Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

15 серпня 2014 року позивачі звернулися до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи її тим, що [INFO] помер їх дядько [PERSON], який проживав у с.Андріївка Софіївського району Дніпропетровської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права власності на житловий будинок та земельні ділянки. за життя заповіту ним складено не було. У 2014 році позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. 25 квітня 2014 року та 4 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [PERSON] відмовлено в зв»язку з тим, що спадкоємицею першої черги є онука померлого, успадковує цілу частку спадщини, яка належала б її батьку [PERSON], який помер [INFO], тобто до смерті спадкодавця, який є його батьком. Позивачі з прийнятим рішенням не погоджуються, так як їх дядько [PERSON] тривалий час тяжко хворів на туберкульоз. Останнім часом на протязі трьох років через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися, себе не обслуговував, потребував стороннього догляду. Весь час перебування [PERSON] у безпорадному стані позивачі систематично забезпечували його матеріально, купляли ліки за особисті кошти, мешкали разом з ним, підтримуючи його фізично тяжкий стан, піклувалися про нього. Також поховання [PERSON] було здійснено за кошти позивачів, і на даний момент вони доглядають будинок у с.Андріївка Софіївського району. Просять суд змінити черговість отримання права на спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] та визнати за [PERSON] та [PERSON] право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] ([PERSON].), яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] та її представник [PERSON] проти позовних вимог заперечують. [PERSON] ([PERSON].) в судовому засіданні пояснила, що вона перебувала у шлюбі з сином спадкодавця [PERSON] - [PERSON], від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розлучення з [PERSON] переїхала у м. Дніпропетровськ де одружилася повторно, але з [PERSON] та [PERSON] підтримували зв»язок шляхом переписки та телефонних розмов. Вважають факт безпорадного стану померлого [PERSON] та систематичного догляду за ним не доведеним. Прокурори Петров В.І. та Чумак В.А. проти позовних вимог заперечують, вважають вимоги позивачів безпідставними та такими, які не підлягають задоволенню в зв»язку з порушенням спадкових прав малолітньої дитини. Представник третьої особи органу опіки та піклування Софіївської селищної ради Березній К.І. проти позовних вимог заперечує, вважає що це є прямим порушенням прав спадкоємиці першої черги - малолітньої [PERSON]. Представник третьої особи Софіївської державної нотаріальної контори Русак Л.А. проти позовних вимог позивачів категорично заперечує, надала суду для огляду в судовому засіданні спадкову справу померлого [PERSON], а також пояснила, що при перевірці заяв позивачів до нотаріальної контори про видачу свідоцтв про прийняття спадщини, нею була виявлена спадкоємиця першої черги [PERSON], 2003 року народження, яка являється донькою [PERSON], померлого [INFO], тобто до смерті спадкодавця по даній справі, який є батьком [PERSON] і тому позивачам було відмовлено у їх заявлених вимогах. Представник органу опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної ради у м. Дніпропетровськ Цуцкова О.В. в судове засідання не з'явилася, просить суд розглянути справу за їх відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства та в інтересах дитини. Представники третьої особи служби у справах дітей Софіївської райдержадміністрації Таран Л.Ф., Попришко Л.А. проти позовних вимог заперечують, вважають дані вимоги такими, що не відповідають чинному законодавству та інтересам дитини. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] протягом тривалого часу хворів, самостійно не пересувався, без допомоги [PERSON] та [PERSON] не зміг би існувати, так як вони забезпечували його всім необхідним, а саме ліками, харчами, часто приїздили до нього готували їсти та прибирали у хаті. Допитана в якості свідка [PERSON] - голова Першотравенської сільської ради Дніпропетровської області пояснила наступне, що вона давно знала сім»ю [PERSON]. За життя як [PERSON] так і його син [PERSON] зловживали спиртними напоями, постійно перебували у неблагополучних компаніях, городину не обробляли, господарства не вели. Не погоджується з позивачами про довгий безпорадній стан [PERSON], так як частко бачила його у магазині та біля свого будинку. Погіршення його самопочуття пов»язує зі смертю сина [PERSON], який помер у вересня 2013 року, тобто за місяць до смерті самого [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що паї [PERSON] [PERSON] та їх матері перебувають у неї в оренді. Будь-яких питань щодо повернення земельних ділянок або ж орендної плати у них не повставало. Майже завжди [PERSON] та [PERSON] орендну плату отримували у грошовому виразі, так як потребували коштів. Приїжджаючи до них додому для передачі плати, часто бачила їх у нетверезому стані у сумнівних компаніях, але вважає, що [PERSON] не перебував у безпорадному стані. Свідок [PERSON], яка являється фельдшером у с.Андріївка Софіївського району в судовому засіданні пояснила, що вона надавала медичну допомогу [PERSON], а саме ставила уколи, слідкувала за артеріальним тиском, а також викликала швидку допомогу у день його смерті та підтвердила факт біологічної смерті. Також свідок пояснила, що [PERSON] потребував медичної допомоги приблизно за 1 місяць до смерті. Будь-яких підстав для того, щоб вважати його таким, що не має самостійно пересуватися та обслуговувати себе в неї не було, так як [PERSON] самостійно ходив до вбиральні, вмивався та їв. Також [PERSON] заперечила проти того, що вона отримувала якісь кошти від позивачів для того, щоб вона надавала допомогу та купувала ліки. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку сторін, прокурорів, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено: [INFO] помер [PERSON], який проживав у с.Андріївка Софіївського району Дніпропетровської області і являвся дядьком позивачів. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права власності на житловий будинок та земельні ділянки. За життя заповіту ним складено не було. У 2014 році позивачі звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. 25 квітня 2014 року та 4 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [PERSON] відмовлено в зв»язку з тим, що спадкоємицею першої черги є онука померлого, успадковує цілу частку спадщини, яка належала б її батьку [PERSON], який помер [INFO], тобто до смерті спадкодавця, який є його батьком. Позивачі з прийнятим рішенням не погоджуються, так як їх дядько [PERSON] тривалий час тяжко хворів на туберкульоз. Останнім часом на протязі трьох років через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, не міг самостійно пересуватися, себе не обслуговував, потребував стороннього догляду. Весь час перебування [PERSON] у безпорадному стані позивачі систематично забезпечували його матеріально, купляли ліки за особисті кошти, мешкали разом з ним, підтримуючи його фізично тяжкий стан, піклувалися про нього. Також поховання [PERSON] було здійснено за кошти позивачів, і на даний момент вони доглядають будинок у с.Андріївка Софіївського району. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Медичні документи, а саме довідка, додана до матеріалів справи (а.с.20) свідчить про те, що [PERSON] потребує стороннього догляду та медичного обслуговування, але дана довідка спростована поясненнями самої фельдшера, дані в судовому засіданні, так як [PERSON] чітко пояснила, що надавала медичну допомогу [PERSON] за місяць до його смерті. Важливим є і те, що, померлий був працездатною особою і не потребував сторонньої допомоги, самостійно готував їсти, кормив собаку, ходив до магазину та обслуговував себе, що також доведено в судовому засіданні, так як а ні позивачі а ні свідки не змогли довести, хто саме та коли приїздили чи приходили до померлих [PERSON], а те, що нібито хтось з сусідів були постійно поряд спростовується тим, що судом було запропоновано запросити саме тих свідків, які безпосередньо перебували поряд з [PERSON] Як стверджувала свідок [PERSON], яка являється орендарем паїв - [PERSON] отримував орендну плату, якою самостійно розпоряджався, а також отримував пенсію. Цей факт не заперечується сторонами у справі. На цьому фоні, не можна вважати померлого особою, яка потребувала матеріальної допомоги та яка б бажала її одержувати. Окрім того, будь-яких даних про те, що спадкодавець був обмежений тяжкою хворобою або безпорадністю в справі не має. Привертає увагу і те, що позивачі не наполягали на беззаперечній госпіталізації [PERSON], зважаючи на таке небезпечне захворювання, як туберкульоз, більш того, як вони стверджують, проводили багато часу з ним, маючи свої сім»ї і не переймаючись про можливість їх інфікування, Медичне забезпечення одне з основних видів допомоги, оскільки у даному випадку закон передбачає похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво спадкодавця. За наданням медичної допомоги , лікуванням позивачі не зверталися. За таких умов не можна вважати, що опікування за хворим було тривалим. Суд критично ставиться, як до пояснень позивачів та їх представника, а також свідчень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], так як стоїть питання про прийняття спадщини тобто отримання певних матеріальних благ. Достеменно встановлено, що після померлого є спадкоємець першої черги - [PERSON], [INFO]. Представник малолітньої - відповідач по цивільній справі [PERSON]. ([PERSON].) надала копії листів (оригінали досліджені в судовому засіданні) від [PERSON] - батька [PERSON], в яких чітко продивляється родинний зв»язок між померлим [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також підтверджує любов батька та дідуся до онуки і спроба переоформити спадок саме на [PERSON] (а.с. 170-172) Захист порушеного права у спосіб заявлений у позовній заяві, у будь-якому разі має забезпечити об'єктивний і реальний захист порушеного чи не визнаного права. Оскільки за обставинами визначеними в позові позивачі не отримують права на зміну черговості на одержання права на спадкування, то вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Зважаючи на положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці цієї Конвенції нагадуючи, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, вважаючи, що дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності; беручи до уваги, що, як зазначено в Декларації прав дитини, "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження" - Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави-учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачами та їх представником не доведено наявність підстав, передбачених ст. 1259 ЦК України для зміни черговості одержання права на спадкування та оскільки за обставинами визначеними в позові позивачі не отримують права на зміну черговості на одержання права на спадкування, то вимоги задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed