Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У червні 2018 року неповнолітня позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що є дочкою [PERSON], [INFO]. Останній був визнаний її батьком 12 травня 2008 року після того, як [INFO] року померла її мати [PERSON]. 04 серпня 2008 року за заявою батька вона була прийнята до Дитячого центру «Добрий самарянин» Благодійної організації «Християнський фонд «Надія», де перебуває до теперішнього часу. Відповідач за весь час участі у вихованні дочки не приймав, не мешкав з нею, не відвідував її, грошової допомоги на утримання не надавав, не цікавився її станом здоров'я. У зв'язку з викладеним позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом, просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В ході судового розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка та її законний представник у судове засідання не з'явились, в матеріалах справи міститься заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явилась, надавши висновок та заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 06.05.2008 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий напис № 624, [PERSON] померла [INFO] року. Згідно довідки №41/09-55 від 12.05.2008 року, виданої Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області, 12 травня 2008 року були внесені зміни до актового запису про народження у зв'язку з визнанням батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що на теперішній час дитина [PERSON], [INFO], перебуває у Дитячому центрі «Добрий самарянин» Благодійної організації «Християнський фонд «Надія» за адресою: м. Маріуполь, вул. Гастело, 72А. Відповідно до довідки № 01/20-934 від 26.04.2018 року виданої КЗ ММР «Центр первинно медико-санітарної допомоги № 1» дитина [PERSON], [INFO], перебуває у дитячому центрі «Добрий самарянин». Лікуванням дитини у разі необхідності займається медична сестра притулку. Відповідач за місцем проживання [ADDRESS], характеризується посередньо, працює не офіційно вантажником на будівельній базі, мешкає без реєстрації разом з гр. [PERSON], [INFO]. Від сусідів скарг на нього не надходило, спиртним не зловживає, публічний порядок не порушує. Відповідно до акту оцінки потреб дитини та її сім'ї від 12.04.2017 року, встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], перебуває у дитячому центрі «Добрий самарянин». Її батько житла не має, проживає без реєстрації у квартирі гостинного типу, яка була власністю колишньої дружини, яка померла. Згідно характеристики Маріупольського професійного машинобудівного ліцею [PERSON] з 01.09.2017 року навчається у вказаному закладі. Батько з дочкою не спілкується, навчанням та успіхами дитини не цікавиться, не виховує її, не виявляє інтересу до побуту дитини. Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради на підставі рішення Кальміуської районної у м. Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 16.08.2018 року, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним висновком. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України позивач мав право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Проте, для з'ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дитини не займається, життям дитини не цікавиться, з його боку відсутня необхідна турбота про дочку, про її розвиток. Разом з тим, ч. 2,3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, який офіційно не працює, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 20 червня 2018 року. Таким чином, з урахуванням переконливих доказів, наданих позивачкою, знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дочки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 гривень 80 копійок.

Outcome: approved