Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач), в якій просить суд визнати недійсним спадковий договір, укладений між [PERSON], який був її чоловіком, та [PERSON] 06.08.2010 р., оскільки її чоловік, на її думку, не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, оскільки вживав алкогольні напої, крім того, спадковий договір було укладено під впливом тяжких для нього обставин і на вкрай невигідних умовах. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Під час судового розгляду в справу вступив [PERSON], який був сином [PERSON], в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору. Просив суд розірвати спадковий договір у зв'язку з невиконанням набувачем умов договору. Відповідач позовні вимоги не визнав. Представник відповідача в судовому засіданні суду пояснив, що спадковий договір було укладено у відповідності з нормами цивільного законодавства, [PERSON] виконував взяті на себе обов'язки. [PERSON] при укладанні договору був дієздатною особою, квартира за адресою [ADDRESS] йому належала на праві приватної власності, оскільки була придбана до шлюбу, тому відсутні підстави для визнання спадкового договору недійсним та для його розірвання. Крім того, [PERSON] не є стороною вищезазначеного спадкового договору, у зв'язку з чим не може вимагати його розірвання у зв'язку з невиконанням набувачем умов договору. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Дніпродзержинського нотаріального округу [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала до суду письмові заперечення на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Суд, вислухавши сторони судового розгляду, допитавши свідків, вивчивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини справи. [PERSON] та [PERSON] з 02.06.2000 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 93, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER]. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.12.2010 р. позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу була залишена без розгляду у зав'язку з її неявкою до суду. [PERSON] був сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] Згідно свідоцтву про право власності на житло від 28.02.1997 р., [PERSON] належала на праві приватної власності квартира за адресою [ADDRESS]. Право власності на житло було зареєстроване в установленому законом порядку в реєстровій книзі за № 21374 кн 125. Таким чином, право власності на квартиру [PERSON] набув до укладення шлюбу з [PERSON] 10.10.2000 р. [PERSON] склав заповіт на все належне йому майно, на користь [PERSON]. 06.08.2010 р. [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач) уклали спадковий договір, згідно з умовами якого, [PERSON] після своєї смерті передавав у власність [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS]. Даний спадковий договір було посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1259 від 06.08.2010 року. При підписанні спадкового договору нотаріусом було роз'яснено [PERSON] наслідки укладання зазначеного правочину, а саме те, що, уклавши зазначений договір, він позбавляє права всіх інших спадкоємців права на спадкування, про що, яка свідчить заява, яка була власноруч підписана [PERSON] [INFO]. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 751 від 12.08.10 р., смерть [PERSON] настала внаслідок захворювання - хронічної ішемічної хвороби серця. Згідно відповіді КЗ "Дніпродзержинська міська лікарня № 1" за № 870/03 від 28.05.2012 р., [PERSON] [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні у наркологічному відділенні № 3 з 25.06.02 р. по 06.08.02 р., з 30.08.05 р. по 01.10.05 р., з 04.08.07 р. по 05.09.07 р., з 05.09.07 р. 04.10.07 р. у зв'язку з хронічним алкоголізмом. Згідно зі ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст. 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Згідно із ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень, а також на вимогу набувача, у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Проте задоволення такої вимоги можливе за умови пред'явлення її відчужувачем. Відповідно до ч. 2 ст. 1307 Цивільного кодексу України , заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного в спадковому договорі, є нікчемним. [PERSON], як син [PERSON], не є стороною даного спадкового договору і тому не має повноважень щодо його розірвання. Судом встановлено, що ні з боку відчужувача за життя, ні з боку набувача вимог щодо розірвання спадкового договору не було. Так, [PERSON] скористався своїм правом свободи договору та розпорядився майном, яке йому належало, на законних підставах. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про розірвання спадкового договору слід відмовити, оскільки інші особи, крім сторін договору, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'явити вимоги про розірвання спадкового договору. Стосовно позовних вимог про визнання недійсним спадкового договору з підстав того, що [PERSON] не розумів значення своїх дій в момент укладання цього договору внаслідок вживання спиртних напоїв, суд прийшов до наступних висновків. Частиною 1 статті. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Спадковий договір - це цивільно-правова угода на випадок смерті, яка дійсна за наявності виконання умов, що передбачені цією угодою, і які не суперечать чинному законодавству. На спадковий договір, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності. Так, відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК зміст правочину не може суперечити нормам ЦК, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, а також правам і інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсним визнається договір, якщо порушена хоча б одна з умов дійсності правочину (ст. 203 ЦК): правомірність і не аморальність угоди, дієздатність учасників угоди, співпадіння волі і волевиявлення, відсутність вадів виникненні волі, дотримання форми угоди. Договір визнається недійсним, якщо його спрямовано на обмеження правоздатності та дієздатності. Зі змісту укладеного між [PERSON] та [PERSON] спадкового договору вбачається, що договором передбачені такі істотні умови як зобов'язання однієї сторони (набувача) виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) та набуття права власності на майно відчужувача, в разі його смерті. [PERSON] роз'яснено право розірвання договору порядку у разі невиконання набувачем його розпоряджень . Статтею 1304 ЦК України передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у порядку, визначеному законом. Оскаржуваний спадковий договір був укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений, а також зареєстрований в установленому законом порядку. Таким чином, сторонами спадкового договору були узгодженні всі істотні умови спадкового договору. Для встановлення психічного стану учасника угоди в момент її укладання, що давало би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент їх укладання, судом була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи № 21 від 22.05.2014 р., [PERSON] в період часу, вказаний судом, тобто в період часу укладання і підписання ним спадкового договору 06.08.2010 р., виявляв психологічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Визначити глибину й ступень вираженості наявних у нього психічних розладів та його здібність розуміти значення своїх дій та керувати ними не представляється можливим. Допитані судом свідки, [PERSON], [PERSON] в показах зазначили, що за життя [PERSON] зловживав спиртними напоями, проживав один, квартира знаходилась в аварійному стані, останні два місяці перед смертю до нього ходив молодий чоловік на ім'я [PERSON], який приносив [PERSON] продукти а також, на думку свідків, спиртні напої. Відомості стосовно того, що [PERSON] страждав якимсь психічними розладами, не міг керувати своїми діями, у свідків відсутні. Відповідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Підставою для визнання правочину недійсним може бути абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. З акту посмертної судово-психіатричної експертизи вбачається, що встановити чи усвідомлював [PERSON] на час укладення спадкового договору 06.08.2010 р. значення своїх дій та чи міг керувати ними не представляється можливим, а згідно даних про лікування [PERSON] у зв'язку з алкогольною залежністю, вбачається, що він останній раз перебував на лікуванні з 05.09.07 р. по 04.10.07 р. Дані про його психічний стан на час укладання спірного договору відсутні. Таким чином, у супереч вимог ст. 60 ЦПК України, позивачкою [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що під час укладення спадкового договору від 06.08.2010 р. [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. За таких обставин суд приходить до висновку, що у позовних вимогах у цій частині слід відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed