Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приазовського районного суду з вказаною заявою та просить скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 22.10.2012 року у справі № 2-182/12, а саме зняти арешт з житлового будинку № 8 по вул.. К. Маркса в с. Ботієво Приазовського району Запорізької області, зареєстрований на праві власності за [PERSON]. Свою заяву він мотивує тим, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про накладення арешту на вказаний житловий будинок, але вважає, що зазначені заходи забезпечення позову були накладені помилково та без додержання усіх норм процесуального права, внаслідок чого мають бути скасовані, оскільки суд, накладаючи арешт на нерухоме майно, не пересвідчився кому саме належить спірний житловий будинок, бо 23 грудня 2010 року було укладено договір купівлі продажу, внаслідок чого він став власником будинку, а не боржник [PERSON]. Крім того, рішенням Приазовського районного суду від 13 вересня 2016 року у справі № 325/2072/15-ц було частково задоволено його позов до [PERSON], Приазовського відділення ПО ДІГУ Міндоходів, УПФУ в Приазовському районі про визнання права власності та зняття арешту з майна, було знято арешт з житлового будинку № 8 по вул.. К. Маркса в с. Ботієво Приазовського району Запорізької області, в решті позову було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 02.11.2016 року. У зазначеному рішенні було встановлено ту обставину, що саме він є власником житлового будинку, на який накладено арешт. Тому, вважає, що наведені ним обставини у їх сукупності, дають підстави для задоволення заяви та скасування арешту з нерухомого майна. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про день розгляду заяви, не повідомив суд про причину своєї неявки. Проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд заяви у його відсутність та у відсутність його представника, на задоволені вимог заяви наполягає, просить її задовольнити. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, належним чином були повідомлені про день розгляду заяви, не повідомили суд про причину своєї неявки. Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви з наступних підстав. Згідно до ст.. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 10 Постанови пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають\~\~тимчасовий\~\~характер\~\~і діють до виконання рішення суду,\~\~яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. В провадженні Приазовського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, рішення по якій було прийнято 27 листопада 2012 року. З метою забезпечення позову ухвалою Приазовського районного суду від 22 жовтня 2012 року було накладено арешт на житловий будинок № 8 по вул.. Карла Маркса в с. Ботієве Приазовського району Запорізької області, який належить на праві власності [PERSON], [INFO]. Підставами для вжиття заходів забезпечення позову, як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 151 ЦПК України, є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Отже, вирішуючи питання про накладення арешту, судом було встановлено, що житловий будинок № 8 по вул.. Карла Маркса в с. Ботієве Приазовського району Запорізької області, належить на праві власності [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка КП «Нерухомість-П» Приазовської районної ради Запорізької області № 1043 від 27 вересня 2012 року. Інших відомостей про наявність інших власників або про відчуження майна суду на момент розгляду заяви про забезпечення позову надано не було. Підставою для вжиття заходів забезпечення позову були обставини, які б у подальшому могли утруднути чи зробили неможливим виконання рішення суду. Згідно ст.. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Ч. ч. 3, 4 ст. 154 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. П. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 03.06.2016, № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз'яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК). Отже, за змістом норм цивільно-процесуального законодавства, роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. З матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] не є стороною чи третьою особою, яка заявила самостійні вимоги, по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, в рамках якої і було накладено арешт з метою забезпечення позову на житловий будинок № 8 по вул.. Карла Маркса в с. Ботієве Приазовського району Запорізької області. Рішенням суду від 13 вересня 2016 року, як зазначає [PERSON] у заяві про скасування заходів забезпечення позову, було встановлено, що він є власником будинку. Тобто після ухвалення рішення від 27 листопада 2012 року про стягнення суми боргу. Отже, з урахуванням викладеного [PERSON] мав подавати позов про зняття арешту з спірного житлового будинку, а не заяву про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, накладені ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 22.10.2012 року у справі № 2-182/12, з підстав подання заяви особою, яке не мала процесуальних прав на подання такої заяви.

Outcome: dismissed