Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог (а. с. 27), просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 13 серпня 2016 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 601, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на їхнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з 05 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 13 серпня 2016 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Починаючи із січня 2017 року подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоча проживають за однією адресою. Їхній шлюб носить формальний характер, примирення і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Їхній син [PERSON] знаходиться на її утриманні, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач [PERSON] їй не надає, хоча є працездатною особою, офіційно працює та отримує дохід у розмірі 10000 грн., тому повинен сплачувати аліменти на сина. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судовий збір сплачений нею за вимогу про розірвання шлюбу з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього на користь позивача аліментів на сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 13 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 601. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що із січня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, їхній малолітній син [PERSON] проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] позивачу не надає. Сторони домовилися про те, що відповідач буде сплачувати щомісячно на користь позивача аліменти на дитину в розмірі 3000 грн. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] позивачу не надає, за домовленістю між сторонами згоден сплачувати на користь позивача аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню і в частині стягнення аліментів на дитину. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved