Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02 вересня 2014 року складає суму 168136,90 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 2187234,42 грн., яка включає: заборгованість за кредитом в сумі - 39742,10 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 516991,15 грн.; заборгованість по відсоткам в сумі - 24216,58 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 315025,06 грн.; пеня - 28179,92 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 315025,06 грн.; а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача Орищук О. В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позов подано не належним позивачем. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен банк Аваль" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] був укладений Кредитний договір [NUMBER], відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 35272,00 доларів США строком на 180 місяців по 20.02.2023 року зі сплатою 14,25% річних за користування кредитними коштами. (а.с. 4-8) Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Виходячи з положень ст. 520 Цивільного кодексу України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора , якщо інше не передбачено законом. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 30 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффазен банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Артем-банк» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, за умовами п. 2.1 Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, Первісний кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому Права Вимоги за Кредитним договором, а Новий кредитор заміняє Первісного кредитора як сторону - кредитора у Кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов'язки за Кредитним договором. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених Договором. (а.с. 103) Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 30 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Артем-Банк» та [PERSON] укладено Договір комісії №30-05/16, за умовами договору комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента за Комісійну винагороду вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочини з первісним кредитором щодо набуття права Вимоги до Позичальника за Кредитним договором за ціною не більше узгодженої Сторонами, що становить 213200,00 грн. і в строки, визначені Сторонами у цьому Договорі, а саме до 30 травня 2016 року. (а.с.94-96) Згідно Акту прийому - передачі права вимоги від 30 травня 2016 року представник Комісіонера (ПАТ ПАТ «Артем-Банк») - Леонов С. О., з однієї сторони, та Комітент ([PERSON]) з іншої сторони, склали цей акт про те, що відповідно до зазначеного вище Договору комісії №30-05/16 Комісіонер передав, а Комітент прийняв право вимоги ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до [PERSON] за Кредитним договором [NUMBER] від 20.02.2008 року, що укладений між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] (а.с. 98) Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 Цивільного кодексу України. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Як роз'яснено у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Виходячи з суб'єктивного складу сторін та предмету спору, суд приходить до висновку, що Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» безпідставно пред'явлено вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, оскільки на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 30 травня 2016 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Артем-банк», Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» відступило право вимоги останньому вимагати виконання від [PERSON] зобов'язань по Кредитному договору [NUMBER] від 20.02.2008 року, тому в силу положень ст.514 Цивільного кодексу України ПАТ «Райффайзен банк Аваль» не є стороною у зобов'язанні та не має правових підстав вимагати виконання договірних зобов'язань від [PERSON], що дає підстави суду відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ( ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суду приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed