Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Представник заявника адвокат Бурлай Дмитро Валерійович в інтересах заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. В обґрунтування заяви посилався на ту обставину, що заявник є громадянином України, народився в смт Нововоронцовка Херсонської області, закінчив Нововоронцовську середню школу та в 1974 році отримав паспорт громадянина колишнього СРСР. Маючи намір оформити пенсію за віком, в 2017 році виявив втрату паспорту громадянина СРСР. Після звернення до Нововоронцовського районного сектору Управління державної міграційної служби в Херсонській області, отримав відмову в оформленні паспорту у зв`язку з не підтвердженням належності до громадянства України. Оскільки встановлення факту заявнику необхідно для отримання паспорту громадянина України, представник заявника просив заяву задовольнити та встановити, що [PERSON] [INFO] , уродженець смт Нововоронцовка Херсонської області станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України в смт Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області. До початку розгляду справи по суті, представник заявника уточнив вимоги. Посилався на ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», за якою особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Також, однією з підстав задоволення заяви зазначав положення п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», за яким безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Тому, представник заявника просив встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженець смт Нововоронцовка Херсонської області, постійно проживав на території України станом до 24.08.1991 року. У судовому засіданні заявник, представник заявника заяву підтримали, просили задовольнити з підстав зазначених у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, щодо задоволення уточнених позовних вимог про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року не заперечував. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник заявника посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] вступив до Нововоронцовської середньої школи 01.09.1964 року, закінчив школу 27.06.1974 року (а.с.7-8). З копії диплому серії [NUMBER] від 27.06.1981 року вбачається, що [PERSON] вступив у 1978 році та 1981 році закінчив повний курс Скадовського радгоспу технікуму Укр НДС рису за спеціальністю агрономія (а.с.9). Таким чином, [PERSON] з 1964 року по 1974 рік дійсно проживав у смт Нововоронцовка Херсонської області, з 1978 року по [INFO] в м. Скадовськ Херсонської області. Щодо встановлення факту постійного проживання в смт Нововоронцовка Херсонської області до 24.08.1991 року, суд зазначає наступне. З наданих представником заявника доказів у підтвердження такого факту, а саме: довідки Нововоронцовського РС УДМС України в Херсонській області вих. №3367 від 22.03.2019 року (а.с.3), відповіді Нововоронцовського РС УДМС України в Херсонській області №27/3367 від 22.03.2019 року (а.с.4), довідки про пересування Нововоронцовського РС УДМС України в Херсонській області вих. №27/1266 від 17.09.2017 року (а.с.5) вбачається, що підстав для отримання паспорту громадянина України немає, оскільки відсутнє підтвердження належності до громадянства України. Разом з тим, за довідкою пересування вбачається, що вона видана громадянину Російської Федерації [PERSON] , [INFO] для слідування до Консульства Російської Федерації для отримання національного паспорту. Також, у підтвердження вказаного факту, заявник заявив клопотання про допит свідків, а саме: [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні пояснили, що знають [PERSON] та підтверджують те, що останній станом до 24.08.1991 року проживав в смт Нововоронцовка Херсонської області, інколи відлучався в республіку Комі. Суд критично ставиться до наданих пояснень, оскільки свідки стверджуючи, що дуже добре знають заявника та товаришують з ним з 1973 року, 1980 року не змогли пояснити періоди проживання заявника у смт Нововоронцовка, у яких військах служив та чи були у заявника діти, де саме проживав заявник, з ким, де працював, а відтак вважати, що зі спливом понад 28 років свідки, без зазначення обґрунтованих підстав могли пам`ятати таку обставину, підстав немає. Інших доказів щодо підтвердження факту постійного проживання в смт Нововоронцовка Херсонської області до 24.08.1991 року, представник заявника, заявник не надав. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 30.08.1982 року по 02.06.1992 року перебував на військовому обліку в «Печорском ОГВК Коми ССР» та з 15.07.1997 року знову був прийнятий на військовий облік вказаного військового комітету (а.с.56-58). З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що починаючи з 1987 року останній працював у Печорському регіональному училищі та з періоду з 05.06.1989 року по 01.06.1992 року обіймав посаду майстра виробничого навчання (а.с. 61-64). Таким чином, указані обставини спростовують факт постійного проживання заявника в смт Нововоронцовка Херсонської області до 24.08.1991 року. Крім того, заявник не надав доказів щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця свого проживання на території України. Також, ні в первісній заяві, ні в уточненій заяві не зазначав, за якою адресою він постійно проживав на території України, не надав такі пояснення й у ході судового розгляду та не подав відповідні докази, а також не зазначав неможливості їх подання, щоб підтвердити такі обставини. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності дост.318\~ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.\~ Отже, у судовому засіданні не доведено факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року. Представник заявника, заявник не зазначали точні проміжки часу (місяць, рік початку та закінчення) проживання заявника на території України, не зазначали адреси проживання заявника на території України. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що починаючи з 1987 року останній працював у Печорському регіональному училищі та з періоду з 05.06.1989 року по 01.06.1992 року обіймав посаду майстра виробничого навчання; з 30.08.1982 року по 02.06.1992 року перебував на військовому обліку в «Печорском ОГВК Коми ССР» та з 15.07.1997 року знову був прийнятий на військовий облік вказаного військового комітету. Щодо посилання представника заявника на наявність за ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» підстави для реєстрації заявника як громадянина України, суд зазначає, що у вказаному провадженні з`ясовувалися підстави для встановлення факту проживання заявника на території України до 24.08.1991 року, а не визначалися підстави для реєстрації заявника як громадянина України. Також, суд враховує позицію представника заінтересованої особи, за якою останній не заперечував проти задоволення заяви, однак звертає увагу на ту обставину, що вимога про встановлення факту проживання заявника до [INFO] року охоплює встановлення факту проживання заявника на території України у період, в який заявник працював за межам України, а відтак і проживав за її межами. Враховуючи, що у судовому засіданні не встановлено факту постійного, безперервного проживання заявника на території України до24.08.1991 року, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed