Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Свої вимоги мотивував тим, що є батьком відповідача. На даний час позивач непрацездатний та отримує пенсію у розмірі 5 000,00 грн., немає можливості самостійно забезпечувати себе необхідними медичними препаратами та медичними обстеженнями у зв'язку з погіршенням стану здоров'я. Посилається на те, що відповідно до законодавства відповідач зобов'язаний утримувати своїх непрацездатних батьків, а також на відсутність у відповідача аліментних зобов'язань перед іншими особами та соціальних зобов'язань. У зв'язку з чим просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року і довічно. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 21 травня 2018 року ухвалою суду витребувано у Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) належним чином завірену інформацію щодо перетину державного кордону [PERSON], [INFO], за період з 01 січня по 01 квітня 2018 року із обов'язковим зазначенням пункту пропуску, дати перетину, напрямку тощо. Крім того, 21 травня 2018 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 17 вересня 2018 року ухвалою суду витребувано у Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) належним чином завірену інформацію щодо перетину державного кордону громадянином України [PERSON], [INFO], за період з 01 січня по 01 квітня 2018 року із обов'язковим зазначенням пункту пропуску, дати перетину, напрямку тощо. 13 березня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. З 17 лютого 1984 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] (а.с.14), який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2017 року розірвано (а.с. 15). Позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 лютого 2018 року і довічно. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилавсь на не надання відповідачем матеріальної допомоги, яку він потребує, оскільки є пенсіонером та через погіршення здоров»я змушений проходити медичне обстеження та купувати медичні препарати. Крім того, позивач зазначив про відсутність у відповідача аліментних зобов'язань перед іншими особами та соціальних зобов'язань. На підтвердження позовних вимог надав суду виписку № 5226 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України про перебування на стаціонарному лікуванні з 19 травня по 13 червня 2016 року з основним діагнозом: ЦВХ. Церебральний атеросклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ступінь ІІІ, ризик ІV. Дисциркуляторна енцифалопатія ІІ ст., віддалені наслідки перенесеного ГПМК у ВББ (2002 рік) по ішемічному типу у вигляді правобічної пірамідної недостатності, вестибулоатаксичного синдрому (а.с. 10), виписку № 173 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України про перебування на стаціонарному лікуванні з 09 по 24 січня 2018 року з основним діагнозом: ЦВХ. Церебральний атеросклероз. Дисциркуляторна енцифалопатія ІІ ст., віддалені наслідки перенесеного ГПМК у ВББ (2002 рік) по ішемічному типу у вигляді правобічної пірамідної недостатності (а.с. 11), нотаріально посвідчену заяву про добровільну відмову від батьківства від 29 березня 2018 року (а.с. 67-70), посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Міхірьовою О.А. заповіт, відповідно до якого [PERSON] на випадок своєї смерті заповів усе своє майно [PERSON] (а.с. 71), лист Пенсійного фонду України, відповідно до якого розмір пенсії [PERSON] з 01 січня 2018 року становить у розмірі 9 713,43 грн., в квітні позивач отримав підвищення у розмірі 18 092,88 грн. за період з січня по квітень 2018 року. Сума перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року становить у розмірі 108 557,28 грн. (а.с.96). Сторони не заперечують, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON]. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов'язання дітей утримувати непрацездатних батьків. Предметом доказування є стан здоров'я та матеріальне становище непрацездатних батьків; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; а також наявність можливості одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, він матеріально допомагає своїй непрацездатній матері, яка отримує пенсію у розмірі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб та має незадовільний стан здоров'я. На підтвердження відзиву на позов відповідач надав суду копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу з [PERSON] (а.с. 44), свідоцтво про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 45), свідоцтво про народження [PERSON], [INFO] (а.с. 46), договір дарування квартири від 01 листопада 1996 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] прийняв у дар квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47), реєстраційну посвідку Київського міського бюро технічної інвентаризації від 25 липня 1996 року про реєстрацію квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за позивачем, відповідачем та [PERSON] в рівних долях, як особиста власність (а.с. 48), довідку Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 20 жовтня 2017 року про реєстрації житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], за позивачем по справі, [PERSON] (а.с. 49, 50), виписку № 6075 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 15 червня по 04 липня 2016 року (а.с. 52), виписку № 9135 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Центрального госпіталю Міністерства внутрішніх справ України про перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 23 вересня по 14 жовтня 2014 року (а.с. 53), довідку Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29 січня 2017 року, відповідно до якої [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 1373 грн. з 01 жовтня 2017 року і довічно (а.с. 62), відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 27 березня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] за період з 1 кварталу по 4 квартал 2017 року отримував такі доходи: 1 квартал - 24 000,00 грн., 2 квартал - 15419,40 грн., 3 квартал - 14882,00 грн., 4 квартал - 10 597,86 грн. (а.с.37). Згідно ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. За правилами ст. 205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 Сімейного кодексу України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Із наданих позивачем доказів про розмір пенсії за віком вбачається, що розмір пенсії є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Крім того, твердження позивача про недостатність пенсії для лікування не підтверджено належними та допустимими доказами про розмір необхідних витрат, що позбавляє суд визнати позивача таким, що потребує матеріальної допомоги. Тому, за встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька

Outcome: dismissed