Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] 23 лютого 2015 року звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно довічно та 1000 грн. щомісячно довічно, що складають додаткові витрати у звязку з лікуванням тяжкої хвороби та інвалідністю. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила такі обставини: Позивачка пенсіонерка за віком з 04.06.1990 року. Крім того, є інвалідом 2 групи безстроково. Позивачка отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання у розмірі 1185 грн. 24 коп. Інших джерел доходів позивачка не має, її матеріальне становище є вкрай нужденним, оскільки їй потребуються грошові кошти не тільки на харчування, сплату квартплати та комунальних платежів (по сплаті яких вона має заборгованість), а також на придбання ліків, які їй життєво необхідні (позивачка страждає на бронхіальну астму, приймає гормональну терапію, ліки на яку коштують значну грошову суму). На теперішній час позивачка потребує аліменти на своє утримання та додаткові матеріальні кошти у звязку з лікуванням тяжкої хвороби, як інвалід. Позивачка зазначила, що її дочка [PERSON] будучи працездатною, маючи можливість надавати матеріальну допомогу позивачці, добровільно матеріальну допомогу не надає. У судовому засіданні позивачка та представник підтримали позов, просили суд його задовільнити. Відповідачка позов не визнала, просила суд відмовити у позові, пояснивши, що постійного місця роботи та доходу немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідачка є дочкою позивачки, що ніким не оспорюється і підтверджується свідоцтвом про народження (повторно) Серії ІІ БЛ №262227 та свідоцтвом про міну імені (а.с.8,16). У позивачки є ще дві працездатні дочки, одна з яких є представник позивачки [PERSON], а інша проживає у Російській Федерації, що також сторонами визнається. Позивачка має похилий вік ([INFO]), є інвалідом другої групи внаслідок загального захворювання (а.с.5,11), отримує пенсію у розмірі 1185 гривень (а.с.19). Статтею 51 Конституції України\~ встановлено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Згідно статей\~ 202,\~ 203 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Суд вважає. що позивачка хоч і отримує пенсію, але внаслідок хвороби несе додаткові витрати на ліки, а відтак потребує матеріальної допомоги. Відповідачка є працездатною і пояснювала, що має дохід, але не офіційний і не постійний. За вказаних обставин суд вважає, що відповідачка може надавати матеріальну допомогу матері, і з неї підлягають стягненню на утримання матері аліменти, вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 1000 гривень задоволенню не підлягають. Свій висновок суд обґрунтовує наступним. Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Розмір аліментів визначається в судовому порядку в залежності від матеріального та сімейного становища батьків та дітей. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При вирішенні розміру аліментів суд повинен врахувати всі значимі чинники, зокрема отримання батьками пенсії, одержання пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію у розмірі 1185 гривень, але без поважних причин не використовує можливостей одержання від держави субсидій на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно пояснень позивачки субсидії на оплату житлово-комунальних послуг вони з чоловіком, який помер 05 листопада 2014 року, не могли оформити через наявність заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Але при цьому, економлячи на продуктах, ліках (пояснення позивачки), не сплачуючи комунальні послуги, вони з чоловіком мали рахунки у банку на суму 38 тисяч гривень та 77 тисяч гривень. Позивачка свої вимоги щодо стягнення додаткових витрат у позовній заяві не обґрунтувала, не надано їх обґрунтування і в судовому засіданні. На вимогу представника відповідачки про надання розрахунку щомісячних витрат позивачки такого розрахунку надано не було. Таким чином, позивачка не надала обґрунтування ні наявності виняткового випадку, як визначено ст.206 ЦПК України, для стягнення коштів на покриття додаткових витрат, ні доказів понесення таких витрат. На сьогодні позивачка проживає у своєї дочки, але при цьому квартира позивачки залишається незайманою. Позивачка просить стягнути на її користь ? частину доходу відповідачки, але судом встановлено, що відповідачка офіційного постійного доходу немає. За таких обставин виконання рішення суду може бути утрудненим, а то і неможливим, право позивачки на отримання аліментів має бути реальним і стабільним. Законом України Про державний бюджет щорічно визначається прожитковий мінімум для осіб непрацездатного віку і суд вважає справедливим стягнути із відповідачки аліменти щомісячно у розмірі 1/3 частини прожиткового мінімуму для осіб непрацездатного віку з урахуванням того, що дві інші дочки мають забезпечувати позивачці решту 2/3 частини прожиткового мінімуму. Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014 року встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено прожитковий мінімум з 01.01.2015 року - 949 грн., а з 01.12.2015 року - 1074 грн. Суду не надано доказів того, що відповідачка спроможна сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Outcome: dismissed