Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] згідно якого просить ухвалити рішення про зобовязання відповідачів не чинити їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою розміром 68,675 кв.м. вздовж фактично існуючої межі до порушення між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] по вулиці Шухевича, 19 та 18 в с. Городниця Городенківського району Івано-Франківської області, шляхом повернення земельної ділянки розміром 68,675 кв.м. згідно схеми розміщення земельної ділянки [PERSON] доданої до акту комісії [PERSON] сільської ради від 25.07.2017 року №377/02-24, знесення за їхні кошти чотирьох металічних труб, засипавши траншеї на земельній ділянці та забрати накидане каміння з земельної ділянки. Стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн. В обгрунтування позову вказують на те, що позивач постійно проживає в житловому будинку по вулиці Шухевича, 18 в с.Городниця Городенківського району Івано-Франківської області. В даний час у фактичному користуванні має земельну ділянку довжиною 68 м. і шириною 41,5 м., що відповідає 0,28.22 га (68м*41,5м = 0,28.22 га) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями. Державного акту на право власності на земельну ділянку на даний час не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є її сусідами. Їхні земельні ділянки розділяє межа між ними. Відповідачі також не мають документа, який би стверджував право власності на їх присадибну земельну ділянку. В квітні 2017 року на частині своєї земельної ділянки посадила картоплю. Після того як посадила картоплю відповідачі самовільно захопили частину її земельної ділянки розміром 68,675 кв. м. і встановили нову межу між земельними ділянками з врахуванням захопленої частини її земельної ділянки. На встановленій новій межі відповідачі зацементували чотири металічні труби по ширині земельної ділянки. Від раніше існуючої межі перша труба знаходиться на віддалі 1,5 м., друга на віддалі 1,7 м., третя і четверта на віддалі по 1,75 м. Відповідачі на захопленій земельній ділянці викопали траншею для стоку води з ванни, яку самовільно побудували в минулому році. ЇЇ огорожу з металічної сітки поставили під побудовану ванну. Частину каменю, що залишився, викинули на земельну ділянку, де росте картопля. Для виконання робіт по захопленню земельної ділянки відповідачі наймали людей. Відповідачі своїми діями протиправно позбавили позивача права користуватися земельною ділянкою в повному розмірі. Добровільно повернути захоплену частину земельної ділянки не бажають і вважають, що їм належить ще більше. Зазначає, що факт самовільних і протиправних дій відповідачів стверджується наявними доказами, які додані до позовної заяви. Також вказує, що по факту самовільного захоплення земельної ділянки неодноразово зверталася в Городенківське відділення поліції. Працівники приїздили на місце захоплення землі, але про вирішення поданої заяви не повідомили по даний час. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Відповідачі та їх представник заперечили щодо задоволення вказаного позову, вважають даний позов необґрунтованим та безпідставним. В обгрунтування вказують на те, що ні у них, ні у позивачки немає документів, які підтверджували право власності на їхні земельні ділянки. Зазначають, що межу вони не порушували, тому просять в задоволенні позову відмовити. Суд вислухавши учасників справи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що позивач [PERSON], проживає в [INFO]. ЇЇ житловий будинок розміщений на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою відповідачів [PERSON] та [PERSON], що розміщена за адресою с.Городниця, Городенківського району, Івано-Франківської області вул.Шухевича,18. Згідно довідки [PERSON] сільської ради від 03.07.2017 року, виданої на підставі даних погосподарської книги №5 за 2016-2023 рр., на даний час за господарством позивача закріплена земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,3100 га. (а.с.11), а згідно довідки від 27.07.2017 року за господарством відповідачів, згідно даних погосподарської книги №4 за 2016-2023 рр., рахується 0,2900 га (а.с.12). Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. Про те, як зазначено у акті [PERSON] сільської ради №494/1/02-24 від 19.10.2017 року інженерами-землеупорядниками ПП Біксей проводились обмірювання земельної ділянки громадянки [PERSON] і встановлено, що земельна ділянка становить 0.2870 га. За змістом ст.ст. 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до п. "г" ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено в судовому засіданні, що в сторін відсутні [PERSON] про погодження меж їхніх суміжних земельних ділянок оформлених згідно вимог законодавства України і даний факт також ніким не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Отже, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Судом встановлено, що як позивач так і відповідач звертались до [PERSON] сільської ради з приводу встановлення правильної межі та порушення межі земельної ділянки [PERSON], але дане питання завершилось тільки обмірюванням площ їхніх ділянок та рекомендацією вирішити дане питання «відповідно до правил добросусідства», що стверджується [PERSON] сільської ради №325/1/02-24 від 15.06.2017 року. В судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] сільський голова [PERSON] сільської ради та [PERSON] землевпорядник [PERSON] сільської ради. Так, свідок [PERSON] пояснив, що комісія виїжджала для вирішення питання щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, однак межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] по вулиці Шухевича, 19 та 18 в с. Городниця Городенківського району Івано-Франківської області так і не встановлена. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що як за заявою позивача так і відповідача, землевпорядна комісія [PERSON] сільської ради виїжджали щодо вирішення питання про встановлення правильності межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], а також порушення правил користування земельною ділянкою, про що було складено акт. Також в судовому засіданні були вислухані пояснення свідків: [PERSON] брата позивача та [PERSON] сестри позивача, які зазначили, що межа між земельними ділянками існувала ще із 60 років, а відповідачі її порушили. Однак, дані твердження спростовуються вищенаведеними фактами. Крім того, судом критично оцінюються покликання позивача на наявність фактів самовільного захоплення земельної ділянки відповідачами в матеріалах наданих Городенківським відділенням поліції Коломийського відділу ГУНПУ в Івано-Франківській області, оскільки там є тільки відомості про відсутність ознак кримінального правопорушення та про наявність спору між сторонами справи з приводу меж їх земельних ділянок. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні між сторонами виник спір з приводу користування земельними ділянками на яких розміщені їхні житлові будинки і на яких вони ведуть господарство в тих межах на яких вони себе вважають власниками, хоча ні позивач ні відповідачі в передбачений законодавством України спосіб не встановили межі своїх земельних ділянок, як і не виготовили документів, які б підтверджували їх право власності на відповідні земельні ділянки у визначених межах. У звязку з чим суд приходить до переконання, що даний позов є передчасним і в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за безпідставністю вимог. Питання судових витрат вирішується судом згідно вимог ст.141 ЦПК України. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 81, 116, 118, 152, 155, 198 ЗК України,

Outcome: dismissed