Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресую: [ADDRESS]. Усунути позивачу - гр. [PERSON] перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй житловим будинком [ADDRESS], шляхом виселення із зазначеного житлового будинку гр. [PERSON]. [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], є одноособовою власницею домоволодіння (житловим будинком) [ADDRESS]. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за нею з 27.10.2008 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстраційним № 2-3844 від 18.10.2008 року. Разом з тим на даний момент в житловому будинку зареєстрований і проживає відповідач, який є для позивача стороннім, хоча являється їй рідним братом та втратив право користування житловим будинком, після спадкування за заповітом (позивачем по справі) вказаного житлового будинку. Проживання разом з відповідачем є нестерпимим. [PERSON] чинить неправомірні дії відносно своєї сестри гр. [PERSON]. Звертаючись до суду, позивач сподівається усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення із житлового приміщення відповідача, оскільки відповідач добровільно залишити житловий будинок відмовляється. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, зазначила, що десять років сплачує комунальні послуги у будинку [ADDRESS], власником якого вона є згідно свідоцтва на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстраційним № 2-3844 від 18.10.2008 року. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та повідомив, що відповідач користується житловим будинком без належних правових підстав, не виконує обов'язки по догляду за будинком, не сплачує комунальні послуги, чим завдає значних матеріальних збитків. Крім того, створює перешкоди у користуванні житловим приміщенням позивачці, яка є власником вказаного будинку. Письмове прохання позивача про те, щоб добровільно знятися з місця реєстрації та виселитися з житлового будинку відповідачем проігноровано. [PERSON] тимчасово проживає у будинку [ADDRESS], проживання разом з відповідачем є нестерпним. [PERSON] чинить неправомірні дії відносно позивачки, з яким було проведено профілактичну бесіду про недопущення в подальшому неправомірних дій. Представник позивача зазначає, що після спадкування за заповітом та переходу права власності на житловий будинок до позивача, відповідач втратив право користування ним. Житлові права членів сім'ї власника житлового будинку є похідними від права власника цього житлового будинку, припинення права особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Та обставина, що у будинку зареєстрована стороння особа обмежує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження майном, призводить до втручання в особисте життя позивача та членів її сім'ї і родичів. Відповідач псує житло та внутрішні комунікації, мережі житлового будинку, порушує правила співжиття, що робить не можливим для інших мешканців проживання з ним в одному будинку. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заперечення згідно якого позов не визнав в повному обсязі посилаючись на незаконність вимог позивача. Зазначив, що у будинку [ADDRESS] він народився та проживав усе життя. На даний час теж проживає у даному будинку та є зареєстрованим у ньому. Протягом життя мав добрі стосунки з батьком, який був власником будинку та родичами. Відношення сестри погіршилося після піврічного строку смерті батька, яка почала поводитися агресивно. З моменту оформлення та отримання пенсій відповідач сплачує комунальні платежі в міру своїх можливостей. Натомість позивач, як власник будинку відключила постачання до будинку природного газу та світла. [PERSON] повідомив, що є людиною похилого віку та має проблеми із здоров'ям, змоги відшукати нове житло не має. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Позивачем та її представником не надано належних і допустимих доказів, які підтверджують, що [PERSON] втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та що він чинить перешкоди у користуванні ним. Посилання представника позивача щодо порушення громадського порядку, псування будинку не підтверджується жодними наданими доказами. Ремонт будинку відповідач не здійснює, оскільки хворіє і не має фізичної можливості його здійснити. Позивач не проживає у даному будинку, а відповідач не перешкоджає у користуванні ним та не створює умов неможливого сумісного проживання. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], є власницею домоволодіння (житловим будинком) [ADDRESS]. Право власності на зазначений житловий будинок зареєстровано за нею з 27.10.2008 року на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстраційним № 2-3844 від 18.10.2008 року, після смерті батька [PERSON] (а.с. 14, 32, 37). У будинку за [ADDRESS] зареєстрований та проживає [PERSON] з 28.08.2002 року, який є братом [PERSON] (а.с. 40, 47). Згідно акту комісії від 09 жовтня 2015 року, комісія встановила факт створення перешкод гр. [PERSON] в користуванні житловим приміщенням, оскільки відсутня угода між власником будинку і колишнім членом сім'ї, [PERSON], про безоплатне користування житловим приміщенням будинку (а.с. 36). Проте, у акті не зазначено яким чином створюються перешкоди та псується житло, акт складений без залучення фахівців архітектури чи працівників БТІ. Тому суд вважає, що акт складений без присутності фахівців, які можуть належним чином підтвердити вказані факти. Позивачем, [PERSON] направлено на адресу відповідача [PERSON] письмове прохання від 01.08.2015 року, рекомендованим листом р/л № 0850004303389 від 01.08.2015 року про те, що б йому в добровільному порядку знятися з місця реєстрації за місцем розташування житлового будинку та виселитися з житлового будинку (а.с. 21-25). Документів, що підтверджують відповідь на заяву позивачки суду не надано. 13.10.2015 року [PERSON] та її представник [PERSON] звернулися до Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області з заявою з приводу вирішення питань пов'язаного, з проведенням профілактичної бесіди з гр. [PERSON], який на їх думку проявляє неповагу шляхом нецензурної лайки та погрожує власниці будинку знищенням її майна (а.с. 27-28). Згідно відповіді Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області, Одрини Ю.В. від 02.11.2015 року № П-773 - повідомлення зареєстроване 13.10.2015 року за № 7656 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Фастівського міського відділу про те, що [PERSON] чинив неправомірні дії відносно своєї сестри гр. [PERSON]. під час обстеження житлових умов будинку за адресою: [ADDRESS]. Буда проведена перевірка, підстав для внесення відомостей до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань немає за відсутністю в даному випадку будь-якої кримінального правопорушення.З метою виключення в подальшому непорозумінь, було проведено профілактичну бесіду з гр. [PERSON] про недопущення в подальшому з його боку неправомірних дій відносно родини гр. [PERSON] Також, рекомендовано заявникам для вирішення виниклих спірних питань, які виникли між гр. [PERSON] та його сестрою гр. [PERSON] звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 11). Відповідно до відповіді Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області, Одрини Ю.В. на заяву [PERSON] за інформацією, що зареєстрована 14.05.2015 року за №3216 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Фастівського міського відділу, про те, що гр. [PERSON] та його товариші чинили неправомірні дії. Була проведена перевірка, підстав для внесення відомостей до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань немає за відсутністю в даному випадку будь-якого кримінального правопорушення (а.с. 30-31). Як вбачається з листів та відповідей Начальника Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області, Одрини Ю.В. щодо неправомірних дій відповідача, то в діях [PERSON] відсутні будь-які ознаки кримінального правопорушення. Також в матеріалах справи відсутні відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності. Заяви позивача та її представника щодо неправомірних дій [PERSON] також спростовуються відповідями Пришивальницької сільської ради від 07.07.2015 року № 02-20/63 та від 31.08.2015 року № 02-20/82 згідно яких серед жителів с. Пришивальня, [PERSON] характеризується задовільно, скарг від мешканців села не поступало, інформації щодо зловживання спиртними напоями гр. [PERSON] та компрометуючих матеріалів від правоохоронних органів не надходило. [PERSON] веде звичайних середньостатистичний спосіб життя (а.с.40, 47). Згідно листа Київобленерго № 06/220/3772 від 02.07.2014 року адресованого гр. [PERSON], що проживає за адресою: будинок [ADDRESS] - станом на 01.07.2014 року заборгованість за спожиту електроенергію ст. оновить - 11 194,72 грн., заборгованість виникла внаслідок порушення правил користування електричною енергією. Позивачем також надано розрахунки за електроенергію та акт звіряння розрахунків (а.с. 42-46, 104). Однак, додані документи, на які посилається позивачка та її представник, не вказують, що заборгованість за електроенергію виникла у [PERSON] чи внаслідок порушення ним правил користування електричною енергією. Натомість представник позивачки, в судовому засіданні вказує, що [PERSON] тимчасово проживає у спірному будинку. Доказів того, які правила користування електричною енергією порушено та якими особами суду не надано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що в жовтні 2015 року був присутній при складанні акту огляду житлових умов у будинку за [ADDRESS]. Також був присутній депутат сільської ради, який відмовився підписувати акт. Коли зайшли у будинок помітили безпорядок. Чоловік який у ньому проживав погрожував спалити будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що чоловік який проживає у будинку його дядько. [PERSON] зловживає спиртними напоями, перешкоджає у користуванні будинком, погрожує спалити будинок. Йому відомо, що існує заборгованість за природній газ та світло. Коли приїжджав до будинку були змінені замки, тому вимушений був залазити через вікно. Свідок [PERSON]. суду повідомила, що скільки проживає у с. Пришивальня позивачки не бачила. [PERSON] після смерті батька все побила та попалила у будинку. Вона є власником будинку. Відомо, що відповідач отримує пенсію та платив за світло і газ. Племінник виганяє його з дому. [PERSON] народився у даному будинку та проживав, на даний час хворіє, іншого житла у нього немає Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що працює соціальним працівником. Вона доглядала батька позивачки та відповідача. Позивачку коли хорів батько не бачила. Після смерті батька позивачка попалила речі з будинку. [PERSON] хворіє та потребує сторонньої допомоги, іншим житлом не забезпечений. Як вбачається з показів свідків, [PERSON] проживає у будинку [ADDRESS], у будинку безпорядок, проте він перебуває у безпорадному стані, хворіє та потребує сторонньої допомоги. Згідно колективного звернення громадян с. Пришивальня наданого представником відповідача, мешканці села підтвердили, що [PERSON] народився і проживає у вказаному будинку. Постійно допомагав батькам доглядати будинок. На даний час відповідач хворіє, сусіди по можливості допомагають йому. Іншого житла крім даного Конюх А,М. не має (а.с.62, 103). Аналізуючи докази зібрані по справ у їх сукупності суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно припису п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. №2, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК УРСР. Якщо, розглядати кожну підставу окремо, то відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, показів свідків, [PERSON] народився та проживав з батьками у будинку [ADDRESS] вів спільне господарство (а.с. 66), тому підстав визначених ст. 71 ЖК УРСР для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком відсутні. Як передбачено ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 157, ч. 1 ст. 116 ЖК України. Стаття 157 ЖК встановлює, що виселення членів сім'ї власника житла здійснюється за рішенням суду на підставах, визначених ч. 1 ст. 116 ЖК, тобто на підставах, аналогічних виселенню членів сім'ї наймача. До таких підстав закон відносить: а) систематичне руйнування або псування житлового приміщення; б) систематичне порушення правил співжиття, що унеможливлює спільне проживання з порушниками інших осіб в одному житловому приміщенні. При цьому виселення допускається за умови, що вжиті заходи громадського впливу виявились безрезультатними. В процесі тлумачення терміну "систематичність" як підстави для виселення ВСУ суд звертає увагу на те, що відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Отже, доказуванню підлягає як факт наявності самої протиправної систематичної поведінки відповідача, так і той факт, що до нього попередньо вживались заходи, попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями органу місцевого самоврядування, а також заходи громадського впливу. В судовому засіданні стороною позивача не надано доказів та не підтверджено систематичного руйнування або псування житлового приміщення чи систематичного порушення правил співжиття [PERSON]. Як з'ясовано в судовому засіданні, між сторонами виникають періодично конфліктні ситуації. Але, сама по собі наявність періодичних неприязних, конфліктних відносин між сторонами по справі не може бути безумовною підставою для виселення відповідача без надання іншого житла, і не має законних підстав виселяти його з вищевказаного будинку. Посилання позивача на аморальну поведінку, зловживання спиртними напоями та погрози спалити будинок судом приймаються критичко, оскільки ці факти не доведено належними і допустимими доказами. Позивач вказує на ст. 41 Конституції України згідно якої, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджати своєю власністю. Проте, сторона відповідача не заперечує проти права власності позивачки на будинок. Окрім того, ст. 13 Конституції України визначено, що власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Україна в особі її державних органів прийняла зобов'язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та не доведеність позовних вимог. Таким чином,

Outcome: dismissed