Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

у листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він з 18 березня 2011 року працював на Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на посаді начальника сектора комп'ютерного та програмного забезпечення. 23 жовтня 2015 року було видано наказ № 281-к про його звільнення у зв'язку із втратою довіри (п. 2 ст. 41 КЗпП України). Звільненню позивача передувала низка дій керівництва відповідача, які вказують на цілеспрямоване звільнення позивача з посади в будь-який спосіб. В лютому 2015 року заступником позивача, а згодом тимчасово виконуючим обов'язки начальника сектора комп'ютерного і програмного забезпечення був призначений [PERSON] Влітку 2015 року на ДП «Укрспирт» було створено відділ інформаційних технологій і автоматизації, який фактично дублював функції сектора комп'ютерного і програмного забезпечення. До того ж, до нового структурного підрозділу почали приймати співробітників, які виконували ті ж обов'язки, що і фахівці сектору позивача. [PERSON] призначили начальником відділу інформаційних технологій та автоматизації. Саме за службовими записками [PERSON] і було звільнено позивача, оскільки вони містили звинувачення у нестачі майна. 03 червня 2015 року позивачу було повідомлено про його звільнення у зв'язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому в повідомленні зазначалось, що в апараті відсутні вакантні посади, що відповідали б кваліфікації позивача. 23 липня 2015 року профспілковий комітет ДП «Укрспирт» не надав згоду на звільнення позивача у зв'язку із скороченням штату. 15 жовтня 2015 року відповідач повторно звертався до профспілкового комітету апарату управління ДП «Укрспирт» за згодою на звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 21 жовтня 2015 року позивача було повідомлено, що за поданням адміністрації відповідача профком апарату управління ДП «Укрспирт» буде розглядати 21 жовтня 2015 року о 17 год. 00 хв. питання про надання згоди на звільнення позивача в порядку п.п. 1,2-5,7 ст. 40, п.п. 2 і 3 ст. 41 КЗпП України. В зв»язку з цим, позивачеві не надали можливість ознайомитись з матеріалами і підготуватись до засідання профкому. Більше того, саме формулювання тексту повідомлення в частині підстав розірвання трудового договору викликає сумніви щодо того, чи визначився сам профком на момент складання повідомлення з підставами, за якими буде звільнено позивача. При цьому заява позивача про перенесення засідання була проігнорована, зневажено прохання надати можливість ознайомитись з матеріалами, отримати юридичну консультацію тощо. Натомість засідання було розпочато, заслухані деякі сторони, досліджено частину документів. Проте рішення не було винесено, і засідання профспілкового комітету ДП "Укрспирт» було перенесено на 16 год. 00 хв. 22 жовтня 2015 року. 22 жовтня 2015 року було продовжено засідання профспілкового комітету ДП "Укрспирт», на якому розглянуто питання щодо звільнення позивача та надано згоду на звільнення у зв'язку із втратою довіри. Позивач вважає, що його звільнення не відповідає умовам з тих підстав, що в жодному із локальних актів підприємства на позивача не покладено відповідальність за збереження матеріальних цінностей, позивача не було ознайомлено з будь-якими правилами на підприємстві стосовно проведення операцій з матеріальними цінностями. Такі правила взагалі були відсутні на підприємстві, а тому передача товарно-матеріальних цінностей здійснювалась у довільній формі без належного контролю, факт корисливого правопорушення не встановлений ані судовим рішенням, ані актами правоохоронних органів та відсутні докази нестачі товарно-матеріальних цінностей. Позивачеві не були представлені жодні документи, що свідчили б про результати проведення інвентаризації на підприємстві протягом 2015 року, що дає підстави стверджувати, що інвентаризація на підприємстві чи у секторі комп'ютерного та програмного забезпечення взагалі не проводилась. Втім, позивач неодноразово звертався до керівництва відповідача з вимогою провести інвентаризацію: службові записки від 06 квітня 2015 року, 15 червня 2015 року, 25 червня 2015 року. Всі названі службові записки залишені без уваги, інвентаризація не проводилась. В той же час, керівництво відповідача разом із профспілковою організацією визнали належними доказами нестачі товарно-матеріальних цінностей службові записки та акт службової перевірки. Зокрема, це були: службова записка начальника відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції від 24 вересня 2015 року, акт службової перевірки № 19 від 15 жовтня 2015 року, а також доповідна записка начальника відділу ІТ та автоматизації від 21 серпня 2015 року. Позивач припускає, що «недовіра» до нього виникла на підставі доповідної записки начальника відділу ІТ та автоматизації [PERSON] від 21 серпня 2015 року. Як вже зазначалось вище, саме [PERSON] певний час був заступником позивача, потім тимчасово виконуючим обов'язки сектору комп'ютерного та програмного забезпечення, а згодом і очолив дублюючий відділ ІТ та автоматизації. З самого початку було зрозуміло, що дана особа, за підтримки керівництва підприємства, мала намір зайняти місце позивача, і, коли звільнення у зв'язку із скороченням штату стало неможливим, був запущений механізм звільнення через «недовіру». До того ж, сам [PERSON] мав повний доступ до товарно-матеріальних цінностей сектору комп'ютерного та програмного забезпечення, а передача майна між позивачем і [PERSON] ніколи не проводилась. І це незважаючи на той факт, що згідно наказу № 258 від 24 червня 2015 року за відділом ІТ та автоматизації було закріплено кабінет № 301, у якому розташовувався сектор комп'ютерного та програмного забезпечення, а позивача переведено до кабінету № 54. Таким чином при переїзді не було дотримано вимог щодо передачі товарно-матеріальних цінностей, за що мав відповідати згідно наказу заступник директора Німас О.Я. Як наслідок, позивач не міг контролювати збереження майна в кабінеті № 301 з 24 червня 2015 року, про що він письмово зазначив, ознайомлюючись з наказом №258 від 24 червня 2015 року, а також у службовій записці від 25 червня 2015 року на ім'я виконуючого обов'язки директора відповідача. Через два місяці після цього, в службовій записці від 21 серпня 2015 року [PERSON] голослівно стверджує про нестачу певного майна. При цьому ані ним, як начальником відділу, ані іншим керівником, не збиралась комісія, не проводилась інвентаризація чи інші дії, спрямовані на пошук майна. Таким чином, твердження [PERSON] не були підкріплені жодним актом чи документом. Позивач вважає, що адміністрація відповідача ставила за мету його звільнити будь-якою ціною. До того ж, певні співробітники також сприяли і, можливо, мали особисту зацікавленість у звільненні позивача. Внаслідок такого збігу намірів було штучно зроблено звинувачення у нестачі, яке послужило формальною підставою для його звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Позивач вважає його звільнення незаконним. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати незаконним його звільнення з посади начальника сектора комп'ютерного та програмного забезпечення на Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»; скасувати наказ в.о. Генерального директора державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» № 281-к від 23 жовтня 2015 р. про звільнення [PERSON] з посади начальника сектора комп'ютерного та програмного забезпечення у зв'язку із втратою довіри (п. 2 ст. 41 КЗпП України); поновити [PERSON] на посаді начальника сектора комп'ютерного та програмного забезпечення на Державному підприємстві спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з 23 жовтня 2015 р.; зобов'язати Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» внести в трудову книжку [PERSON] запис про поновлення на роботі та стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив обставини, що викладені в позовні заяві. Пояснив, що на підприємстві змінилось керівництво і тоді ж почалася зміна працівників. Вважає, що таке звільнення направлено на заміну його іншою особою, він вважає себе добросовісним працівником і бажає надалі працювати на підприємстві, де працює і його дружина, на яку здійснюється тиск, оскільки жодних винних дії, в яких його звинувачують як у підставі втрати довіри, він не вчиняв, що є порушенням його трудових прав. Просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, вважає , що діями відповідача порушені трудові права та законні інтереси позивача, оскільки прояв недовіри є необґрунтованим та безпідставним. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що звільнення позивача є законним та обґрунтованим, оскільки роботодавець втратив до нього віру, як до особи, яка допустила втрату майна. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши письмові докази у справі, встановив викладені нижче обставини. Позивач [PERSON] з 2003 року працював системним адміністратором Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. Наказом №239-к від 01 серпня 2012 року переведений на посаду начальника сектору комп»ютерного та програмного забезпечення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі ДП «Укрспирт») (копія трудової книжки на а.с.10). Наказом від 23 жовтня 2015 року №281-к [PERSON] звільнено з займаної посади у зв»язку з втратою довіри 23 жовтня 2015 року за п.2 ст. 41 КЗпП України (а.с.12). Підставою звільнення позивача є доповідна записка начальника відділу ІТ та автоматизації [PERSON] від 21 серпня 2015 року; службова записка начальника відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції [PERSON] від 24 вересня 2015 року; акт службової перевірки №19 від 15 жовтня 2015 року; згода профспілкового комітету № 1-1/251 від 23 жовтня 215 року. Судом встановлено наступні обставини, що передували звільненню позивача. Сторони визнали той факт, що до часу звільнення позивача на підприємстві інвентаризація майна не проводилася. 03 березня 2015 року наказом №58-к заступником [PERSON] був призначений [PERSON] В службові записці від 05 квітня 2015 року бігун Д.В. доповів в.о. директора підприємства [PERSON] про те, що в період з 12 по 25 березня 2015 та з 27 березня по 4 квітня 2015 року він перебував на лікарняному , в той час [PERSON] мав повний доступ до мережевого обладнання та комп»ютерної техніки, що знаходиться в кімнаті №301, зокрема в неробочий час, про свою роботу [PERSON] йому не доповідає і з ним не контактує. Зазначив, що вважає, що його штучно усувають від виконання службових обов»язків без офіційних звинувачень (а.с.28-29). В своїй службовій записці від 15 червня 2015 року [PERSON] повідомляє в.о. директора [PERSON] про те, що відсутня реакція з боку керівництва стосовно його повідомлення про усунення його від виконання своїх обов»язків, про перенесення даних бухгалтерського обліку ДП «Укрспирт» за допомогою співробітників ТОВ «Конкорд Капітал» на територію іншої країни, а також наявність нерегульованого питання відповідальності за товарно-матеріальні цінності , що знаходяться в кабінеті 301. Позивач просив врегулювати дане питання вбачаючи можливість втрати товарно- матеріальних цінностей (далі ТМЦ). Наказом від 24 червня 2015 року №258 кабінет №301 закріплений за відділом ІТ відповідальний [PERSON] [PERSON] визначено робоче місце каб.54. Ознайомившись [PERSON] зазначив про свою незгоду , оскільки не визначена особа відповідальна за пожежну безпеку (а.с.33). 25 червня 2015 року позивач вкотре повідомляє в.о. директора про відсутність інвентаризації на час зміни його робочого місця з кабінету №301 до кабінету №54 та просить визначити відповідального за пожежну безпеку в кабінеті 301, де зберігаються ТМЦ. Зазначені службові записки [PERSON] прийняті підприємством, та зареєстровані під відповідними вхідними номерами. Cудом встановлено, що 23 липня 2015 року на підприємстві відбулось засідання профспілкового комітету, на якому розглядалось питання звільнення [PERSON] з займаної посади за скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України. Профспілковим комітетом не була дана згода на звільнення [PERSON], оскільки працівнику не було запропоновано інші посади та не враховано його перевагу на залишення на роботі як працівнику з тривалим стажем роботи, крім того профспілку не було завчасно повідомлено про заплановані вивільнення працівників відповідно до ст. 49-4 КЗпП України. (а.с .16-18). 21 серпня 2015 року на ім»я в.о. директора [PERSON] була складена доповідна записка начальника відділу ІТ та автоматизації [PERSON] про те, що [PERSON] у 2014 році згідно видаткових накладних отримав комп»ютерне обладнання за довіреністю. По факту це обладнання не було введено в експлуатаціїю. Та не має інформації, щодо місця знаходження цього майна, а саме: - зовнішнього жорсткого диску 2.5 «ITB WD USB 3.0 Elements Portable, пластик чорний -1 шт.; - ноутбук LAVRK V\250 GI (FOX78ES) - 2 шт; - мишка оптична Logitech B (910-003357) чорна , оптична - 1 шт., - сумка для ноутбука Crown 15/6 Classic black (CMB 557) - 1 шт., - ноутбук Lenovo IdeaPad B590 (59-381384) - 1 шт., - ноутбук Lenovo IdeaPad Z510 (03092679) Dark Chocolate - 1 шт., - модуль Digitus Professional RJ 45 UTP Cat5e, модерн - 5 шт ., - кліщі Proline для знання ізоляції і опресування телекомунікаційного кабелю (28412) - 1 шт. (а.с.32). Актом службової перевірки від 15 жовтня 2015 року №19 встановлено, що згідно видаткової накладної №12647 від 28 січня 2014 року [PERSON] отримав 6 одиниць комп»ютерної техніки на суму 22896,91 грн. : на підставі доручення №5 від 27 січня 2014 року від « ЮА Розетка» - ноутбук LAVRK V\250 GI (FOX78ES) - 2 шт., на підставі доручення №97 від 16 червня 2014 року за видатковою накладною № РТУР00012732 від 16 червня 2014 року мишку оптичну Logitech B (910-003357) чорна , оптична - 1 шт. на суму 54,80 грн., сумку для ноутбука Crown 15/6 Classic black (CMB 557) - 1 шт. на суму 134,85 грн., ноутбук Lenovo IdeaPad B590 (59-381384) - 1 шт. на суму 3080,95 грн., а всього разом з ПДВ на 3924,72 грн., на підставі доручення №157 від 11 вересня 2014 за видатковою накладною №119237 від 12 вересня 2014 ноутбук Lenovo IdeaPad Z510 (03092679) в кількості 1 шт. на суму з ПДВ 10098,95 грн. В даному акті зазначено, що вказане обладнання не введено в експлуатацію та його фізичне місцезнаходження невідомо (а.с.36). Інше майно було знайдено у працівників підприємства. Я пояснив позивач, у нього на робочому місці, де він знаходився до звільнення керівництво пояснень не вимагало. На його прохання список ТМЦ не надали. Суд звертає увагу на те, що службова записка про відмову [PERSON] надати пояснення стосовно акту, що складена [PERSON] не містить дату складання та в ній вже зазначено, що [PERSON] є колишнім начальником сектору. Акт про відмову позивача надати пояснення відсутній. Таким чином належних підтверджень відібрання пояснень працівника щодо викладеного в акті відповідачем суду не надано. В судовому засіданні свідок [PERSON] - начальник відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції , підтвердив викладене в службовій записці. Інших детальних пояснень суду не надав. З даного питання позивач пояснив, що він просив [PERSON] надати йому список ТМЦ, за яким є питання до нього, проте [PERSON] сказав прийти завтра і слухавку останній більше не брав. Крім того, позивач пояснив, що йому не задавали конкретних питань щодо ТМЦ і список також не надали, а тому він не міг знати, відповідно до чого надавати відповідь. Провідний бухгалтер підприємства [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що до звільнення позивача інвентаризація ТМЦ на підприємстві не проводилася. Порядок ведення загальних засобів був наступний - відповідальний працівник купував ТМЦ, приносив до бухгалтерії накладну та усно або написом на накладній або на прикріпленому аркуші паперу повідомляв, кому це ТМЦ слід видати. ТМЦ ставили на облік та актом форми УЗ-1 вводили в експлуатацію. Таким чином все оформлював і [PERSON] Пояснила, що коли готувалися до інвентаризації, вона виявила накладні, в яких не зазначено місце знаходження ТМЦ, тому зверталась до [PERSON] , щоб знайти їх. Свідок [PERSON] інженер-програміст ДП суду пояснив, що йому відомо, що [PERSON] купував та приносив обладнання ТМЦ, які зазначені в накладних. Він бачив це, оскільки вони разом працювали, в кабінеті було багато техніки. Проте в той час на підприємстві не вівся облік належним чином, не складалися акти прийому передачі ТМЦ. Йому відомо, що після порушення кримінальної справи відносно позивача частину майна було знайдено. Коли на роботу був прийнятий [PERSON] на посаду начальника управління, свідок та позивач хотіли скласти акти-прийому передачі ТМЦ, проте [PERSON] сказав, що робити цього не потрібно. Зазначив, що комп'ютери на підприємстві роздавалися за підписом на накладній або за прикріпленою на ній папірці, або на словах, карточки на МТЦ не заводилися, інвентаризація не проводилася, контролю за виносом ноутбуків , мишок і т.д. ніколи не було. В 2014 році техніка просто здавалась з накладною і все. Введенням в експлуатацію називалось - надання користувачу і передачею накладної в бухгалтерію. Наразі вже наведено порядок. Коли [PERSON] перейшов за наказом нового керівництва зі свого кабінету в іній, там в кабінеті залишалось дуже багато техніки, акту прийому-передачі складено не було. З пояснень позивача судом встановлено, що ТМЦ, які зазначені в акті, він разом з накладними передавав бухгалтерії і повідомляв бухгалтеру [PERSON] , кому її передати далі. Саме за таким правилом передавалися ТМЦ і раніше - бухгалтеру він повідомляв усно, вона робила сама запис на накладній, або на папірці і кріпила до накладної, кому передати. Без призначення будь-кому просто так без наявної техніки накладні бухгалтеру не передавалися. Якщо комп'ютер повинно було налаштувати - записувався кабінет №301, де він працював. Крім того, позивач повідомив, що в 2014 році була здійснена закупівля ТМЦ для ревізорів і вони не звітували про повернення ноутбуків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у 2015 році його прийняли на роботу на підприємство на посаду заступника начальника сектора ІТ [PERSON], згодом перевели на посаду начальника відділу ІТ та автоматизації. На підприємстві змінилось керівництво і проводилось скорочення штату. Акти передачі техніки після купівлі на підприємстві не складалися. Від [PERSON] до нього техніка також не передавалася. Бухгалтер [PERSON] звернулась з питанням, що відсутнє на накладних повідомлення про передачу техніки. Він та [PERSON] техніку шукали і деяку з них знайшли. Техніка була на руках у працівників і вони її повертали. Зазначив, що на підприємстві бугалтерський облік був знищений на програмному рівні, інвентаризація не проводилася. Техніки близько 150 одиниць різної і позивач не знав, де що знаходиться. Доручення збирали по контрагентах. Свідок і не стверджував, що позивач забрав техніку проте знайти її не змогли. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює ревізором відділу захисту економічних інтересів та протидії корупції. У серпні 2015 року вона бачила позивача на засіданні профспілки. Сама складала записку про відсутність доручень підприємства на придбання техніки [PERSON], проте вони були зареєстровані в журналі доручень, отже мали місце і їх витребовували у контрагентів. Судом досліджено посадову інструкцію начальника сектору комп»ютерного та програмного забезпечення ДП спиртової та лікеро-горілчаної промисловоcті «Укрспирт» від 01 серпня 2012 року (а.с.54-56), з п.1.1, п.2.1 якої вбачається, що начальник сектору комп»ютерного та програмного забезпечення організує роботи зі створення, обслуговування й розвитку інфраструктури ІТ (засобів обчислювальної техніки, комунікацій і автоматизованої обробки інформації), організовує діяльність сектору по обслуговуванню, розвитку і інформаційному забезпеченню засобів обчислювальної техніки, комунікацій і зв»язку для автоматизованої обробки інформації. З тексту інструкції не вбачається, що начальник сектору відповідає за збереження МТЦ , також не встановлено, що він має матеріальну відповідальність за МТЦ. Розділом 4 посадової інструкції передбачено, що начальник сектору при здійсненні своєї діяльності відповідає за добросовісність змісту документів, що ним підготовлені; обґрунтованість рішень, що прийняті ним у рамках його компетенції; якісне й своєчасне виконання обов»язків, викладених у даній інструкції; збереження відомостей, що відносяться до комерційної таємниці. Також не передбачено будь-яких зобов»язань начальника сектора щодо збереження, передачі, видачі або переміщення МТЦ положенням про сектор комп»ютерного та програмного забезпечення ДП «Укрспирт» (а.с .57-59). Позивач та бухгалтер [PERSON] підтвердили в судовому засіданні, що видаткові накладні від 12 вересня 2014 №119237, від 06 червня 2014 року №РТУР00012732 та від 28 січня 2014 року №12647 знаходилися в бухгалтерії і були здані саме позивачем (а.с.95-97). На накладній від 28 січня 2014 року присутні записи з номерами та прізвищем або вказівкою кабінету чи посади - як пояснює відповідач це і є доказ прийняття техніки та передачі підприємству. В такому разі суд вважає допустимими і правдивими пояснення самого позивача та бухгалтера [PERSON] про те, що такі написи могли бути викладені або на накладних, або на окремих аркушах, що прикріплювалися до них. Факт знаходження накладних без вказівки передачі їх конкретному працівнику бухгалтер пояснити не могла. Перевіряла накладі тільки при підготовці до майбутньої інвентаризації. До цього часу питань у бухгалтера щодо введення в експлуатацію даних ТМЦ не виникало. Зазначене підтверджується і тим, що по накладній від 16 червня 2014 року є в наявності ноутбук, а мишка чорна та сумка для ноутбука відсутні. Запис на даній накладній щодо передачі ноутбука відсутній, проте він є в наявності на підприємстві, що підтвердив представник відповідача. Відповідно до вимог п.3 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір»я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Таким чином оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що на ДП «Укрспирт» до листопада 2015 року керівництвом не було належним чином організовано придбання, збереження, передачу ТМЦ, не визначено відповідальних осіб, порядок введення в експлуатацію майна. На підтвердження викладеного встановлено, що інвентаризація на підприємстві була проведена лише 06 листопада 2015 року (а.с.100-113). З врахуванням зазначених вище обставин суд вважає, що є декілька осіб, крім [PERSON], які мали відношення до видачі коштів, розпорядження про придбання та які відповідали за введення в експлуатацію ТМЦ, приймали накладні, проте недовіра підприємством виказана саме [PERSON] , оскільки він приймав участь у придбанні ТМЦ . Оцінюючи докази суд приходить до висновку, що відповідач не мав і не надав суду належних та допустимих доказів винних дій [PERSON] та доказів того, що він безпосередньо обслуговує грошові, товарні чи культурні цінності. Крім того, відповідач підтверджує наявність винних дій [PERSON] лише констатуючи факт відсутності товарно-матеріальних цінностей, і на цій підставі виявляє недовіру внаслідок допущення позивачем втрати, жодним чином не зазначаючи, які ж винні дії працівника призвели до відсутності ТМЦ, які правила, інструкції чи розпорядження він при цьому порушив і як повинен був поступити. За таких обставин, коли на підприємстві, на якому існує велика кількість ТМЦ, зокрема комп»ютерів і приладдя до них, керівництвом не було врегульовано питання матеріальної відповідальності та не визначено відповідальних осіб, взагалі не проводилися інвентаризації, враховуючи, що при проведенні слідчих дій за заявою керівництва працівниками слідчих органів були виявлені ряд ТМЦ, про відсутність яких заявляло керівництво і ставило в вину позивачу, суд вважає, що відповідач не мав абсолютних підстав для застосування до позивача такої суворої міри дисциплінарного стягнення як звільнення за п.2 ст. 41 КЗпП. Суд також вважає, що в трудових обов»язках позивача як начальника сектора відсутня ознака безпосереднього обслуговування ТМЦ, на нього покладається лише організація роботи з обслуговування й розвитку інфраструктури ІТ. Купуючи за дорученням ноутбуки, мишку, сумку до них, позивач отримав під звіт ці матеріально-технічні цінності та звітував про купівлю накладними, які передав одразу до бухгалтерії. Введення в експлуатацію ТМЦ на позивача не покладається. Розпоряджень керівництва не встановлено. Інвентарний номер не присвоєно. Акт відсутності майна не складено. Які особи займались встановленням його місця знаходження і де саме - документально не встановлено. Після передачі накладних ні у бухгалтера, ні у діючого керівництва не виникало запитань про відсутність придбаного майна, що також свідчить не на користь відповідача як власника, який втратив довіру. Отже, яким чином [PERSON] допустив втрату ноутбуків, внаслідок яких винних дій, відповідачем не доведено і судом такий факт не встановлено за відсутності належним та допустимих доказів За викладених вище обставин та встановлених судом фактів суд прийшов до висновку про порушення відповідачем трудових прав [PERSON], оскільки власник виявив свою недовіру до працівника без достатньо обґрунтованих підстав, при цьому не врахувавши, що обставини звільнення стали можливими внаслідок безвідповідального ставлення керівництва відповідача до організації роботи підприємства в частині забезпечення відповідальності за збереження ТМЦ. За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом , який розглядає трудовий спір. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для звільнення [PERSON] за п.2 ст. 41 КЗпП України, незаконність його звільнення за наказом №281-к від 23 жовтня 2015 року. За вимогою ч.2 ч.7 ст. 235 КЗпП України при поновленні працівника на роботі суд одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з довідки про доходи від 12 березня 2016 року №01-11/84, відповідно до якої середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 445,84 грн., а середньомісячна - 9362,64 грн. Період вимушеного прогулу складає з 23 жовтня 2015 року - часу звільнення за наказом, по дату ухвалення рішення суду 14 червня 2016 року, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу - 7 міс. 17 днів - 65538,48грн. + 7579,28 грн. = 73117,76 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 731,17 грн. Враховуючи вищевикладене на засадах законності, справедливості та змагальності сторін,

Outcome: approved