Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

26.10.2015 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, просить: визнати нежитлове приміщення [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON] предметом іпотеки згідно з договором іпотеки, укладеним 05.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В.; визнати недійсним договір іпотеки, укладений між [PERSON] та [PERSON] 28.04.2015 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., за яким в забезпечення зобов'язань [PERSON] перед [PERSON] в іпотеку передано приміщення [ADDRESS]; припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження іпотекою та забороною на відчуження нежитлового приміщення [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 28.04.2015, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 05.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11391448000, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 480 000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05.09.2008 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передано в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» належну йому на праві власності трикімнатну квартиру [ADDRESS]. 25.12.2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2365500 грн., що є еквівалентом 150000,00 доларів США зі строком повернення - до 29.04.2015. В подальшому, 29.04.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до вказаного вище договору, за умовами якого збільшилась сума позики до 4 271 000 грн., що є еквівалентом 300 000,00 доларів США зі строком повернення - до 29.05.2015. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 28.04.2015 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку вищевказану квартиру, яка була переобладнана в нежитлове приміщення. Вважає вказаний договір іпотеки від 28.04.2015 таким, що укладений всупереч ст.13 Закону України «Про іпотеку», оскільки укладений без згоди пріоритетного іпотекодержателя - ПАТ «УкрСиббанк», а тому вважає наявними згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» підстави для визнання його недійсним. Крім того зазначає, що договір іпотеки від 28.04.2015 укладений після постановлення ухвали Октябрьського районного суду м.Полтави, якою накладено арешт на зазначене майно, що також, на думку позивача, є підставою для визнання його недійсним. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити. Відповідачі: [PERSON], Приватний нотаріус Київського міського нотаріального коругу Данич О.Ф. в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв'язку з його хворобою. Суд на підставі ч.4 ст. 169, ч.1 ст.224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнавши причини неявки відповідачів, неповажними, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідачів, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. 05.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно Статуту ПАТ «УкрСиббанк», є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11391448000, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти в розмірі 480 000 доларів США. (а.с.12-17) З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 05.09.2008 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений 05.09.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. за реєстровим №2486. Згідно умов договору іпотеки [PERSON] передано в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» належну йому на праві власності трикімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с.18-19) 25.12.2014 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 2365500грн., що є еквівалентом 150000,00 доларів США зі строком повернення - до 29.04.2015. (а.с.26) 29.04.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до вказаного вище договору, за умовами якого збільшилась сума позики до 4271000 грн., що є еквівалентом 300 000,00 доларів США зі строком повернення - до 29.05.2015. (а.с.27) З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 28.04.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за реєстровим №614. Відповідно до умов вказаного договору іпотеки [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку вищевказану квартиру. (а.с.28-30) Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2015, виданого Реєстраційною службою Головного управління Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстрованого за реєстровим №35873827 квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] як нежитлове приміщення. (а.с.132) Обґрунтовуючи позов позивач просить, серед іншого, визнати нежитлове приміщення [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON] предметом іпотеки згідно з договором іпотеки, укладеним 05.09.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] та визнати недійсним договір іпотеки від 28.04.2015 з тих підстав, що укладений без згоди пріоритетного іпотекодержателя - ПАТ «УкрСиббанк». Разом з тим, суд не може погодитись з заявленими позовними вимогами, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п.1.5 договору іпотеки від 05.09.2008, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] іпотека розповсюджується на всі приналежності Предмету іпотеки та на всі невід'ємні від нього поліпшення, складові частини, що існують на момент укладення договору та виникнуть у майбутньому. Всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього Договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо, автоматично стають предметом Договору-Предметом іпотеки. Вказане положення договору іпотеки відповідає ст. 12 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки. З огляду на викладене здійснення перебудови квартири [ADDRESS] у нежитлове приміщення не припиняє дію іпотеки і вказаним договором гарантовано право Банку на дію іпотеки у разі реконструкційних робіт предмету іпотеки. Таким чином необхідність у визнанні вказаного нежитлового приміщення предметом іпотеки відсутня, оскільки зі змісту договору іпотеки випливає, що реконструкційні роботи нерухомого майна, що знаходиться в іпотеці автоматично стають предметом іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину в момент його вчинення ЦК України, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім того, відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч.1,3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку. Статтею 13 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Як встановлено судом, договір іпотеки від 28.04.2015 укладено між [PERSON] та [PERSON] без згоди пріоритетного іпотекодержателя - ПАТ УкрСиббанк». Даних та доказі, які б спростовували вказане суду не надано. Згідно з ч.3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Як зазначено в п.7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Виходячи з положень ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку», ч.2 ст. 215 ЦК України та п.7 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України договір іпотеки, укладений 28.04.2015 між [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, а тому визнання його недійсним законом не вимагається. Доводи позивача про наявність підстав для визнання договору іпотеки від 28.04.2015 недійсним з підстав того, що останній було укладено після постановлення ухвали Октябрьського районного суду м.Полтави, якою накладено арешт на зазначене майно суд вважає безпідставними, оскільки по суті ці доводи не грунутються на вимогах ст.203, 215 ЦК України. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України. Згідно зі ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з встановлених обставин справи, судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача, які б підлягали захисту в обраний позивачем спосіб. Відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed