Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

22 листопада 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 189230 від 05 вересня 2018 року. Позов мотивований тим, що у січні 2019 року їй стало відомо про нібито укладання між нею та кредитною установою кредитного договору від 05 вересня 2018 року за № 189230. Згідно даного кредитного договору, вона отримала від відповідача кошти в розмірі 2200 грн. 00 коп. та була зобов`язана повернути їх в строк до 25 вересня 2018 року. Фактично кредитний договір від 05 вересня 2018 року за № 189230 нею не було підписано та про його умови їй не було повідомлено, а тому вважає, що кредитний договір підлягає визнанню в судовому порядку недійсним. Крім того, зазначила, вказаний довгорі містить умови які є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначала, що при укладенні вищевказаного кредитного договору порушені її права, як споживача згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про споживче кредитування». А саме: в договрі відсутні підписи сторін, не зазначено строк внесення фінансового активу, не визначено строк дії договору, не зазначена загальна сукупна вартість кредиту та необхідність складання інших додаткових договрів щодо супуптних послуг третіх осіб, не узгоджену реальну процентну ставка за кредитом та інші складові кредитного договору, які повинні бути узгоджені між стронами відповідно до вимог зазначених законів. Представником товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Кредит Комерц» 23 грудня 2019 подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що кредитний договір є укладеним, дійсним та є обов`язковим для виконання сторонами, у задоволенні позову просить відмовити. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, у поданому відзиві просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 05 вересня 2018 року між ТОВ «Кредитна установа «Кредит Комерц» та [PERSON] укладено кредитний договір №189230 на суму 2200 грн. строком на 21 днів та підлягає поверненню разом із процентами за користування кредитом не пізніше 25 вересня 2018 року, зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом у розмірі 1,60 % від суми кредиту, шляхом перерахування суми кредиту на рахунок позичальника (а.с.37-39). Так, згідно п.1.1. договору, Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти (кредит) в сумі 2200,00 гривень (надалі - кредит) на умовах зворотності, платності, строковості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит у визначений цим Договором термін та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому п.1.4 цього Договору. Згідно п.1.2. кредит надається шляхом перерахування кредитодавцем суми кредиту на будь-який з поточних рахунків позичальника, операції за яким здійснюються за допомогою електронного платіжного засобу (банківської платіжної картки), номер якої вказаний заявником/позичальником під час заповнення анкети-заявки на отримання кредиту (надалі - рахунок позичальника). Кредит за цим договором надається строком на 21 днів (надалі-строк користування кредитом) та підлягає поверненню позичальником разом із процентами за користування кредитом не пізніше 25 вересня 2018 року, якщо інше не визначено п.1.7 Договору. Пунктом 1.4., 1.5. сторони погодили, що за кожен день користування кредитом позичальник сплачує на користь кредитодавця проценти у розмірі 1,60 % від суми кредиту, але не менше ніж 4,0% (чотири проценти) від суми кредиту за весь строк користування кредитом. Процентна ставка за договором є фіксованою. Проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з першого дня надання кредиту по дату повернення кредиту включно та підлягають сплаті не пізніше дати повернення кредиту. Детальний розпис сукупної вартості кредиту наведено в статті 4 цього Договору, а саме сукупна вартість кредиту складає 133,60 % від суми кредиту (в процентному значенні) або 2939,20 гривень (в грошовому виразі) та включає в себе: проценти за користування кредитом - 33,60 % від суми кредиту (у процентному значенні або 739,20 гривень (в грошовому виразі). Реальна річна ставка за кредитом становить 584,00 % річних. Пунктом 5.2. передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань за договором, в тому числі у разі прострочення строку повернення кредиту та сплати процентів, позичальник на вимогу кредитодавця сплачує пеню в розмірі 3% від простроченої суми кредиту, за кожний день прострочення. Згідно п. 9.12. сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін. В заявці-анкеті зазначено, що клієнт підтверджує, що вона в повному обсязі отримала від Кредитної установи інформацію, зазначену в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у тому числі інформації про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону), а також реквізити з питань захисту прав споживачів; що інформація надана Кредитною установою з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (а.с.40), додано фото позивача з паспортом у відкритому вигляді (а.с.70-72). Відповідно до витягу з Реєстру платежів ТОВ «КУ «Кредит Комерц», 05 вересня 2018 року о 12:58:13 перераховано грошові кошти у розмірі 2200,00 грн. на банківську платіжну картку № [NUMBER] , зазначену в заявці (а.с.52). Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пунктом 9.1 оспорюваного кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є Правила надання фінансових кредитів за рахунок власних та залучених коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Кредит Комерц». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Розділами 4 та 5 Правил надання фінансових кредитів за рахунок власних та залучених коштів ТОВ «КУ «Кредит Комерц», встановлений порядок надання кредиту та підписання кредитного договору. (а.с.56-68). За умовами вказаних розділів, з метою отримання кредиту заявник заповнює на сайті Товариства заявку в електронному вигляді. У заявці заявник зобов`язана вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту. Згідно з п. 4.8 Правил підтвердженням згоди заявника на отримання кредиту є направлена заявка та одночасна перевірка дійсності банківської платіжної картки. Відповідно до п. 4.9 Правил перевірка дійсності банківської платіжної картки відбувається шляхом блокування наперед невідомої заявнику довільної суми в розмірі від 1 копійки до 5 гривень та наступним зазначенням заявником конкретної суми, що була заблокована. Товариство інформує заявника про прийняте рішення щодо видачі кредиту чи відмову у наданні кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер, та/або шляхом направлення електронного листа на адресу електронної пошти, які зазначені у заявці, та/або шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті заявника на сайті Товариства. У випадку прийняття рішення про надання кредиту заявнику, електронний договір, укладений між Товариством та заявником, розміщується в особистому кабінеті заявника на сайті Товариства. Згідно з п. 5.1-5.3 Правил, електронний договір підписується сторонами шляхом накладення електронних підписів одноразовими ідентифікаторами в якості аналогів власноручних підписів заявника та уповноваженого представника Товариства; електронний договір підписується заявником шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором під час подання заявки через сайт Товариства; електронний договір підписується Товариством шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором після прийняття Товариством рішення про надання кредиту заявнику. Відповідно до пункту 5.4 Правил, електронний Договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін. У пункті 8.2 кредитного договору зазначено, що Договір є укладеним з моменту перерахування Кредитодавцем суми кредиту на рахунок позичальника. Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Із п.9.8 Кредитного Договору вбачається, що позичальник підтверджує, що отримала від кредитодавця до укладення договору інформацію вказану в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», про що засвідчила своїм електронним підписом у спірному договорі. А тому, суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідач не надав позивачу повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови договору перед укладенням та під час укладення договору. Позивач [PERSON] посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року просить визнати договір, укладений між сторонами 24.11.2017 року недійсним. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Зважаючи на те, що позивач посилається на застосування Закону № 1023-XII, умови договору цілі кредиту не визначають, слід вважати, що кредит був взятий для особистих потреб. Доказів протилежного відповідно до принципів змагальності відповідач суду не надав. Згідно п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Тому враховуючи вище викладене між сторонами укладений кредитний договір, підписаний сторонами, кредитні кошти перераховані кредитодавцем на рахунок позичальника, що підтверджується випискою по кредитному договору. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на чинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Однак позивач [PERSON] не надала доказів введення в оману, адже підписала кредитний договір, який за своїм змістом містить всю інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, суд, оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності за правилами ст.89 ЦПК України, дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову, оскільки позивач належними та допустимими доказами не підтвердила факт не підписання нею електронним підписом оспорюваного кредитного договору та не надходження 05 вересня 2018 року від відповідача на її картковий рахунок грошових коштів в сумі 2200 грн., а відтак позов є безпідставним та необгрунтованим

Outcome: dismissed