Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні квартирою та прибудинковою територією шляхом знесення незаконного будівництва - тамбуру біля будинку [ADDRESS] та приведення його у відповідність до норм чинного законодавства. В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. [PERSON] будучи власником сусідньої квартири № 3 за цією ж адресою, здійснила її реконструкцію під офіс та незаконно добудувала тамбур загальною площею 5,6 кв.м., а саме спорудила окремий вхід. Незаконна добудова займає близько 1 м. стіни її (позивача) квартири, що є істотним порушенням норм чинного законодавства та спричиняє незручності у користуванні власністю, зокрема у квартирі відсутнє природне освітлення. Також, відповідачкою самостійно зміщено водостічну трубу, у зв'язку з чим вода стікає по стінах її квартири, внаслідок чого в квартирі відчувається сирість. Добудований тамбур виходить за межі балконів верхніх поверхів, призвів до збільшення фактичних параметрів існуючої квартири на 5,6 кв.м., незаконно займає частину земельної ділянки, оскільки рішення Рівненської міської ради про надання земельної ділянки для здійснення добудови не приймалось. У реконструйованій квартирі розміщено офіс. Однак, здійснивши незаконну добудову, відповідач сплачує витрати на утримання будинку та прибудинкової території на загальну площу лише 28,6 кв.м. Також зазначає, що добудова тамбуру фактично була розпочата з травня 2005 року, а акт прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію складений 23 липня 2004 року, тобто після затвердження акту. Доводить, що добудова тамбуру має всі ознаки самовільного будівництва, здійснена всупереч будівельним та санітарно - технічним нормам, а також без її погодження, як власника квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з викладених у ньому підстав, дала пояснення аналогічні викладеним у позові та додаткових поясненнях, просила позов задоволити. Додатково вказала, що вважає позов негаторним, а тому строк пред'явлення позову не пропустила. Представник відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився. Беручи участь у попередньому судовому засіданні, підтримав подані суду письмові заперечення проти позову, у яких вказав на безпідставність позовних вимог, оскільки реконструкція [ADDRESS] під офіс, проведена [PERSON] відповідно до усіх необхідних дозвільних документів з дотриманням будівельних норм. Крім цього, просить застосувати до вимог позивача строки загальної позовної давності. Неявка відповідача в судове засідання та його представника після оголошеної по справі перерви, не є перешкодою для продовження розгляду справи у їх відсутності, оскільки представник відповідача брав участь у попередніх засіданнях, та він висловлював свою думку і ставлення до позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є мешканкою [ADDRESS]. Відповідачем [PERSON], внаслідок реконструкції [ADDRESS] під офіс, споруджено окремий вхід до квартири (тамбур). Вказане сторонами не оспорюється. Позивач у своєму позові доводить, що добудова тамбуру має усі ознаки самочинного будівництва, проведена всупереч будівельним та санітарно - технічним норм, порушує її права як власника квартири, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача його знести. Проте такі доводи позивача спростовуються наступними доказами. Розпорядженням міського голови м. Рівне № 1005-р від 21 квітня 2003 року, [PERSON] надано дозвіл реконструювати [ADDRESS] під офіс та покладено обв'язки отримати в установленому порядку вихідні дані для розроблення проектної документації, яку погодити в управлінні містобудування та архітектури, а також з відповідними службами. Дозвіл на виконання будівельних робіт отримати в міській інспекції державного архітектурно - будівельного контролю. Виконання будівельних робіт без зазначеного дозволу вважається самовільним. Робочий проект реконструкції кв. [ADDRESS], виготовлений у 2003 році АТ «Рівнеінвестпроект». Проект виконаний у відповідності з діючими на час проектування і видачі документації нормам і правилам, інструкціями і державними стандартами та забезпечує вибухопожежну безпеку при дотриманні передбачених проектом заходів, що слідує з гарантійного запису (п.3 проекту). Також, зазначений проект передбачає, зокрема прибудову тамбуру з влаштування головного входу з вулиці. [PERSON] отримано дозволи на перепланування житлової квартири згідно наданого плану, зокрема Інспекцією з пожежного нагляду від 26 березня 2003 року № 387 (а.с.47), міською санітарно - епідеміологічною станцією від 25 березня 2003 року № 1533 (а.с.48), КП «Рівневода» видано технічні умови для водозабезпечення об'єкту (а.с.51). Згідно Акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 23 липня 2004 року, офіс на [ADDRESS], прийнято в експлуатацію, що є підставою для оформлення права власності на збудований об'єкт. Акт затверджено розпорядженням міського голови № 2619-р від 02 грудня 2004 року (а.с. 62-64). 14 грудня 2004 року, [PERSON], на підставі розпорядження міського голови від 13 грудня 2004 року № 2698-р, видано Свідоцтво про право власності на приміщення офісу по [ADDRESS] (а.с.68). Право власності зареєстровано 14 грудня 2004 року в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» № 130538 (а.с. 67). Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З наведеного слідує, що реконструкція квартири кв. [ADDRESS], з передбаченим будівництвом тамбуру, проведена на підставі усіх необхідних дозвільних документів, відповідно до затвердженого робочого проекту, а тому не може вважатись самочинним. Позивачем, в порушення ст. 60 ЦПК України, не надано суду жодних належних і достовірних доказів що будівельні роботи з реконструкції квартири та прибудови тамбуру здійсненні з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до ч.7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" № 6 від 30.03.2012 року, відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. З огляду на викладене, виходячи з положення ст. 376 ЦК України, право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта належить органам державної влади або органам місцевого самоврядування. Разом з цим, право на звернення до суду з позовом про проведення перебудови прибудови до квартири позивач може мати лише при доведенні ними обставин, визначених положеннями ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В обґрунтування позовних вимог щодо порушення прав як власника квартири [PERSON] посилається на те, що, здійснена добудова тамбуру спричиняє їй незручності, зокрема у квартирі відсутнє природне освітлення, самостійне зміщення відповідачкою водостічної труби, призводить до того, що вода стікає по стінах її квартири, внаслідок чого в квартирі відчувається сирість, тощо, при цьому належних та достатніх доказів на підтвердження вказаних обставин, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, позивач суду не надала. Відповідно до ст.ст. 257, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, якщо суд не знайде підстав для визнання поважними причинами пропущення цього строку. Частиною 5 ст. 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Негаторний позов має місце та пред'являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Об'єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду. [PERSON] звернулась до суду з пропуском строку його подання, обставин які б об'єктивно перешкоджали їй пред'явити позов, у строк встановлений ст. 257 ЦПК України, а також факту триваючого правопорушення з боку відповідача, яке б вказувало на можливість звернення до суду з негаторним позовом не встановлено. У зв'язку з цим, суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] також з підстав передбачених ч.4 ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed