Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

20.04.2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON], заінтересована особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що заявник є сестрою [PERSON], яка померла [INFO] у місті Антрацти Луганської області. З метою зареєструвати факт смерті у встановленому законом порядку заявник звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, однак у проведенні державної реєстрації смерті заявнику було відмовлено, посилаючись на той факт, що по наданим заявником про смерть вона не може вчинити зазначені дії, оскільки документи, видані на тимчасово непідконтрольній території, не мають юридичної сили на території України. Тому заявник просила суд встановити факт смертіїї сестри [PERSON], яка настала [INFO] у місті Антрацти Луганської області. У судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви та просила суд їх задовольнити. Пояснила що вона є сестрою [PERSON]. Так як, в них одна мати [PERSON], померла двадцять років назад. Батьки різні. У заявниці [PERSON] батько [PERSON] 1922 року народження помер. У сестри [PERSON] - батько [PERSON], рахується безвісті пропавши. [PERSON] з 1938 по 1942 рік проживала з [PERSON]. З 1949 року [PERSON] проживала з батьком заявительниці [PERSON] 1965 р.. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району управлінняюстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що вимоги заяви не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, на звернення заявниці 08.04.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві повідомлено про відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки, заявником для підтвердження факту смерті [PERSON], пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2016 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 234, ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає впорядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чимайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, щомають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні на слідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник зазначає, що не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1 257-1 ЦПК України). Оскільки, суд вважає, що заявниця [PERSON] не є належним заявником так як нею не надано доказів того, що вона є родичем або представником померлого, а також неможливо тільки зі слів заявникав становити факт, дату та місце смерті особи, враховуючи вищевикладене відсутні підстави для задоволення вимог заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed