Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ВГП» про стягнення заборгованості по заробітній. Свої позовні вимоги мотивує наступним. [PERSON] згідно наказу № 150-к від 07.12.2018 був прийнятий на роботу у ПРаТ "ВГП" на посаді менеджер зі збуту. 15.10.2019 його було звільнено за угодою сторін. Під час працевлаштування та роботи на даному підприємстві права працівника були порушені наступним чином. Під час звільнення з ним не було проведено повний розрахунок. Так, наразі з моменту звільнення 15.10.2019 і до сьогодні йому не виплачено заборгованість по заробітній платі. За домовленістю з роботодавцем Позивачу було гарантовано додаткову заробітну плату, а саме бонуси по КРІ. Додаткова заробітна плата у вигляді бонусів по КРІ передбачені наступним документом - система мотивації менеджера по збуту групи по роботі з ключовими з 01.01.2019 [PERSON] . Таким чином, заборгованість по заробітній платі складає 35 310 грн. Згідно до наказу Міністерства статистики України № 5 «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати» від 13.01.2004 р. витрати на оплату праці складаються з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ст.. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Ст. 97 Кодексу законів про працю України регламентовано, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в черговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак з порушенням вищезазначених норм трудового законодавства, Відповідач до теперішнього часу не здійснив з Позивачем повного розрахунку за період роботи у Відповідача. Відповідно до ст.. 47 Кодексу законів про працю власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Згідно ст. 6 постанови пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р., судам належить мати на увазі, що відповідно до загальних положень статей 1 і 2 Закону розмір заробітної плати за працю на підставі трудового договору залежить від професійно-ділових якостей працівника, складності й умов виконуваної ним роботи, результатів останньої та господарської діяльності підприємства і що за своєю структурою заробітна плата складається: з основної - винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норм часу, виробітку, обслуговування, посадових обов`язків); із додаткової - нагороди за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (доплати, надбавки, гарантійні й компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, в`язані з виконанням виробничих завдань і функцій); а також із заохочувальних та компенсаційних виплат - винагороди за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат, які не чинного законодавства або які провадяться понад установлені цими актами норми. Ст. 116 Кодексу законів про працю встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення. Всього, сума заборгованості Відповідача перед ним становить 35310 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або сторгованих прав, свобод чи інтересів. Було застосовано засоби досудового вирішення спору, зокрема, він неодноразово звертався до Відповідача з пропозицією вирішити дане питання, як усно так і письмово. Згідно ст. 233 ч. 2 Кодексу законів про працю у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed