Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовною заявою до Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області про розірвання договору оренди землі, укладений 18 лютого 2014 року, з 16 вересня 2014 року у звязку з переходом права власності на асфальтну площадку, розміщену на цій ділянці, до [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що земельна ділянка, яка була передана їй у користування відповідачем призначена для обслуговування асфальтної площадки, що належала їй на праві власності. У звязку з тим, що дану асфальтну площадку було відчужено іншій особі ([PERSON]Р.), про що було повідомлено відповідача, договір оренди земельної ділянки підлягає розірванню. Відповідач не заперечує проти розірвання зазначеного договору оренди земельної ділянки, однак вимагає сплатити орендну плату за весь період до моменту реєстрації угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки. Вказані вимоги відповідача вважає безпідставними, тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки за рішенням суду з моменту укладення договору купівлі-продажу асфальтної площадки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просить їх задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] не заперечує проти розірвання договору оренди земельної ділянки, однак вважає, що такий має бути припиненим з моменту укладення відповідної угоди сторонами. Відповідно до цього часу позивач зобовязана сплачувати орендну плату, встановлену договором оренди земельної ділянки. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, просив в задоволені позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Судом встановлено, що 18.02.2014 року між [PERSON] та Великовільшаницькою сільською радою Золочівського району Львівської області укладено договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: с. Велика Вільшаниця вул. Польова, 2а. Відповідно до умов п.п. 1. 8 зазначеного Договору земельна ділянка передана в оренду для обслуговування асфальтної площадки строком на 10 років. 16 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу асфальтної площадки, який був посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1629, відповідно до якого право власності на асфальтну площадку, розташовану за адресою: с.Велика Вільшаниця вул.Польова, 2а перейшло до [PERSON], про що було повідомлено орендодавця (відповідача). 03 березня 2015 року рішенням Великовільшаницької сільської ради Золочівського району Львівської області №503 вирішено розірвати за згодою сторін договір оренди земельної ділянки площею 09,7760 га, укладеного між сільською радою та громадянкою [PERSON], зареєстрованого у реєстраційній службі Золочівського районного управління юстиції Львівської області від 27.02.2014 року за №4824505 у звязку з продажем нерухомого майна, а саме: асфальтної площадки, яка розташована на даній земельній ділянці та зобовязати [PERSON] у місячний термін укласти договір з орендодавцем про розірвання договору оренди землі та сплатити орендну плату за землю. Отже, суд прийшов до висновку, що між сторонами існує спір стосовно моменту припинення договору оренди земельної ділянки, оскільки на думку позивача таким є день укладення договору купівлі-продажу асфальтної площадки, що знаходиться на орендованій земельній ділянці, а на думку відповідача день укладення договору про розірвання спірного договору. Порядок припинення договору оренди земельної ділянки передбачено п.п.38, 39 Договору оренди землі, де зазначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Пунктами «а», «е» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є, крім іншого, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частини 1, 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»). Разом із тим, статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору. Крім того, згідно з частиною другою статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Частиною першої статті 377 ЦК України також передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, виходячи із вищенаведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна можливе припинення (розірвання) договору оренди земельної ділянки із попереднім власником за згодою сторін або ж за рішенням. Зважаючи на те, що питання про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та Великовільшаницькою сільською радою Золочівського району Львівської області від 18.02.2014 року розглядається судом, то відповідні правовідносини будуть припинені з моменту набрання рішенням суду законної сили. Тому, вимога позивачки про припинення договору оренди земельної ділянки з моменту укладення договору купівлі-продажу асфальтної площадки, яка на даній землі знаходиться є незаконною, тому не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed