Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа [PERSON], у якому просить визнати припиненими правовідносини, що випливають з договору поруки від 21 жовтня 2005 року, укладений між Акціонерним товариством «Кредит Банк (Україна»), [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 21 жовтня 2005 року між АТ «Кредит Банк (Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір за №239/2005, згідно умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 29 800 доларів США на строк до 30 вересня 2020 року та сплатою 12% річних. Також, 21 жовтня 2005 року між АТ «Кредитбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за яким позивач зобов'язувався відповідати перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Проте, відповідно до пункту 2.1 укладеного договору поруки боржник зобов'язаний повідомляти поручителя про можливе невиконання зобов'язань за кредитним договором. Повідомлень від боржника, письмових чи усних він не отримував, взнавши про заборгованість по кредиту лише після отримання вимоги від 04.11.2014 року. Зазначив, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи те, що із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитор звернувся лише в 2015 році, про що йому не було відомо по спливу шість місяців, тому вважає, що він пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України. Як вбачається із договору поруки, укладеному для забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «Кредобанк», [PERSON] та позивачем, в п.2 не встановлено строку, після якого припиняється порука, а умова договору про дію поруки до повного виконання боржником зобов'язання перед банком не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Також зазначив, що у відповідності до акту перевірки наявності та оцінки майна, що пропонується в заставу вартість іпотечного майна, на момент оцінки, становила 32061 долар США 23 центи. Станом на сьогоднішній день боржник вніс на рахунок банку приблизно 39 000 доларів США. Звідки випливає, що боржник фактично погасив тіло кредиту та сума внесена на рахунок банку перевищує суму вартості заставного майна Тобто, правовідносини за договором поруки фактично є припиненими у зв'язку із пропуском банку термінів звернення до поручителя та погашення боргу на суму, яка перевищує вартість іпотечного майна. ПАТ «Кредобанк» позовних вимог не визнав, проти їх задоволення заперечив, попередньо подав відзив на позовну заяву, згідно якого вказує на те, що 21 жовтня 2005 року між АТ «Кредитбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за яким позивач зобов'язувався відповідати перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору №289/2005 від 21 жовтня 2005 року.Пунктом 4.6 спірного договору поруки встановлено, що договір поруки припиняється за спливом трьохрічного терміну від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з порушенням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, 05 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] були направлені вимоги про дострокове виконання зобов'язання (у термін до 19 листопада 2014 року) за кредитним договором, які залишилися без реагування. Тим самим, Банк скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості та змінив строки виконання Поручителем вимог за Кредитним договором. 15 січня 2015 року ПАТ «Кредобанк» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовною заяву про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Пункт 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 вказує на те, що строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту застосування права на повернення кредиту достроково. Виходячи з умов кредитного договору та положень ст. 599 ЦК України, днем настання виконання основного зобов'язання у спірних правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобов'язання за кредитним договором. ПАТ «Кредобанк» скористався своїм правом на дострокове повернення кредитних коштів, шляхом направлення вимоги Поручителю 05 листопада 2014 року із зазначенням терміну для погашення заборгованості до 19 листопада 2016 року. Тому шести місячний термін для пред'явлення позовної заяви до Боржника та Поручителя Банком не пропущений, оскільки останній звернувся до суду із позовом 15 січня 2015 року. Порука у чергу, у зв'язку із зазначеним, є чинною. Крім цього зазначив, що позивач здійснив останній платіж 14 жовтня 2014 року у розмірі 50 доларів США, що підтверджено випискою руху коштів по рахунку, відкритому позивачу у зв»язку із укладенням ним кредитного договору. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Подали суду відповідь на відзив, згідно якої вказують на те, що у відповідності до пункту 7.1. розділу 7 «Строк дії договору» договору кредиту від 21 жовтня 2005 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON], договір набуває чинності з дня підписання обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань. Як зазначалося відповідачем у справі, у відповідності до п. 4.6 договору Поруки, порука припиняється за спливом трьохрічного терміну від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором. Тобто, строк дії основного зобов'язання не встановлено і відповідно строк дії поруки, також не визначено. Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року при розгляді справи № 6-53цс 14 висловлено наступну правову позицію: «Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя». Оскільки, боржник припинив вносити щомісячні платежі 31 березня 2011 року (що було встановлено у справі за №607/2861/16), то строк пред'явлення вимоги поручителю є пропущеним. Навіть, якщо враховувати, що банк почав розраховувати заборгованість від 20 листопада 2013 року, то в такому випадку кредитор був зобов'язаний звернутися з позовною заявою до суду, про стягнення заборгованості за кредитом, терміном до 20 червня 2014 р. Представник відповідача ПАТ «Кредобанк» в судовому засіданні позовних вимог не визнав, у їх задоволенні просить відмовити з підстав наведених у відзиві на позов. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. 21 жовтня 2005 року між АТ «Кредит Банк (Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір за №239/2005, згідно умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 29 800 доларів США на строк до 30 вересня 2020 року та сплатою 12 відсотків річних. Також, 21 жовтня 2005 року між АТ «Кредитбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за яким позивач зобов'язувався відповідати перед відповідачем за виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. Відповідно до пункту 2.1 спірного договору поруки, боржник зобов'язаний повідомляти поручителя про можливе невиконання зобов'язань за кредитним договором. Пунктом п. 4.6 зазначеного договору поруки передбачено, що договір поруки припиняється за спливом трьохрічного терміну від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором. Згідно із пунктом 2.1 зазначеного кредитного договору, банк видає позичальнику кредит на строк до 30 вересня 2020 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року у справі №607/989/15 задоволено позов публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішено стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №239/2005 від 21.10.2005 року на загальну суму 13 416,54 доларів США, що еквівалентно 315 299,40 грн., з яких 12 732,21 доларів США неповернута сума кредиту, що еквівалентно 299 217,10 грн., 589,70 доларів США прострочена заборгованість по відсотках, що в еквіваленті до гривні складає 13858,42 грн., 94,63 доларів США розмір пені по простроченій заборгованості, нарахована пеня за період з 20.11.2013 року по 19.11.2014 року, що в еквіваленті до гривні становить 2223,88 грн. Зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що 21 жовтня 2005 року між АТ «Кредит банк», правонаступником всіх прав та обов»язків якого ж ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №239/2005, відповідно до умов якого Банк надав йому у власність грошові кошти в розмірі 29800 доларів США, з датою остаточного повернення кредиту 30 вересня 2020 року, з цільовим призначенням кредиту придбання квартири згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Зобов»язання позивача за кредитним договором були виконані в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами №383723 від 21.10.2005 року. Кредитний договір був укладений на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, відповідно до яких відповідач [PERSON] зобов»язуався повернути позивачу кредит в повному обсязі в порядку і терміни передбачені договором, сплачувати комісію та проценти за користування кредитом (р.1, п.2.1, п.3.1, п.3.2, п.4.1 кредитного договору). В силу вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, не підлягають доказуванню обставини підставності виникнення заборгованості у [PERSON] за укладеним між ним та ПАТ «Кредобанк» кредитним договором за №239/2005 від 21.10.2005 року, у тому числі обов»язок поручителя солідарно відповідати перед кредитором, у випадку порушення боржником виконання своїх зобов»язань. У зв'язку з порушенням третьою особою [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору, банком на адресу [PERSON], [PERSON] було направлені вимоги про дострокове виконання зобов'язань по Кредитному договору за вих. №04/11/2014-1 від 04.11.2014 p., вих. № 04/11/2014-2 від 04.11.2014 p., вих. № 04/11/2014-7 від 04.11.2014 р. шляхом сплати заборгованості, проте вказані вимоги залишені без задоволення. Крім цього, 15 січня 2015 року відповідач звернувся із позовом до Тернопільського міськрайонного суду до [PERSON], [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості, відсотків та пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за кредитним договором №239/2005 від 21 жовтня 2005 року за результатами розгляду якого прийнято судове рішення 26 березня 2015 року. Також, як вбачається із виписки по руху коштів по рахунку, який був відкритий позивальнику [PERSON] на виконання вимог укладеного кредитного договору від 21 жовтня 2005 року №239/2005 за період із 21 жовтня 2005 року по 07.11.2018 року, позичальником [PERSON] здійснювалось останнє погашення заборгованості за вказаним кредитним договором 14 жовтня 2014 року на суму 50 доларів США. Відповідно до ст. 553 ЦК України, під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Згідно із правовими висновками Верховного суду України, викладених в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Відповідно до правових висновків Верховного суду України, викладених в постанові від 26.11.2014року у справі № 6-75 цс14, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Як вбачається із наявної при матеріалах справи копії письмової вимоги до позичальника та поручителя від 04 листопада 2014 року про дострокове погашення кредиту, Кредитором передбачено дострокове повернення кредиту на вимогу банку у термін до 19 листопада 2014 року. Таким чином, кредитодавцем змінено термін виконання Позичальником [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором №289/2005 від 21 жовтня 2005 року, який настав 19 листопада 2014 року. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від19.09.2014 року (постанова від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14), виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Враховуючи те, що кредитор скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості, пред'явивши вимоги до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] у листопаді 2014 року, а тому порука позивача по справі за договором від 21.10.2005 року не припинила свою дію. Крім цього, суд зазначає, що боржником [PERSON], як свідчить виписка про рух коштів по відкритому банківському рахунку, останній платіж за спірним кредитним договором було здійснено 14 жовтня 2014 року у розмірі 50 доларів США, а не 31.03.2011 року, як зазначає позивач, а тому суд вважає такі твердження такими, що не заслуговують на увагу. Також, суд зазначає, що відповідачем ПАТ «Кредобанк» пред»явлено позов до Тернопільського міськрайонного суду до позивача [PERSON] та [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за спірним кредитним договором 15 січня 2015 року, тобто у межах шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України. За наведених підстав, позов [PERSON] про визнання припиненими правовідносин за договором поруки не підлягає до задоволення. Крім цього, відмовляючи у позові, суд враховує, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 березня 2015 року у справі №607/989/15 задоволено позов публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення із [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №239/2005 від 21.10.2005 року. Також, суд зазначає, що не заслуговують на увагу доводи позивача у частині визнання припиненими правовідносин за договором поруки з підстав унесення боржником на рахунок банку 39 000 доларів США, що свідчить що боржник погасив тіло кредиту та сума внесена на рахунок банку перевищує суму вартості заставного майна, оскільки позивачем не враховано ту обставину, що боржником [PERSON] сплачувались усі платежі, передбачені спірним кредитним договором, у тому числі нараховані відсотки та пеня за несвоєчасне виконання своїх зобов»язань, а не лише тіло кредиту. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed