Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є студентом Державного університету телекомунікацій, у розмірі 3000 гривень, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23 річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Аніщенко О.Г. заявлені вимоги підтримали та пояснили, що відповідач як батько Нікіти, має утримувати сина, який навчається на денній формі навчання та потребує матеріальної підтримки на період навчання, так як відповідач має матеріальну змогу для надання такої допомоги. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Герасимів Б.І. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заявлені вимоги заперечили, в задоволенні позову просили відмовити з огляду на те, що позивачка працевлаштована, має постійну роботу та стабільний дохід, Нікіта навчається за держзамовленням, працює лаборантом на кафедрі в навчальному закладі, за що отримує дохід. Відповідач же не працює так як потрапивши в ДТП отримав травми, що не дають йому змоги працювати, він постійно лікується для чого потребує немалих фінансових затрат. Фактично [PERSON] перебуває на утриманні в своєї дружини та не має жодних доходів. З приводу його діяльності як ФОП, то відповідач в 2014 році виїхавши з м. Ніжина на постійне місце проживання до м. Львова припинив свою підприємницьку діяльність. Тобто відповідач не має матеріальної можливості надавати допомогу повнолітньому Нікіті, на період його навчання. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши усі докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1\~статті 2 ЦПК України). Відповідно до свідоцтва про народження з врахуванням свідоцтва про зміну імені (копії на а.с. 7,9) [PERSON] , що народився [INFO] , відповідач є його батьком. Довідкою Державного університету телекомунікацій № 197 від 12.06.2019 року (копія на а.с. 10) підтверджується, що [PERSON] навчається в Державному університеті телекомунікацій на І курсі Навчально-наукового інституту інформаційних технологій за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» денної форми навчання, за рахунок державного бюджету. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років\~за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.\~Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20\~постанови № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15). Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] вказувала на те, що у зв`язку із навчанням сина в університеті на денній формі навчання [PERSON] не має змоги влаштуватися на роботу щоб самостійно отримувати заробіток. Вказане не відповідає дійсності, зважаючи на те, що [PERSON] працює в Державному університеті телекомунікацій з 01.07.2019 року, займаючи посаду лаборанта, його дохід в період з 01.07.2019 року по 30.09.2019 року склав 11259,50 гривень, що підтверджується довідкою від 18.10.2019 року. Довідкою від 17 жовтня 2019 року вих. № 11 підтверджується, що позивач [PERSON] працює головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю Готель «Ніжин», її посадовий оклад становить 6200 гривень, заробітна плата за шість місяців склала 37470 гривень (а.с. 116). Відповідач [PERSON] має проблеми зі здоров`ям пов`язані з ДТП, та потребує лікування, що підтверджується копією картки амбулаторного хворого № 0753 та повідомленням (копії на а.с. 71-91). Батьки відповідача [PERSON] , 1950 року народження та [PERSON] , 1953 року народження є пенсіонерами, отримують пенсію в розмірі 1815,88 гривень та 2000 гривень щомісячно; батько крім того є ліквідатором аварії на ЧАЕС та має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується довідками, посвідченнями, випискою медичної картки, копії яких містяться на а.с. 62-69. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже [PERSON] , як позивачем, не доведено, що повнолітньому сину не вистачає коштів на витрати, пов`язані з навчанням, учбові приналежності, продукти харчування, одяг. На теперішній час син навчається за держзамовленням та працює отримуючи дохід, позивачка теж має стабільний дохід у виді заробітної плати. Позивачем не зазначено вартість щомісячних витрат сина, а також, що ця частка дорівнює половині необхідних витрат, оскільки іншу їх частину має нести сама позивач. Один лише факт навчання повнолітнього сина в навчальному закладі сам по собі не може бути підставою для призначення аліментів, а має бути визначена потреба у них повнолітньої дитини та її розмір, що слід довести відповідним чином. Між тим, у позові не конкретизовано, яку суму в місяць витрачає син саме пов`язану із навчальним процесом, щоб малась можливість належним чином порівняти ці витрати з наявним майновим станом матері та батька, врахувавши дохід сина, а також визначитись із потребою повнолітньої дитини в отриманні матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Як вбачається з матеріалів справи матеріальний стан відповідача, не дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітнього сина на період його навчання, [PERSON] надав докази свого незадовільного стану здоров`я, наявність в нього батьків пенсіонерів, відсутність у нього заробітку, доходу, під час розгляду справи відповідач пояснив, що фактично його дружина яка працює медичною сестрою, забезпечує його матеріальний стан. Оскільки закон пов`язує позитивне вирішення питання про надання утримання повнолітній донці (сину) з платоспроможністю другого з батьків, до якого спрямовано позов, позивачем таких доказів суду не надано, підстави для задоволення позову відсутні. Згідно ст.141 ЦПК України враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed