Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

09.11.2017 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі ТДВ СК «Альфа Гарант») звернулося до Ружинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.04.2015 року між ТДВ СК «Альфа Гарант» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АІ/5867734, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «RENAULT KANGOO», номерний знак [NUMBER]. 09.10.2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля «TOYOTA Prado», номерний знак [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Особа, яка зазнала матеріального збитку [PERSON], звернувся до ТДВ СК «Альфа Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. Вважаючи вимоги потерпілої особи обґрунтованими, ТДВ СК «Альфа Гарант» було здійснено розрахунок та виплачено 14859 грн. 39 коп. страхового відшкодування, тобто належно виконало свої зобовязання за полісом №АІ/5867734. Оскільки, всупереч вимогам підпункту ґ пункту 38.1 ст.38, підпункту 33.1.2 пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», [PERSON] не було належним чином у встановлений законом строк повідомлено ТДВ СК «Альфа Гарант» про настання дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути з відповідача 14859 грн. 39 коп. виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], та його представник у судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов не визнали, та подали письмове заперечення на позовну заяву. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.11, ч.2 ст.59, ч.1, ч.4 ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України, суд, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. ст. 3, 22.1, 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи; шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. 11.04.2015 року між ТДВ СК «Альфа Гарант» та власником транспортного засобу «RENAULT KANGOO», номерний знак [NUMBER], [PERSON], укладено договір обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АІ/5867734. Вказаний договір діяв по 10.04.2016 року (а.с.4). Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.12.2015 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а.с.5). Згідно даної постанови, 09.10.2015 року близько 12.10 год. [PERSON], керуючи автомобілем«RENAULT KANGOO», номерний знак [NUMBER], по вул.С.Петлюри, 5, в м.Києві, не дотримавшись безпечного інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA Prado», номерний знак [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив п.13.1 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Власником автомобіля «TOYOTA Prado», номерний знак [NUMBER], є [PERSON] (а.с.6). 28.01.2016 року [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.7). Зазначена подія була визнана страховою, про що 09.02.2016 року ТДВ СК «Альфа Гарант» складено страховий акт №ЦВ/15/2583, згідно якого сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті [PERSON], складає 14859, 39 грн. (а.с.36-37). Відповідно до Звіту №16126 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «TOYOTA Prado», номерний знак [NUMBER], від 05.12.2015 року, складеного за замовленням ТДВ СК «Альфа Гарант», матеріальний збиток складає 24060.24 грн. з урахуванням ПДВ 20050.2 грн. (а.с. 10-15). Відповідно до Звіту №16767 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «TOYOTA Prado», номерний знак [NUMBER], від 07.12.2015 року, складеного за замовленням ТДВ СК «Альфа Гарант», матеріальний збиток складає 5028.97 грн. з урахуванням ПДВ 4190.81 грн. (а.с. 25-30). Оскільки внаслідок ДТП, через пошкодження автомобіля, [PERSON] зазнав матеріальної шкоди, ТДВ СК «Альфа Гарант» виплатило потерпілій особі страхове відшкодування у сумі 14859.39 грн. Дані обставини підтверджуються страховим актом №ЦВ/15/2583 від 09.02.2016 року (а.с.36), розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.37) та копією платіжного доручення №19137 від 09.02.2016 року (а.с.38). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначені обовязки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до абзацу ґ підпункту 38.1.1. пункту 38.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону №3045-VI. Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту "ґ" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону №3045-VI, у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. З огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. Зазначений обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. З матеріалів справи вбачається, що факт настання страхового випадку позивачем не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді підтверджена документально (постанова Шевченківського районного суду м.Києва від 22.12.2015 року), позивачем такий факт визнано шляхом сплати потерпілому страхового відшкодування. Крім того, страховик був повідомлений про дорожньо-транспортну пригоду водієм транспортного засобу, причетним до такої пригоди, - [PERSON]. На замовлення ТДВ СК«Альфа Гарант» 05.12.2015 року та 07.12.2017 року було виготовлено звіти про вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] (. (а.с. 10-15), (а.с. 25-30). Отже, позивач мав можливість перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам; факт настання страхового випадку страховиком не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Така ж правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі №6-284цс15, від 30 березня 2016 року в справі №6-186цс16, від 08 червня 2016 року №6-2989цс15 і відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, перелічені обставини дають підстави суду зробити висновок, що ТДВ СК «Альфа Гарант» не доведено належними й допустимими доказами факту заподіяння йому збитків, які полягають у необґрунтованій виплаті страхового відшкодування потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце за участю [PERSON] внаслідок неповідомлення останнім про таку дорожньо-транспортну пригоду. Враховуючи наведене, позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed