Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

позивач за первісним позовом звернувся в суд із позовними вимогами, які декілька разів уточняв, та в кінцевій редакції позову просить визнати в цілому недійсним кредитний договір від 24.06.2008 року №0016/08/6.10-ZNv та іпотечний договір від 24.06.2008 року; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сліпенького Л.Р. від 23.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №190; визнати прилюдні торги 24.10.2012 року щодо продажу лоту №5: трикімнатної квартири загальною площею 66,7 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], недійсними та такими, що проведені з порушенням вимог закону; визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів №1412316-5, затверджений 24.10.2012 року; визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 07.11.2012 року трикімнатної квартири, загальною площею 66,7 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], затверджений начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області [PERSON] 22.08.2014 року; визнати недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів - квартири [ADDRESS] які відбулися 24.10.2012 року, на підставі складеного та затвердженого акту державного виконавця про проведені торги від 07.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2715 із скасуванням державної реєстрації права власності на підставі нього. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги [PERSON], подала до суду позов, який ухвалою суду від 07.04.2014 року прийнятий для розгляду в одному провадженні із первісним позовом, яким просить визнати ПАТ «Банк Форум» таким, що неналежним чином виконувало свої зобов'язання перед позивачем по договору поруки від 24.06.2008 року та визнання припиненим вказаного договору поруки. Позивач за первісним позовом [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2008 року між ним та АКБ «Форум» було укладено кредитний договір №0016/08/6.10-ZNv та іпотечний договір. За своєю правовою природою вказаний кредитний договір є договором про надання споживчого кредиту, а відтак правовідносини, що виникають із нього повинні регулюватися спеціальним Законом України «Про захист прав споживачів». Проте вважає, що на момент укладення договору відповідачем положення зазначеного Закону дотримані не були, зокрема ним не було виконано переддоговірну роботу, оскільки його, як споживача, в письмовому вигляді і під розписку не було повідомлено про порядок та умови кредитування у формі визначеній постановою Національного Банку України №168 від 10.05.2007 року, не надано вичерпної інформації про вартість кожного з альтернативних варіантів надання послуг, про методику банку для визначення валютного курсу, не попереджено про можливі валютні ризики. При цьому вважає, що така інформація має бути надана не просто у письмовій формі, а міститися у самому договорі. Також вказав, що при підписанні кредитного договору йому надали на окремому листку «Умови кредитування», в яких було зазначено суму кредиту - 40000 $ на споживчі потреби, термін - 120 місяців, відсоткова ставка - 13,5% зі щомісячною сплатою, рахунок для сплати кредиту, валюта: 980 - гривня. Умови кредитування не були підписані та не завірені печаткою Банку. Ні у п.2.2., ні у будь-якому іншому пункті Кредитного договору, не розшифровано вартість послуг на користь третіх осіб. Графік погашення кредиту взагалі не видавався, які суми на які рахунки зараховувалися невідомо. При цьому вважає, що відповідачем не було дотримано вищезгаданих Правил, згідно п.3.4 яких Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтування вартості супутньої послуги в тому числі тарифи нотаріусів, страхових компаній, що на його думку призвело до встановлення у п.3.4 кредитного договору монопольного права Банку на визначення страхової компанії. Крім цього оскаржувані договори не відповідають іншим нормам цивільного законодавства, зокрема щодо можливості висловлювати власне волевиявлення, в тому числі щодо розкриття банківської таємниці, а саме що п.3.1.2 кредитного договору передбачено можливість банку без його згоди звертатися до інших осіб щодо з'ясування його фінансового становища, розголошення іншої інформації, що містить банківську таємницю. Також п.3.3.5 кредитного договору неправомірно йому встановлено обмеження щодо встановлення правовідносин з іншими кредитними установами, що стримує розвиток споживчого кредитування, обмежує його вільне волевиявлення щодо надання поруки. За наведених обставин вважає, що при укладенні кредитного та іпотечного договорів Банком не було дотримано в повній мірі зазначених вимог передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» та Постановою №168, порушено ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», якою заборонено включати до кредитного договору положення, які є несправедливими, тобто суперечать принципу добросовісності, наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, а умови договору, що обмежують права споживача є недійсними. Крім цього вважає, що відповідачем порушено положення ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якими забороняється ведення нечесної підприємницької практики, що вводить споживача в оману або є агресивною. А відтак вважає, що в силу положень ч.1 ст. 215 ЦК України, вказані правочини підлягають визнанню недійсними. Крім цього, положення кредитного договору та іпотечного договору в частині запису «який проживає за адресою: [ADDRESS]» підлягають визнанню недійсними з огляду на те, що ним як в заяві про отримання кредиту, так і в інших документах зазначалася єдина адреса проживання [ADDRESS], і Банком неправомірно було зазначено іншу адресу у договорах. Крім цього позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Сліпенького Л.Р. від 23.01.2009 року з огляду на таке. Зазначив, що відповідно до п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а також ст. 88 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус вправі вчиняти виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. Тобто нотаріус міг би видати виконавчий напис за умови представлення банком виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків, у відповідності до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також за наявності заяви боржника про підтвердження суми боргу, письмової відповіді боржника стягувачу про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо. Проте, нотаріусом вчинено виконавчий напис на підставі лише двох документів: заяви банку та копії вимоги Банку до боржника, які різняться сумами заборгованості, та не підтверджують безспірності заборгованості, не встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Також банк просив звернути стягнення на предмет застави, хоча такого договору між ними не укладалося. Крім цього банком порушено процедуру повідомлення його про ініціювання ним позасудової процедури звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. А тому в цій частині також просить позов задоволити. Крім цього вважає, що сама процедура виконання виконавчого напису державним виконавцем проведена з грубими порушеннями, прилюдні торги є незаконними, а документи за результатами їх проведення, зокрема протокол проведення прилюдних торгів, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів є недійсними з огляду на таке. Про початок виконавчого провадження на підставі виданого виконавчого напису нотаріусом він не був належно повідомлений, про звернення стягнення на предмет іпотеки в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» він був повідомлений лише після проведення самих торгів, а також початкова ціна предмета іпотеки не була визначена за його згодою. Дані обставини вплинули на неможливість його участі у вказаній процедурі, він був позбавлений можливості впливати на правильність визначення вартості предмета іпотеки. Крім цього, він був позбавлений можливості добровільного виконання зобов'язання до моменту початку прилюдних торгів. Також організатором торгів було розміщено повідомлення про початок проведення торгів з порушенням визначених строків положеннями ст. 43 Закону України «Про іпотеку», надано не повну інформацію про об'єкт торгів, що зменшило потенційне число покупців. Також в порушення ст. 45 Закону України «Про іпотеку» ПП «НИВА -В.Ш.» не надіслала йому, як іпотекодавцю, копію протоколу про проведення прилюдних торгів та акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки. Всі ці порушення призвели до формування ціни предмету торгів з порушенням його права на реалізацію предмета іпотеки за щонайкращою ціною, позбавлення його можливості взяти участь в торгах та виконавчій процедурі, впливати на процес визначення ціни та залучення більшої кількості потенційних покупців. А тому просить позов задоволити. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що в забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] за умовами кредитного договору від 24.08.2008 року, між нею та АКБ «Форум» було укладено договір поруки від 24.06.2008 року, відповідно до умов якого вона взяла на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність із кредитором у випадку порушення ним кредитних зобов'язань. Одночасно п.4.1 договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимогу до поручителя. Оскільки такий строк настав у листопаді 2008 року, і вимоги про виконання кредитного зобов'язання кредитором до неї протягом року з цього часу не заявлено, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя [PERSON] з аналогічних підстав, також вважає підставним позов [PERSON] у зв'язку із припиненням дії поруки за умовами договору від 24.06.2008 року. При цьому вважає, що позовна давність для вимог про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів, оскільки строк дії кредитного договору не закінчився, на даний час такий не є виконаний. Представник третьої особи [PERSON]- [PERSON], який одночасно представляв інтереси позивача [PERSON] в судовому засіданні 15.05.2015 року підтримав позов третьої особи, з аналогічних мотивів викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Також з мотивів наведених позивачем за первісним позовом підтримав заявлені ним вимоги. В останні судові засідання належно повідомлені третя особа, її представник не з'явилися, причин своєї неявки не повідомили, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у їх відсутності. Представник ПАТ «Банк «Форум» в судовому засіданні 15.05.2015 року відносно позову заперечив, суду пояснив, що немає підстав для визнання недійсним кредитного договору, укладеного між сторонами, внаслідок зазначення адреси боржника по [ADDRESS] оскільки згідно паспортних даних позивача, за вказаною адресою він був зареєстрований, а відтак ними правомірно у договорі було зазначено адресу: : [ADDRESS]. Крім цього, в частині цих вимог, а також поданих позивачем уточнень щодо визнання в цілому недійсними кредитного та іпотечного договорів подав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки договори укладені 24.06.2008 року за безпосередньої участі позивача, про їх умови позивач знав на момент укладення, а відтак безпідставно пропустив трирічний строк на звернення до суду із вказаними вимогами. Щодо правомірності звернення про видачу виконавчого напису нотаріуса та самої видачі виконавчого напису вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки позивачем було допущено заборгованість за кредитним договором, йому надсилалася вимога про погашення простроченої заборгованості, яка йому була вручена, і яка залишена ним без виконання, а тому у них виникло право на дострокове стягнення усієї заборгованості у визначеному договором та законом порядку. При цьому вважає, що позивач на той час визнавав заборгованість, розмір такої не оспорював, така була розрахована у відповідності до умов договору, а тому вважає виконавчий напис законним. Саму процедуру проведення прилюдних торгів вважає законною, проведеною у відповідності до чинного законодавства, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Крім цього, оскільки строк дії кредитного договору визначений до 2018 року, а відтак порука [PERSON] не припинила своєї дії. Одночасно, до неї жодних вимог про погашення кредитного зобов'язання не висувалося, Банком обрано інший спосіб захисту свого порушеного права. Тому просить відмовити у задоволенні позову третьої особи. В наступні судові засідання представник відповідача ПАТ «Банк «Форум» не з'явився, подавав заяву про слухання справи в судовому засіданні 10.06.2015 року у його відсутності, про причини своєї неявки у подальші судові засідання суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача ПП «Нива-В.Ш.» Пащук А.І. в судовому засіданні 15.05.2015 року відносно позову заперечив, суду пояснив, що на підставі укладеного договору від 23.08.2012 року між ними та відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 23.08.2012 року здійснювалося надання послуг по реалізації арештованого майна - квартири [ADDRESS] шляхом його продажу на прилюдних торгах, на яке звернуто стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса. Отримавши від виконавчої служби пакет необхідних документів, вони приступили до організації проведення прилюдних торгів. При цьому строки повідомлення про проведення прилюдних торгів ними дотримано, оскільки повідомлення про перші торги 28.09.2012 року ними розміщено 09.10.2012 року в газетах «Високий Замок» та «Львівська пошта», а про повторні торги 24.10.2012 року розміщено оголошення в цих же друкованих засобах масової інформації 09.10.2012 року. Щодо неповноти поданої інформації про проведення прилюдних торгів, та переможця торгів заперечив, вважає, що така як у друкованих засобах масової інформації, так і на веб-сайті була розміщена у повному розмірі та доступному змісті, крім цього там містилася інформація про контакти з організатором торгів, за якими особа, що бажала взяти участь в торгах мала можливість з'ясувати для себе будь-яку цікаву для неї інформацію щодо об'єкту торгів. Оскільки інформація щодо торгів була доступна невизначеному колу осіб, а тому вважає, посилання позивача про те, що торги під когось конкретно проводилися, вчинялися перешкоди у доступі до торгів позивачу, є безпідставними. Також ціна лоту визначалася на підставі проведеної у встановленому законом порядку оцінки, а тому вважає позовні вимоги в частині визнання недійсними прилюдних торгів, акту державного виконавця за результатами торгів, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, безпідставними. В останні судові засідання представник відповідача ПП «Нива-В.Ш.» не з'явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] та одночасно третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні відносно позову заперечила, суду пояснила наступне. В частині позовних вимог про визнання в цілому недійсними кредитного договору від 24.06.2008 року та іпотечного договору від 24.06.2008 року, вважає такі заявлені після спливу позовної давності, яку позивач пропустив без поважних причин, оскільки особисто підписував зазначені договори та був повідомлений на момент підписання про їх умови. Щодо визнання кредитного договору недійсним в частині запису «який проживає за адресою: [ADDRESS]», то такі вимоги вважає безпідставними, оскільки на момент укладення договору позивач був зареєстрований за вказаною адресою, іншого місця свого проживання не зазначав, добровільно в цій частині підписав умови договору. В той же час на ньому лежав обов'язок повідомити кредитора про зміну місця реєстрації після 31.07.2009 року на адресу: [ADDRESS], однак такий обов'язок не виконав, кредитора про зміну своєї адреси проживання не повідомив, а тому підстав у кредитора зазначати іншу адресу боржника не було. Крім цього, законність виконавчих дій державних виконавців уже були предметом розгляду в Львівському окружному адміністративному суді, який своєю постановою, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, визнав такі дії державних виконавців законними, в тому числі і щодо адреси повідомлення боржника, проведення прилюдних торгів та їх результатів, оцінки майна, що підлягало реалізації на прилюдних торгах. А тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними на її думку. В частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню також позовні вимоги заперечила, зазначила, що у ньому продубльовано адресу проживання боржника, яка вказана ним у іпотечному договорі. Крім цього, вважає, що посилання позивача на відсутність підтверджуючих документів про безспірність заборгованості на стягнення якої шляхом реалізації предмета іпотеки приватним нотаріусом видано виконавчий напис, є необґрунтованими, оскільки безспірність виниклої заборгованості позивача встановлено належними документами, зокрема кредитором було вручено іпотекодавцю вимогу про погашення заборгованості з роз'ясненнями наслідків ухилення від цього, однак іпотекодавець отримавши вимогу жодних дій з приводу оскарження заборгованості не вчиняв, до суду або кредитора із відповідними вимогами не звертався, а відтак підстав для відмови у вчиненні виконавчого напису у нотаріуса не було. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сліпенький Л.Р. в судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подавав до суду декілька заяв про слухання справи у призначених судових засіданнях його відсутності, про причини неявки в останнє судове засідання суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Відповідач управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, явку свого представника не забезпечили, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Представник третьої особи: органу опіки та піклування - Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Сальвицький Р.І. у вирішенні спору поклався на розсуд суду, вказав, що в першу чергу обов'язок по забезпеченню місця проживання дітей лежить на їхніх батьках. Також зазначив, що як стало відомо органу опіки неповнолітній син позивача [PERSON] народився в 2009 році після укладення кредитного договору, а відтак вказаним кредитним договором, або договором іпотеки його права порушені не могли бути. Щодо проведення прилюдних торгів, то орган опіки не був учасником таких, а відтак у вирішенні питання їх законності покладається на оцінку суду. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Амбросійчук Л.В. в судове засідання не з'явилася, явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подавала до суду декілька заяв про слухання справи у її відсутності, підтримала подані раніше суду письмові пояснення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Згідно поданих письмових пояснень (а.с.23 том 3), третя особа позовні вимоги [PERSON] заперечує в частині видачі нею свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, оскільки нотаріальна дія з видачі такого передбачена переліком вчинюваних нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво видане на підставі належних документів з дотриманням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закону України «Про нотаріат», Закону «України «Про виконавче провадження» та інших законодавчих актів. А тому в цій частині вважає заявлені позовні вимоги безпідставними. Крім цього вказала, що до її обов'язків не входить перевіряти процедуру проведення прилюдних торгів на предмет її відповідності діючому законодавству України. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд в задоволенні первісного позову [PERSON] та позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги [PERSON], відмовляє з таких підстав. Судом встановлено, що між АКБ «Форум» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого являється ПАТ «Банк «Форум») та [PERSON] було укладено кредитний договір від 24.06.2008 року №0016/08/6.10-ZNv (а.с.180-181 том 2), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит для поточних потреб в сумі 40000,00 доларів США строком до 22.06.2018 року зі сплатою 13,5% річних. Крім цього, в забезпечення виконання позичальником кредитних зобов'язань між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 24.06.2008 року (а.с.170-172 том 2), а також договори поруки від 24.06.2008 року, укладені між АКБ «Форум» та [PERSON] (а.с.175 том 2) та [PERSON] (а.с.173 том 2). Позивач звернувся із позовом до суду, просить визнати недійсними кредитний та іпотечний договори від 24.06.2008 року з декількох підстав. Однак, відповідно до положень ст. 256 ЦК України право особи на звернення до суду за захистом свого цивільного права або інтересу може бути реалізоване протягом визначеного законом строку (в межах позовної давності). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом безспірно у судовому засіданні, оскаржувані позивачем кредитний та іпотечний договори були укладені 24.06.2008 року, при цьому позивач, як сторона договорів їх підписав, на момент укладення був детально ознайомлений із умовами вказаних договорів, їх визнавав та погоджувався на отримання кредиту на зазначених умовах, отримав кредит в сумі 40 тис. доларів США, та виконував їх умови тривалий час. За таких обставин суд вважає, що строк звернення до суду про визнання кредитного та іпотечного договорів для позивача сплив 25.06.2011 року, а оскільки відповідачем заявлено про застосування судом наслідків спливу позовної давності, а позивачем не наведено жодних обґрунтованих причин пропуску строку на звернення до суду із вказаним позовом, а тому суд вважає, що в частині позовних вимог про визнання недійсними кредитного та іпотечного договорів від 24.06.2008 року слід відмовити за спливом позовної давності. Даючи правову оцінку позовній вимозі позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сліпенького Л.Р. від 23.01.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №190, суд виходить з наступного. Як вбачається із матеріалів кредитної справи (а.с.155-237 т.2) 23.01.2009 року керуючий Сихівського відділення АКБ «Форум» звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сліпенького Л.Р. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення із [PERSON] загальної заборгованості за кредитним договором, яка станом на 23.01.2009 року становила суму 323602,42 грн., шляхом звернення стягнення на предмет застави. До заяви Банком долучено вимогу Банку адресовану [PERSON] про погашення простроченої заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 442,21 доларів США, простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 328,17 доларів США, строкової заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 453,28 доларів США, строкової заборгованості по тілу кредиту в розмірі 334 долари США, неустойку у вигляді пені 0,2% за кожен день прострочення та штраф у розмірі 5 тис. грн. При цьому така вимога була вручена особисто [PERSON] 14.11.2008 року, і йому було надано термін для погашення заборгованості протягом 30-и денного строку. З копії виконавчого напису від 23.01.2009 року (а.с.177-179 том 2) вбачається, що в цей день приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сліпенький Л.Р. вчинив виконавчий напис, яким звернув стягнення на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення кредитної заборгованості [PERSON] перед АКБ «Форум» в розмірі: сума кредиту 38992,17 доларів США, що станом на 23.01.2009 року становило 300239 грн. 71 коп., відсотків за користування кредитом з 01.09.2008 року по 23.01.2009 року в розмірі 2109,12 доларів США, що станом на 23.01.2009 року становило 16240 грн. 22 коп., пені за несвоєчасне повернення заборгованості по кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків за цей же період в сумі 275,65 доларів США, що станом на 23.01.2009 року становило 2122 грн. 49 коп., та штрафу в сумі 5000 грн., що разом становило 323602 грн. 42 коп. Суд вважає, що доводи позивача про те, що при вчиненні виконавчого напису існував спір з приводу розміру заборгованості, а також, що нотаріус вчинив цей виконавчий напис без наявності всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості є необґрунтованими, оскільки з наведених доказів вбачається, що заборгованість позивача перед банком існувала і отримавши вимогу про погашення її 14.11.2008 року, позивач її не оспорив, жодних доказів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України про те, що розмір такої заборгованості ним оспорювався суду не представив. Окрім цього, як вбачається із заяви позивача (а.с.158 том 2), 15.04.2009 року, тобто вже після вчинення виконавчого напису, позивач звертався до банку із заявою, де погоджувався частково погасити прострочену заборгованість та просив відкликати заяву про вчинення виконавчого напису. При цьому в заяві не оспорював розмір заборгованості. Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача в частині того, що виконавчий напис неправомірно видано на іншу більшу суму, ніж ту, яка вказана у вимозі Банку до нього, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вимога позивачу вручалася 14.11.2008 року лише з приводу простроченої заборгованості на той час, а виконавчий напис вчинявся про стягнення усієї заборгованості станом на 23.01.2009 року, в тому числі і простроченої. При цьому суд враховує правовий висновок, здійснений Верховним Судом України у постанові від 20.05.2015 року у цивільній справі № 6-158цс15 за наслідками розгляду заяви про неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, який у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до якого встановлено наступне. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Встановивши у справі, яка переглядається, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, Верховний Суд України вказав, що суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору. За наведених обставин, а також враховуючи той факт, що виконавчий напис скеровувався для відома позивачу за адресою реєстрації: [ADDRESS], яка зазначена ним же у кредитному та іпотечному договорах, суд приходить до переконливого висновку про безпідставність позовних вимог в частині визнання недійсним виконавчого напису від 23.01.2009 року, у зв'язку із чим відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Також суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними та такими, що проведені з порушенням закону прилюдні торги 24.10.2012 року щодо продажу лоту №5: трикімнатної квартири загальною площею 66,7 м.кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів №1412316-5, затвердженого 24.10.2012 року; визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 07.11.2012 року; визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів із скасуванням державної реєстрації права власності на підставі нього, виходячи з наступного. Судом встановлено, що після передачі на виконання виконавчого напису від 23.01.2009 року, вчиненого приватним нотаріусом Сліпеньким Л.Р., державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2011 року (а.с.180-181 том 1) та розпочато виконавчі дії з примусового виконання виконавчого документу у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» шляхом реалізації предмета іпотеки. Суд враховує, що примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Частинами другою - четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі, коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України "Про виконавче провадження"). Частинами першою та п'ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Прилюдні торги повинні бути проведені в двомісячний строк від дня одержання спеціалізованою організацією заявки державного виконавця на їх проведення (пункт 3.3 Тимчасового положення). Частиною п'ятою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 7.1 Тимчасового положення, абзацом третім пункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки. За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (пункти 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Як вбачається з постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24.01.2013 року (а.с.214-216 том 5), залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2015 року ( а.с.67-72 том 5), позивачем оскаржувалися дії державних виконавців в процесі здійснення виконавчого провадження за виконавчим написом від 23.01.2009 року в тому числі, і в частині визнання незаконними дій з приводу неналежного повідомлення його, як учасника виконавчого провадження, про відкриття виконавчого провадження, призначення експерта, результатів визначення вартості об'єкту прилюдних торгів та дій державного виконавця під час організації та проведення прилюдних торгів. За результатами судового розгляду суди дійшли висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог у зв'язку із чим відмовили [PERSON] у задоволенні адміністративного позову. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. За таких обставин, оскільки законність дій державного виконавця з приводу оцінки, підготовки та проведення прилюдних торгів з реалізації заставленого майна перевірялася судом, і такі дії визнані законними, а підстав для визнання укладеного договору між організатором торгів та їх переможцем [PERSON] немає в силу того, що він на законних підставах придбав на торгах вказане майно, а тому в цій частині вимоги позивача також є безпідставними. Оскільки суд відмовляє за безпідставністю в задоволенні позову [PERSON] щодо визнання недійсними прилюдних торгів, а відтак похідні вимоги від цих позовних вимог щодо визнання недійсними протоколу прилюдних торгів, акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації на підставі нього також підлягають відхиленню, за їх безпідставністю. Крім цього, суд вважає безпідставними заявлені позовні вимоги третьої особи [PERSON] про визнання припиненим договору поруки від 24.06.2008 року виходячи з наступного. Як встановлено судом, в забезпечення взятих на себе [PERSON] зобов'язань за умовами кредитного договору від 24.06.2008 року №0016/08/6.10-ZNv, між [PERSON] та АКБ «Форум» було укладено договір поруки від 24.06.2008 року (а.с.175 том 2), відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити, заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту 40000,00 доларів США, нараховані відсотки по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф,пеню), та інші платежі, передбачені кредитним договором. Дійсно п.4.1 договору поруки передбачено було, що порука припиняється якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Крім цього, ч.4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Одночасно, відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Крім цього, на підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як встановлено в ході судового розгляду строк дії кредитного договору сторонами визначено до 22.06.2018 року. При цьому, після виникнення заборгованості за кредитним договором, Банк реалізував своє право на захист порушеного майнового права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, в той же час до поручителів вимогу не пред'являв, стягнення із [PERSON], як поручителя за кредитним договором, не здійснював, з такими позовними вимогами не звертався. А тому суд вважає, що на даний час право третьої особи [PERSON] не порушене, у зв'язку із чим в задоволенні її позову слід відмовити за безпідставністю. Оскільки судом відмовлено в задоволенні як первісного позову, так і позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України понесені позивачами судові витрати з відповідачів не стягувати.

Outcome: dismissed