Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінолюкс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю ЛакіЛюкс» про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи вимоги тим, що 22.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ЛакіЛюкс» укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895RS30111122001, відповідно до якого, з урахуванням внесених договором про внесення змін №1 від 29.07.2013 року, банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності і цільового характеру використання, надання яких мало здійснюватись окремими частинами - траншами, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 6171698,24 грн. на умовах сплати 14,5 % річних та комісій, розмір та порядок сплати яких міститься в Тарифах на послуги по наданню кредиту (додаток № 1 до Договору кредиту) з кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 21.11.2016 року на умовах, визначених цим договором. ТОВ «ЛакіЛюкс» свої зобов'язання за кредитним договором не здійснює, і тому, станом на 16.06.2014 року заборгованість складає 6467275,28 грн., з них: сума заборгованості за кредитом - 5 815 283,55 грн.; сума заборгованості по процентам - 557 944,34 грн.; розмір інфляційних витрат - 56 826,21 грн.; розмір неустойки - 37 221,18 грн. З метою забезпечення належного виконання ТОВ «ЛакіЛюкс» зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22.11.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «ЛакіЛюкс», та ТОВ «Кінолюкс» було укладено договір поруки № ДП 1-895 RS30111122001 та укладено договір поруки №ДП2-895 RS 30111122001 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], відповідно за яким останні зобов'язалися перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ТОВ «ЛакіЛюкс» зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки. Враховуючи викладене, просять суд стягнути солідарно з [PERSON], ТОВ «Кінолюкс» заборгованість в сумі 6467275,28 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - Чорна С.А. позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Суду пояснила, що відповідно до ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Зважаючи на нормі ст.80 ЦПК України, згідно якої ціну позову вказує позивач, вважає за доцільне пред»явити позов до поручителів [PERSON] та ТОВ «Кінолюкс» про солідарне стягненні заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22.11.2011 року в сумі 6 467 275,28 грн. Представник відповідачів ТОВ «Кінолюкс», [PERSON] та третьої особи ТОВ «ЛакіЛюкс» - Суслова І.Є. позов вимоги не визнала, просила у його задоволенні відмовити. Суду пояснила, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України та судової практики, а також роз»яснеь Пленуму Верховного Суду України, порука ТОВ «Кінолюкс» та [PERSON] є припиненою. З розрахунку боргу, поданого позивачем, вбачається, що боржник - ТОВ «ЛакіЛюкс» з січня 2012 року порушував зобов»язання по оплаті відсотків за користування кредитними коштами, а з червня 2013 року не проводив оплату по графіку повернення кредиту згідно з додатку 2 до кредитного договору. Позивач протягом шестимісячного терміну з дня прострочення виконання основного зобов»язання не звернувся до поручителів з відповідною вимогою. Крім того, 29.07.2013р. між позивачем та третьою особою були внесені змін до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії, що призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів. Згоди на внесення таких змін відповідачі не надавали. Викладене дає підстави вважати договори поруки припиненими. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів та третьої особи дослідивши і перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2011 року між позивачем і третьою особою був укладений Договір про надання не відновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001, згідно з яким остання отримала кредит в розмірі в розмірі 6 171 698,24 гривень з умовою повернення рівними частинами відповідно до графіку, що міститься в Додатку № 2 та кінцевим терміном повернення до 21.11.2016 року, зі сплатою відсотків у розмірі 14,50 % річних щомісячними платежами. 29 липня 2013 року між позивачем і третьою особою був укладений Договір про внесення змін до Договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року, яким були внесені зміни щодо умов розрахунку процентної ставки, графіку погашення кредиту та встановлений максимально можливий розмір процентної ставки на рівні 27 % річних, які почали діяти з дня укладання цього договору про внесення змін. 22 листопада 2011 року між Позивачем та ТОВ «Кінолюкс» було укладено договір поруки № ДП 1 - №895RS3011112201 згідно з яким останній поручився перед позивачем за виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором, змін та доповнень в договір поруки не вносилось. 22 листопада 2011 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № ДП 2 - №895RS30111122001, згідно з яким останній поручився перед позивачем за виконання третьою особою зобов'язань за кредитним договором, змін та доповнень в договір поруки не вносилось. 17 червня 2014 року в зв'язку з неплатоспроможністю третьої особи Господарським судом Черкаської області по справі № 925/962/14 винесено Ухвалу про порушення провадження про банкрутство. Вимоги Позивача в справі про банкрутство третьої особи забезпечені заставою майна боржника. 26 травня 2014 року на адресу відповідачів Позивачем були направлені повідомлення про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання. Договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року сторонами було визначено строки оплати процентів щомісячно в період з останнього дня календарного дня поточного місяця по п'ятий календарний день наступного місяця та оплати кредиту рівними частинами до 22 - го числа кожного місяця відповідно до графіка (Додаток № 2). Згідно додатку № 2 договору погашення кредиту рівними частинами починалось з червня місяця 2013 року. Згідно з даними розрахунку заборгованості за Договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року позивача, третя особа систематично порушувала зобов'язання по сплаті процентів в строки передбачені умовами договору починаючи з 2012 року. В червні місяці 2013 року середньомісячний залишок заборгованості по відсотках становив 33 742,67 гривень, станом на 16 червня 2014 року розмір заборгованості по відсотках виріс до 557 994,34 грн. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості банку 25 червня 2013 року сума простроченої заборгованості третьої особи згідно з графіком погашення кредиту була - 118 955,65 гривень, а станом на 23 липня 2013 року заборгованість по черговому платежу за кредитом склала - 264 718,24 гривень. В Додатку № 2 (графік погашення кредиту зі змінами 29.07.13 р.) Договору про зміни до Договору про надання не відновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року, укладеного 29 липня 2013 року, визначено, що погашення кредиту частинами починалось в серпні місяці 2013 року. 23 серпня 2013 року третя особа порушила зобов'язання по оплаті чергового платежу згідно з іншим графіком. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказані вище договори породили певні права та зобов'язання сторін. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з п. 6.1 договору поруки відповідачів цей договір набирає чинності з моменту його укладання уповноваженими представниками сторін та діє до виконання у повному обсязі зобов'язань за Договором кредиту і цим договором. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). Аналогічне роз'яснення міститься п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», про те, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 17 вересня 2014 року в справі № 6- 53цс14 регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Згідно з п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами. З розрахунку заборгованості за Договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року позивача Товариствам з обмеженою відповідальністю «ЛакіЛюкс» систематично порушувало зобов'язання по Договору про надання не відновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року протягом останніх двох років. Складне фінансове становище з початку 2012 року в засіданні підтвердив представник третьої особи, зазначивши, що в зв'язку з неоплатною сум нарахованих процентів до 5 - го числа наступного місяця в рахунок часткового погашення заборгованості по процентах позивачем самостійно списувались з рахунку кошти, відповідно до умов частини другої п. 2.5. кредитного договору, які надходили протягом календарного місяця. Відповідно умов п. 3.2. Договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, у випадках погіршення фінансового стану Позичальника, а у разі неповернення Позичальником Кредиту або його частини, зазначених в пп. 1.1.2. цього Договору, несплати процентів, комісій, неустойки (пені, штрафу), в строки, що передбачені у п.п. 2.5., 2.6., 2.7., цього Договору, звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань за Кредитом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За таких обставин у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 25 червня 2013 року після настання строку погашення чергового платежу, протягом наступних шести місяців. Дата виникнення простроченої заборгованості підтверджується позивачем в наданому Суду розрахунку простроченої заборгованості . Таку вимогу до поручителів ТОВ «Кінолюкс» та [PERSON] банк раніше не пред'являв, лише 26 травня 2014 року надіслав на адресу поручителів повідомлення про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, позов до суду поданий 14.07.2014р. року, тобто вже після спливу встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України - шестимісячного строку. Судом встановлено, що між Банком та третьою особою 29 липня 2013 року укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року, згідно з яким підпункт 2.3.3. п. 2.3. Кредитного договору був викладений в наступній редакції: -2.3.3. Максимально можливий розмір Процентної ставки за Кредитом встановлюється в розмірі не більш ніж 27 % (двадцять сім процентів) річних та застосовується у разі, якщо розмір Процентної ставки за Кредитом, що застосовуватиметься Кредитором в наступному черговому річному періоді перевищуватиме розміру процентної ставки, зазначеної в цьому пункті Договору. Зазначені зміни, згідно Договору про внесення змін № 1 від 29 липня 2013 року, з поручителями позивачем узгоджено не було. Відповідно ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Аналізуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивач пропустив встановлений строк пред'явлення вимоги до поручителів, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів в користь позивача заборгованості за Договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 895RS30111122001 від 22 листопада 2011 року.

Outcome: dismissed