Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Фастівської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про зобов`язання вчинення дій, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року зобов`язано виконком Фастівської міської ради забезпечити позачергово житлом позивача, [PERSON] із складом сім`ї [PERSON] , [PERSON] , однак на даний час рішення суду не виконано, навіть після того, як згідно рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2014 року 2-х кімнатна квартира [ADDRESS] була передана територіальній громаді м. Фастова. Замість того, щоб направити дану квартиру на задоволення рішення суду по забезпеченню житлом сім`ї [PERSON] у 2015 році, виконком приймає рішення №253 від 24.05.2016 року про переведення даної квартири під службову для поліції Васильківського відділу, а в 2018 році видає ордер на проживання начальнику Фастівського відділення [PERSON] , з сім`єю три особи. На підставі викладеного, позивач просив зобов`язати керівника юридичної особи Фастівської міської ради Нетяжука М.В. ініціювати скасування рішення про переведення під службову, № 253 від 24.05.2016 та видачі ордеру №328 від 20.07.2018 для проживання [PERSON] з сім`єю квартиру по [ADDRESS] ; зобов`язати Фастівського міського голову Нетяжук М.В. виконати певні дії. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.09.2020 року відповідач - Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області подав відзив на позовну заяву в якому зазначили, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 13.11.2013 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Фастівської міської ради, яким було зобов`язано відповідача забезпечити позачергово житлом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У вищевказаному рішенні вказано, що у « [PERSON] більше 13 років немає власного житла». Однак, після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, виконавчому комітетові стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду справи. Згідно довідки Фастівського БТІ № 454 від 05.04.2016 року [PERSON] успадкував 1/6 квартири за адресою в [ADDRESS] . Окрім цього, 16.03.2010 року придбав у брата 1/6 частини вищезазначеної квартири, тому станом на 16.03.2010 року загальна частка квартири, яка належала [PERSON] становила 1/3. 29.03.2012 року свою частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] позивач відчужив. Також, виконавчому комітеті стало відомо, що рішення суду від 25.03.1999 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Тобто, рішенням виконавчого комітету ради народних депутатів Фастівської міської ради № 68/8 від 17.05.1994 року [PERSON] було надано трикімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 43,2 кв. на склад сім`ї 4 особи. В 1999 році дружина позивача звернулась з позовом до суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] яку [PERSON] отримав, як воїн-інтернаціоналіст та інвалід армії, прирівняний до інвалідів війни, що перебував на квартобліку в списках на першочергове отримання житла. В процесі розгляду справи [PERSON] позов визнав та подав письмову заяву про відмову від своєї частки квартири. Рішення суду, яким позивача було позбавлено права користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] не оскаржував. Тобто, позивач свідомо погіршував свої житлові умови, продаючи, даруючись та відмовляючись від своєї частки на користь третіх осіб. З огляду на обставини, які стали відомими відповідачу, виконавчим комітетом Фастівської міської ради було подано позов до суду про перегляд справи за ново виявленими обставинами та скасування рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.11.2013 року, проте, в зв`язку із закінченням строку позовної давності Фастівським міськрайонним судом було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження за ново виявленими обставинами. [PERSON] ветеран війни, інвалід війни II групи, учасник бойових дій в Афганістані також мав право відповідно до Постанови КМУ №214 від 28.03.2018 року «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» отримати субвенцію з державного бюджету на придбання житла. Відповідно до його заяви від 22.05.2018 року щодо отримання грошової компенсації на придбання житла йому надавались роз`яснення, щодо отримання субвенції на придбання житла, однак з заявою доУПСЗН [PERSON] не звертався. Крім того, на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті 17.04.2019 року було обговорене питання щодо позачергового забезпечення [PERSON] житлом та прийняте рішення пронадання [PERSON] вільних кімнат [ADDRESS] та [ADDRESS] . На засідання громадської комісії з житлових питань 17.04.2019 року [PERSON] не з`явився, 22.04.2019 року було підготовлено та вручено лист щодо отримання згоди на заселення у вищезазначені кімнати. В місячний термін [PERSON] згоди на заселення не надав та до КП ФМР «Фастівська ЖЕК» щодо укладання договору найму кімнат не звертався. Станом на 17.09.2020 рік [PERSON] не надав згоди на заселення запропонованих вільних кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] . Також звертають увагу, що в виконавчому комітеті Фастівської міської ради в позачергових списках на одержання житла станом на 17.09.2020 рік перебуває 270 осіб. На даний час у розпорядженні виконавчого комітету Фастівської міської ради немає вільного житла для забезпечення житлом [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 18.09.2019 року на ім`я [PERSON] зареєстровано 7 об`єктів нерухомого майна, на загальну площу 274,9 кв.м. Стосовно скасування рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 253 від 24.05.2016 року зазначили, що в зв`язку з зростанням злочинності та криміногенною ситуацією в м. Фастові та за клопотанням Васильківського ВП ГУ НП в Київській області рішенням виконавчого комітету № 253 від 24.05.2016 року квартира [ADDRESS] , була включена до числаслужбових жилих приміщень та закріплена за Фастівським ВП ГУ НП в Київській області. Дана квартира згідно інформації з Державного реєстру речових прав належить Фастівській міській раді на підставі рішення суду від 13.04. 2014 року. Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради № 328 від 20.07.2018 року підполковнику міліції [PERSON] було надано ордер на вселення до квартири, яка використовується як службове житло Фастівським ВП ГУ НП в Київській області. Враховуючи, що [PERSON] не припиняв трудових відносин з установою, яка надала йому дане житлове приміщення, а також зважаючи, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована малолітня дитина [PERSON] , 2014 року народження, тому скасування прийнятих рішень порушать права малолітньої дитини. На підставі викладеного, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 28.09.2020 року відповідач - Фастівська міська рада Київської області подала аналогічний відзив (Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області) на позовну заяву та просили в задоволенні позову відмовити. 20.10.2020 року позивач подав відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що жоден аргумент викладений у відзиві відповідачів не має юридичного значення та не може слугувати як такий, що міг би давати юридично обґрунтоване право на не виконання рішення суду, тому просив задовольнити позов повністю. Ухвалою від 11.01.2021 року залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: [PERSON] та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради. 01.02.2021 року третя особа - [PERSON] через канцелярію суду подав письмове пояснення відповідно до якого зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради №328 від 20.07.2018 року та ордера №1 він та члени його родини вселилися в службову квартиру [ADDRESS] . Вищевказане рішення винесено за результатами розгляду клопотання начальника Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про надання [PERSON] в користування службового житла. На час вселення в квартиру [PERSON] перебував у трудових відносинах в ГУ НП у Київській області, а саме обіймав посаду начальника Фастівського відділення Васильківського ВП ГУ НП в Київській області. Таким чином, вищевказані рішення № 258 від 24.05.2016 року та № 328 від 20.07.2018 року прийняті з додержанням норм Житлового законодавства, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» і підстави для їх скасування відсутні. Крім того, в службовій квартирі [ADDRESS] спільно з ним та дружиною проживає їх малолітня донька [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, просив в задоволенні позову відмовити. 06.04.2021 року позивач подав додаткові пояснення (документ було сформовано в системі «Електронний суд»). В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача - Фастівської міської ради Київської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки в квартирі зареєстрована малолітня дитина. Представник відповідача - Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, повідомлялися вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлялися вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, в письмовому поясненні просив розглянути справу без його участі та відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року зобов`язано виконком Фастівської міської ради забезпечити позачергово житлом позивача, [PERSON] із складом сім`ї [PERSON] , [PERSON] . На даний час рішення суду не виконано. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідачами не виконано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року, натомість приймається Рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 253 від 24.05.2016 року «Про включення до числа службових житлових приміщень кв. [ADDRESS] та закріплення її за Фастівським відділенням поліції НПГУ в Київській області», та Рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 328 від 20.07.2018 року «Про видачу ордеру на вселення до службової квартири начальнику Фастівського ВП ГУ НП в Київській області підполковнику міліції [PERSON] » При цьому, позивач вважає, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів, яка виразилась у невиконанні рішення суду, яке набрало чинності, його фактично позбавлено права на позачергове отримання житла. Зазначені оскаржувані рішення відповідача, на думку позивача, порушують його право за позачергове забезпечення його та членів його родини на житло, як інваліда війни 2 групи, прирівняного до інваліда Великої Вітчизняної війни, який має статус особи «За особливі заслуги перед Батьківщиною», у зв`язку з чим міський голова Нетяжук М.В. має ініціювати скасування цих рішень, як особа відповідальна за виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Обов`язковість виконання судового рішення передбачено положеннями Конституції України, вимогами законів, зокрема ст. 18 ЦПК України, де зазначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, зважаючи на функції та повноваження міського голови, закріплені в ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», керівником Фастівської міської ради є саме міський голова, який є відповідальним за виконання судового рішення. Судом встановлено, що Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року по справі № 381/4825/13-ц були задоволені позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Фастівської міської ради, яким було зобов`язано відповідача забезпечити позачергово житлом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії посвідчення серія [NUMBER] від 08.07.2002, [PERSON] є інвалідом 2 групи та дає право на пільги встановлені законодавством СРСР як для інвалідів Великої Вітчизняної війни (а.с.7 т.1). Як вбачається з матеріалів позову, 03.01.2019 року [PERSON] звертався до міського голови Нетяжука М.В. зі скаргою, відповідно до якої, на підставі заяви від 09.07.2018 та рішення суду від 13.11.2013 року просив внести зміни в рішення виконкому, якими перевести його в позачергову чергу як інваліда війни (а.с.5 т.1). Виконавчим комітетом Фастівської міської ради 15.11.2019 скаржнику надано відповідь, що згідно з рішенням громадської комісії з житлових питань від 08.10.2019 було підготовлено рішення «Про переведення [PERSON] на позачергову чергу та включено до порядку денного на розгляд чергового засідання виконавчого комітету, проект рішення був розглянутий 21.10.2019, проте не був прийнятий, оскільки не набрав необхідної кількості голосів (а.с.8 т.1). Отже, позивач, станом на дату розгляду даної справи, перебуває на квартобліку в списках га першочергове отримання житла, що не заперечувалось сторонами по справі. Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету ради народних депутатів Фастівської міської ради № 68/8 від 17.05.1994 року [PERSON] було надано трикімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 43,2 кв. на склад сім`ї 4 особи. В 1999 році дружина позивача звернулась з позовом до суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] яку [PERSON] отримав, як воїн-інтернаціоналіст та інвалід армії, прирівняний до інвалідів війни, що перебував на квартобліку в списках на першочергове отримання житла (а.с.179-180 т.1). В процесі розгляду справи [PERSON] позов визнав та подав письмову заяву про відмову від своєї частки квартири. Рішення суду яким позивача було позбавлено права користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не оскаржував. Згідно довідки Фастівського БТІ № 454 від 05.04.2016 року [PERSON] успадкував 1/6 квартири загальною площею 61,2 кв.м., житлової 38 кв.м., за адресою в [ADDRESS] . Окрім цього, 16.03.2010 року придбав у брата 1/6 частини вищезазначеної квартири, тому станом на 16.03.2010 року загальна частка квартири, яка належала [PERSON] становила 1/3. 29.03.2012 року свою частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] позивач відчужив. На переконання відповідачів, зазначені обставини, свідчать про те, що позивач свідомо погіршував свої житлові умови,відмовляючись від своєї частки на користь третіх осіб та свідомо відчужуючи своє нерухоме майно. З огляду на обставини, які стали відомими відповідачу, виконавчим комітетом Фастівської міської ради було подано позов до суду про перегляд та скасування рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.11.2013 року, проте, в зв`язку із закінченням строку позовної давності Фастівським міськрайонним судом Київської області було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження за ново виявленими обставинами. Судом також встановлено, що відповідно до ч. 2 п. 18 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" рішенням Фастівської міської ради №1/48-ХХХІ-УІІ від 03.08.2017 року [PERSON] було виділено земельну ділянку, площею 0,1 га за рахунок земель міської ради (категорія земель - землі громадської забудови). Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2015 року 3348 «Про затвердження Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво (придбання) житла для сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також для інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов», Постанови Кабінету Міністрів України № 719 від 19 жовтня 2016 року «Питання забезпечення житлом сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції , та потребують поліпшення житлових умов» та Постанови Кабінету Міністрів України №214 від 28 березня 2018 року «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» з державного бюджету призначалися субвенції напридбання житла. [PERSON] ветеран війни, інвалід війни II групи, учасник бойових дій в Афганістані також мав право відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №214 від 28 березня 2018 року «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей» отримати субвенцію з державного бюджету на придбання житла. Відповідно до заяви [PERSON] від 22.05.2018 року (а.с.192 т.1) щодо отримання грошової компенсації на придбання житла йому надавались роз`яснення, щодо отримання субвенції на придбання житла, проте з заявою доуправління соціального захисту населення[PERSON] не звертався. Крім того, на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті 17.04.2019 року було обговорене питання щодо позачергового забезпечення [PERSON] житлом, та прийняте рішення пронадання [PERSON] вільних кімнат [ADDRESS] та [ADDRESS] . Оскільки, на засідання громадської комісії з житлових питань 17.04.2019 року [PERSON] не з`явився, 22.04.2019 року було підготовлено та вручено лист щодо отримання згоди на заселення у вищезазначені кімнати. В місячний термін [PERSON] згоди на заселення не надав та до КП ФМР «Фастівська ЖЕК» щодо укладання договору найму кімнат не звертався. Тому, 30.05.2019 року [PERSON] повторно підготовлено та відправлено поштою лист, щодо можливості заселення ним кімнат [ADDRESS] та [ADDRESS] . Станом на 17.09.2020 рік [PERSON] не надав згоди на заселення запропонованих вільних кімнат у гуртожитку по [ADDRESS] . Суд, також звертає увагу, що у виконавчому комітеті Фастівської міської ради в позачергових списках на одержання житла станом на 17.09.2020 рік перебуває 270 осіб, при цьому позивач [PERSON] станом на дату розгляду даної справи, перебуває на квартобліку в списках на першочергове отримання житла. Як вбачається з матеріалів справи, на даний час у розпорядженні виконавчого комітету Фастівської міської ради немає вільного житла для забезпечення житлом [PERSON] , 1964 р.н. та його повнолітніх дітей [PERSON] , 1988 р.н. та [PERSON] , 1999 р.н. на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 13.11.2013 року №2/381/1474/13. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 18.09.2019 року на ім`я [PERSON] зареєстровано 7 об`єктів нерухомого майна, на загальну площу 274,9 кв.м (а.с.184-190 т.1). Щодо посилання позивача як на підставу обґрунтування позову про неправомірне переведення квартири в службове житло та отримання ордеру на квартиру [PERSON] суд встановив наступні обставини. На підставі рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 328 від 20.07.2018 року та ордера № 1 [PERSON] та члени його родини вселилися в службову квартиру [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету винесене за результатами розгляду клопотання начальника Васильківського ВП ГУ НП в Київській області про надання [PERSON] в користування службового житла (а.с.193 т.1). На час вселення в квартиру [ADDRESS] [PERSON] перебував в трудових відносинах (проходив службу) в Головному Управлінні Національної поліції у Київській області, а саме обіймав посаду начальника Фастівського відділення Васильківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області. Відповідно до ч.1 ст. 96 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські забезпечуються житлом на підставах і в порядку, визначених житловим законодавством. В силу приписів ч. 3 ст. 96 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським та членам їхніх сімей можуть надаватися житлові приміщення в гуртожитках та службові житлові приміщення в порядку і на умовах, визначених житловим законодавством. Відповідно до ст. 118 Житлового кодексу Української PCP службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Стаття 119 Житлового кодексу Української PCP визначає, що Перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, встановлюється законодавством Союзу PCP і Української PCP. Поліцейські, державні службовці та працівники Національної поліції відносяться до Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року «Про службові приміщення» (п.68). Відповідно до п.п. 2, 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року «Про службові приміщення» (далі Положення) службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення. Відповідно до вимог законодавства та на підставі клопотання Васильківського ВП ГУ НП в Київській області 24.05.2016 року виконавчий комітет Фастівської міської ради виніс рішення № 258 «Про включення до числа службових житлових приміщень квартиру [ADDRESS] та закріплення її за Фастівським відділенням поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області». Відповідно до п.8 Положення, службові жилі приміщення надаються включеним до згаданого в пункті 7 цього Положення переліку працівникам, які постійно проживають, а також прописані в населеному пункті за місцем розташування відповідного підприємства, установи, організації. З дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів службове жиле приміщення може бути надано працівникові, який проживав в іншому населеному пункті. Зазначені приміщення надаються незалежно від перебування працівників на квартирному обліку, без додержання черговості та пільг, установлених для забезпечення громадян житлом, за винятком надання службових жилих приміщень в будинках радгоспів. Отже, з огляду на зазначені норми нормативно правового врегулювання даних правовідносин та враховуючи те, що механізм надання службового житлового приміщення не залежить ні від перебування на квартирному обліку, ні від додержання черговості та пільг, суд вважає посилання позивача [PERSON] на порушення його житлових прав в цій частині обґрунтування позову є безпідставними. Крім того, в службовій квартирі [ADDRESS] спільно зі мною та дружиною проживає наша малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується самим рішенням про видачу ордеру та довідкою про склад сім`ї №00626 від 12.09.2020. Дана квартира, згідно інформації з Державного реєстру речових прав належить Фастівській міській раді на підставі рішення суду № 2-о/381/27/14381/923/14-ц від 13.04.2014 року. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Отже, позивачем, з урахуванням вищевикладеного, не доведено факту наявності протиправної поведінки відповідачів під час переведення квартири [ADDRESS] в статус службового житлового приміщення, що оформлено рішенням виконкому Фастівської міської ради. При цьому, суд приймає до уваги, практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року, де вказано, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п.43). Щодо посилання позивача в змісті позову і під час судового розгляду справи про неправомірний дозвіл депутату Фастівської міської ради [PERSON] на набуття права власності за набувальною давністю через суд квартири, що на думку позивача, могла би бути спрямована на забезпечення житлом саме його за рішенням суду, суд дійшов наступних висновків. В провадженні Фастівського міськрайонного суду перебувала справа за позовом [PERSON] до Фастівської міської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю. Рішенням суду від 19.11.2019 позов було задоволено. За апеляційною скаргою [PERSON] , який не являвся учасником справи, вказуючи, що рішенням суду було порушено його права, рішення суду від 19.11.2019 було скасовано та ухвалено про відмову в задоволенні позову [PERSON] (а.с.44-49 т.2). Враховуючи викладене, надаючи оцінку доводам позивача в частині обґрунтованості його позовних вимог, суд дійшов висновку про абсолютну безпідставність посилань позивача на протиправність дій Фастівської міської ради, оскільки рішення про визнання за [PERSON] права власності на квартиру приймалось не відповідачем в даній справі, а судом на підставі пояснень сторін, дослідження матеріалів справи, оцінки поданих доказів. Тому, зазначені позивачем обставини, а саме позиція Фастівської міської ради, яка при розгляді справи в першій інстанції не заперечувала проти позову [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, жодного відношення до дій відповідачів не мають. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про абсолютну безпідставність та необґрунтованість поданого позову, позивачем жодним чином не доведено обставини на які від посилається як на підставу позову, а повідомлені суду обставини є припущеннями позивача щодо протиправності дій з боку Фастівської міської ради. При цьому, варто зазначити, що за приписами чинного законодавства захисту в суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому, обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Відсутність порушеного права та інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Позивачем не доведено порушення його законних прав або законного інтересу, а матеріали справи не містять доказів, що прийняття оскаржуваних рішень безпосередньо унеможливили виконання рішення суду щодо забезпеченням житлом позачергово [PERSON] . Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що переведення квартири під службову та надання ордеру іншій особі, враховуючи механізм надання службового житлового приміщення, який не залежить ні від перебування на квартирному обліку, ні від додержання черговості та пільг, свідчать про неправомірність дій відповідача в частині прийняття оскаржуваних рішень. З огляду на сукупність досліджених судом доказів суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню внаслідок їх недоведеності належними та допустимим доказами всупереч власному обов`язку доказування. Таким чином, рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 258 від 24.05.2016 року «Про включення до числа службових житлових приміщень квартиру [ADDRESS] та закріплення її за Фастівським відділенням поліції Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області» та рішення виконавчого комітету № 328 від 20.07.2018 року «Про видачу ордера на вселення в службову квартиру [ADDRESS] [PERSON] » прийняті з додержанням норм Житлового законодавства, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а підстави для їх скасування відсутні.

Outcome: dismissed