Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

08.06.2017 року Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області звернулась до суду із позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на слідуючі обставини. Відповідач - [PERSON], 1979 року народження є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], мати дитини - [PERSON] померла 10.11.2015 року. З того часу дівчинка проживала та виховувалась батьком. В січні 2016 року відповідач, в стані алкогольного сп'яніння, вчинив психологічне насилля по відношенню до доньки, в зв'язку з чим остання з 02.02.2016 року тимчасово проживала в родині тітки [PERSON] та відвідувала Татарбунарську ЗОШ І-ІІІ ступенів. Батько деякий час перебував на реабілітації, як учасник бойових дій, який з 12.10.2014 року по 28.09.2015 року брав участь в антитерористичній операції в Донецькій області. В липні 2016 року неповнолітня [PERSON] поїхала відвідати батька за місцем проживання та з початку навчального року не приступила до навчання. З відповідачем та дівчинкою неодноразово проводилась профілактично-роз'яснювальна робота щодо повернення дівчини до навчання або влаштування її до державного закладу по заяві, в зв'язку зі складними життєвими обставинами. Так, з 18 жовтня 2016 року, по заяві батька, [PERSON] перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в смт. Тарутине Одеської області. За час перебування дівчинки в Центрі, батько жодного разу її не відвідав, спілкувався з нею лише в телефонному режимі. За місцем мешкання відповідач не створив належних умов для повноцінного розвиту дитини, характеризується посередньо, схильний до зловживання алкоголю. Тому, Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області звернулась до суду із заявою в інтересах неповнолітньої дитини до відповідача про відібрання у нього дитини без позбавленням батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею повноліття на користь опікуна, чи закладу, де буде утримуватись дитина. Представник служби у справах дітей Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області Данильченко О.П. в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про слухання справи у її відсутність та просила задовольнити вимоги позову (а.с. 31 ). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - виконкому Жовтоярської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, вимоги позову Татарбунарської районної державної адміністрації підтримала в повному обсязі (а.с.27). Прокурор надав до суду заяву, якою підтримав вимоги позову, вважаючи за доцільне відібрати неповнолітню дитину у відповідача [PERSON] без позбавленням його батьківських прав та стягнути з нього аліменти на її утримання в законодавчо встановленому розмірі на користь опікуна, прийомних батьків чи закладу, де буде утримуватись дитина. Враховуючи наявність заяв позивача та третьої особи про слухання справи у їх відсутність, а також заяви відповідача про розгляд справи у його відсутність, просила фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснювати (а.с.34) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 23 ). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх не-обхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідаль-ність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також пе-редбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'яз-ку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. Підставою для відібрання дитини, згідно положень ст.164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров"я та морального виховання. Правовий сенс відібрання дитини за ст.170 СК України полягає в екстренності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що суд може з врахуванням характеру поведінки і особи батьків та інших конкретних обставин, не позбавляти відповідачів батьківських прав, вирішивши питання про відібрання дітей і передачу їх органу опіки та піклування, якщо цього вимагають інтереси дітей. Статею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. З висновку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області (а.с.3) вбачається, що вказаний орган вважає за доцільне відібрати неповнолітню дитину [PERSON], 2002 року народження від батька [PERSON], 1979 року народження, без позбавлення його батьківських прав, оскільки за час перебування дівчинки в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, тобто з жовтня 2016 року, батько жодного разу її не відвідав, спілкувався з нею лише в телефонному режимі, він схильний до зловживання алкоголем, для дівчинки не створює належних умов для повноцінного розвитку, характеризується посередньо. Із копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.10.2002 року, виданого Жовтоярською сільською радою Татарбунарського району (а.с.4), видно, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 12.11.2015 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] в м. Татарбунари Одеської області. Із довідки за №273, виданої Жовтоярською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 26.04.2017 року слідує, що [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], до складу сім'ї входять: батько - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Із характеристики, виданої Жовтоярською сільською радою Татарбунарського району Одеської області вбачається, що відповідач [PERSON], який зареєстрований та мешкає по [ADDRESS], зарекомендував себе з посередньої сторони, брав участь в АТО (антитерористичній операції), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, схильний до зловживання алкогольними напоями, скарг від сусідів та односельчан на [PERSON] до теперішнього часу до сільради не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 7). Із інформації, наданої Центром соціально-психологічної реабілітації дітей служби у спра-вах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 13.03.2017 року (а.с.10) слідує, що за час перебування дитини [PERSON], [INFO] у закладі, її батько, [PERSON] жодного разу не відвідував доньку. Батько щодня спілкується з донькою в телефонному режимі, цікавиться її життям, здоров'ям та навчанням в школі, після закінчення навчального року дівчинка хоче жити разом з батьком. З актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 16.05.2017 року (а.с.14) та від 12.01.2016 року /а.с.15-16/ видно, що відповідач проживає за адресою [ADDRESS] Разом з ним, на початок 2016 року проживала донька. На подвір'ї домогосподарства брудно, все заросло бур'яном, зі слів сусідів стало відомо, що батько дівчинки [PERSON] схильний до зловживання алкогольними напоями, не має авторитету у доньки, дівчинка схильна самовільно залишати домівку, до виховання та утримання доньки батько відноситься безвідповідально. Також встановлено, що будинок перебуває в задовільному стані, але в кімнатах брудно, холодно, у дитини є окрема кімната, яка облаштована необхідними меблями, предметами побуту, взагалі в будинку не створено умов для повноцінного розвитку дитини. На аркуші справи 17 міститься інформація, надана на запит Служби у справах дітей Татарбунарської райдержадміністрації (а.с.17), з якої слідує, що відділ освіти Татарбунарської райдержадміністрації ставить до відома, що учениця 8-го класу Татарбунарської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 ім. В.З.Тура - [PERSON], 2002 року народження, з 01.09.2016 року та по 20.09.2016 року не відвідує навчальні заняття. Галина навчається в школі з 02.02.2016 року, навчальні заняття відвідувала систематично, проживала з тіткою за адресою: [ADDRESS], зараз живе з батьком в с.Жовтий Яр, Татарбунарського району Одеської області. Дослідивши надані сторонами докази, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], не створення відповідачем належних умов для повноцінного розвитку дитини, відсутність з його боку турботи та контролю за її вихованням. Враховуючи наведене, за відсутності заперечень відповідача (а.с.23), повної підтримки вимог позову прокурором та представником органу опіки та піклування виконкому Жовтоярської сільської ради(а.с.27,34), суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову про відібрання у відповідача [PERSON] його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] без позбавлення його батьківських прав, оскільки судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує належних умов для розвитку своєї доньки, за час перебування дівчинки в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, тобто з жовтня 2016 року, жодного разу її не відвідав, спілкувався з нею лише в телефонному режимі. Крім того, задовольняючи позов, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, виходячи із встановленого законом обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, яка звернулася до суду з вимогою щодо стягнення аліментів на утримання дитини, звільнена від сплати судового збору за пред'явлення цієї вимоги. Отже, з урахуванням того, що судовий збір за подання до суду органом опіки та піклування позовної заяви про захист прав малолітніх дітей не справляється, і позивач також звільнений від сплати судового збору за подання вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд вважає, що збір за подання двох вимог немайнового характеру у загальному розмірі 1280грн. (640 х 2) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Outcome: approved