Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яка подана її представником [PERSON], до Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивовано тим, що у квітні 2017 року [PERSON] було виявлено обтяження на належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] яке зареєстровано в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Даний запис за №5429111 був внесений реєстратором: Перша вінницька державна нотаріальна контора від 06.08.2007 року на підставі повідомлення ВДВС Вінницького міського управління юстиції №1-5-7547 від 19.03.2003 року. Як зазначає представник позивача, про існування виконавчого провадження позивачу відомо не було, щодо причин та підстав обтяження також. Із отриманого позивачем листа Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області №14935/15.24-25/13 від 02.06.2017 року вбачається, що строк зберігання даного виконавчого провадження становить 3 роки, а тому на даний момент воно знищене, у зв'язку з чим неможливо надати інформацію про підстави накладення арешту на майно. Накладення арешту на майно порушує право позивача на вільне розпорядження своєю власністю, а відповідач зняти арешт не має можливості, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено звільнення майна з-під арешту у разі відсутності виконавчих проваджень. З огляду на викладені обставини позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просила звільнити з-під арешту, який зареєстрований в реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за записом №5429111, накладеного постановою серії АА №677359 від 19.05.2003 року відділу ДВС ВМУЮ на нерухоме майно, а саме квартиру [NUMBER] яка належить на праві власності [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та знаходиться за адресою: [ADDRESS] Ухвалою суду від 19.09.2017р. залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON], оскільки вона являється співвласником квартири на яку накладено арешт. В судовому засіданні 25.10.2017 року представником позивача [PERSON] було подано заяву про зміну підстав позову та про заміну неналежного відповідача, вирішення якої судом відкладено до наступного судового засідання, з метою з'ясування правового статусу МКП «ЖЕК №8». (а.с. 50, 51) Однак, оскільки як з'ясувалося, МКП «ЖЕК №8» ліквідовано без правонаступника, заявою від 09.11.2017р. представник позивача [PERSON] просив подану ним заяву про зміну підстав позову та про заміну неналежного відповідача від 25.10.2017 року залишити без розгляду, зазначивши про те, що повністю підтримує первинно заявлені позовні вимоги. (а.с. 65) В судове засідання 09.11.2017р. позивач та його представник не з'явилися, однак заявою від 09.11.2017р. представник позивача [PERSON] просив провести розгляд справи у його відсутність, зазначивши що підтримує первинно заявлені вимоги, просить їх задовольнити та не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. (а.с. 65) Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, однак заявами від 25.07.2017р. та від 10.10.2017р. представник відповідача [PERSON] просив розглянути справу без участі представника відповідача та зазначив, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду. (а.с. 17, 45) Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в судовому засіданні 12.10.2017р. просила позов задовольнити та наступні судові засідання проводити без її участі. Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28 травня 1998 року, яке видано виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 28.05.1998р. №625, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. (а.с. 66) З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №97696452, сформованої судом, слідує що вищевказана квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності - по ? частці кожній. (а.с. 31-32) В той же час, із зазначеної інформаційної довідки, а також з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №84714440, сформованої 10.04.2017 року Замостянським ВДВС м. Вінниця ВМУЮ у Вінницькій області, вбачається, що на квартиру [ADDRESS], накладено обтяження у вигляді арешту, що зареєстровано 06.08.2007 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ВДВС Вінницького міського управління юстиції №1-57547 від 19.05.2003 року. (а.с. 4, 5, 31, 32) Як зазначає представник позивача в позовній заяві, про існування виконавчого провадження, про причин та підстави накладеного арешту позивачу відомо не було, у зв'язку з чим 12.05.2017р. позивач звернулася до Замостянського ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області з заявою, в якій просила повідомити про виконавче провадження та підстави накладення арешту на майно заявника. (а.с. 6) У відповідь на заяву, листом Замостянського ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області №14935/15.24-25/13 від 02.06.2017 року повідомлено позивача, що виконавче провадження в межах якого державним виконавцем міського відділу ДВС ВМУЮ Ільченком В.А. було накладено арешт постановою серії АА №677359 на частину будинку за адресою: [ADDRESS], знищено за закінченням терміну зберігання, у зв'язку з чим неможливо надати інформацію про підстави накладення арешту на майно. (а.с. 8) Однак, в ході розгляду справи, судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №677359 від 19.05.2003р., винесеної державним виконавцем відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції Ільченком В.А., при примусовому виконанні виконавчого листа №2-243 виданого 13.02.2002р. Замостянським районним судом м. Вінниці про стягнення з [PERSON] боргу на користь ЖЕК №8 в сумі 913,01 грн., з метою забезпечення виконання рішення суду, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 67) Таким чином, судом встановлено, що арешт на квартиру, яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] накладено в інтересах ЖЕК №8. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав у пунктах 1 та 2 постанови №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз'яснив судам, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення Однак, як встановлено судом, рішенням Вінницької міської ради від 31.01.2007р. №751 «Про ліквідацію МКП «ЖЕК №8», вирішено ліквідувати з 1 березня 2007 року міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №8». Пунктом 3 вказаного рішення адміністративні і виробничі приміщення, що вивільнюються в зв'язку з ліквідацією МКП «ЖЕК-8» передано в МКП «ЖЕК-15» для використання за призначенням. Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.09.2006р. №2327 вирішено - начальнику МКП «ЖЕК-8» передати, а начальнику МКП «ЖЕК-15» прийняти на баланс та обслуговування житловий фонд, в тому числі розташований по [ADDRESS] Листом №245 від 24.10.2017 року МКП «ЖЕК №15» повідомлено [PERSON], що станом на 01.10.2017р. згідно оборотно - сальдової відомості по рахунку 15001070 борг заборгованість за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території складає 29,45 грн. (а.с. 52) В той же час, як слідує з квитанції №0013 від 25.10.2017 року, [PERSON] було сплачено в касу підприємства МКП «ЖЕК №15» кошти в сумі 29,45 грн. (а.с. 53) Отже, з вищенаведеного слідує висновок, що з 1 березня 2007 року міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора №8», в інтересах якого накладено арешт на квартиру позивача, ліквідовано без правонаступника, а заборгованість перед МКП «ЖЕК 15», на обслуговуванні якого знаходиться будинок [ADDRESS] у позивача відсутня. В той же час, виконавчого провадження про стягнення з позивача заборгованості на користь МКП «ЖЕК №8» чи МКП «ЖЕК №15» на виконанні у Замостянському ВДВС не перебуває. Таким чином, у позивача, яка являється співвласником квартири [ADDRESS], наявні перешкоди у використанні та розпорядженні своє власністю, у зв'язку з накладенням арешту на майно, при цьому обставини за яких накладено арешт на квартиру на даний час не існують, а позивач позбавлена можливість пред'явити позов до особи в інтересах якої накладено арешт на квартиру, в зв'язку з її ліквідацією. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою та другою статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно з частиною першою та другою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, враховуючи те, що арешт на майно позивача накладався для забезпечення виконання рішення суду та погашення заборгованості перед МКП «ЖЕК №8», яка на даний час відсутня, суд приходить до висновку про відсутність підстав для подальшого перебування квартири позивача під арештом, оскільки такий арешт порушує права позивача щодо розпорядження своєю власністю, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, оскільки позивав та її представник не наполягали на відшкодуванні судових витрат, а задоволення позовних вимог не пов'язано з неправомірністю дій та рішень відповідача, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved