Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового булинку № 121 а по вул. Духновича у с. Поляна, Свалявського району. Вказаний будинок є суміжним з будинком за № 121, який належить відповідачу. Стверджує, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні вказаним майном, відєднавши каналізацію, водопровід, безпричинно заблокував димохід та закрив перегородкою вікно до дитячої кімнати. Окрім того, пошкодив паркан та самовільно, у порушення проекту, здійснив газопостачання до свого будинку через їх помешкання. Просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні будинком, відновивши паркан між дворогосподарствами, демонтувавши перегородку і труби газопостачання, розблокувавши димохід та поновивши водопостачання і каналізацію. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, пояснивши, що позивачка є власником житлового будинку № 121 а по вул. Духновича у с. Поляна на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2010 року і дії відповідача порушують її права як власника. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, пояснивши при цьому, що відповідач також є власником житлового будинку № 121 по вул. Духновича у с. Поляна згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.12.2009 року. Зазначив, що відповідачем перешкоди у водопостачанні та водовідведенні позивачу не чиняться, земельна ділянка, на якій розташовані згадані системи належить йому згідно державного акту на право приватної власності на землю від 13.09.1988 року № ІІ-ЗК 035663. Окрім того, газопостачання до його будинку проведено згідно плану-схеми газопостачальної організації ще до одинадцяти будинків по вул. Духновича с. Поляна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2010 року позивачці належить на праві приватної власності житловий будинок за адресою: Свалявський району, с. Поляна, вул. Духновича, 121 а (а.с. 7). Також встановлено, що відповідачу згідно свідоцтва про право на спадщину на праві власності зареєстрованому у КУП Свалявське РБТІ від 07.12.2009 рокуналежить житловий будинок № 121 по ву. Духновича у с. Поляна, Свалявського району (а.с. 27). Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено право фізичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інкше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Втручання в право безперешкодного користування своїм майном передбачає "справедливу рівновагу" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За правилами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За встановлених судом обставин, суд дійшов переконання, що позивачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів, і таких не здобуто під час судового розгляду справи про порушення діями відповідача права позивача як власника. Отже, цивільні права [PERSON] не порушені, судового захисту не потребують, заявлений позов є необгрунтованим.

Outcome: dismissed