Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

у суд із позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 13027.95 гривень за кредитним договором № б/н від 26 серпня 2016 року звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпро до [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 серпня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків. [PERSON] не виконує належним чином зобов'язань за кредитним договором. За розрахунком, проведеним ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 18 грудня 2017 року загальна сума заборгованості у [PERSON] становить 13027.95 гривень. Не погоджуючись із позовом, відповідач [PERSON] подав зустрічний позов про визнання правочину недійсним, у якому просив визнати договір про надання банківських послуг № б/н, укладений 26 серпня 2016 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 26 серпня 2016 року недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України. Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що [PERSON] є інвалідом другої групи по психіатричному захворюванню, інвалідність встановлена з дитинства безстроково, перебуває на обліку у психоневрологічному кабінеті комунального закладу Остерської міської ради «Остерська міська лікарня», у звязку із чим потребує постійного стороннього нагляду. У звязку із зазначеним, він обмежений здатності контролювати свою поведінку, а тому не усвідомлював своїх дій під час укладання договору позики. Ухвалою суду первісний позов позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було обєднано із зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину недійсним. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав та просив їх задовольнити. При цьому, вважає, що підстав для задоволення зустрічного позову немає. Представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом [PERSON] просив відмовити у задоволенні первісного позову, та задовольнити зустрічні позовні вимоги. У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини: 26 серпня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 500.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків. Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви станом на 31 грудня 2017 року у [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» існує заборгованість у розмірі 13027,95 гривень, із них: тіло кредиту 5843,86 гривень; заборгованість по відсотках за користування кредитом 2128,36 гривень; нараховано пені - 3959,16 гривень; штраф (фіксована частина) 500,00 гривень; штраф (процентна складова) 596,57 гривень. Відповідно до довідки МСЕК сер. МСЕ-ЧНВ №272524 [PERSON], [INFO] має другу групу інвалідності з дитинства, яка встановлена безстроково. Згідно довідки Остерської міської лікарні від 12.02.2018 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку при Остерському психоневрологічному кабінеті по психіатричному захворюванню, являється інвалідом ІІ грипи по психічному захворюванню. Як виходить із довідки управління соціального захисту населення Козелецької районної державної адміністрації від 02.03.2018 року № 08-1160 за [PERSON] здійснює догляд дружина [PERSON], у звязку із чим їй призначена допомога на догляд. Відповідно до висновку № 400 від 04.05.2016 року лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи в наслідок психічного розладу, хворий [PERSON], [INFO], інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, встановленої 08.12.2011 року б/с потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 01.11.2016 року. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину недійсним відхиленню, виходячи з наступного: Відповідно до ч.ч.3,4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч.1,3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2016 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], останній\~отримав кредит у розмірі 500, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та\~\~2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобов'язання, який надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.526\~ЦК України «Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства». \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.527 ЦК України: «Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання». \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.530 ЦК України: «Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)». \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.625 ЦК України: «Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання». \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України: «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором». \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.1054 ЦК України: «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт дає згоду, на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно з п. 2.1.1.12.6 Умов банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до п. 2.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 1.1.3.2.4 Умов банк має право на зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язання за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно з п. 1.1.7.11 Умов Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він лонгується на такий самий термін. У відповідача [PERSON], яким не дотримані умови кредитного договору № б/н від 26 серпня 2016 року, станом на 31 грудня 2017 року перед ПАТ КБ «ПриватБанк» існує заборгованість у розмірі 13027,95 гривень, із них: тіло кредиту 5843,86 гривень; заборгованість по відсотках за користування кредитом 2128,36 гривень; нараховано пені - 3959,16 гривень; штраф (фіксована частина) 500,00 гривень; штраф (процентна складова) 596,57 гривень. У звязку із вищевикладеним, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає. Відмовляючи у задоволені зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину недійсним, суд виходить із наступного: згідно з ч.1\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За положеннями ч.ч. 1, 3\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч.ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила\~ст. 225 ЦК України\~поширюється на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак в момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ним (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Ухвалою суду від 08.06.2018 року за клопотанням представника позивача за зустрічним позовом призначалася судово-психіатрична експертиза позичальника [PERSON], на вирішення якої ставилося питання: - чи усвідомлював [PERSON], [INFO], житель [INFO], значення своїх дій при укладанні договору про надання банківських послуг № б/н 26 серпня 2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанку» № б/н від 26 серпня 2016 року? - чи міг [PERSON] керувати своїми діями при укладанні договору про надання банківських послуг № б/н 26 серпня 2016 року між ним та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанку» № б/н від 26 серпня 2016 року? - чи міг [PERSON] передбачити можливі наслідки невиконання зобовязання за договором про надання банківських послуг, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг на банківському сайті www.privatbank.ua, на момент укладання договору? Оплату за проведення експертизи та надання медичної документації було покладено покласти на [PERSON]. 21.08.2018 року ухвала суду про призначення судово-психіатричної експертизи була повернена з експертної установи без виконання. Як виходить із листа підрозділу судово-психіатричної експертизи Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні від 14.08.20918 року № 07-05/245, на адресу платника 11.07.2018 року було направлено повідомлення і рахунок № 166 від 10.07.2018 року про необхідність оплати призначеної експертизи в сумі 2\~131 грн. 44 коп. Однак до цього часту зазначені кошти на р/рахунок КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», не надходили. Отже, аналізуючи надані докази щодо стану здоровя [PERSON] суд не має можливості встановити той факт, що останній на момент укладення кредитного договору 26.08.2016 року не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Те, що [PERSON] є інвалідом другої групи по психіатричному захворюванню, перебуває на обліку у психоневрологічному кабінеті комунального закладу Остерської міської ради «Остерська міська лікарня», у звязку із чим потребує постійного стороннього нагляду, що могло істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, саме по собі не є підставою для визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених ч. 1\~ст. 225 ЦК України. Обставини, з якими закон повязує застосування ч.1\~ст.225 ЦК\~не знайшли свого підтвердження, оскільки підставою для визнання правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність особи у момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій і керувати ними. Така правова позиція міститься у постанові ВС від 29.02.2012 у справі №6-9цс12. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16\~постанови №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними»\~правила\~статті 225 ЦК\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до\~статті 145 ЦПК\~зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до\~статті 212 ЦПК. Оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що на момент укладення кредитного договору 26.08.2016 року [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними, або був визнаний судом недієздатним чи частково не дієздатним, підстав для визнання договору недійсним суд не знаходить. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи викладене,

Outcome: approved