Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], та зняти її з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову посилається на те, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 липня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., зареєстровано в реєстрі за № 2032. В квартирі разом з позивачем зареєстрована та не проживає колишня дружина [PERSON] - [PERSON] Вже більше ніж 12 років [PERSON] в квартирі не проживає, позивачу не відомо місцезнаходження відповідача, комунальні платежі вона не сплачує, жодних витрат по утриманню квартири та ремонту не здійснює. Позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою належним чином, сплачувати комунальні послуги за відповідача. Тому вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, надані докази приходить до наступного. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 18 липня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., зареєстровано в реєстрі за № 2032, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] (а.с.6). Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.05.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Відповідно до довідки дільниці №23 КП «Жилкомсервіс» від 25.05.2007 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], яка зареєстрована, але не проживає з 01.01.2003 року (а.с.8). З висновку Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 19.09.2015 року за фактом заяви [PERSON], та копії акту, завіреного начальником КЖЕП № 130 від 22.08.2003 року та від 03.05.2007 року, завіреного начальником КП «Жилкомсервіс» дільниця № 23 вбачається, що за адресою [ADDRESS] відповідач [PERSON] протягом тривалого часу, а саме з 2003 року там не проживає (а.с.5,9,10). Відповідач по справі тривалий час не проживає у вказаній квартирі, комунальні платежі вона не сплачує, жодних витрат по утриманню квартири та ремонту не здійснює. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України «Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, однак згідно п. 34 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР. В зв»язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003р. Відповідно до ст. 3 цього Закону реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документу про місце проживання або місця перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Підстави встановлені законом для зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS] - відсутні.

Outcome: dismissed