Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

29.06.2017 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що в кінці 2004 року вона вселилася в кімнату №11 гуртожитку ПТУ 44 по вул. Лікарняній,32 (будинок розташований на розі вулиць Лікарняна і Козацька) і рішенням виконкому [PERSON] міської ради від 13 вересня 2005 року №524 «Про реєстрацію громадян» їй та її сімї було дозволено реєстрацію в гуртожитку. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради №712 від 30 листопада 2005 року було дозволено [PERSON] ПТУ-44 переобладнати частину будівлі, яка знаходиться за адресою: вул. Козацька 5/32 під житлові квартири, для громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 28 грудня 2005 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради було видано свідоцтво про право власності на квартиру №2, яка знаходиться в м. Миргороді по вул. Козацькій 5/32 про належність її державі в особі Верховної Ради України. 01 лютого 2006 року проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно (квартиру), запис №137151133. Відповідно до ордеру на житлову площу в гуртожитку №108 від 02 лютого 2006 року виданого їй [PERSON] ПТУ-44 на зайняття жилої площі гуртожитку по вул. Козацькій 5/32, кімната №2 вона залишилася проживати у вказаній квартирі. Рішенням [PERSON] міської ради від 27.06.2013 року №16 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миргород частини будівлі гуртожитку квартирного типу по вул. Козацькій 24а та будівлі корпусу №1 по вул.. Козацькій 3/32» (належить до сфери управління [PERSON] освіти і науки, молоді та спорту України) прийнято ці будівлі до комунальної власності територіального громади м. Миргород. Рішенням [PERSON] міської ради від 11 жовтня 2013 року №12 «Про прийняття з державної в комунальну власність територіальної громади міста Миргород квартири [ADDRESS]» було прийнято з державної до комунальної власності територіальної громади міста Миргород квартиру [ADDRESS], свідоцтво про право власності , видане на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради №776 від 28 грудня 2005 року визнано таким, що втратило чинність та передано квартиру на баланс [PERSON] КЖЕУ. Верховна Рада України та територіальна громада м. Миргород в особі [PERSON] міської ради ніколи не претендували на спірну квартиру, жодних договірних відносин із власником вона не має. Вважає, що як добросовісний набувач, відкрито і безперервно володіла нерухомим майном квартирою №2 по вул. Козацькій 5/32 в м. Миргороді, а отже набула права власності на цю квартиру за набувальною давністю. Вона сплачує комунальні послуги за житло і не має жодної заборгованості. Зважаючи на викладене, просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру №2, яка знаходиться в м. Миргороді по вул.. Козацькій, будинок №5/32 та скасувати запис про державну реєстрацію права власності держави в особі Верховної ради №13715133 на цю квартиру. Представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, як законний та обґрунтований. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] не висловила заперечень проти задоволення позову, але зазначила, що [PERSON] міська рада не є власником спірного житлового приміщення, оскільки рішення [PERSON] міської ради від 27 червня 2013 року та від 11 жовтня 2013 року про прийняття з державної в комунальну власність територіальної громади м. Миргорода квартири [ADDRESS] не виконані, так як власником Верховною Радою України не передано квартиру до комунальної власності територіальної громади м. Миргорода, тобто міська рада не є належним відповідачем по справі. Представник відповідача [PERSON] освіти і науки України в судове засідання не зявився. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи. Представник Верховної ради України в судове засідання не зявився. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] комунального житлово-експлуатаційного управління в судове засідання не зявився. Підприємство належним чином повідомлено про день та час судового розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] професійно-технічного училища №44 в судове засідання не зявився. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Встановлено, що на підставі ордеру від 02 лютого 2006 року виданого [PERSON] ПТУ-44 позивачка [PERSON] вселилася в квартиру [ADDRESS] (а.с.8). До цього разом із своєю сімєю позивачка [PERSON] була зареєстрована в гуртожитку ПТУ-44 по вул. Лікарняній, 32 на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 13 вересня 2005 року №524 (а.с.5, 9). Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №2 від 28 грудня 2005 року виданого Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, спірна квартира №2, яка знаходиться в м. Миргороді по вул. Козацькій 5/32 належить на праві власності державі в особі Верховної ради. Право власності зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» (а.с.6-7). Рішенням [PERSON] міської ради №16 від 27 червня 2013 року №16 прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Миргорода частину будівлі гуртожитку квартирного типу по вул.. Козацька, 24а та будівлю корпусу №1 по вулиці Козацька 5/32. Також вирішено передати вище загадані будівлі на баланс [PERSON] комунального житлово-експлуатаційного управління міської ради (а.с. 10). Дане рішення не виконане. Рішенням [PERSON] міської ради №13 від 11 жовтня 2013 року було вирішено прийняти з державної в комунальну власність територіальної громади м. Миргорода квартиру [ADDRESS]. Також визнано, що свідоцтво на право власності видане на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради №776 від 28 грудня 2005 року втратило чинність (а.с.11). Дане рішення не виконане. Отже, позивачка [PERSON] разом із своєю сімєю на підставі ордеру, як наймач, вселилася в спірну квартиру. Між сторонами склались правовідносини щодо найму житла, оскільки позивачка вселились з відома власника, та за користування житлом здійснює оплату за надання послуг. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено судам, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:1) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; 2) володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; 3) володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набуття у власність житлового приміщення державного чи комунального житлового фонду відбувається за нормами житлового законодавства, на ці правовідносини не поширюються норми ст. 344 ЦК України. Перехід права власності з комунальної у приватну власність наймача та членів його сім'ї здійснюється шляхом приватизації державного житла, згідно з законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Окрім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира є власністю держави в особі Верховної ради. Рішення [PERSON] міської ради №13 (а.с.11) стосовно прийняття спірної квартири [ADDRESS] з державної в комунальну власність територіальної громади м. Миргорода та про визнання свідоцтва на право власності виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради №776 від 28 грудня 2005 року таким, що втратило чинність не виконано. З огляду на викладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спірну квартиру за набувальною давністю, у зв'язку з чим її позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed