Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

07 квітня 2020 року представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що позивач надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії у квартиру [ADDRESS] , опалювальною площею 46,40 м.кв., у зв`язку із чим, між позивачем та відповідачами укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та відповідачам було відкрито особовий рахунок для проведення розрахунків за №32471. При цьому, вказувало, що відповідачі у визначеному законом порядку від отримання послуг з постачання теплової енергії, які надавалися згідно до графіків та тарифів, не відмовлялися, однак їх оплату не проводили, що призвело до виникнення у них заборгованості за період з 01 серпня 2016 року по 31 січня 2020 року в розмірі 11874,40 грн. Крім того вказувало, що відповідачі на попередження про сплату заборгованості не реагують, тобто таким способом відмовляються в добровільному порядку сплатити борг. Посилючись на вказане, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії в розмірі 11874 грн. 40 коп., а також втрати від інфляційних процесів в сумі 462 грн. 84 коп. та три відсотки річних в розмірі 196 грн.59 коп. й 2102 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. У разі відсутності відповідачів, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення на сайті суду оголошення про їх виклик. Причину своєї неявки суду не повідомили. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надали. Так, положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідачів та можливості ухвалення заочного рішення судом, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Крім того, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] послуги з постачання теплової енергії у квартиру [ADDRESS] , опалювальною площею 46,40 м.кв. У зв`язку із цим, відповідачам для проведення розрахунків було відкрито особовий рахунок № 32471. Послуги з постачання теплової енергії надавались відповідачам та нарахування за надані житлово-комунальні послуги проводилось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення" № 630 від 21 липня 2005 р. Проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється відповідно до постанови КМУ №151 «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості» від 17 лютого 2010 року. Пунктом 5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 64, 67, 156, 162 ЖК України споживач зобов`язаний щомісячно вносити на рахунок підприємства оплату за послуги з централізованого опалення його квартири. Оплата за надані послуги повинна здійснюватись відповідачами не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим згідно п.18 Постанови Кабінету України № 630 від 21 липня 2005 р. Згідно вимог ст.ст.64, 156 ЖК України повнолітні члени сім`ї несуть з наймачем (власником) солідарну відповідальність за оплату житлово-комунальних послуг. Однак, згідно дослідженого у судовому засіданні розрахунку, відповідачі фактично використовуючи надані позивачем послуги, не здійснюють оплату за визначеними тарифами за надані послуги по теплопостачанню, внаслідок чого у них за період з 01 серпня 2016 року по 31 січня 2020 року виникла заборгованість в сумі 11874,40 грн., а також 462,84 грн. - втрати від інфляційних процесів; 196,59 грн. - три відсотки річних (а.с.9-10). При цьому, згідно п. 24, 25 "Правил надання послуг з централізованого опалення, ..." затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 визначено, що споживач може відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення у порядку, що затверджується центральними органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства; самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Однак, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що відповідачі зверталися до позивача із заявою про відмову від отримання послуг з надання теплопостачання, а також доказів на підтвердження внесення плати за отримані послуги. Крім того, відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту неотримання наданих послуг, або ж доказів отримання їх неналежної якості тощо. Крім того, як убачається із матеріалів справи, про існуючу заборгованість відповідачі повідомлялася належнимчином, однак на неї жодним чином не відреагували (а.с.7). Так, положеннями ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За таких обставин, суд оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку на підставі положень ст. 541 ЦК України та ст.ст. 64, 156 ЖК України суми заборгованості за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії згідно наданого позивачем розрахунку суми боргу. Крім того, відповідачі не подавали на адресу суду будь-якого клопотання щодо непогодження із сумою боргу чи періодів її нарахування, а також застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску позивачем строків звернення до суду із відповідними вимогами. Крім того, положеннями ч. 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу та 3% річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що й вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних витрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із цим, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом в рівних частках з кожного.

Outcome: approved