Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] - власницю квартири [ADDRESS] демонтувати самочинно встановлений кондиціонер на стіні будинку [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку /квартири/, що належить громадянину на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до термінів, встановлених правилами утримання житлових будинків та прибудинкових території, переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Відповідно до розділу 5 ДБН В.2.2-15.2005 «Житлові будинку. Основні положення» кондиціонери відносяться до інженерного обладнання. Встановлення кондиціонерів в жилих будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до положення про порядок розміщення технічних елементів на фасадах та зовнішніх частинах будинків і споруд на території м. Львова, дозволи на розміщення технічних елементів на фасадах будинків надає районна адміністрація. Як встановлено працівниками ЛКП «Нове» 01.07.2013 р. при проведенні обстеження будинку [ADDRESS] виявлено, що власниця квартири [ADDRESS] [PERSON] самовільно встановила кондиціонер на стіні будинку. Залізничною районною адміністрацією 01.08.2013 р. винесено розпорядження № 472 про демонтаж самочинно встановленого кондиціонеру на [ADDRESS]. Згідно п. 2 вказаного розпорядження [PERSON] зобов'язано у термін до 20.08.2013 р. демонтувати самовільно встановлений кондиціонер, однак вимоги вказаного розпорядження позивачем не виконані. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеному і просить позов задовольнити. Представник відповідачки позов заперечив, пояснивши, що відповідачка придбала дану квартиру в 2011 р. у [PERSON], яка і встановила спірний кондиціонер. Крім цього [PERSON] повідомила їй, що у 2010 р. Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради зверталась до Залізничного районного суду м. Львова про демонтаж даного кондиціонеру, позов був задоволений, однак рішенням Апеляційного суду Львівської області у позові відмовлено. У зв'язку із наведеним, простить у задоволенні позову відмовити. Третя особа позов підтримала, пояснивши, що кондиціонер встановлений незаконно, створивши їй дискомфортні умови для проживання, а тому кондиціонер підлягає демонтажу. Просить суд позов задовольнити. Заслухавши сторони, представників сторін, третю особу, розглянувши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 2-1657/10, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку /квартири/, що належить громадянину на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 /в редакції від постанови КМУ від 14.01.2009 р. №5/ власники, наймачі /орендарі/ приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку /квартири/, власника гуртожитку /житлового приміщення у гуртожитку/ та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Перепланування /переобладнання/ квартир, це є - ремонтно-будівельні роботи, що проводяться за відповідними проектами із зміною фізичних параметрів цих приміщень, знесенням або перенесенням внутрішніх легких не капітальних перегородок, влаштуванням нових елементів і деталей, прорізів без втручання в зовнішні стіни, міжповерхові перекриття та інші несучі конструкції житлового будинку з метою поліпшення благоустрою квартири, її експлуатаційних, теплотехнічних та інших показників без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. Судом встановлено: відповідно до договору купівлі-продажу від 28.05.2011 р., [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] /а.с.28/. На час придбання квартири, вона була обладнана кондиціонером, який встановила попередня власниця [PERSON] Дана обставина сторонами по справі визнається, а тому згідно ч. 1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно із довідкою ЛКП «Нове» від 27.11.2013 р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: власниця - [PERSON] та її син - [PERSON] /а.с.7/. Як вбачається з розпорядження № 472 від 01.08.2013 р. голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради «Про демонтаж самочинно встановленого кондиціонера на [ADDRESS]», [PERSON] зобов'язано демонтувати самочинно встановлений кондиціонер у квартирі [ADDRESS]. Підставою для розпорядження стала інформація ЛКП «Нове» /а.с.5/. Суд приходить до висновку, що встановлення кондиціонера не є самочинним будівництвом, як зазначено у розпорядженні голови рай адміністрації, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що таке встановлення є переобладнання чи перепланування квартири, що будинок є пам'яткою архітектури чи знаходиться на території історичної забудови, включеної у Список світової спадщини ЮНЕСКО, а документи ЛКП «Нове», на підставі яких було прийнято розпорядження не можуть вважатись належним доказом, оскільки свідчать лише про наявність кондиціонеру на стіні будинку по [ADDRESS]. Крім цього Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради 23.11.2009 року з тих самих підстав зверталась до суду з позовом до попередньої власниці [PERSON] про демонтаж самочинно встановленого кондиціонеру, і рішенням апеляційного суду Львівської області у задоволенні позову відмовлено. Зі змісту п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" випливає, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Суд не бере до уваги пояснення третьої особи [PERSON] про демонтаж кондиціонеру, який встановлений незаконно, створює їй дискомфортні умови для проживання, оскільки навіть розпорядження голови Залізничної районної адміністрації прийнято не на підставі її заяви, а на підставі поданих ЛКП «Нове» документів, а тому такі пояснення слід розцінювати як нічим необґрунтоване невдоволення [PERSON] з приводу встановлення кондиціонеру. Суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що оскільки позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом до попередньої власниці квартири [PERSON] з тих же підстав, рішення апеляційного суду Львівської області набрало законної сили та обов'язкове для виконання; позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що встановлення кондиціонеру є переобладнання чи перепланування квартири, а також самочинним будівництвом, а тому у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed