Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся в суд із позовом, яким після уточнення вимог, просить визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» щодо збільшення в односторонньому порядку щомісячних платежів за Договором кредиту №420МІ11110718001 від 18.07.2011 року, укладеного із ним, [PERSON]; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на його користь безпідставно списані кошти у сумі 815, 75 грн.; стягнути на його користь 3 000,00 грн. грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди та судові витрати по справі ( а.с. 1-4, 35-36). На їх обґрунтування зазначає, що 18.07.2011 року, між ним та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» укладено Договір кредиту №420МІ11110718001 на придбання житла на вторинному ринку. Відповідно до п. 1.1. Договору Кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 144 000,00 грн. , зі сплатою за користування Кредитом протягом перших трьох років від дати укладення цього Договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 16% річних, а починаючи з четвертого року від дати укладення цього Договору, плаваючої процентної ставки за Кредитом. Згідно з п. 2.9 Договору відповідач щомісяця з належного йому карткового рахунку списував кошти на погашення кредиту та процентів. До Договору йому був наданий детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. Так , за липень 2014 року до сплати підлягала сума платежу у розмірі 2 385,6 грн., але 08.08.2014 та 11.08.2014 року з його карткового рахунку на погашення кредиту відповідачем списані кошти у сумі - 3 102,15 грн., тобто банк безпідставно списав на свою користь 815, 75 грн. Відповідач не повідомив його про дату, підстави та умови зміни розміру стягуваної суми та повідомив , з яких складових складається збільшена сума, тобто в односторонньому порядку збільшив розмір платежу за користування кредитом. Вважає дії банку щодо збільшення розміру коштів за користування кредитом неправомірними та такими, що грубо порушують його права, як споживача. Всі норми договору щодо односторонньої зміни розміру процентної ставки є нікчемними, а тому відповідач повинен повернути йому безпідставно списані кошти у сумі 815,75 грн. Разом з цим, просить також стягнути на свою користь із банку відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн., оскільки , у зв'язку з одностороннім збільшенням платежу за користування кредитом, відповідач грубо порушив його права, як споживача та проявив явну неповагу до нього особисто , не забезпечивши його повною інформацією про вчинену ним дію і про складові збільшеного платежу. Відповідачем було обмежено його право, як споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про порядок наданої йому послуги. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити, на їх обґрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві та уточненнях до неї. Відповідач- Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» , його представник в суді вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити за безпідставністю. Вказувала, що згідно до п. 1.1 Договору кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення , строковості, платності та цільового характеру використання 144 000,00 грн ., зі сплатою за користування кредитом протягом перших трьох років від дати укладання цього Договору , фіксованої процентної ставки за Кредитом в розмірі 16 % річних , а починаючи, з четвертого року від дати укладення цього Договору плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої на кожний річний період встановлюватиметься в порядку, визначеному п. 2.8 цього Договору. Згоду на зміну фіксованої процентної ставки на плаваючу процентну ставку кредиту позичальник надав одночасно з підписанням Кредитного договору. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, то вважає, що вони також не можуть бути задоволені, оскільки позивачем не надано доказів які б підтверджували спричинення банком йому моральної шкоди. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріал и справи, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні вимог, з наступного. Згідно п.1. ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін , спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом 1 статті 638 ЦК України передбачено ,що договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами . Судом з»ясовано, що 18 липня 2011 року між [PERSON] та банком було укладено Договір кредиту №420МІ11110718001 на придбання житла на вторинному ринку, згідно умов якого, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення , строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 144 000, 00 грн., зі сплатою за користування кредитом протягом перших трьох років від дати укладання цього Договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 16 % річних, а , починаючи з четвертого року від дати укладення цього договору,- плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої на кожний річний період встановлюватиметься в порядку, визначеному п.2.8 цього Договору ( п.1.1. Договору кредиту). Тобто, з умов договору вбачається, що позичальник надав свою згоду на зміну фіксованої процентної ставки на плаваючу процентну ставку кредиту , особисто одночасно з його підписанням. Листом від 14.06.2014 року, банк направив на адресу позивача інформацію про зміну відсоткової ставки за Договором. Позивач вказує на те, що відповідач не повідомив його про дату, підстави та умови зміни розміру стягуваної суми , та в односторонньому порядку збільшив розмір платежу за користування кредитом, а тому такі дії банку є неправомірними, грубо порушують його права, як споживача. Відповідно до п. 2.8 Договору встановлено, що починаючи з четвертого року від дати укладення цього Договору , Процентна ставка за Кредитом є плаваючою, тобто, змінною , її загальний розмір переглядається Кредитором щорічно «01» липня починаючи з «01» липня 2014 року . Згідно п. 2.8.1, новий розмір плаваючої Процентної ставки за Кредитом встановлюватиметься Кредитором 01 липня кожного річного періоду , починаючи з 4-го року від дати укладення цього Договору , без укладання відповідного договору про внесення змін до цього Договору кредиту між Стронами. В Договорі кредиту визначається поняття базової процентної ставки кредитування - змінна складова частина загального розміру плаваючої процентної ставки за Кредитом, що визначається як середньозважана процентна ставка за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні на строк до 1 року, що оприлюднена Національним банком України станом на перше число місяця, в якому відбувається зміна розміру процентної ставки за Кредитом згідно з цим Договором . Під офіційним оприлюдненням слід вважати публікацію відомостей щодо розміру ставок за депозитами, залученими на рахунки домашніх господарств у гривні до 1 року, розміщену на сайтах НБУ в мережі Інтернет ('http://www.bank.gov.ua/Statist/elbul.htm п.4.1.2.11. колонка9) або надруковану в офіційних виданнях НБУ , зокрема, у «Бюлетені НБУ» або інших офіційних виданнях, визначених НБУ. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1056 -1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 4 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Таким чином, суд вважає безпідставними вищезазначені твердження позивача щодо неправомірного підвищення в односторонньому порядку процентної ставки, оскільки Договором кредиту, який був підписаний Позичальником та стосовно умов якого не було висловлено ніяких зауважень, встановлена фіксована процентна ставка яка діє на протязі перших трьох років у розмірі 16% та плаваюча Процентна ставка Кредиту починаючи з четвертого року тобто з 1 липня 2014 року , а також те, що банк листом від 14.06.2014 року повідомив споживача про зміну фіксованої ставки по кредиту на плаваючу, а відтак вимоги про визнання неправомірними дій банку щодо збільшення в односторонньому порядку щомісячних платежів, та стягнення безпідставно списаних коштів в сумі 815,75 грн. задоволенню не підлягають. На обґрунтування моральної шкоди позивач зазначав, що у зв'язку з одностороннім збільшенням платежу за користування кредитом, відповідач грубо порушив його права, як споживача та проявив явну неповагу до нього особисто не забезпечивши його повною інформацією про вчинену ним дію та про складові збільшеного платежу. Відповідачем було обмежено його право, як споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про порядок наданої послуги. В п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розумітивтрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обов'язковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний зв'язок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст.22 Закону України «Про захист прав споживача» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Оскільки, позивачем не подано суду доказів того, що через неправомірні дії відповідача йому була заподіяна шкода, суд відмовляє в задоволенні позову і в частині відшкодування моральної шкоди. Вимога щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача також задоволенню не підлягає, так як ніяких витрат по справі останній не поніс. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed