Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно. Свої вимоги обґрунтували тим, що на виконанні у Знам`янському МР ВДВС у Кіровоградській області перебуває виконавче провадження № 55677068 по примусовому виконанню виконавчого листа № 389/1459/16ц, який видав Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області 20 червня 2017 року про стягнення з позивача аліментів. На підставі рішення суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти до повноліття дитини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено обтяження № 27651619, яке зареєстроване 27.08.2018 на підставі вказаного рішення суду 389/1459/16ц виданого Знам`янським міськрайонним суд Кіровоградської області. Станом на 01.03.2021 позивач сплатила всю заборгованість по аліментам, про що надала копії квитанцій. Відповідно до виданої їй довідки, заборгованість по аліментам відсутня, тому вона вважає, що відпали підстави для арешту нерухомого майна, який може бути знятий лише в судовому порядку. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що враховуючи ті обставини, що боржниця сплатила борг після вжиття державним виконавцем примусових заходів за рішенням суду та наявністю заборгованості по аліментам за два місяці, вважає доводи позивача безпідставними та такими, що суперечать вимогам діючого законодавства. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову та просять їх задовольнити. Позивач надала довідку про відсутність заборгованості по аліментам станом на 01.08.2021. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, просить відмовити в їх задоволенні. Прояснила заперечення тим, що позивач довгий час ухилялася від сплати аліментів, має у власності земельні ділянку, від користування кої може отримувати прибуток, з якого сплачувати аліменти на утримання доньки. В іншому разі позивач може продати належну їй земельну ділянку та залишити доньку без коштів для існування. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 червня 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. На виконання рішення суду 19.02.2018 відкрито виконавче провадження 55677068 по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого судом 15.01.2018. В рамках виконавчого провадження накладений арешт на майно боржника та на його кошти, про що винесені постанови 27.08.2018 та 30.03.2020 відповідно, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та інші обмеження. Станом на 10.02.2021 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2018 по 01.02.2021 в розмірі 62548 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, через що відомості про боржника внесено до Єдиного реєстру боржників. [PERSON] 25.05.2019 зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого отримала прізвище [PERSON] . Відповідно до довідки Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 23683 від 02.08.2021 встановлена відсутність заборгованості по сплаті аліментів у [PERSON] станом на 01.08.2021. Знам`янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомлено позивачу про те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, встановлено обтяження № 27651619, яке зареєстроване 27.08.2018 на підставі рішення 389/1459/16-ц виданого 15.01.2018 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області. Також повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна через необхідність проводити періодичні платежі до 31.03.2028 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 245734520 від 24.02.2021 встановлено, що позивач володіє на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 3522281200:51:000:0661 площею 2 га. З прояснень позивача та її представника встановлено, що саме вказану земельну ділянку вона має намір продати, через що вимушена звернутися до суду. Згідно зі статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають\~примусовому виконанню. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 56\~Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем підчас відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений\~повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. \~У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. \~ Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому\~пунктом 10\~частини першої статті 34 цього Закону. \~У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. \~Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: \~1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; \~2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; \~3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; \~4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; \~5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; \~6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; \~7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; \~8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; \~9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. \~У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Також суд враховує, що відповідно до\~ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог п. 9 ч. 2\~ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм\~Конституції України, які є нормами прямої дії. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.06.2017 в справі 2/389/466/16 встановлено, що батьки дівчинки з нею тривалий час не спілкуються, її життям не цікавляться, не проявляють до неї жодного інтересу, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, взагалі не забезпечують доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідачі самоусунулися від виховання доньки, фактично переклавши свої батьківські обов`язки на позивача, оскільки малолітня [PERSON] постійно проживає у своєї бабусі [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідачів про фізичний і духовний розвиток своєї доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, її медичний догляд та лікування, спілкування з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; інтерес до її внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку відповідачів в ухиленні від виховання своєї доньки. З часу відкриття виконавчого провадження позивач жодного разу з 2018 року не сплачувала аліменти на утримання доньки до лютого 2021 року. Сплатила заборгованість по аліментам лише після отримання у власність земельної ділянки та дізнавшись про накладення арешту на неї. Таким чином суд вважає, що виконання рішення суду не може бути забезпечене в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, тому сплата періодичних платежів не є підставою для зняття арешту з майна. На підставі викладеного, суд вважає законними підстави накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] з метою повного, своєчасного та реального виконання рішення суду про стягнення аліментів та відсутність підстав для його зняття. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed