Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернулася із зазначеним позовом і після уточнення позовних вимог прохала стягнути з [PERSON] на її користь 53 564 грн. 23 коп. матеріальної шкоди та 7 500 грн. моральної шкоди за самовільне використання належної їй на праві власності земельної ділянки Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач, використовуючи належну їй земельну ділянку в 2013-2014 роках, достовірно знав, що вона йому не належить. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, а також стверджував,що відповідач втратив право власності на спірну земельну ділянку з моменту прийняття незаконного рішення 18 сесії 23 скликання Чапаєвської сільської ради, Козельщинського району за №7 від 06 лютого 2002 року «Про заміну державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай) та встановлення в натурі меж земельних часток (паїв)» відповідно якого йому був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. [PERSON] позов не визнав повністю і наполягав на тому, що він використовував земельну ділянку відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку; після рішення суду про визнання цього акту недійсним він земельну ділянку не використовував. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Рішенням 14-ї сесії 23 скликання Чапаєвської сільської ради від 26 вересня 2001 року «Про затвердження проекту організації території земельних часток (паїв) та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю» затверджено проект організації території земельних часток (паїв) та їх місце розташування між власниками сертифікатів згідно списку. Посвідчено право власності 579 громадянам на земельні частки (паї) державними актами на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В рішенні передбачено, що при виявленні бажань окремих власників самостійно вести господарювання на земельній ділянці можлива заміна її місце розташування в установленому порядку за згодою сторін з метою ліквідації створення черезсмужних землекористувань. В списку доданому до рішення сесії за [PERSON] значиться ділянка [NUMBER] площею 3,47 га, яка після її смерті, в порядку спадкування перейшла до [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ВМ № 096605 від 12.12.2009 р. та Державним актом серії ЯМ №000064 на право власності на земельну ділянку площею 3,47 га зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №5322000010065 виданого 24 травня 2012 року Козельщинською районною державною адміністрацією(а.с. 11-12 ), а за [PERSON] - ділянка [NUMBER]. Рішенням 18 сесії 23 скликання Чапаєвської сільської ради, Козельщинського району за №7 від 06 лютого 2002 року «Про заміну державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай) та встановлення в натурі меж земельних часток (паїв)» погоджено виготовлення державних актів на право приватної власності громадянам, списки яких прикладаються, взамін державних актів, що видані згідно рішення 14 сесії 23 скликання Чапаєвської сільської ради від 26 вересня 2001 року, з внесенням в них кількісних показників згідно проведеного перерозподілу земельних ділянок (паїв) між власниками, встановити і закріпити в натурі земельні частки (паї). Згідно зазначеного рішення [PERSON] виділена земельна ділянка під [NUMBER], а [PERSON]- під [NUMBER]. 15 березня 2002 року Чапаєвською сільською радою [PERSON] виданий Державний акт серії I-ПЛ №053108 на право приватної власності на землю площею 3,47 га,зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4270 (а.с.72). Рішенням 11 сесії шостого скликання Чапаєвської сільської ради від 8 листопада 2012 року відмінено рішення 18 сесії 23 скликання Чапаєвської сільської ради, Козельщинського району за №7 від 06 лютого 2002 року «Про заміну державних актів на право приватної власності на земельну частку (пай) та встановлення в натурі меж земельних часток (паїв)». Також рішенням Козельщинського районного суду від 15 листопада 2012 року це рішення визнане незаконним (а.с.20). Рішенням Козельщинського районного суду від 11 серпня 2014 року визнано недійсним Державний акт серії I-ПЛ №053108 на право приватної власності на землю площею 3,47 га виданий [PERSON],зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4270 (а.с.21-23), яке набрало законної сили 18 вересня 2014 року після розгляду справи апеляційним судом (а.с. 13-18). Після 18 вересня 2014 року відповідач [PERSON] зазначену земельну ділянку не використовував. Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Також, незалежно від різноманітності процедур передачі (надання) земельних ділянок, існує загальна вимога щодо необхідності визначення меж земельної ділянки та оформлення права на земельну ділянку. Так, відповідно до частин першої і другої статті 125, статті 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час отримання відповідачем Державного акта на право приватної власності на землю)право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою (державного акта), та його державної реєстрації. Земельний кодекс України містить заборону щодо використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації (частина третя статті 125 Кодексу). У зв'язку з цим, статтею 211 Земельного кодексу України самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону. З урахуванням положень Земельного кодексу України, зміст терміну „самовільне зайняття земельних ділянок" розкрито у Законі України „Про державний контроль за використанням та охороною земель". Відповідно до абзацу десятого статті 1 цього Закону самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Таким чином, в основі самовільного зайняття і використання земельних ділянок лежить порушення установленого порядку щодо передачі (надання) земельних ділянок з установленням меж та оформлення права на них. Це може бути, наприклад, відсутність рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади про передачу (надання) земельної ділянки державної або комунальної власності та (або) правовстановлюючого документа на цю ділянку. Отже суд вважає,що відповідач до 18 вересня 2014 року правомірно використовував земельну ділянку на підставі державного акта. З повідомлення начальника Козельщинського РВ УМВС України в Полтавській області вбачається,що в діях відповідача [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення. Враховуючи наведене суд не бере до уваги твердження представників позивача про те,що відповідач втратив право власності на земельну ділянку з моменту визнання незаконним рішення сільської ради про надання йому у власність земельної ділянки,оскільки на час отримання земельної ділянки у власність право власності пов'язувалося з отриманням правовстановлюючого документа і лише після визнання цього документа недійсним відповідач втратив право власності на земельну ділянку. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed