Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору дійсним, посилаючись на те що 26 лютого 2015 року він уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу №011-19507-260215, розмір вкладу 3 000 доларів США. Позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з вимогою про повернення його коштів, проте представником тимчасової адміністрації листом від 29 лютого 2016 року № 05-3226515/1 був повідомлений про нікчемність правочину від 26 лютого 2015 року. Вважає незаконним невизнання відповідачем права позивача вкладника за договором банківського вкладу №011-19507-260215 укладеного 26 лютого 2015 року та просить визнати його дійсним та стягнути депозитний вклад у розмірі 3 000 доларів США. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, з підстав викладених у ньому просив задовольнити. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кібець Роман Романович в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити виклавши свої заперечення письмово. Представник третьої особи уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича - [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити виклавши свої заперечення письмово. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 лютого 2015 року [PERSON] уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу №011-19507-260215, розмір вкладу 3 000 доларів США (а.с.9). Листом представник тимчасової адміністрації від 29 лютого 2016 року позивачу повідомлено проте, договір що №011-19507-260215 від 26 лютого 2015 року є нікчемним відповідно до пункту сьомого частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с.12). Приписи статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до пункту третього частини першої статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Нормами частини першої статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Встановлено , що Постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-V (надалі також - Закон №4452-V) та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. За приписами пункту шістнадцятого статті 2 Закону №4452-V, тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону №4452-V є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Відповідно до частини другої Закону №4452-V, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону №4452-V встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Нормами статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. З правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15 випливає, що згідно з пунктом шістнадцятим статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Приписами пункту шостого статті 2 Закону №4452-V ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Пунктом першим частини шостої статті 36 Закону №4452-V передбачено, що виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Таким чином, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав наведених в ньому.

Outcome: dismissed