Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «АК «Богдан Моторс» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної трудовим каліцтвом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 червня 2076 року вона була прийнята учнем штампувальника на «Луцький автомобільний завод», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс». 22 липня 1976 року о 23.00 годині, перебуваючи на роботі, в звязку з несправністю преса отримала тяжку травму пальців правої та лівої кисті. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з [PERSON] під час виконання трудових обовязків, відповідачем було складено акт № 19 за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 22.07.1976 р. на її дівоче прізвище Шумік. Внаслідок нещасного випадку на виробництві вона отримала ушкодження здоровя у вигляді травматичної ампутації 3, 4, 5 пальців правої кисті та травматичної ампутації 3 та 4 пальців лівої кисті. Весь курс лікування проходив в Луцькій міській клінічній лікарні № 2. 22.08.1989 року висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50 відсотків безстроково. В звязку з ампутацією пальців позивач не може повноцінно користуватись правою та лівою кистю, що супроводжується незручностями в повсякденному житті веденні господарства. Так як пальці на кистях в неї відсутні остання змушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя. Вказує, що отриманим трудовим каліцтвом їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які вона постійно переживає. Задану моральну шкоду позивач оцінює у 150\~000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у звязку з отриманим 22.07.1976 року трудовим каліцтвом у розмірі 150\~000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що, дійсно 22.07.1976 року з [PERSON] на підприємстві відповідача трапився нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала тяжку травму пальців правої та лівої кисті, про що складено акт № 19 від 22.07.1976 року. Зазначила, що з позивачем проводились інструктажі з охорони праці, що свідчить про дотримання відповідачем вимог чинного законодавства та задовільного забезпечення належних умов праці на підприємстві на момент нещасного випадку. Позивачем не зазначено, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, не надав доказів заподіяння такої шкоди саме відповідачем. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 червня 1976 року [PERSON] була прийнята учнем штампувальника на «Луцький автомобільний завод», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» (а.с. 5 ). 22 липня 1976 року о 00.15 годині [PERSON] перебуваючи на роботі, в звязку з несправністю преса отримала травматичну ампутацію пальців лівої і правої кисті. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з нею під час виконання трудових обовязків, відповідачем було складено акт № 19 за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 22.07.1976 р. (а.с. 3-4 ). З трудової книжки позивача вбачається, що [PERSON] з 08.06.1976 року до 14.02.2000 року працювала на підприємстві відповідача ПАТ «Автомобільна компанія» «Богдан Моторс». 22.08.1989 року висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії [PERSON] було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50 відсотків безстроково (а.с.7 ). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 своєї постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності. За таких обставин, судом встановлено, що оскільки ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50% [PERSON] було встановлено 22.08.1989 року, то право на відшкодування моральної шкоди в неї виникло 22.08.1989 року. Законодавством, яке діяло станом на 22.08.1989 року не було передбачено позивачу, як постраждалій особі, право на отримання потерпілим одноразової допомоги, а саме відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набув чинності з 1 січня 2004 р. Законом України 3188-XII, доповнено Цивільний кодекс Української РСР статтею 440-1 Відшкодування моральної (немайнової) шкоди лише 06.05.1993 року. Стаття 237-1 КЗпП України, на яку посилається позивач, а саме відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди була доповнена Законом України 1356-XIV лише 24.12.1999 року. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Також відповідно до частин 1, 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набуття ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України в разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. За таких обставин, враховуючи, що діючим на час отримання позивачем права на відшкодування моральної шкоди, а саме на 22.08.1989 року, законодавством не було передбачено можливості відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed