Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

[PERSON] обґрунтувала позов тим, що з 2013 року відповідач [PERSON] викачує воду до глини, мулу, піску електричним насосом з спільної криниці для сусідів [PERSON] і [PERSON] і позивачем подано заяву про вчинення злочину відповідачем. Позивач просила суд зобов`язати відповідача не перешкоджати їй та [PERSON] і [PERSON] в користуванні Ѕ криниці, демонтувати насос з криниці, не обзивати нецензурними словами, не погрожувати направленням на лікування до психіатричної лікарні, не погрожувати вбивством . В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, позивач не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, а тому проведено заочний розгляд справи. Представник третьої особа без самостійних вимог не зявився в судове засідання .Судом встановлено , що власником житлового будинку в [ADDRESS] до прийняття постанови Верховною Радою України №3650 « Про утворення та ліквідацію районів» ) Київської області є [PERSON] який по договору купівлі - продажу від 20.01.2012 року і згідно довідки виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 25.04.2018 року купив житловий будинок який розміщений на земельній ділянці площею 0,074 га , з кадастровим номером - 3222286001:01:372:0030 яка належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю , виданого 1.04.1999 року і в цьому договорі сторони договору зазначили, що вказана земельна ділянка буде предметом окремого договору купівлі - продажу між ними після оформлення продавцем необхідних для цього документів, але не пізніше 1 березня 2012 року. І на земельній ділянці біля житлового будинку розташовані надвірні будівлі і споруди серед яких є криниця Ѕ ( зазначена за літерою «L»). 8.01.2020 року позивачем [PERSON] подано заяву про злочин до ГУ НП в Київській області відносно сусіда - відповідача [PERSON] який проживає [ADDRESS] який з зазначенням, що з 2012 року викачує воду до глини, мулу, піску електричним насосом з спільної криниці для сусідів [PERSON] і [PERSON] . На зауваження не реагував і погрожував розправою. Просила притягнути до кримінальної відповідальності по ст.194 ч.1 КК України за умисне знищення ключа питної води. Відповідно до ст.383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Позивач має право проживати в житловому будинку , користуватись Ѕ криниці в [ADDRESS] зі згоди власника [PERSON] та користуватись земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та господарських споруд який таку згоду дав, що підтверджується тим, що додала до позову копію довідки виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 25.04.2018 року про належність [PERSON] Ѕ криниці. Згідно ст.126 ЗК України станом на 20.01.2012 року передбачено : 1. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. 2. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. 6. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. У разі набуття права власності на земельну ділянку кількома набувачами або у разі відсутності на відповідному державному акті місця для проставлення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку набувачеві або відчужувачеві земельної ділянки протягом 30 календарних днів з дня подання ним до органу, який здійснює видачу зазначеного акта, документів, передбачених законодавством, видається державний акт на право власності на земельну ділянку. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Відповідно до ст. 1 Водного кодексу України передбачено:водозабір - споруда або пристрій для забору води з водного об`єкта. Відповідно до ст. 42 ч.1 Водного кодексу України передбачено:Водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи. Відповідно до ст. 43 ч.1 Водного кодексу України передбачено: водокористувачі мають право: 1) здійснювати загальне та спеціальне водокористування. Порушені права водокористувачів підлягають поновленню в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 44 ч.1 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані: 1) економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; 2) використовувати воду (водні об`єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; 3) дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; 4) використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї; 5) не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об`єктам та об`єктам навколишнього природного середовища; Відповідно до ст. 60 Водного кодексу Українипередбачено: Під час використання води для питних і господарсько-побутових потреб населення в порядку нецентралізованого водопостачання юридичні і фізичні особи здійснюють її забір безпосередньо з поверхневих або підземних водних об`єктів у порядку загального і спеціального водокористування. Періодичний контроль за якістю води, що використовується для нецентралізованого водопостачання населення, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за рахунок водокористувачів. Відповідно до ст.356 ч.1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ч.ч.1-3 ЦК України передбачено: 1. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 2. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. 3. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 11 ЗУ « Про психіатричну допомогу» передбачено: Психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Умисне подання заяви про психіатричний огляд особи, що містить завідомо неправдиві або неточні відомості щодо стану психічного здоров`я цієї особи, тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Відповідно до ст.14 ЗУ « Про психіатричну допомогу» передбачено: Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст.339 ч.1 ЦПК України передбачено, що за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ст.3 ЗУ « Основ законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що здоров`я це стан повного фізичного, психічного і соціального благополуччя, а не тільки відсутність хвороб і фізичних вад. Відповідно до 1. Погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, -Кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди. Відповідно до ст.129 ч.1 КК України передбачена кримінальна відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози. Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України позивач не довела ті обставини, на які посилається як на підставу свої вимог, так як не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин: що [PERSON] у зв`язку з купівлею житлового будинку отримав Державний акт на право приватної власності на землю який видано 1.04.1999 року і знає він та позивач в яких межах до [PERSON] перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,074 га , з кадастровим номером - 3222286001:01:372:0030 для доказування позивачем факту наявності в межах вказаної земельної ділянки саме спірної з відповідачем криниці так як довідка виконавчого комітету Переселенської сільської ради від 25.04.2018 року таких даних не містить; не надала доказів неекономного використання води відповідачем чи в більшому об`ємі ніж половина води з криниці яка є спорудою для забору води з водного об`єкта, не надала доказів використання електричного насосу для забору води, не надала доказів , що відповідач співвласник криниці, не надала доказів умисного подання відповідачем заяви до лікаря чи суду про психіатричний огляд або лікування позивача з вмістом завідомо неправдивих або неточних відомостей щодо стану психічного здоров`я позивача , не надала доказів факту обзивання нецензурними словами відповідачем і погіршення внаслідок цього психічного благополуччя позивача , що є складовою здоров`я . Позивач надала суду копію заяви про скоєння злочину від 8.01.2020 року про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності по ст.194 ч.1 КК України, витяг з ЄРДР по ст. 194 ч.1 КК України, ухвали слідчого судді від 17.01.2020 року про зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР по заяві від 8.01.2020 року, витяг з ЄРДР від 18.12.2018 року по ст.364 ч.1 КК України відносно слідчих та заяви та ухвали слідчого судді від 9.10.2018 року про цей злочин , витяг з ЄРДР від 1.03.2019 року відносно працівників прокуратури по ст. 364 КК України, заяви про злочин від 28.01,2019 року відносно працівників поліції по ст. 364 ч.2 КК України та витяг з ЄРДР і ухвала слідчого судді від 4.02.2019 року про цей злочин , заяви до поліції від 13.10.2020 року про скоєння злочину працівниками поліції по ст.365 ч.3 КК України , пам`ятки про процесуальні права потерпілої у кримінальних провадженнях. Вказані документи не є допустимими доказами вчинення злочинів відповідачем, а саме умисного знищення або пошкодження майна та погрози вбивством , так як не є вироком суду чи іншим рішенням про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Тому недоведено позивачем неправомірних дій відповідача відносно прав позивача і в задоволенні позову відмовити повністю.

Outcome: dismissed