Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

03 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] «СК«Кредо» та [PERSON], яким просив стягнути з [PERSON] «Страхова компанія "Кредо" на користь позивача в рахунок страхового відшкодування 50 000 гривень та 650 гривень сплачені за послуги експерта, а з [PERSON] 8 055,78 гривень для повного відшкодування завданої шкоди, як різниці між розміром страхового ліміту і фактичним розміром шкоди, а також судові витрати. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на те, що він є власником автомобіля РЕНО, реєстраційний номер [NUMBER]. 04 листопада 2014 року о 11 годині 45 хвилин на вулиці Дніпровській м. Павлограда в місці перетину з вулицею Тельмана водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] не витримав безпечну дистанцію, скоїв зіткнення з автомобілем РЕНО, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача, який рухався попереду, внаслідок чого вказаним автомобілям були заподіяні механічні ушкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року позивача було визнано невинним в скоєні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно полісу №АС/5485545 від 12.04.2014 року укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Товариством з додатковою відповідальністю страховою компанією "Кредо", згідно якого вказана страхова компанія має відшкодувати шкоду позивачу шкоду, завданої забезпеченим транспортним засобом - автомобілем [NUMBER]. Відповідно до висновку № 050/20/15 від 24.03.2015 року вартість майнової шкоди, завданої позивачу складає 58055,78 гривень. Оскільки ліміт відповідальності за вказаним полісом складає 50 000 гривень, франшиза - нуль гривень, 50000 гривень позивач просить стягнути на свою користь із [PERSON] «СК «Кредо», а решту 8055,78 гривень з [PERSON] як особи, що завдала шкоду. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, у судове засідання не зявились. Суд постановив ухвалу розглянути справу за наявними матеріалами справи заочно. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази на належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля РЕНО, реєстраційний номер [NUMBER], а власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON]. 04 листопада 2014 року о 11 годині 45 хвилин на вулиці Дніпровській м. Павлограда в місці перетину з вулицею Тельмана водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] не витримав безпечну дистанцію, скоїв зіткнення з автомобілем РЕНО, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача, який рухався попереду, внаслідок чого вказаним автомобілям були заподіяні механічні ушкодження. Відповідно до висновку експерта № 70/27-577 від 06.11.2015 р. в діях позивача [PERSON] порушень ПДД не вбачається, а дії водія [PERSON] не відповідали п.12.3. ПДР (а.с.83-86) Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з п. 4 \~Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до Постанови № 4 віл 01.03.2013 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця. особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial