Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідач не реєструвала дитину в органах державної реєстрації актів цивільного стану. 15.02.2021 року спеціалістами служби у справах дітей Краматорської міської ради Савченко О.С. та Задрановською А.І. службою складено акт про відвідування адреси: [ADDRESS] , з метою встановлення місцезнаходження [PERSON] , [INFO] . Під час відвідування було встановлено, що будинок за вищезазначеною адресою знаходиться після пожежі в напівзруйнованому стані; вікна в будинку дерев`яні без скла. В помешканні відсутнє електропостачання, газопостачання та водопостачання. Паркан з напівзруйнованого шиферу, хвіртка відсутня. Із бесіди з сусідами встановлено, що [PERSON] , [INFO] , веде асоціальний життя, бродяжить містом разом з дитиною; іноді разом з новонародженою дитиною мешкала декілька днів за даною адресою. Згідно довідки КНП «Дитяче територіальне медичне об`єднання» Краматорської міської ради від 24.05.2021 року №01-07/687, 13.02.2021 об 11 годині 00 хвилин до інфекційного відділення КНП «ДТМО» КМР поступила дитина [PERSON] , [INFO] . Доставлений на підставі Акту органів внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину від 13.02.2021. Дитина знайдена сторонньою людиною за адресою: [ADDRESS] . Під час перебування на лікуванні у стаціонарах хлопчиком ніхто не опікувався. Після закінчення лікування дитину із лікарні ніхто не забрав. 07.04.2021 року виконавчим комітетом Краматорської міської ради винесено рішення №443 про реєстрацію знайденої дитини, на підставі якого хлопчик, [INFO] , службою у справах дітей Краматорської міської ради був зареєстрований у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), та 16.04.2021 року було видано свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини Записана [PERSON] , відомості про батька дитини внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України. На підставі рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 16.06.2021 року №781 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 07.07.2021 року [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення виконавчого комітету Краматорської міської ради від 07.07.2021 року, зараховано до КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» терміном на 6 місяців. До теперішнього часу питання щодо повернення малолітнього [PERSON] , [INFO] , на виховання до родини [PERSON] не порушувала; до державних органів з зазначеного питання не зверталась; жодних заходів для повернення сина до родини не здійснювала, що свідчить про її стійке небажання виконувати батьківські обов`язки. Крім того, рішенням Краматорського міського суду від 19.08.2019 [PERSON] , [INFO] , вже була позбавлена батьківських прав стосовно двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (справа №234/6043/19, провадження № 2/234/2536/19). Згідно висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради від 06.12.2021 року №01-49/6376, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав його матір, [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. № 2402-III передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, беручи до уваги, що відповідач не виявляє щодо сина батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, питання щодо повернення дитини до родини не порушує; до державних органів з зазначеного питання не звертається; жодних заходів для повернення сина до родини не здійснює, не цікавиться фізичним розвитком дитини та станом його здоров`я, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що у відповідності до п. 2, ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Тому суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн., за розгляд вимоги майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved