Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від даного шлюбу народилась донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2014 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що станом на день ухвалення рішення ій достовірно не було відомо про місце роботи відповідача, а тому вона просила стягувати з останнього аліменти у твердій грошовій сумі. Зазначає, що на даний час ій стало відомо, що відповідач офіційно працевлаштований у Республіці Польща, на посаді зварювальника на підприємстві ZOELLER TECH Sp. Крім того, вказує на ту обставину, що Сімейним кодексом України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вищенаведеного, просить стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував щодо задоволення позову з тих підстав, що оскільки з відповідача на користь позивача відповідно до рішення суду від 24 до жовтня 2014 року ухвалено стягувати аліменти на утримання доньки, а позивач у прохальній частині просить знов стягувати аліменти, провадження у справі слід закрити у зв'язку із тим, що позивач звернулась із позовною заявою до суду з тим самим предметом, та до того самого відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 лютого 2007року, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2014 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 825 та в дохід держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Виходячи зі змісту п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Покликання на зміну законодавства в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів, та не є підставою для зміни розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Покликання позивача на ту обставину, що відповідач офіційно працевлаштований у Республіці Польща, на посаді зварювальника на підприємстві ZOELLER TECH Sp. , а тому встановлення розміру аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів є найбільш доцільним, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина нічим не підтверджена, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів. Оскільки позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови [PERSON] у задоволенні позову. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 180, 183, 185, 198, 199 Сімейного кодексу України та

Outcome: dismissed