Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зняття арешту з майна, а саме: квартири № 94 в будинку № 3, що знаходиться по вулиці Кременчуцькій в місті Кіровограді, що належить на праві власності [PERSON], накладеного постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, серії аа № 930131 від 23.03.2005 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На даний час у позивача виникла потреба розпорядитися належним їй майном, а саме: продати вищевказану квартиру. Проте, 10.08.2016 року [PERSON] під час формування Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, стало відомо, що постановою Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 03.06.2005 року накладено арешт на вищезазначену квартиру. На запит [PERSON] щодо існування вищевказаного обтяження нерухомого майна [PERSON] відділом державної виконавчої служби міста Кіровограда Головного територіального управління юстиції у кіровоградській області повідомлено, що стосовно виконавчого провадження по якому накладено арешт надати інформацію неможливо, оскільки виконавче провадження знищено у звязку з закінченням терміну його зберігання. В звязку з чим, позивач звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Кіровограда в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26, 31, 38). Подав до суду клопотання (вх. № 34616 від 25.10.2016 року) про розгляд справи без його участі, вирішення питання про звільнення майна з-під арешту залишив на розсуд суду (а.с. 34). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13.05.2016 року, яке набрало законної сили 01.07.2016 року, визнано договір обміну квартири під № 94 в будинку під № 3, що знаходиться по вулиці Кременчуцькій в місті Кіровограді на квартиру під № 3 «а» в будинку під № 46, що знаходиться по вулиці Київській в місті Кіровограді, від 25 листопада 1998 року укладений між брокером брокерської контори ТОВ «Агентство нерухомості Інкормарк» [PERSON], що діяла за згодою та за дорученням від [PERSON] та брокером контори ТОВ «Рекламне агентство Інкопмарк» [PERSON], що діяв за згодою та за дорученням від імені [PERSON], зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Інкорпмарк-контракт» 25 листопада 1998 року дійсним (а.с. 4-5). Згідно архівної довідки № 14683 від 01.10.2015 року, виданої Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору міни від 25.11.1998 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ» за реєстровим № 953 (а.с. 7). За Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 65497738 від 10.08.2016 року на вищевказану квартиру накладено арешт на підставі постанови серії аа № 930131 від 03.06.2005 року Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с. 8). [PERSON] відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області повідомлено (вх. № 34615 від 25.10.2016 року), що станом на 24.10.2016 року відсутні будь-які виконавчі провадження стосовно [PERSON]. Більш детальну інформацію про хід виконавчих дій стосовно виконавчого провадження. Згідно якого накладено арешт надати неможливо, оскільки згідно п. 9.9., п 9.15 розділу 9 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.08.2008 року № 2274/5 (з наступними змінами та доповненнями) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки (а.с. 32). Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 Цивільного кодексу України передбачено право власника витребовувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (частина друга статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною першою статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року розяснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії аа № 930131 від 03.06.2005 року, державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції при примусовому виконанні постанови від 22.01.2004 року Кіровоградського УСЗПС про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 170,00 грн. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останній, а саме: квартири [ADDRESS] (а.с. 33). Судом розяснено позивачу правову позицію, викладену в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року щодо субєктоного складу даної категорії справ, однак позивачем не заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача. Таким чином, з урахуванням того, що суд позбавлений самостійно проводити заміну неналежного відповідача чи залучати співвідповідача до участі у справі, а позивачем таке клопотання не заявлялось, відповідач [PERSON] відділ державної виконавчої служби міста Кіровограда є неналежним відповідачем, тому суд вважає, що у позові [PERSON], до [PERSON] відділу державної виконавчої служби міста Кіровограда, про звільнення майна з-під арешту слід відмовити. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed