Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до договору № б/н від 10.07.06 р., укладеного між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого він є, та відповідачем, останній тоді ж отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строкові дії картки. Відповідач письмово підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі [PERSON]) та Правилами користування платіжною карткою (далі Правила), Тарифами банку (далі Тарифи) складає між сторонами договір. Банк свої зобов»язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач своїх зобовязань за кредитним договором належно не виконує. За станом на 31.10.15 р. загальна заборгованість відповідача перед позивачем склала 21 710 грн. 28 коп., у т. ч.: 11\~202 грн. 29 коп. заборгованості за кредитом; 8 101 грн. 18 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом; 896 грн. 80 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 010 грн. 01 коп. штраф (процентна складова). Просить позов задовольнити, стягнути загальну суму боргу в розмірі склала 21 710 грн. 28 коп. та судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не зявився, хоча позивач належно оповіщений, причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій зазначено, що позов підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач \~у судовому засіданні позову не визнав, суду пояснив, що, дійсно, за договором № б/н від 10.07.06 р., укладеним між ЗАТ КБ ПриватБанк ним, він ж отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Оскільки у цьому ж банку була оформлена його зарплатна карточка, кредит погашався із зарплатного рахунку. Однак, з кінця 2014 р. він не працюючий, зарплати за вказаною вище зарплатною карточкою не отримував, так як звільнився з роботи. Самостійно плати на погашення кредиту не вносив, хоча допускає, що при перерахуванні на зарплатну карточку заборгованих йому за попереднім місцем роботи сум до закінчення терміну дії зарплатної карточки, позивачем було самостійно списано певні суми на погашення кредиту, про що йому відомо не було. Просить у задоволенні позову відмовити. Аналогічні пояснення дав суду і представник відповідача, зазначивши також, що термін дії карточки, та відповідно, кредитного договору, закінчився в останній день липня 2008 р.. Позивач звернувся з позовом до суду по спливу строків позовної давності. А тому просить у позові відмовити. Попередньо представником відповідача подано до суду письмове заперечення проти позову, обґрунтоване тим, що дійсно, 10.07.06 р. сторони укладеним кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 3\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строкові дії картки. Відповідач своїм підписом надав згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» складають між сторонами договір. Однак, із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку» відповідач не був ознайомлений ні під час укладення договору, ні у подальшому. Надані позивачем [PERSON] не затверджені, не є Типовими, не зареєстровані, не містять дати, за станом на яку вони діяли, підписані лише головою правління банку, що викликає сумнів у тому, що вони діяли за станом на 10.07.06 р., не змінювались після укладення договору. А тому вважає такий доказ як [PERSON] недопустимим. Відповідно, твердження позивача про право списання з будь - якого рахунку, відкритого у банку, грошові кошти для погашення платежу за кредитним договором, відповідно до п. 5.6 Правил та п. 4.6 [PERSON], є надуманими та дійсності не відповідають. Копії Правил суду позивачем не надано. Доказів того, що позивач надав відповідачеві кредит в сумі 3\~000 грн., також не надано. Наявність заборгованості також не стверджена допустимими доказами, якими є документи первинної бухгалтерської документації. Термін дії кредитної картки «Універсальна» (№ 4149605390457669) закінчився у липні 2008 р.. Позивач звернувся до суду за захистом свого права після спливу строків позовної давності. Зазначає, що це є підставою для відмови у задоволенні позову. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні \~вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення. Згідно до заяви відповідача від 10.07.06 р., така подавалась ним банкові та з її змісту випливає, що відповідач просив банк відкрити йому рахунок та надати банківські послуги відкрити рахунок та видати кредитну картку. При цьому відповідач вказав, що у цьому ж банку уже відкрито рахунок № 4627081738651111. Погодив, що укладений ним з банком кредитний договір складається із вказаної заяви, [PERSON] надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. За даними вказаної вище заяви, строк дії кредитної картки встановлено - до останнього дня липня місяця 2008 р.. Таким чином відповідач як позичальник 10.07.06 р. уклав з банком кредитний договір, зазначивши, що він працює у Ковельському МВ У МВ України у Волинській області, має доход. Сторони кредитного договору погодили, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки до липня 2008 р.. Сплата заборгованості за кредитом може здійснюватись як шляхом внесення коштів на картку, так і шляхом списання банком коштів з дебетної картки. Однак, номер чи інші дані такої - не вказано. Та обставина, що відповідач у 2006 - 2014 р. р. працював у Ковельському МВ У МВС України у Волинській області, мав доход, стверджується копіями довідок №№ 23 - 25, 28 35 про доходи, виданими по місцю праці. При укладенні кредитного договору відповідач погодив та підтвердив своїм підписом, що він ознайомився та погоджується з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку. Це спростовує доводи представника відповідача у тій їх частині, що наведені вище [PERSON], Правила відповідачеві для ознайомлення не надавались. У п. 1.1. [PERSON] надання банківських послуг зазначено, що складовою частиною кредитного договору також є Пам'ятка клієнта, а п 3. 5. цих [PERSON] конкретизує, що пам'ятка клієнта оформляється і є невід'ємною частиною договору лише у випадку оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою. Наказом по ЗАТ КБ „Приватбанк" № С - 89 від 24.05.05 р. „Про впровадження спрощеної форми укладення договору" було встановлено, що спрощена форма договору складається з [PERSON] надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, заяви клієнта і Тарифів. Таким чином, кредитний договір між сторонами не містить такої складової як Пам'ятки клієнта. За Умовами (п. 5.4.) погашення кредиту відбувається у наступному порядку: щомісячними платежами за попередній місяць для погашення процентів у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTN). У разі порушення зобов'язань настає відповідальність позичальника відповідно до п. 5.5.1 , 5.5.2 [PERSON]. Згідно з розрахунком заборгованості по кредиту, заборгованість за кредитом за станом на 31.10.15 р. склала 21 710 грн. 28 коп., і на даний час не є такою, що стягнута з відповідача. Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1 050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України, неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Отже, між сторонами кредитного договору, сторонами у справі, склались зобовязальні правовідносини, за якими позивач надав відповідачеві кредит в сумі 3 000 грн.. [PERSON] повернення кредиту та сплати відсотків, сплати пені та штрафу у порядку та розмірах, вказаних позивачем у позовній заяві, сторонами, дійсно, погоджено. Із копії вищезазначених документів, слідує, що відповідач зобовязувався вчасно повернути суму кредиту, вчасно та у повному обсязі сплачувати відсотки по кредитному договору, а також, за наявності певних умов, передбачених кредитним договором, сплатити інші платежі - штраф, пеню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору, укладеного між ним та банком, сума заборгованості нарахована вірно та відповідно до умов кредитного договору. Як слідує з розрахунку заборгованості за кредитним договором, ліміт кредитної картки було вичерпано у січні 2009 р.. У 2006 - 2015 р. р., дійсно, позивачеві час від часу надходили суми на погашення заборгованості за кредитним договором, однак, позивач не надав суду доказів того, чи мало місце таке надходження коштів внаслідок списання ним коштів із іншої картки відповідача, чи шляхом внесення готівки у касу банку чи на рахунок картки. Згідно з п. 9.12 [PERSON] і правил надання банківських послуг, копія яких надана суду позивачем, договір між сторонами діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Сторони погодили, що якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається із заяви відповідача, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки. Правила використання платіжної картки визначають, що строк дії картки вказаний на лицьовому боці картки і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця і, по закінченню строку дії, картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку, а також, при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (п. п. 2. 1., 3.1.1. Правил). На час закінчення строку договору, дії картки, ліміт було вичерпано, коштів для наведених вище цілей на рахунку не було, позивачем нараховувались лише суми заборгованості. Неперіодичні надходження не покривали сум нарахованого боргу. У п. 4.8 умов надання банківських послуг передбачений обов'язок банку продовжити строк дії картки з новою датою закінчення строку дії при наявності коштів у межах платіжного ліміту на карткового рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій. За розрахунком заборгованості відповідач отримав кредит, але відповідно до [PERSON] і Тарифів кредитного договору, він не вніс вчасно щомісячний платіж і тому, починаючи із серпня 2006 року банк почав нараховувати відповідачеві заборгованість, передбачену Тарифами. Останньою датою сплати коштів по погашенню заборгованості є лютий 2015 р.. П. 5.4. Правил використання платіжної картки встановлено строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці, тобто, до 31 липня 2008 р... Строк дії картки закінчився, оскільки платіжна картка - це спеціальний платіжний засіб, що використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника з метою оплати. Картка ніяким чином не впливає на виконання зобов'язання боржником. Ця обставина підтверджується і тим, що згідно до [PERSON] надання банківських послуг та правил використання платіжної картки, встановлено ряд санкцій у разі порушення взятих зобов'язань (право банка не продовжувати строк дії картки при відсутності необхідних коштів, зупиняти, блокувати, припиняти дію картки тощо). Крім того, п. 5.4. Правил використання платіжної картки встановлено строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці, тобто дата є вже визначеною і не залежить від продовження дії картки. Зважаючи на наведене, погашення отриманого кредиту, повинно бути проведене до закінчення дії картки, до 01.08.09 р.. Саме з цього часу закінчився строк виконання і для банку починається відлік строку позовної давності, як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України, і це не пов'язується зі строком дії договору. Відповідно до правової позиції, висловленої ВС України у постанові від 19.03.14 р. у справі № 6 - 14цс, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця строку дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього місяця дії картки. Згідно із Умовами і правилами надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, може бути пролонгований на рік, подальша пролонгація договору не передбачена. Оскільки строк дії картки не може перевищувати строку дії самого договору, дія якого завершилася 31.07.09 р., тому з відповідним позовом банк вправі був звернутися протягом 3 років - до 31.07.13 р., тобто, починаючи від дня коли дія кредитного договору припинилася. Однак позивач з позовом про стягнення заборгованості звернувся лише 16.12.16 р., що свідчить про пропуск ним строку позовної давності. Часткове погашення відповідачем заборгованості чи то внаслідок списання коштів з іншої карти відповідача самим банком відповідно до [PERSON] і правил надання банківських послуг після закінчення позовної давності, що є визнанням боргу, не впливає на висновок про закінчення позовної давності, оскільки, за змістом ст. 264 ЦК України, наведена обставина може переривати лише ту позовну давність, що ще не закінчилась. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою, термін її дії вказаний на її лицьовій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного на ній місяця року. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Останній платіж мав місце у травні 2015 р, а дія картки закінчилась 31.07.08 р.. Суд приймає до уваги, що строк дії картки відповідає строку дії договору, тому, навіть при пролонгації договору до кінця липня місяця 2009 р., на думку суду, строк для звернення позивача за захистом свого порушеного як за основним кредитом, так і за процентами за користування кредитом права сплив. Суд також враховує, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав відповідачеві нової платіжної картки, а боржник своїх зобовязань за кредитним договором не виконав. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На думку суду, позивачем пропущено строк позовної давності, визначений законом, на момент пред'явлення позову підставі чого у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed