Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування поданої заяви вказала, що [INFO] внаслідок ДТП, загинув чоловік її рідної тітки по лінії матері, [PERSON] . За ступенем спорідненості [PERSON] доводився заявнику дядьком. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із приватного будинку за адресою [ADDRESS] , який належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу та будинку за адресою [ADDRESS] , який був прийнятий, як спадщина чоловіком після смерті дружини. У будинку по [ADDRESS] [PERSON] постійно проживав із дружиною упродовж подружнього життя та продовжував жити по день своєї смерті. Заявник вказала, що на день загибелі дядько був вдівцем. Його дружина, а її рідна тітка [PERSON] раптово померла [INFO] , дітей у подружжя не було та на той час її дядько знаходився у скрутному становищі. За місяць до смерті дружини, у жовтні 2005 року, [PERSON] потрапив у ДТП та за її наслідками був покалічений, йому зробили внутрішньочеревну операцію та наклали гіпс на зламані кінцівки, був повністю безпорадний, потребував постійного догляду, не міг самостійно обслуговувати себе, не міг ходити, у нього погіршився зір. Заявник, зазначила, що купляла йому ліки, продукти харчування, готувала їжу, прибирала у будинку, працювала на присадибній ділянці та все це цілком природно відбувалося без будь-якого юридичного оформлення, без будь яких умов. Для зручності в обслуговуванні хворого, заявник зазначила, що перевезла у будинок по [ADDRESS] зі свого будинку по [ADDRESS] частину своїх речей, одяг, деякі меблі, швейну машинку, тощо. Після лікування такі сімейні відносини продовжилися 12 років до дня його трагічної смерті, поховання якого також здійснювала вона. Вважає, що оскільки [PERSON] фактично став членом її сім`ї, за відсутності інших спадкоємців, заявник може бути закликана до спадкування у якості спадкоємниці четвертої черги за законом. Після смерті [PERSON] , заявник звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого, однак нотаріусом було роз`яснено, що для визнання її спадкоємницею четвертої черги за законом щодо спадщини померлого [PERSON] , повинна надати у нотаріальну контору рішення суду про те, що їхні фактичні сімейні відносини із [PERSON] є юридично встановленим фактом, оскільки нотаріус не має можливостей встановлювати обставини, які потребують доведенню. Посилається на статтю 1264 ЦК України якою передбачено, що за відсутністю інших спадкоємців, «четверта черга спадкоємців за законом це особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш п`яти років на день смерті спадкодавця». Шлюбу між нею та померлими не було, кровне споріднення було із його дружиною, не було реєстрації проживання за однією адресою, проте, фактично із листопада 2005 року до його загибелі у листопаді 2017 року, проживали однією сім`єю. Встановлення юридичного факту проживання із [PERSON] однією сім`єю необхідно заявнику для проведення дій юридичного характеру в майбутньому у разі визнання її спадкоємицею четвертої черги за законом. На підставі викладеного [PERSON] звернулася до суду та просила встановити юридичний факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з нею та встановити юридичний факт, що на час відкриття спадщини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю понад 5 років - із листопада 2005 року по листопад 2017 року. У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримувала та просила про їх задоволення із викладених у ній підстав. Представники Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори, Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши письмові докази, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.11.2017 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 73 роки, про що Книзі реєстрації смертей зроблено запис № 416. Згідно акту від 13 квітня 2018 року складеного депутатом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області Солошенко В.Ф. та підпис, якого засвідчено сільським головою Дідок В.О., зазначено, що [PERSON] у господарюванні та обслуговуванні будинку і присадибної ділянки за адресою: [ADDRESS] , постійно допомагала родичка, мешканка села, [PERSON] , понад десять років. Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 18.04.2018 року № 385 [PERSON] , вбачається, що вона проживала та вела сумісне господарство разом з [PERSON] з листопада 2005 року по день його смерті [INFO] , актовий запис № 416 від 16.11.2017 року, за адресою: [ADDRESS] . Згідно реєстраційного посвідчення № [NUMBER] , виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, житловий будинок в [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору-купівлі продажу житлового будинку від 20.11.2009 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2445. З заяви про прийняття спадщини за № 415 вбачається, що [PERSON] , 26 березня 2018 року звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після померлого [PERSON] [PERSON] зазначила, що нотаріусом їй було роз`яснено, що для визнання її спадкоємницею четвертої черги за законом щодо спадщини померлого [PERSON] , повинна надати у нотаріальну контору рішення суду про те, що їхні фактичні сімейні відносини із [PERSON] є юридично встановленим фактом, оскільки нотаріус не має можливостей встановлювати обставини, які потребують доведенню. За ч. 1 та ч. 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». На підставі викладеного, можна дійти висновку, що до "інших" підстав створення сім`ї слід віднести: проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу; опіку та піклування над дітьми; патронат над дітьми; прийомну сім`ю; дитячий будинок сімейного типу; фактичне прийняття дитини на виховання. Допитана у судовому засідання свідок, [PERSON] , суду пояснила, що з [PERSON] перебуває в дружніх стосунках. З матір`ю [PERSON] - [PERSON] , дружили сім`ями та вони завжди запрошували її на всі свята та застілля. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були, як одна родина. В 2005 році померла, [PERSON] , [PERSON] був після операції, а [PERSON] постійно допомогла йому та коли він одужав у 2009 році вони стали близькими та іноді [PERSON] залишалася ночувати у [PERSON] , який проживав у с. Демидів. Зазначила, що [PERSON] мала родинні відносини з [PERSON] . В 2017 році сталося ДТП та [PERSON] помер. Свідок, [PERSON] , суду пояснила, що з [PERSON] перебуває в дружніх стосунках понад 50 років. Знайома з [PERSON] , він був чоловіком рідної тітки [PERSON] - [PERSON] та проживав в [ADDRESS] , спільних дітей останні не мали. Усі родичі [PERSON] проживали за кордоном в Росії. Після того, як [PERSON] потрапив в аварію у 2005 році та після смерті [PERSON] (листопад 2005 року) заявниця [PERSON] завжди допомогала [PERSON] . Зазначила, що при житті [PERSON] просила племінницю [PERSON] не покидати після її смерті її чоловіка [PERSON] та допомагати йому. [PERSON] з 2005 року надавала допомогу [PERSON] , оскільки після ДТП він потребував сторонньої допомоги та [PERSON] була змушена йому допомагати. Фактично весь час, з 2005 року, з початку рідко, а далі коли вийшла на пенсію весь час була [PERSON] на вул. Річній та доглядала за [PERSON] і купували все необхідне за власні кошти. [PERSON] про родичів ніколи не розповідав. У 2017 році після ДТП [PERSON] помер, похоронами займалася заявниця та до сьогоднішнього дня доглядає за його могилою. Свідок [PERSON] суду пояснив, що прізвищ [PERSON] та [PERSON] не пам`ятає, але спілкувався з ними добре та мав дружні відносини. Зазначив, що [PERSON] після того, як [PERSON] потрапив у ДТП, допомагала йому у всьому і готувала, і прибирала. Коли приїжджав до заявниці то її вдома не було, тому, що вона постійно була у [PERSON] , вони разом зустрічали Нові роки - [PERSON] є племінницею [PERSON] . Мати [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Щодо рідних [PERSON] нічого не відомо, матір [PERSON] ніколи не бачив. Зазначив, що у [PERSON] та [PERSON] були родинні відносини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що може засвідчити про те, що з [PERSON] є не лише родичем, а фактично він замінив йому дідуся та не зважаючи на різницю у віці зазначив, що вони були друзями. Після смерті [PERSON] , зазначив, що вони проводили багато часу разом та після аварії у 2005 році [PERSON] став себе погано почувати і він практично знаходився на їх утриманні та було прийнято рішення, що [PERSON] переїде до будинку [PERSON] , що знаходиться у [ADDRESS] . Зазначив, що [PERSON] за життя не оформлював на їх спадщину, оскільки мав певний страх. [PERSON] зазначив, що був їх членом сім`ї. [PERSON] була вимушена його обслуговувати та коштів у останнього не було. [PERSON] за життя говорив, що інших родичів він не має. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з сім`єю [PERSON] , [PERSON] з часу одруження з [PERSON] , а саме з 1998 року. Після того, як [PERSON] потрапив у 2005 році у ДТП, було прийнято рішення, що свекруха - [PERSON] переїде до нього проживати, у зв`язку із чим частину її речей було перевезено до будинку [PERSON] , що знаходиться у [ADDRESS] . [PERSON] допомагала [PERSON] по господарству, на городі, купувала ліки за власні кошти, тобто проживали, як одна сім`я. Як вбачається з вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З огляду на засади змагальності у цивільному судочинстві заявник, звертаючись до суду з вказаною заявою, мала би довести шляхом надання суду належних та допустимих доказів, що вона не менше 5 років до дня смерті [PERSON] проживала з ним однією сім`єю, а саме, що вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Проте на думку суду, перелічені документи та покази допитаних у судовому засіданні свідків не можуть бути достатнім доказом того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю в розумінні ст. 3 СК України. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження обставин, які свідчать про проживання заявника з особою, яка померла, однією сім`єю, у тому числі щонайменше як п`ять років. Суд вважає, що заявником вказані обставини не доведені. Так, заявником, суду не було надано жодних документальних доказів, зокрема, чеків на придбання ліків, продуктів, речей, інші документальні підтвердження, тощо, які б підтвердили взаємні права та обов`язки між нею та [PERSON] , а з пояснень свідків у судовому засіданні встановлено, що вона враховуючи стан здоров`я та вік [PERSON] , підтримувала його та надавала допомогу. Більш того, як пояснили свідки у позивача є своя сім`я, що проживає у [ADDRESS] , саме ці обставини в судовому засіданні підтвердила і заявниця, пояснивши суду, що вона з 09.09.1972 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , вони мають дітей та зареєстровані у [ADDRESS] . Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Кодексу сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, право осіб на створення сім`ї без шлюбу законом не заборонено. Проживання жінки та чоловіка без шлюбу може бути підставою для створення сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. З огляду на викладене, перебування жінки та чоловіка у зареєстрованому шлюбі, що є підставою для створення однієї сім`ї, виключає одночасне створення обома або одним з них на інших не заборонених законом підставах іншої сім`ї, зокрема шляхом проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно, перебування чоловіка та жінки або одного з них у зареєстрованому шлюбі виключає можливість встановлення щодо обох або одного з них факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою особою. Крім того, доводи заявника про наявність спорідненості із померлим, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи у суді, оскільки померлий був чоловіком тітки заявника, що відповідно до вимог законодавства виключає кровну спорідненість між заявником та померлим. Заявником не надано суду доказів, на підтвердження наявності спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин з [PERSON] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, виходячи з наданих матеріалів справи, слід зазначити, що доказів проживання однією сім`єю, спрямованих на довготривалі відносини в спірний період, крім своїх пояснень, заявниця суду не надала. Пояснення свідків, на які посилається заявник, не можуть бути єдиною підставою для встановлення такого факту. Інформація, зазначена у виданій Демидівською сільською радою довідки не містить даних про те з яких саме джерел виходила сільська рада при їх виданні, а покази свідків не є беззаперечними доказами на підтвердження тих обставин, що між [PERSON] та [PERSON] існували усталені відносини, що притаманні сім`ї в розумінні частини 2 статті 3 СК України, враховуючи також той факт, що [PERSON] надала суду документи про те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Таким чином, доводи заявника про те, що вона проживала з [PERSON] з 2005 року однією сім`єю, матеріально його забезпечувала, вела з ним спільне господарство, надавала іншу допомогу, здійснювала його поховання не спростовують установлені судом обставини, не підтверджують факт ведення спільного побуту і наявності взаємних прав й обов`язків та не можуть бути підставою для задоволення заяви. У судовому засіданні не встановлено факту проживання заявника з померлим однією сім`єю, оскільки заявником належним чином не доведено, що вона та [PERSON] спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, що є характерними ознаками сім`ї.. Посилання заявника на вирішення всіх питань, пов`язаних з лікуванням, також не можуть свідчити про існування саме сімейних відносин, а не відносин, що ґрунтуються на співчутті та бажанні допомогти людині, з якою тривалий час перебувала у дружніх відносинах та яка потрапила у важку ситуацію. Надані суду докази на підтвердження отримання лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] , дозволу на кремацію тіла останнього, праху спадкодавця, понесення останньою витрат на поховання в своїй сукупності свідчать про обставини, що виникли вже після смерті спадкодавця та не є достатніми доказами на підтвердження факту існування саме сімейних стосунків не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків. У свою чергу, заявник доводячи дані факти обмежився лише показами свідків. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Проте, [PERSON] не надала належних та достатніх доказів проживання з особою, яка померла, однією сім`єю що найменше п`ять років. Оскільки судом не встановлено факту спільного проживання, наявність взаємних прав і обов`язків, спільного побуту, у задоволенні вимог заяви про встановлення юридичного факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з заявником та встановлення юридичного факту, що на час відкриття спадщини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю понад 5 років - із листопада 2005 року по листопад 2017 року необхідно відмовити.

Outcome: dismissed