення 25 % річних за договором 4667,27 грн. Розрахунок позивача щодо виплати процентів в розмірі 25% річних суд не приймає до уваги, оскільки проценти банком нараховувались та виплачувались (капіталізувались) до 21.11.2014 року (дати введення тимчасової адміністрації), а з 21.11.2014 року по 28.11.2014 року не виплачувались на підставі п.5 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Ставка процентів змінювалась у відповідності до п. 1.5. Договору «З любов'ю «VAB», при пролонгації договору на новий строк. Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення 0.1% від не перерахованої суми за кожен день прострочення відповідно до п.1.4 договору банківського вкладу «Наш найкращий депозит» за період з 29.08.2012р. по 23.02.2015р. в розмірі 25.69 грн. Позивач зазначає, що відповідно до п. 1.4. договору банківського вкладу «Наш найкращий депозит», підлягає стягненню 0,1 % від перерахованої суми за кожен день прострочення. Проте, у п. 1.4. договору банківського вкладу «Наш найкращий депозит» зазначено: «виплата процентів, нарахованих на Вклад на вимогу за ставкою 0,1 % річних, здійснюється згідно з умовами Договору та Правил», що не має нічого спільного з формулюванням позовної вимоги позивача. Крім цього, цей пункт 1.4. не стосується договору «З любов'ю «VAB», про виконання якого заявлені позовні вимоги. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами за період з 29.02.2013р. по 23.02.2015р. в розмірі 560.09 грн., інфляційних витрат за період з березня 2013 року по січень 2015 року в розмірі 2580,25 грн. Ці позовні вимоги не підлягають задоволенню через обмеження, викладені вище, встановлені у п.3 ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову. В зв'язку з відмовою у позові, не підлягають відшкодуванню судові витрати, понесені позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed