Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У вересні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу кредитором спадкодавця, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 липня 2013 року у розмірі 9757 грн. 76коп. та судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп.. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Банком та [PERSON] (далі - позичальник), 11 липня 2013 року, був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 6900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач зазначає, що[INFO] року позичальник [PERSON] помер, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON]. 17 січня 2018 року, позивачем до Фастівської міської державної нотаріальної контори було направлено претензію кредитора, внаслідок чого 03 березня 2018 року, отримано відповідь, згідно з якою спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались, спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». 15 липня 2017 року до відповідача було направлено лист-претензію з приводу наявності вимог по кредитному договору № б/н від 11 липня 2013 року, однак ніяких дій по сплаті заборгованості відповідачем здійснено не було. Станом на дату смерті боржника заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 липня 2013 року становить 9757,76 грн. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 11 липня 2013 року між відповідачем [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір № б/н, який складається із заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. За умовами договору позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 6900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. При підписанні заяви від 11 липня 2013 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання батьківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Таким чином вказана заява відповідає ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договір приєднання є договір, умови якої встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши Позичальнику [PERSON] кредитні кошти відповідно до вказаного вище Кредитного договору. Між тим, [INFO], позичальник [PERSON]. помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 12 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.34). Позивач посилається на те, що Позичальник своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав та станом на дату смерті мав заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.07.2013 року у сумі 9757,76 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6566,52 грн. та заборгованості за відсотками - 3191,24 грн.. Як вбачається з наданої на запит суду копії спадкової справи № 332/2015 після померлого [INFO] [PERSON], заведеної Фастівською міською нотаріальною конторою, позивач звернувся до Фастівської міської нотаріальної контори із Претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦПК України, від 08 листопада 2015 року, яка 20 листопада 2015 року була зареєстрована в нотаріальній конторі. На підставі вищезазначеної Претензії, 20 листопада 2015 року Фастівською міської нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 332/2015, після померлого [INFO] [PERSON]. Окрім того, позивач повторно надіслав до Фастівської міської державної нотаріальної контори Претензією кредитора в порядку ст. 1281 ЦПК України, від 10 вересня 2017 року, яку нотаріусом було зареєстровано 29 вересня 2017 року. Разом з тим, стороною позивача на адресу нотаріальної контори будо направлено лист за № SAMDN52000096988258 від 21 листопада 2017 року, в якому позивач просив повідомити, як кредитора, інформацію про спадкоємців [PERSON], померлого [INFO], а саме їх прізвища, ім'я та по-батькові,адресу реєстрації. Між тим, 22 січня 2018 року, Фастівським міським державний нотаріусом [PERSON], позивача було повідомлено про те, що станом на день надання відповіді спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, надійшло дві претензії кредитора від 08.11.2015 року та 10.09.2017 року. Окрім того, як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що 12 червня 2018 року, відповідачу у справі [PERSON] було направлено Лист-претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій з боку відповідача виконано не було, заборгованість Позичальника [PERSON] у розмірі 9757,76 грн., залишилась не погашеною. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічні роз'яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання, а саме: [ADDRESS] (а.с.32-33). Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину. Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог, а саме доказів того, що відповідач прийняв спадщину, та яка вартість спадкового майна, тоді як із наданої Фастівської міської державною нотаріальною конторою на запит суду, спадкової справи № 332/2015 вбачається, що на підставі Претензії банку була заведена вищезазначена спадкова справа після померлого [INFO], [PERSON]. Спадкоємці з заявами про прийняття, відмову, видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», на підставі чого підстави для їх задоволення відсутні. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed