Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

ФОП «Сенчишина Лілія Михайлівна» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок виконання договору купівлі-продажу № 3 від 27.04.2014 кошти в сумі 7234,07 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що 27 квітня 2014 року відповідач придбав у неї в магазині товар вартістю 2250,00 грн., при цьому між ними було укладено договір купівлі продажу № 3 з розстроченням платежу на 6 місяців. Відповідачем було отримано товар, при цьому готівкою нічого не вносилося, вартість купленого товару відповідач мав погашати щомісячно рівними частинами по 375 грн. до 27.10.2014. Боржник порушив строки платежів, не погасивши заборгованість жодного разу. Позивач зазначає, що відповідач ігнорує вимоги позивача щодо повернення боргу, на телефонні дзвінки не відповідає, чим свідомо порушує свої зобовязання. Позивач надав заяву про слухання справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог абзаців 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, які беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЕ № 918733 від 05.07.2012 позивач [PERSON] зареєстрована як фізична-особа підприємець з правом здійснювати роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах (а.с. 11). Згідно ст.1 Закону України " Про захист прав споживачів" договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Судом встановлено, що 27 квітня 2014 року між [PERSON] та ФОП «Сенчишина Лілія Михайлівна» укладено договір купівлі-продажу товару з розстрочкою № 3, згідно якого [PERSON] придбав в кредит з розстрочкою платежу на 6 місяців товар вартістю 2250,00 грн.. Договір містить графу «з умовами договору ознайомлений» та зазначення про те, що підписання даного договору є підтвердженням факту передачі товару, у разі допущення прострочення чергового платежу вся сума непогашеної заборгованості, а також пеня в розмірі 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення, буде стягнута в примусовому порядку незалежно від надходження строків чергових платежів за рішенням суду. В договорі міститься підпис покупця, яким відповідно до договору є [PERSON] (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] придбав у позивача товар 27.04.2014 на суму 2250 грн.(пальто 2250 грн.) з розстроченням платежу на 6 місяців, проте до теперішнього часу договір в частині оплати не виконує. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у передбачені договором строки зобовязання за договором не виконала: оплату за придбаний в розстрочку товар не проводила, в звязку із чим виникла заборгованість за договором в розмірі 2250 грн. зі сплати за товар. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідач не належним чином виконував свої зобовязання за договором, і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, у звязку з чим станом на момент подання позову до суду у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 7237,07 грн., яка складається з: основної суми заборгованості за договором 2050,00 грн. (таку суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, у звязку з чим суд розглядає позовні вимоги згідно ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог ); інфляційної суми - 2170,33 грн.; 3 % річних за користування чужими грошовими коштами 195,84 грн.; пені 767,90 грн.; частини пені за договором в розмірі 1 % - 2050,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення заборгованості за договором, сплати індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, а також суми пені в матеріалах справи відсутні. Відповідач прострочив строк виконання зобовязання встановлений договором, оскільки кінцевий термін повернення заборгованості за договором є 27 жовтня 2014 року. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Відповідно до відомостей, які оприлюднені в газеті «Урядовий курєр» http://ukurier.gov.ua/uk/articles/category/indeks-inflyaciyi/ за повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у травні 2014 року порівняно з квітнем становив 103,8%, у червні 2014 року порівняно з травнем становив 101,0%, у липні 2014 року порівняно з червнем становив 100,4%, у серпні 2014 року порівняно з липнем становив 100,8%, у вересні 2014 року порівняно з серпнем становив 102,9%, у жовтні 2014 року порівняно з вереснем становив 102,4%, у листопаді 2014 року порівняно з жовтнем становив 101,9%, у грудні 2014 року порівняно з листопадом становив 103,0%, на 2015 рік становив 143,3%, на 2016 рік становив 112,4%, у січні 2017 року порівняно з груднем 2016 року становив 101,1%, у лютому 2017 року порівняно з січнем становив 101,0%, у березні 2017 року порівняно з лютим становив 101,8%. Індекс інфляції за період прострочення з 27.05.2014 по 19.04.2017 становитиме сума заборгованості за договором (2250 грн. х 103,8% х101,0% х100.4% х100.8% х102,9% х102,4х101,9% х103,0%х143,3%х112,4%х101,1%х101,0%х101,8%) = 2170,33 грн.. Відповідальність за прострочення виконання зобовязання в вигляді трьох відсотків річних за вказані періоди складає (2250 грн. х 3% : 365 х 1059 =.195,84 грн..) Таким чином, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 7234,07 грн., яка складається з: основної суми заборгованості за договором 2050,00 грн. (таку суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, у звязку з чим суд розглядає позовні вимоги згідно ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог); інфляційної суми - 2170,33 грн.; 3 % річних за користування чужими грошовими коштами 195,84 грн.; пені 767,90 грн.; частини пені за договором в розмірі 1 % - 2050,00 грн. Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в межах заявлених вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved