Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-банк» (далі - позивач) звернулося до Апеляційного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення боргу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.07.2017 року підсудність даної справи визначена Шевченківському районному суду м. Києва. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 червня 2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15126-039/05Р, за умовами якого позивач надав відповідачу 1 грошові кошти у розмірі 15300,00 доларів США зі сплатою 12,00% річних, строком до 29.06.2020 року. 29.06.2005 року в якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором № 15126-039/05Р, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 15126-039. Відповідачем 1 неналежним чином виконуються зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 23.12.2016 року становить 4389,38 доларів США та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 61113,07 грн. Тому, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором у розмірі 4389,38 доларів США, з яких: кредит - 3468,63 доларів США; проценти - 920,75 доларів США; суму заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 61113,07 грн., з яких: пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 16,82 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 6096,25 грн. та стягнути з відповідачів понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1822,39 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідачі не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що 29 червня 2005 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15126-039/05Р, за умовами якого позивач надав відповідачу 1 грошові кошти у розмірі 15300,00 доларів США. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається позичальникові терміном з 29.06.2005 року до 29.06.2020 року зі сплатою 12,00% річних. Згідно п. 4.1 договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 85 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в договорі (п. 4.2 договору) (а.с.11-16). 29.06.2005 року в якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором № 15126-039/05Р, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 15126-039, відповідно до умов якого, поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань відповідача 1 за кредитним договором № 15126-039/05Р від 29.06.2005 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 29.06.2020 року у розмірі 15300,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачене умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (а.с. 22-23). Пунктом 1.2 Договору поруки передбачено, що поручитель стверджує, що він ознайомлений зі змістом зобов`язання, забезпеченого порукою за даним договором та не має претензій до умов Кредитного договору, що є невід`ємною частиною даного договору. Згідно п. 1.3 Договору поруки, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобов`язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до Кредитного договору, змін до Кредитного договору та/або до даного договору кредитором в односторонньому порядку. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України). 28.12.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 15126-039/05Р від 29.06.2005 року (а.с. 17). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Пунктом 9.1 кредитного договору, передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 даного договору, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за весь період прострочення. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно із розрахунком заборгованості станом на 23.12.2016 року, який міститься в матеріалах справи, заборгованість відповідача 1 за кредитним договором № 15126-039/05Р від 29.06.2005 року становить 4389,38 доларів США, з яких: кредит - 3468,63 доларів США; проценти - 920,75 доларів США та сума заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 61113,07 грн., з яких: пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 16,82 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту - 6096,25 грн. (а.с. 27-32). У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (Правова позиція Верховного суду України у справі за № 6-145цс14). За офіційним курсом НБУ гривні до долару США, станом на 23.12.2016 року (2628.6013), 4389,38 доларів США у гривневому еквіваленті складає 115396,80 грн. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором № 15126-039/05Р від 29.06.2005 року належним чином не виконали, а отже зобов'язані повернути позивачу заборгованість по кредиту у розмірі 4389,38 доларів США та заборгованість по сплаті пені у розмірі 61113,07 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1764,55 грн.

Outcome: approved