Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В позові вказував, що згідно укладеного кредитного договору № б/н від 08.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 790,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Однак у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, у зв'язку з чим станом на 30.06.2014 року заборгованість за кредитним договором становить 872,85 доларів США, яка складається із наступного: 268,94 доларів США - заборгованість за кредитом; 306,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 216,00 доларів США - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; 42,29 долари США - штраф (фіксована частина); 39,55 доларів США - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.08.2007 року в розмірі 872,85 доларів США, що за курсом НБУ відповідно до службового розпорядження від 27.06.2014 року складає 10320,00 грн. та 243,60 грн. судового збору. В судовому засіданні представник позивача Яремчук А.О. позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просив позов задовольнити. Зазначають, що на підставі Умов надання банківських послуг, строк дії картки відповідача було продовжено на такий же строк. Кредитна картка діє на сьогоднішній день, а тому позивачем не було пропущено строку позовної давності, щодо стягнення заборгованості з відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначав, що повністю розрахувався по кредиту, строк дії картки закінчився, нової картки не отримував і заборгованості по кредиту не мав. Звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши представника позивача Яремчука А.О., відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно заяви від 08.08.2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номеру, останньому надано кредит у розмірі 790,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку картки, що підтверджується копією заяви. Пунктом 3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг зазначено, що Карта дійсна до останнього дня вказаного місяця. Пунктом 3.1.3 передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Карта подовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку, а також при наявності грошових коштів на Картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по Картрахунку (в останній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором. Згідно розрахунку позивача останній платіж проведено 24.12.2009 року, тобто в межах дії картки і в подальшому жодного платежу не вносилося. Документального підтвердження надання відповідачу картки з новим строком дії позивачем суду не надано, тому посилання позивача на те, що строк дії Карти відповідача було продовжено є безпідставним та таким, що не відповідає матеріалам справи та ґрунтується на припущеннях. Посилання представника позивача на те, що дані правовідносини між сторонами не припинилися і тривають до повного погашення відповідачем кредиту, суд вважає безпідставним, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до п.п.5.4. Умов та правил надання банківських послуг строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по кредитних картках без встановленого мінімального обов'язкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на кредитній картці (в полі MONTH). Відповідно до п.5.5. Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів у рік. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30.06.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором без номера від 08.08.2007 року становить 872,86 доларів США, яка складається із наступного: 268,94 доларів США - заборгованість за кредитом; 306,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 216,00 доларів США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 81,85 долари США - штрафи. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно ст.ст.526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно із п.1.ст.1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитного договору та ст.ст.1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Частиною 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як зазначено в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення вищезазначеної статті застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). В матеріалах справи міститься підписана позичальником заява від 08.08.2007 року, з зазначенням умов кредитування, у якій питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалось. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки. За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором без номеру від 08.08.2007 року є дата закінчення терміну дії платіжної картки, а отже і кредитного договору, а саме серпень 2009 року, позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 18.08.2014 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачем [PERSON] відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України до суду була подана заява про застосування строку позовної давності. За таких обставин суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 872,85 доларів США, що за курсом 11,82 згідно службового розпорядження НБУ від 27.06.2014 року становить 10320,00 грн. необхідно відмовити. На підставі викладеного та ст.ст.526, 256, ч.2 ст.259, 527, 530, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року,

Outcome: dismissed