Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі про стягнення судових витрат та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 22.03.2012 р. задоволено її позов, котрим зобов»язав відповідача поновити з 01.02.2012 р. виплату пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 р. дане рішення залишено без змін. Зазначає, що відповідач своїми незаконними діями завдав матеріальних збитків, котрі виразились у оплаті судового збору в сумі 301 грн. 60 коп., витрат на правову допомогу в сумі 3500 грн., 65 грн. витрат на фотокопію документів та 280 грн. витрат, які пов»язані із явкою до Львівського апеляційного адміністративного суду. Крім цього їй завдано моральну шкоду у розмірі 10000 грн., котра полягає в тому, що їй було боляче відчувати зверхнє ставлення до неї працівників відповідача, два роки перебувала без засобів для існування. Просить стягнути із відповідача на її користь 4146,60 грн. матеріальної шкоди і 10000 грн. моральної шкоди. Ухвалою суду від 29.01.2014 р. провадження в частині стягнення із відповідача на користь позивача 4146 грн. 60 коп. судових витрат закрито. Позивач в судове засідання не з»явився, однак подав заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Просить позов задовольнити. Представник відповідача Чишій Б.Л. в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що позивач безпідставно звинувачує працівників управління у зверхньому ставленні до неї, оскільки відсутні докази таких дій. Крім того, позивачу поновлено виплату пенсії та виплачено пенсію за минулий період, починаючи з 01.03.2012 р. Чинним законодавством не передбачено відшкодування органами Пенсійного фонду України моральної шкоди. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.03.2012 р. задоволено адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі про визнання незаконним рішення про припинення виплати епенсії за вислугою років та зобов»язання поновити пенсію, котра ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2013 р. залишена без змін. Згідно даної постанови визнано протиправним рішення №1 від 24.01.2012 р. Відповідача щодо припинення [PERSON] виплати пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов»язано відповідача поновити з 01.02.2012 р. виплату пенсії за вислугою років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинського району на користь [PERSON] 32 грн. 19 коп. судового збору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під час розгляду справи суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. А також, у суді необхідно з'ясувати чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при відповідному виді правовідносин. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що незаконним рішенням відповідача їй заподіяно моральну шкоду, оскільки було вкрай боляче відчувати зверхнє ставлення до неї, а також протягом двох років вона перебувала без засобів для існування. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦК України на сторін покладено обов»язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте під час судового розгляду представник позивача не довів факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Також безпідставним та голослівним є твердження позивача про зверхнє ставлення працівників відповідача до неї, що спричинило їй моральну шкоду, оскільки в судовому засіданні дана обставина не підтвердилась жодними доказами. Водночас, посилання [PERSON] на те, що внаслідок незаконного рішення відповідача їй заподіяна моральна шкода, котра виразилась в тому, що з часу припинення виплати пенсії вона протягом двох років перебувала без засобів для існування спростовується довідкою Управління Пенсійного фонду України у м. Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської області. Так, згідно даної довідки [PERSON] з лютого по грудень 2013 р. перебувала у трудових відносинах з підприємцем [PERSON], таким чином отримувала заробітну плату. Крім того судом встановлено, що [PERSON] виплачено пенсію за вислугу років з березня 2012 р. по січень 2014 р. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставини, на які він посилався як на підставу вимог, не надано достатніх обґрунтувань, які б дали змогу суду переконатись в їх законності, а тому позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed