Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

04 грудня 2019 р. АТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 07.12.2015 р. [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 347,52 грн. зі сплатою 10,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 31.12.2016 р. Відповідач зобов`язалася щомісячно погашати заборгованість, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач порушує кредитні зобов`язання та має станом на 14.11.2019 року заборгованість у сумі 13 048,36 грн., яка складається з: 4 803,63 грн. заборгованості за кредитом; 1 803,84 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 6 440,89 грн. заборгованості за пенею. Посилаючись на викладене, АТ КБ ПриватБанк просить стягнути з відповідача на їх користь вищевказану суму заборгованості. Ухвалою суду від 13.12.2019 р. позовна заява залишена без руху, після усунення недоліків ухвалою суду від 18.02.2020 р. відкрите провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 19 березня 2020 р. без виклику сторін, про що повідомлені сторони. Відповідач [PERSON] повідомлена про розгляд справи 11.03.2020 р. відповідно до положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, у визначений у ній строк відзив та/чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін суду не надала, а тому у відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами 07.12.2015 р. укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 6 347,52 грн. зі сплатою 10,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 31.12.2016 р. Погашення заборгованості здійснюється, починаючи з "1" по "25" число кожного місяця. З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00025675266 від 20.02.2020 р. встановлено, що [PERSON] 04 вересня 2018 р. уклала шлюб, після державної реєстрації якого її прізвище [PERSON] . З аналізу розрахунку, наданого Банком, встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 14 листопада 2019 року має заборгованість у сумі 13 048,36 грн., яка складається з: 4 803,63 грн. заборгованості за кредитом; 1 803,84 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 6 440,89 грн. заборгованості за пенею. Суд не може погодитися з розрахунком, наданим позивачем, оскільки відповідачеві кредит був наданий до 31.12.2016 р. включно. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 31.12.2016 р. включно. Відтак, у межах строку кредитування до 31.12.2016 р. включно відповідач мала, зокрема, повернути позивачеві кредит і сплатити проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з січня 2017 р., відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. За такого позивач не мав права нараховувати відповідачеві заборгованість та відсотки після закінчення строку кредитування, тобто з січня 2017 р. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. У зв`язку з цим заборгованість за кредитом станом на 31.12.2016 р. становила 4 803,63 грн. заборгованості за кредитом; 444,14 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 1 142,12 грн. заборгованості за пенею. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] після закінчення дії кредитного договору вносила кошти на погашення заборгованості загалом на суму 1 233,99 грн. Внесені суми підлягають зарахуванню на сплату заборгованості за пенею і відсотками, у зв`язку з чим у відповідача заборгованість за пенею відсутня, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягають відсотки на суму 352,27 грн. За такого стягненню з відповідача підлягає заборгованість на загальну суму 5 155,90 грн., в тому числі 4 803,63 грн. заборгованості за кредитом; 352,27 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України на користь позивача стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на суму 759,06 грн. ( 5 155,90 грн. х 1921 : 13 048,36 = 759,06 грн.).

Outcome: partial