Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

До Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява [PERSON] , за змістом якої остання просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців, а саме: заборонити перебувати в місці проживання з [PERSON] ; особисто та через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися, заборонити вести листування, телефонні переговори з заявником або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що з грудня 2020 року вона проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного мешкання [PERSON] неодноразово вчиняв у відношенні неї психологічне насилля. На звернення до органів поліції з приводу вчинення домашнього насилля у відношенні [PERSON] було складено протоколи про адміністративні правопорушення, за наслідками розгляду яких останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. У зв`язку із викладеним вона відчуває страх, та, що ситуація з вчиненням відносно неї психологічного насильства може повторитись, та не відомо, чим може все закінчитись, тому вона звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заявниця надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом телефонограми, до суду не з`явися, причини неявки суд не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідно до ч.1, 2 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України Про запобігання та протидію домашньому насильству. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до п.п. 3, 4, 5, 7, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на:\~ дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частинами 3, 4 статті 26 цього Закону зазначає, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно листа начальника відділу поліції №1 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області від 01.02.2021 №435/102/01-21, адресованого заявниці, надано інформацію за повідомленнями щодо протиправних дій [PERSON] , проведено перевірку та складено адміністративний протокол за ст.173-2 КУпАП. Однак, долучений до заяви витяг з ЄДРСР постанови № 264/8639/20 від 20.01.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальної «ОСОБА _1, [INFO], не працюючого, проживаючого АДРЕСА-1», суд не бере до уваги, оскільки з вищевказаної постанови неможливо ідентифікувати особу правопорушника, а іншими доказами така інформація не підтверджується. Крім того, заявницею не надано будь-яких доказів, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , що не буде порушувати його право на користування вказаної квартири. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо неї, а самі лише твердження [PERSON] , а тому суд не може їх покласти в основу рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed