Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

24.11.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що 17 травня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі [INFO] в них народився син - [PERSON] Рішенням суду від 02 червня 2010 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач матеріальної допомоги не надавав. У зв'язку з чим, рішенням суду від 29.12.2010 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання їх неповнолітнього сина, і як наслідок має заборгованість по аліментам станом на 01.07.2015 року в розмірі 40486,18 грн. Вироком суду від 06.12.2011 року відповідач був визнаний винним у скоєнні злочину за несплату аліментів. Відповідач з сином на протязі останніх років не спілкувався, не навідував його, не цікавився його духовним та фізичним розвитком, не турбувався матеріальним становищем дитини. Таким чином, відповідача життя його сина не турбує та не цікавить. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, за викладених в позовній заяві підстав, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що з позивачкою в нього склались неприязні стосунки, тому вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не каже їх місце проживання. Матеріальну допомогу дитині він надає, як має змогу. Заборгованість по аліментам утворилась з 2012 року, коли він втратив роботу. Він любить сина та просить не позбавляти його батьківських прав. В судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України було з'ясовано думку неповнолітнього [PERSON], який пояснив, що з батьком спілкується рідко, матеріальну допомогу він також надає рідко, останній раз він купив йому куртку два роки тому. Він бажає бачитися та спілкуватися з батьком. Третя особа Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпропетровську ради надала суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, вважали позов обґрунтованим. Суд, заслухав доводи сторін, допитавши свідка, дослідив письмові докази по справі та дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 14 жовтня 2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Самарського районного управління - батьками дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). 02 червня 2010 року шлюб між сторонами - [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.7). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська 29 грудня 2010 року були стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 грудня 2010р. до повноліття дитини (а.с.8). Відповідно довідки Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.41) у відповідача за вищезазначеним рішенням утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 48701,39 грн. Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2011 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч 1 ст.164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) (а.с.10). Як вбачається з копії трудової книжки відповідача записи про його трудову діяльність відсутні, за останнім місцем роботи він був звільнений 01 грудня 2013 року. Відповідно характеристики (а.с.18) [PERSON] учень 6-А класу КЗО «СЗШ №88» ДМР має високий та достатній рівень навчальних досягнень, швидко включається в роботу, вміє аналізувати, висловлювати власну думку. Мати учня [PERSON] відвідує батьківські збори, допомагає сину у навчанні. Батько дитини [PERSON] жодного разу школу не відвідував, успішністю сина не цікавився. Відповідно довідки Комунального позашкільного навчального закладу «Міська дитячо-юнацька спортивна школа із зимових видів спорту» Дніпропетровської міської ради №56 від 10.08.2015 року [PERSON] з 2012 року займається на відділенні фігурного катання на ковзанах, та має І розряд. Відповідно довідки від 16.08.2015р. (а.с.19) [PERSON] учень 5-го класу Православного духовно-освітнього центра ім.. Андрія Первозванного, в якому навчається з 2010 року. Заняття відвідує систематично. Всі шкільні заходи відвідує разом з мамою. Висновком органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради №2-17/1770/1 від 23.09.2015 року визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], з тих підстав, що [PERSON] обов'язків покладених на нього як на батька не виконує, не бере матеріальної та будь-якої участі у вихованні сина, не піклується про нього, про його фізичний та духовний розвиток, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться станом здоров'я (а.с.20). Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, відповідно до ч. 3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обовязку. Суд критично ставиться до висновку Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 23.09.2015 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки органами опіки й піклування проводиться тривала, трудомістка профілактична робота з такими батьками, що триває до року, а іноді й довше. Такі батьки розглядаються на комісіях зі справ неповнолітніх, де їм виносяться попередження про недопустимість ухилення від виконання батьківських обов'язків, де їх неодноразово попереджають про можливості позбавлення батьківських прав за відхилення, і надається можливість виправити своє поводження. В матеріалах справи, відсутні будь-які відомості (листи, поштові повідомлення) про повідомлення [PERSON] про розгляд питання органом опіки та піклування щодо позбавлення його батьківських прав, доказів про винесення відповідачу попередження про недопустимість ухилення від виконання його батьківських обов'язків суду надано не було. Те, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина, не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав та за ці дії він вже поніс кримінальну відповідальність. Окрім того судом встановлено, що дитина не систематично, але спілкується з батьком, зустрічається з ним, що свідчить про підтримання ними особистих відносин і прямого контакту, характер цих відносин не ґрунтується на неприязні та зневазі. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач негативно характеризується або жорстоко поводився з дитиною, чи перебував на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію або своєю поведінкою негативно впливав на виховання сина, також сама дитина в судовому засіданні пояснила, що хоче продовжувати спілкуватись з батьком. Таким чином, враховуючи, що винна поведінка відповідача і свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками не доведена, жодні заходи реагування до нього не вживались, він любить свою дитину, не хоче втратити з нею родинний зв'язок, тому підстав для позбавлення його батьківських прав суд не вбачає.

Outcome: dismissed