Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернулась до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго» в особі Золотоніського району електричних мереж про захист прав споживача електричної енергії. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є споживачем електричної енергії на підставі договору № 112-1 від 11.03.2014 року та облік спожитої електричної енергії в буд. [ADDRESS] здійснюється за розрахунковим приладом типу СА4У-И672 № 410449, який розташований на будинку позивача. У вказаному будинку фактично проживає [PERSON] , який здійснює догляд за ним та сплачує кошти за комунальні послуги. У квітні 2018 року на вказану вище адресу надійшло попередження Золотоніського РЕМ №32959 про те, що за спожиту електричну енергію виникла заборгованість в розмірі 6805,3 грн., яка виникла за період з 02.2018 року по 04.2018 року, а останній показ засобу обліку становить 8293 кВт год. Також 08.06.2018 року на зазначену вище адресу повторно надійшло попередження №38389, про те що станом на 07.06.2018 року останній показ засобу обліку становить 6140 кВт год., а заборгованість складає 17449,84 грн. та в разі не сплати такої суми електроустановка буде відключена від електромережі. Позивач категорично заперечує правильність обрахунків відповідача щодо використаної ним електроенергії вважаючи останні неправомірними, а самі покази лічильника, які внесені до розрахунків відповідача не правдивими та внесеними контролером, який знімав показники лічильника помилково та неправдиво з метою отримання неправомірної вигоди. За таких обставин позивач через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила суд зобов`язати відповідача провести перерахунок сплати за спожиту електричну енергію за період з листопада 2017 року по червень 2018 року. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] вказані позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши суду пояснення, які є аналогічними до пояснень, що викладені у позовній заяві. При цьому в судовому засіданні [PERSON] зазначив, що він фактично проживає у будинку позивача за вказаною вище адресою, сам будинок отоплюється дровами та вугіллям, а ним не споживаються електричні прилади, які б могли споживати електричну енергію в такій кількості, яка зазначена в платіжках відповідача. За таких обставин представники позивача наполягали на задоволенні вказаних позовних вимогах у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі вважаючи їх безпідставними та належним чином не обґрунтованими, надавши при цьому пояснення суду, аналогічні поясненням, які викладені у відзиві на позовну заяву. Так відповідно до вказаного відзиву представник відповідача зазначає, що підстави вважати зняті показники помилковими, відсутні, а обставини про те, що в будинку немає потужних електроприладів спростовуються тим, що за 10 днів квітня використано 580 кВт. Що ж до зміни показників з 8293 кВт год. до 6140 кВт то зважаючи на кількість використаної позивачем електроенергії, лічильник за вказаною вище адресою почав обраховувати по другому колу використання електричної енергії. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є контролером Золотоніського району електричних мереж та знімає показники лічильника по с. Вільхи Золотоніського району Черкаської області та у січні 2018 року знімала показники по [ADDRESS] в тому числі в будинку позивача та її представника, які складали 7993. У лютому місця 2018 року до будинку позивача по [ADDRESS] контролери потрапити не змогли, а самим абонентом показники передані не були. В березні 2018 року іншого контролера представник позивача до лічильника не допустив, зазначивши при цьому про можливість записати 300 кВт. А 06.04.2018 року вона разом із контролером Яремчуком та водієм знову перевірили показники лічильника за вказаною адресою та ними було встановлено показник у розмірі 5100 кВт. У подальшому [PERSON] звернувся із претензіями щодо показників лічильника, а тому вона разом із іншими контролером через десять днів знову відвідали будинок позивача та ними був встановлений показник лічильника, який становив 5680 кВт, тобто за десять днів споживач спожив 580 кВт електроенергії. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, а також свідка, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Нормами ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 84 ст. 1 ЗУ «Про ринок електричної енергії» споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Пунктом 62 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що побутовий споживач - це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЗУ «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії. Підпунктами 1, 2, 3 пункту 5.5.5 Постанови №312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (який набрав чинності 19.04.2018 року) визначено, що споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору. Так, відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії на час виникнення спірних правовідносин, окрім вказаних вище нормативних актів, регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику» (який втратив чинність 01.07.2019 року), ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року (який втратив чинність 26.06.2018 року), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (який втратив чинність 27.07.2019 року). Суд зважає, що вказані нормативно-правові акти хоч і втратили свою чинність, однак саме на підстав них здійснювалося обрахування суми заборгованості позивача, отже саме вказані нормативно-правові акти врегульовували питання постачання фізичним особам електричної енергії на час виникнення спірних правовідносин. Статтею 1 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживачі енергії - це суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Дослідивши пояснення позивача в судовому засіданні, судом встановлено, що останній вважає дії контролера із зняття показів лічильника та подальше нарахування за цими показами відповідачем суми заборгованості помилковими, а показники лічильника такими, що не відповідають дійсності. Разом з тим, як вбачається з відповіді ПАТ «Черкасиобленерго» від 15.05.2018 року за №К-201/01-07, яка надана на скаргу представника позивача, облік спожитої електричної енергії за адресою [ADDRESS] здійснюється розрахунковим приладом обліку типу [NUMBER] -И672 № [NUMBER] , розташованим в контейнері на фасаді будівлі. У листопаді\~2017\~р.\~згідно показів\~лічильника спожито\~ 1585 кВт год., так як контролер зняв покази засобу обліку 17.11.2017р (не в розрахунковий період) в програмно-аналітичному комплексі автоматично було проведено донарахування по середньодобовому споживанню (донараховано 551 кВт, год.), на загальну суму 3510,48 грн.. У грудні 2017 р. відповідно до показників по лічильнику спожито 700 кВт. год., так як контролер зняв покази засобу обліку 23.12.2017р. (не в розрахунковий період) в програмно-аналітичному комплексі автоматично було проведено донарахування по середньодобовому споживанню (донараховано 181 кВт. Год.), на загальну суму 1402.08 грн., а після зняття контролером фактичних показників, які донараховані в листопаді 551 кВт. год., з врахуванням заборгованості за листопад та субсидії до сплати станом на 31.12.2017р. - 3 735,44 грн.. У січні 2018 р. згідно показів по лічильнику спожито 4208 кВт. год. так як контролер зняв покази засобу обліку 19.01.2018р (не в розрахунковий період) в програмно-аналітичному комплексі автоматично було проведено донарахування: середньодобовому споживанню (донараховано 1870 кВт. Год.), на загальну суму 10 133,04 грн., після зняття контролером фактичні покази засобу обліку в програмно-аналітичному комплексі автоматично знято донараховані в грудні - 181 кВт. Год., тому (4208 кВт. год. +1870 кВт. год. -181 кВт. год. = 5897 кВт. год. на суму 9 828,96 грн.) з врахуванням заборгованості: грудень та оплати (2000,00 грн.) до сплати станом на 31.01.2018р. - 11 564,40 грн.. У березні 2018р. згідно показів по лічильнику спожито 300 кВт. год. так як контролер зафіксував зі слів споживача покази засобу обліку 16.03.2018р (не в розрахунковий період) в програмно-аналітичному комплексі автоматично було проведено донарахування по середньодобовому споживанню (донараховано 80 кВт. год.), на загальну суму 482.40 грн., після зняття контролером показів лічильника фактичні покази засобу обліку в програмно-аналітичному комплексі автоматично знято донараховані в січні -1870 кВт. год., тому (300 кВт. год. +80 кВт. год. - 1870 кВт. год. = - 1 562 кВт. год. на суму - 2 659,20 грн. з врахуванням заборгованості за січень та оплати (2100,00 грн.) до сплати станом на 31.03.2018р.- 6805.20 грн. У квітні 2018р. згідно показів по лічильнику спожито 7527 кВт. год., на загальну суму 12 567,36 грн., після зняття контролером фактичних показників засобу обліку в програмно-аналітичному комплексі автоматично знято донараховані в березні - 80 кВт год., тому (7527 кВт год. - 80 кВт год. = 7447 кВт год. на суму 12 432,96 грн.) з врахуванням заборгованості за березень та оплати (1300,00 грн.) до сплати станом на 30.04.2018р. - 17938.16 грн.. Суд зважає, що нарахувань в лютому 2018 р. не було проведено, так як показник засобу обліку електричної енергії позивачем не було передано, що збігається із показами допитаного свідка [PERSON] .. Згідно з положеннями пункту 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 (далі - ПКЕЕН), які втратили чинність 26.06.2018 року та діяли станом на час виникнення спірних правовідносин, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1 до ПКЕЕН). Відповідно до положень пунктів 19, 20 та 21 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальнйком (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає показники засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Разом з тим, відповідно до пункту 29 ПКЕЕН у разі виявлення в платіжному документі помилкових показів засобів обліку побутовий споживач зобов`язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити засіб обліку та повідомити побутового споживача про результати перевірки. Положеннями пункту 37 ПКЕЕН встановлено, що енергопостачальник має право, зокрема, перевіряти справність засобів обліку. Позивач не погодившись з вказаними показаннями приладу та рахунком на оплату за використану електричну енергію, посилаючись на неможливість споживання ним, навіть технічно, зазначеної кількості електроенергії в місячний строк, неодноразово звертався до відповідача з скаргою на дії працівників Золотоніського РЕМ. Разом із тим, дослідивши зміст вказаної скарги судом встановлено, що представник позивача оскаржував саме дії контролера, яка, на його думку, невірно знімала показники лічильника та просив відповідача провести правильне зняття показників лічильника, а також провести роз`яснювальну роботу серед контролерів Золотоніського РЕМ з метою добросовісного виконання ними своїх функціональних обов`язків. Також судом встановлено, що за результатами розгляду скарг представника позивача були надані відповіді, факт отримання яких самим [PERSON] не заперечувалось в судовому засіданні, та із змісту яких вбачається, що останнього повідомлено про здійснення нарахувань на підставі показів лічильника, більше того, із змісту пояснень відповідача щодо порядку утворення заборгованості вбачається, що позивач повідомлявся про те, що він може звернутися до енергопостачальника для проведення експертизи засобу обліку спожитої електроенергії та в разі підтвердження експертизою неправильної роботи засобу обліку енергопостачальник відшкодовує побутовому споживачу всі витрати, пов`язані з проведенням експертизи. Разом з тим представник позивача та сама позивач до відповідача із подібними вимогами не зверталися, правильність роботи лічильника під сумнів не ставили ні перед відповідачем в порядку досудового врегулювання спору ні в судовому засіданні та питання проведення відповідної експертизи не ставили. З матеріалів справи вбачається, що позивач та її представники просять суд зобов`язати відповідача провести перерахунок сплати за спожиту електричну енергію споживачів, при цьому суду не надано будь-яких доказів чи фактів щодо неправомірного нарахування відповідачем вказаної суми. Позовні вимоги зводяться до того, що покази лічильника та відповідні розрахунки зроблені помилково, або навмисно з метою отримання неправомірної вимоги. Разом із тим вказані доводи сторони позивача нічим не підтверджуються в судовому засіданні. Згідно з ч.,ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до норм ст.,ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до норм ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що докази, надані позивачем та його представником на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, є недостатніми для підтвердження факту неправомірного нарахування відповідачем суми заборгованості за спожиту електроенергію. Позивачем та її представниками ніяк не обґрунтовано, чому вони не зверталися до Золотоніського РЕМ із скаргами на показники лічильника та суми, які були нараховані відповідачем у квитанціях за грудень 2017 року, січень, лютий місяць 2018 року, адже вже у вказаних квитанціях вбачалася заборгованість позивача за спожиту електричну енергію та були вказані показники лічильника, які, як вбачається із матеріалів справи, окрім лютого 2018 року, знімалися контролером. При цьому суд бере до уваги покази представника позивача [PERSON] , який в судовому засіданні зазначив, що в будинку відсутні електроприбори здатні споживати таку велику кількість електричної енергії, а сам будинок отоплюється за допомогою дров. Однак надаючи вказані пояснення [PERSON] путаючись в своїх поясненнях вказав, що все-таки інколи будинок отоплюється за рахунок електричної енергії, а на запитання представника відповідача, як за вказаною адресою за 10 днів було спожито 580 кВт, пояснення надати не зміг. Таким чином, враховуючи надані по справі докази, виходячи із встановлених судом обставин та вимог законодавства України, якими регулюються дані правовідносини, та які суд застосовує при розгляді вказаного спору, суд приходить до переконання, що енергопостачальником дотримано передбачений ПКЕЕН порядок зняття показань та формування платіжних документів по особовому рахунку позивача. У зв`язку з чим, вимоги позивача про зобов`язання провести перерахунок сплати за спожиту електричну енергію за період з часу з листопад 2017 року по червень 2018 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідач діяв у спосіб та відповідно до вимог, передбачених чинним законодавством України, порушень порядку зняття показів лічильника, а також обрахунку вартості спожитої електроенергії судом не встановлено, а жодні докази, які б спростовували вказану обставину позивачем надані не були та судом в ході розгляду даної справи не встановлені. Частиною 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. 21.03.2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила рішення по справі №761/24881/16-ц, в якому визнала, що позивачі у справах про захист їхніх прав як споживачів звільнені від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів». При цьому Верховний Суд зазначив, що відсутність у ЗУ «Про судовий збір» серед осіб, які звільняються від сплати цього збору, категорії споживачів не може означати, що вони не мають зазначеної пільги, оскільки її встановлено спеціальним щодо споживачів законом. За таких обставин, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а у задоволенні позовних вимог йому відмовлено, суд приходить до висновку, що витрати по оплаті за судовий збір необхідно залишити за рахунок держави. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed