Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що з 26 травня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивача, батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Прохала стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. У відкритому судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач у відкрите попереднє судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просив задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні, з 26 травня 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 256542. 10 липня 2015 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 409941. Як свідчить довідка, видана виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 07.02.2017 року, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] за адресою: вул.Підлісна,9, с.Водяне Краснокутського району Харківської області. Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, те, що стягнень за іншими виконавчими листами він не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина. На думку суду, аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дитини та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач, на підставі п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved