Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтуванні позову було вказано, що 01.08.2014 р. між ПАТ «ВіЕйБі» та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення. Як вбачається із позову, п. 1.1. - 1.2 Договору оренди, відповідач передав у тимчасове платне користування позивачу нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальна площа приміщення становить 109,8 кв.м. У відповідності до п. 5.2 Договору оренди, строк оренди майна встановлюється з 01.08.2014 р. по 30.06.2017 р. При цьому, 24.12.2014 р. позивачем було надіслано лист до відповідача про дострокове припинення дії договору оренди 25.12.2014 р. У відповідності до п. 4.1. договору оренди розмір орендної плати за один повний календарний користування майном складає 33000 грн. При цьому листом від 24.12.2014 р. Вих. № 15-18008, позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості і умови її погашення проте, по цей час, відповідач жодним відреагував. Як вказує позивач, станом на 25.12.2014 р. що є моментом передачі майна відповідачу, позивачем вже були здійснені оплати за користування майном у розмірі 33000 грн. (за грудень 2014 р.). Проте позивач користувався не весь період, а протягом 25 календарних днів в грудні 2014 р., плата за користування за цей період складає 26612,90 грн. У відповідності сума заборгованості, яка має бути повернена позивачу у зв'язку з відповідачем послуг у повному обсязі складає 6387,10 грн. Тому позивач просить суд розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 01.08.2014 р., стягнути заборгованість у розмірі 6387,10 грн. та виконати умови договору оренди. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов уточнивши його у судовому засіданні, що стосується вже розірваного договору, а тому просять суд стягнути із відповідача заборгованість 6387,10 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засідання разом із своїм представником позов не визнали та надали суду письмові пояснення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2014 р. між ПАТ «ВіЕйБі» та відповідачем [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення. При цьому п. 1.1. - 1.2 Договору оренди, відповідач передав у тимчасове платне користування позивачу нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальна площа приміщення становить 109,8 кв.м. У відповідності до п. 5.2 Договору оренди, строк оренди майна встановлюється з 01.08.2014 р. по 30.06.2017 р. При цьому, 24.12.2014 р. позивачем було надіслано лист до відповідача про дострокове припинення дії договору оренди 25.12.2014 р. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як з'ясував суд, у відповідності до п. 4.1. договору оренди розмір орендної плати за один повний календарний користування майном складає 33000 грн. При цьому листом від 24.12.2014 р. Вих. № 15-18008, позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості і умови її погашення проте, по цей час, відповідач жодним відреагував. При цьому п. 3.2. Договору оренди було значено, що після закінчення договору оренди або у випадку його дострокового розірвання приміщення повертається Орендарю - позивачу протягом 7 календарних днів за відповідним Актом. В разі, якщо протягом 7 календарних днів з моменту відправлення Актів Орендарю (даний строк починає обраховуватися з дати відправлення Акту Орендарем рекомендованим листом з повідомленням про вручення, підтвердженням чого є відповідна дата поштового відправлення відправника). Як з'ясовано судом та не заперечується сторонами, п. 4.6 та 4.10 Договору оренди було передбачено оплату орендної плати пропорційно кількості днів у відповідному місяці, а переплату здійснена Орендарем зараховується в майбутні платежі, або на виміну Орендаря повертається протягом трьох робочих днів з моменту пред'явлення вимоги на рахунок Орендаря. У відповідності до п. 4.5. Договору оренди Відповідач не пізніше 10 числа кожного місяця надає позивачу Акт наданих послуг за фактичну оренду майна за попередній місяць. Підписаний уповноваженими представниками сторін Акт наданих послуг за фактичну оренду Майна є підтвердженням фактичного користування Позивача Майном. При цьому у відповідності до Акту здачі-прийняття робіт за № ОУ-0000037 від 25.12.2014 р. загальна вартість робіт (послуг) складала 26612,90 грн., у той же час станом на 25.12.2014 р., що є моментом передачі майна відповідачу, Позивачем вже були здійснені гарантійні платежі у розмірі 33000 грн. (у тому числі за грудень 2014 р.)., що підтверджується платіжним дорученнями №138784 від 04.08.2014 року, №138785 від 04.08.2014 р. Однак, Позивач користувався приміщенням не весь період, а лише протягом 25 календарних днів в грудні 2014 р.(що також не заперечується сторонами), тому орендна плата за цей період склала 26612.90 грн. Відповідно сума коштів, яка має бути повернена позивачу у зв'язку з достроковим розірванням договору оренди складає 6,387,10 грн. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з договорів та інших правочинів. Згідно зі ст. 525, 526, ст. 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Як з'ясовано судом, п. 4.11 укладеного сторонами Договору, згідно якої сторони домовились про наявність гарантійного платежу, для забезпечення прав та законних інтересів Орендодавця у разі наявності заборгованості збоку Орендаря. При цьому на підставі пояснень представника позивача суд приходить до висновку, що останній у судовому засіданні 06.06.2016 р. не заперечував той факт, що позивач по справі - ПАТ „ВіЕйБі Банк" мав заборгованість по комунальним послугам перед відповідачем. Що у даному випадку прямо підтверджує вимоги п. 4.11 договору оренди. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ПАТ „ВіЕйБі Банк" не підлягають задоволенню, у зв'язку із недоведеністю позовних вимог з боку банку.

Outcome: dismissed