Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства «Рівневтормет» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 10 вересня 2010 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Рівневтормет», що підтверджується копією трудової книжки. 14 вересня 2012 року вона звільнилася з роботи за п.2 ст.36 КЗпП України. Вважає, що вона має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 16 вересня 2013 року, так як саме в цей день з нею було проведено остаточний розрахунок. В судове засідання позивач не з"явилась, однак подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі , позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав за мотивів, що викладені в запереченнях, просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Крім того вказує, що позивачем неправильно нараховані робочі дні, в які вона працювала, невірно визначений середньоденний заробіток та невірно визначені місяці за які як вона вважає їй необхідно нарахувати заробіток. Що стосується рішення попередніх судів, то він вважає, що там також невірно нарахований середній заробіток, однак представником він не оспорювався. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що з 10 вересня 2010 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Рівневтормет», що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER]. 14 вересня 2012 року вона звільнилася з роботи за п.2 ст.36 КЗпП України. Вважає, що вона має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 16 вересня 2013 року, так як саме в цей день з нею було проведено остаточний розрахунок. Згідно рішення Рівненського міського суду від 20 березня 2013 року у справі №569/580/13-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Рівневтормет» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди було вирішено стягнути на користь позивачки : 2504,32 грн. заробітної плати та 11486,80 грн. середнього заробітку за час затримки виплати розрахункових коштів. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 14 травня 2013 року вищезазначене рішення було залишено без змін. Рішенням Рівненського міського суду від 12 липня 2013 року вирішено стягнути 7864,04 грн. за період затримки з 21 березня 2013 року по 31 липня 2013 року. Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку та моральної шкоди за період з 01 серпня 2013 року по 16 вересня 2013 року в кількості 32 робочих дні на суму 2827,52 грн. Згідно заперечень представника відповідача робочих днів з 01 серпня 2013 року по 15 вересня включно буде 31 а не 32 як заявляє позивачка, тому що з нею 16 вересня проведений повністю розрахунок по заборгованій заробітній платі, також невірно визначений середній заробіток, він становить 81,82 грн. а не 86,36 грн., як зазначає позивач. Середній заробіток розраховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до абз.3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою вказаною постановою, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Позивачка звільнилася 14 вересня 2012 року, для визначення середнього заробітку повинні були враховуватися липень і серпень 2012 року, а не серпень та вересень 2012 року. Середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи фактично становить 81,82 грн. а не 88,36 грн., як заявила [PERSON], тобто вона заявила завищений середньоденний заробіток. Що стосується рішення суду від 20 березня 2013 року де вказаний розрахунок середнього заробітку, то як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, там також невірно обраховані вказані розрахунки, однак представник відповідача їх не оспорював, а тому, виходячи з вищевикладеного, суд не бере до уваги розрахунки проведені при винесенні рішення суду від 20 березня 2013 року. Позивачка не з"явившись до суду , не надала своїх заперечень стосовно визначення розрахунку відповідачем , а тому суд виходить з вимог законності рішення суду, і вважає про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Оскільки право на відшкодування моральної шкоди є похідним від захищеного судом права, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed