Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

11.05.2021 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , та є власником вказаної квартири. Позивачка є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Разом з нею проживає її дочка [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи по зору, хворіє на діабет І типу та є інсулінозалежною. [PERSON] отримує пенсію по інвалідності. Разом дохід їх сім`ї становить 4137,00 грн. Позивачка є побутовим споживачем електричної енергії за вказаною адресою. Станом на 01.01.2021 року за позивачкою за її особовим рахунком № [NUMBER] рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 3472,00 грн. Заборгованість утворилась через неправомірні дії працівників ТОВ «Київоблгаз збут», які відключили квартиру позивачки від газопостачання. Крім того, з 01.05.2019 року позивачка не отримує субсидію. Після заміни лічильника обліку 03.03.2021 року та перерахунку заборгованість склала 7005,00 грн. Частково заборгованість позивачка погасила 400,00 грн + 1160,00 грн. Залишок заборгованості 5445,00 грн позивачка не спроможна погасити через скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим звернулась до відповідача з заявою про укладення договору про реструктуризацію зі сплатою 20% від отримуваної пенсії, посилаючись на Закон України № 554-IV від 20.02.2003 року та\~постанову КМУ № 976 від 27.06.2003 року. Натомість відповідачем запропоновано інші умови реструктуризації, згідно яких позивачка має сплатити 30 % заборгованості, а залишок буде розбитий на чотири платежі. Посилання позивачки на необхідність застосування Закону України № 554-IV від 20.02.2003 року, представниками відповідача не погоджується. Також позивачці було відмовлено у наданні примірника договору про постачання електроенергії. Такий договір відсутній і у позивачки, і у відповідача, оскільки він сторонами не укладався. Типовий договір не є договором, укладеним між постачальником та споживачем. Позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів, та просить суд зобов`язати відповідача надати копії договорів на постачання електричної енергії та зобов`язати відповідача укласти з нею договір реструктуризації зі сплатою загального щомісячного платежу на оплату поточних платежів та платежів по погашенню реструктуризованої заборгованості у розмірі не більше 20% від отримуваної пенсії, та розстрочити платежі на 20 місяців. 18.05.2021\~року (згідно\~поштового штемпеля)\~представником відповідача\~до суду\~подано відзив\~на позовну\~заяву.\~Невизнання позову\~обґрунтовував тим,\~що Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна ЕК» виконує функції постачальника універсальних послуг, тобто постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400188003 від 01.01.2019 року укладено шляхом приєднання [PERSON] до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на веб-сайті товариства, шляхом фактичного споживання електричної енергії. Вимога [PERSON] про надання копій договорів на постачання електричної енергії є безпідставною. Самою позивачкою до позовної заяви додано копію тексту типового договору. Відповідач не відмовляв [PERSON] в отриманні письмового примірника договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 400188003 від 01.01.2019 року. З огляду на укладення Договору № 400188003, позивачем взято на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії. Позивачка в порушення умов договору не здійснює повну оплату наявної у неї заборгованості за фактично вже спожиту електричну енергію. Укладення постачальником договору про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію є виключно правом постачальника, а не його обов`язком. Натомість обов`язком споживача, в тому числі [PERSON] , є здійснення оплати рахунків за фактично спожиту електроенергію. У разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електроенергію сторони за взаємною згодою укладають договір щодо реструктуризації заборгованості та оформлюють графік погашення заборгованості. Споживання електричної енергії [PERSON] продовжується по теперішній час. Станом на 14.05.2021 року заборгованість [PERSON] становить 5877,48 грн. 10.03.2021 року [PERSON] звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна ЕК» із заявою щодо реструктуризації боргу на суму 3475,24 грн. Відповідачем було частково погоджено прохання позивача, а саме погоджено реструктуризацію боргу на суму 3475,24 грн терміном на 4 місяці. Для підписання погодженого договору позивачка не зверталась. Позивачкою не доведено порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів або невизнання їх відповідачем, а обраний нею спосіб захисту не забезпечує його реального захисту. З огляду на це, підстави для задоволення позову відсутні. 28.05.2021 року позивачкою [PERSON] до суду подано відповідь на відзив, в якому заперечуючи аргументи відзиву, позивачка зазначила, що запропоновані відповідачем умови реструктуризації заборгованості є неприйнятними для неї. Матеріальне становище та стан здоров`я позивачки та її дочки, а також необхідність сплачувати поточні платежі, не дає змоги сплачувати щомісячно на погашення заборгованості 788,00 грн. Також після зміни постачальника з ТОВ «Київобленрго» на ТОВ «Київська обласна ЕК» з позивачкою мав бути укладений новий договорів на постачання електроенергії. Заяву про приєднання до умов договору позивачка не підписувала. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, пославшись на доводи викладені в позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, просила позов задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна ЕК» в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги не визнав, пославшись на наданий суду відзив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком у визначеному розмірі. Так станом на лютий 2021 року розмір пенсії за віком становив 1836,84 грн (копія пенсійного посвідчення а.с.10, копія довідки про пенсію а.с.11) Позивачка [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12). За договором № 400188003\~від 01.01.2019\~рокупро постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, позивачка [PERSON] є споживачем послуг, які надає Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Київська обласна\~ЕК»за адресою [ADDRESS] . Зазначений договір є договором про приєднання. Підтвердженням приєднання позивачки до умов договору постачання є споживання нею електричної енергії за адресою домоволодіння (копія договору з додатком - а.с.35-39). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отримати примірник такого договору позивачка має можливість самостійно звернувшись до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна ЕК». Заборгованість за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № [NUMBER] складає 2880,52 грн за станом на лютий 2021 року (копія вимоги щодо термінового погашення заборгованості - а.с.13). 10.05.2021 року позивачка звернулась з письмовою заявою про укладення договору про реструктуризацію боргу на суму 3475,24 грн, терміном на 20 місяців, згідно Закону України № 554-IV від 20.02.2003 року (копія заяви - а.с.40). Згідно із ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» N 554-ІV від 20.02.2003 року\~(далі -\~Закон України N 554-ІV ) заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) (далі - житлово-комунальні послуги) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир (далі - громадяни), яка склалася на дату набрання чинності цим Законом перед надавачами житлово-комунальних послуг, реструктуризується на термін до 60 місяців залежно від суми боргу та рівня доходів громадян на дату реструктуризації. Тобто\~Законом України N 554-ІV \~чітко зазначена умова до застосування цього\~закону\~- виникнення заборгованості на дату набрання законом чинності. Закон України набрав чинності 01.07.2003 року. Таким чином дія Закону України N 554-ІV поширюється на правовідносини щодо реструктуризації заборгованості, яка виникла станом на 01.07.2003 року. Цим же законом передбачено, що на період погашення реструктуризованої заборгованості загальна сума платежів, що вносяться громадянами на оплату поточних платежів та платежів по погашенню реструктуризованої заборгованості, не повинна перевищувати 25 відсотків доходів, що визначаються при нарахуванні субсидій для працюючих громадян, і 20 відсотків - для пенсіонерів та інших осіб, які отримують будь-які види соціальної допомоги. На виконання Закону України N 554-ІV Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27 червня 2003 р. N 976, якою затверджено «Порядок погашення реструктуризованої заборгованості та внесення поточних платежів за житлово-комунальні послуги». Законом України N 498-V від 20.12.2006 року «Про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і комунальні послуги, що утворилася станом на 1 грудня 2006 року»\~(далі -\~Закон України № 498-V ) встановлено, що заборгованість з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги (водо-, тепло-, газопостачання, послуги водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) наймачів жилих приміщень та власників жилих будинків або квартир, яка склалася станом на 1 грудня 2006 року, перед надавачами зазначених послуг реструктуризуються у порядку, визначеному\~Законом України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію"\~(554-ІV). На даний час терміни дії норм зазначених законів вичерпано. Наразі механізм реструктуризації відсутній, фактично, реструктуризація була переведена в площину договірних відносин між постачальником та користувачем послуг. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] просить реструктуризувати заборгованість за послуги з постачання електричної енергії, яка виникла з січня 2019 року. Тобто заборгованість, яка виникла в часі, на який не поширюється дія\~Законів України № 554-ІV та\~№ 498-V . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача укласти договір реструктуризації на умовах Закону України № 554-ІV. При цьому судом встановлено, що відмова в укладенні договору на реструктуризацію відповідачем надана не була, а позивачу було запропоновано укласти договір реструктуризації на інших умовах. Позивачка із запропонованими відповідачем умовами не погодилась. Пунктом \~3 ч. 1 ст. 3 ЦК України\~передбачено, що загальною засадою цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, спонукання до укладення договору можливе у випадках, передбачених законами України. Оскільки Законами України № 554-ІV та\~№ 498-V та іншими законами України не передбачено обов`язку постачальника електричної енергії щодо укладення договорів про реструктуризацію боргу за надані послуги та укладення такого договору на визначених умовах на заборгованість, що утворилась після 01 липня 2003 року та 1 грудня 2006 року, суд приходить до висновку, що такі правовідносини мають бути врегульовані на договірних засадах виключно. Зобов`язання однієї із договірних сторін укласти договір на умовах визначених іншою стороною, суперечить чинному законодавству та принципу свободи договору. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Посилання позивачки на необхідність застосування\~Закону України № 554-ІV не приймаються судом до уваги, оскільки дія цього Закону вичерпана. Законом України № 554-ІV чітко визначено правовідносини, на які він поширюється, в тому числі і час виникнення заборгованості, яка підлягає реструктуризації - 01 липня 2003 року. Аналогічна ситуація має місце і щодо застосування Закон України № 498-V. В даному випадку слід розмежовувати поняття термін дії нормативного акту та його чинність. Таким чином ані Закон України № 554-ІV, ані Закон України № 498-V не поширюється на правовідносини щодо реструктуризації заборгованості позивачки, яка виникла з січня 2019 року. В даному випадку договір реструктуризації заборгованості має бути укладений на умовах погоджених договірними сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed