Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

16 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачкою з 28 серпня 2018 року. Від шлюбних відносин у них народився син [PERSON] [INFO] . На даний час відносини з відповідачкою припинені та вона з дитиною мешкає у м. Горлівка, Донецької області. Судовим наказом, виданим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області від 19грудня 2019 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] на користь відповідачки у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку на місяць. Позивач зазначає, що визначений судовим наказом розмір аліментів може бути зменшений до 600 гривень, оскільки на час видачі судом судового наказу про стягнення з нього аліментів він був працевлаштований та мав стабільний заробіток, однак зараз він не працевлаштований, не має джерела доходів, змушений самостійно оплачувати комунальні платежі за місцем свого мешкання. Крім того, зазначає, що суттєво погіршився стан його здоров`я, в зв`язку з чим він вимушений часто звертатися до лікарні. Крім того, відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Також на теперішній час дитина мешкає в умовах, які пов`язані з небезпекою для її життя, на умови забезпечити нормальні умови життя відповідачка не реагує. Тому на теперішній час у суді позивачем ставиться питання про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з ним у смт Ярова м. Лиман Донецької області. В зв`язку з викладеним просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з ј частини усіх видів його заробітку (доходу) до 600 гривень на місяць. В судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився. Суду надав письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов просив задовольнити (а.с. 24). Відповідач [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 січня 2019 року Лиманським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками у свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 07 серпня 2018 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] перемістився з м. Горлівка Донецької області до смт Ярова м. Красний Лиман Донецької області (а.с.3). З судового наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 грудня 2019 року вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Відповідно до довідки виданої КНП «Лиманська центральна районна лікарня» [PERSON] , 1997 року народження встановлено діагноз: «Бронхіальна астма ендогенна форма ІІ ступеню. Аллергічний риніт. Віддалені наслідки перенесеної закритої черепно мозкової травми» (а.с.16). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 статті 182 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось з них. Аналогічні положення закріплені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Пункти 1, 2 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Судом встановлено, що з часу стягнення аліментів на користь відповідачки сімейний стан позивача не змінився, інших утриманців, окрім свого неповнолітнього сина він не має. Щодо матеріального стану позивача, суд зазначає, що він є працездатним чоловіком, доказів на підтвердження перебування в центрі зайнятості та пошуках роботи з метою забезпечення себе та свого малолітнього сина [PERSON] грошима позивачем не надано. Доводи позивача стосовно суттєвого погіршення його стану здоров`я та встановленого йому діагнозу «Бронхіальна астма», не заслуговують на увагу, оскільки суду не надано жодного доказу, яким саме чином вказаний діагноз вплинув на майновий стан позивача, на здатність (спроможність) позивача сплачувати аліменти, чи він несе матеріальні витрати на своє лікування. Інвалідність позивачу не встановлено. Відсутність таких обставин позбавляє суд можливості взяти до уваги зміни у стані здоров`я позивача як підставу зменшення розміру аліментів, які він сплачує на користь відповідачки. Посилання позивача на вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною та звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, суд не приймає до уваги, тому як вказані обставини не впливають на розмір аліментів на утримання дитини, яка має право на належне утримання та допомогу від батька в розмірі аліментів, визначених судовим рішенням. Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками) та існують на момент звернення з позовом. Дослідивши обставини та зібрані у справі докази, суд, на підставі ст.89 ЦПК України, оцінивши всі матеріали вважає, що наведені позивачем доводи для зменшення розміру аліментів не підтверджують факт зміни майнового стану платника аліментів чи його стану здоров`я, що є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , в той час, як закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів (визначення аліментів за домовленістю між батьками). Доказів зміни матеріального стану чи погіршення здоров`я, які є підставою для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, [PERSON] не представив. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими. Відповідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено, то з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: dismissed