Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.02.2006 року [PERSON] 10.02.2006 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що при зміні кредитного ліміту позивач керувався п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надавання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якою розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що відповідач не виконує договірні зобовязання щодо повернення позивачу кредитних коштів та процентів за їх користування, в звязку з чим у відповідача станом на 31.08.2016 р. виникла заборгованість у сумі\~60930 грн. 87 коп.,\~\~яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом\~\~- 9463 грн. 73 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 48089 грн. 48 коп.,\~\~а також штрафи (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2877 грн. 66 коп. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь дану заборгованість, а також судові витрати у розмірі 1378 грн. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених в позові. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, оскільки рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.3014 р. було відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за даним кредитним договором в звязку з пропуском строку звернення до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 0910.2014 р. вищевказане рішення залишено без змін. Вислухав пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної справи та інші письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3\~ст.10 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі\~ст.57 ЦПК України, \~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України, \~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 03.09.3014 р. по цивільній справі №333/5677/13-ц було відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у звязку з пропуском позивача трирічного строку звернення до суду з позовними вимогами. Ухвалю Апеляційного суду Запорізької області від 09.10.2014 р. вищевказане рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя було залишене без змін. Зазначеним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.09.3014 р. встановлені наступні факти: «…Відповідно укладеного договору № б/н від 08.02.2006р. відповідач\~\~[PERSON]\~\~08.02.2006 р. отримав\~\~кредит у розмірі 10 000 грн. у\~\~вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі\~\~36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач\~\~підтвердив свою згоду на те, що\~\~підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві про надання\~\~кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну\~\~картку від\~\~08.02.2006 р. \~\~\~У порушення зазначених норм закону та вимог договору Відповідач\~\~зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 29.03.2013р. має\~\~заборгованість перед Банком\~\~у сумі\~\~36068 грн. 71 коп.,\~\~яка складається з наступного: заборгованість за кредитом\~\~- 9463 грн. 73 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 24411 грн. 23 коп., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1693 грн. 75 коп., на підтвердження суми заборгованості Банком надано суду відповідний розрахунок….»\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. В судовому засіданні були дослідженні матеріали вищевказаної цивільної справи №333/5677/13-цта встановлено, що позивач всупереч вимогам ч. 2 ст. 223 ЦПК України повторно звертається до суду із позовними вимогами з тих самих підстав та оспорює в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини, що підтверджується наявними в матеріалах даної справи та вищевказаної цивільної справи №333/5677/13-ц копії заяви відповідача [PERSON] від 08.02.2006 р. про отримання кредиту в Закритому акціонерному товаристві комерційному банку «ПриватБанк» у вигляді встановленого кредитного ліміту 10 000 грн. на платіжну картку5457082907978089. Також дані обставини підтверджується розрахунками кредитної заборгованості додані до даних позовних заяв. З даної позовної заяви від 27.09.2016 р. вбачається, що позивачем лише збільшені розміри кредитної заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами та штрафу (процентної складової), які нараховані станом на 31.08.2016 р. Позивачем суду не надано належних, допустимих доказів того, що між сторонами по справі укладений 10.02.2016 р. ще один кредитний договір у\~\~вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10 000 грн. на платіжну картку. Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а позов таким, що \~не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed