Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 27.05.2019 року відкрите провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання двох малолітніх дітей. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні 02.07.2019 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 04.09.2019 року відповідач надав до суду відзив на позов і зустрічний позов про звільнення від сплати аліментів на утримання дітей, які проживають з ним. Підготовче судове засідання закрите 28.11.2019 року і справу призначено до розгляду в по суті судовому засіданні. Представник позивача, підтримуючи позовні вимоги [PERSON] , стверджував, що відповідач є батьком малолітніх [PERSON] ,2009 року народження і [PERSON] ,2012 року народження, з 2014 року не виконує рішення суду про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів за період з червня 2014 року по жовтень 2018 року в сумі 70288,5 грн. Посилаючись на положення ст.196 СК України, сторона позивача вимагає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в загальній сумі 409106 грн 89 коп. Відповідач позов не визнав і доводив, що діти постійно проживають з ним і саме він - батько- несе усі витрати з утримання дітей. [PERSON] заявив зустрічний позов і просив суд ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання дітей за період з 26.05.2014 року по 04.02.2016 року, коли вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом і він - [PERSON] утримував як дітей так і дружину і за період з 22.01.2018 року по 04.09.2018 року - діти проживали з ним, тому він сам забезпечував утримання дітей у повному обсязі, а у період з лютого 2016 року по січень 2018 року діти періодично проживали або з матір`ю або з батьком в кожен з них утримував дітей. Відповідач також просив припинити стягнення з нього аліментів на утримання дітей з 04.09.2019 року , тому як діти проживають з ним , а з [PERSON] на утримання дітей судовим рішенням стягнути аліменти на його - батька- користь на утримання дітей. Представник третьої особи - Першого Приморського ВДВС м.Одеси до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщений, пояснень за позовом не надав. Судом встановлено: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2016 рік - рішенням Київського райсуду м.Одеси від 04.02.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] ,2009 року народження і доньку [PERSON] ,2012 року народження. До 2014 року сім`я [PERSON] постійно проживала в м.Донецьку. Рішенням Ворошиловського райсуду м. Донецька з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей : сина [PERSON] ,2009 року народження і доньки [PERSON] ,2012 року народження в розмірі 1\\4 частини від доходів батька , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину). До 2016 року сторони проживали спільно і підтримували сімейні відносини. В 2016 році сім`я переїхала до м.Одеси і сторони дійшли згоди щодо розірвання шлюбу . 22.09.2016 року [PERSON] звернулась до органів державної виконавчої служби з заявою щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на її - [PERSON] - користь на утримання двох малолітніх дітей. В липні 2017 року [PERSON] разом з дітьми Управлінням соціального захисту населення м.Одеси взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Після розірвання шлюбу між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей. Як убачається з висновку Київської рай адміністрації №2482\\01-11 від 22.01.2018 року мати [PERSON] в заяві від 31.10.2017 року зазначила, що не заперечує проти проживання з батьком за умови, що він здатний забезпечити дітей в повній мірі. Працівники територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради в Приморському районі 19.04.2017 року обстежили житлово-побутові умови батька, про що склали відповідний акт, в якому зазначили, що на момент обстеження діти знаходились у батька. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 05.09.2018 року місце проживання малолітніх [PERSON] ,2009 року народження і [PERSON] ,2012 року народження визначено з батьком [PERSON] . Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 18.07.2019 року з матері [PERSON] на користь батька [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] ,2009 року народження і доньки [PERSON] ,2012 року народження. За розрахунком державного виконавця Приморського ВДВС міста Одеси, виготовленим 28.02.2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з травня місяця 2014 року по лютий місяця 2018 року складає 51745 грн 25 коп (за розрахунком від 30.08.2019 року заборгованість з травня 2014 року по серпень 2019 року складає 88459,9 грн.). Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов - доведеним і обґрунтованим, тому є таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У випадку, якщо батьки не можуть дійти згоди щодо питання стосовно утримання дитини/дітей, то держава може зобов`язати виконувати встановлений законодавством обов`язок. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України та згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено в п. 22 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суд може за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Згідно ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Судом встановлено і визнано сторонами, що у період з травня 2014 року по лютий 2016 року сторони проживали разом, мали спільний бюджет і [PERSON] забезпечував утримання дітей і дружини. Після розірвання шлюбу з 04.02.2016 року по 22.01.2018 року діти періодично проживали як з матір`ю так і з батьком і кожен із батьків забезпечував утриманні дітей, належні умови для їх проживання і навчання, а з січня 2018 року діти постійно проживають з батьком, що підтверджується поясненнями самих сторін в підготовчому судовому засіданні, рішенням суду про визначення місця проживання дітей, висновком Київської рай адміністрації про визначення місця проживання дітей, рішенням суду про стягнення аліментів з матері на користь батька на утримання дітей. Зазначені обставини (проживання дітей з батьком і належне утримання батьком дітей) суд вважає такими, що мають істотне значення для вирішення питання про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. При вирішенні даного спору суд виходить з інтересів дітей, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання цих дітей з метою забезпечення достатнього матеріального рівня їхнього життя. Судом також встановлено і визнано сторонами, що у одержувача аліментів [PERSON] змінився сімейний стан - вона утворила іншу сім`ю, перебуває в зареєстрованому шлюбі і чекає народження дитини в цьому шлюбі. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] 04.09.2019 року звернувся до суду з вимогами про припинення стягнення з нього аліментів на утримання дітей, які проживають з ним, тому з цієї дати його зобов`язання по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей припиняються рішенням суду. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Outcome: approved