Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У серпні 2019 року представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] , в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилась спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] . При житті [PERSON] склав заповіт, яким усе майно заповів позивачці. У жовтні 2019 року позивачка звернулась до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку. На підставі викладеного, просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] та на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідака в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив відповідачка не надала. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивачки, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.08.1962 року, актовий запис №1099. 11.05.1984 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у відділі РАЦС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис №158. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно державного акту на право приватної власності на землю від 12.10.1998 року, батькові позивачки - [PERSON] та його сестрі - [PERSON] на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів від 19.08.98 року за №220/3 належить земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.03.1992 року, посвідченого державним нотаріусом третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., [PERSON] належить 7/8 частки житлового будинку [ADDRESS] на земельній ділянці 924 кв. м., що також підтверджується реєстраційним посвідченням, виданого 19.03.1992 року начальником бюро технічної інвентаризації. 1/8 частка будинку [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно рішення виконавчого комітету від 16.10.1991 року №554 [PERSON] призначено піклувальником над [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] , виданого 10.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську міськрайонного управління Донецької області, актовий запис №1645. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що на день смерті [PERSON] проживав разом із сестрою [PERSON] в будинку [ADDRESS] , тому, суд приходить до висновку про те, що останній є таким, що прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, і що прийнята спадщина, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, належить йому з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склав заповіт від 24.07.2009 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., зареєстрований в реєстрі за № 2-2003, яким заповідав все своє майно [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту, виготовленого МКП «Маріупольське БТІ» 10.05.2007 року на ім`я [PERSON] та [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] , складається з житлового будинку літ. А-1, погребу під частиною будівлі літ. а/п, прибудови літ. а-1, прибудови літ. а2-1, убиральні літ.Г-1, вимощенні літ. і, огорожі №1, загальною площею 70,7 кв м, житловою площею 39,8 кв м. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.05.2018 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1078. Відповідно до постанови державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 08.10.2019 року [PERSON] , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] та на земельну ділянку по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на 1/8 частку житлового будинку та земельну ділянку. Згідно відповіді, наданої 09.10.2019 року на запит суду державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Котецькою Н.Г., в нотаріальній конторі наявна спадкова справа №405/2018 до майна померлого [PERSON] . Спадкоємцем згідно поданої заяви за заповітом є донька померлого [PERSON] Дружина померлого [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на обов`язкову частку у спадщині та не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю за заповітом [PERSON] . Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Згідно пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Таким чином, [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON] , своєчасно звернулась до нотаріусу про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку. Однак, приймаючи до уваги, що позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, а у судовому засіданні було встановлено, що спадкодавець [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки по [ADDRESS] , тому її позовні вимоги підлягають задоволенню і за [PERSON] необхідно визнати право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, як за спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved