Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

Позивач на підставі ст.ст. 3, 12, 118 Земельного кодексу України звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення Сарненської міської ради від 13 листопада 2018 року №1039 в частині відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Позов обґрунтував гарантованим правом на набуття права на земельну ділянку та відсутністю передбачених законом підстав для відмови у його наданні, відсутність у відповідача компетенції встановлювати додаткові обмеження для реалізації права на отримання земельної ділянки. Ухвалою від 13 липня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі в зв`язку з вичерпанням [PERSON] способів захисту та унеможливленням повторного звернення до суду адміністративної юрисдикції. В судове засідання позивач [PERSON] подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити та стягнути на його користь з відповідача понесені судові витрати. Представник відповідача [PERSON] позову не визнала, зазначила, що до Сарненської міської ради 10 серпня 2018 року та 17 жовтня 2018 року звертався [PERSON] з клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Оскільки позивач не перебував в списках осіб, які претендують на виділення земельних ділянок, відповідач на пленарному засіданні сесії 13 листопада 2018 року прийняв рішення №1039 про відмову [PERSON] у наданні відповідного дозволу. Просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на дотримання відповідачем процедури розгляду заяви позивача та на передбачений відповідним положенням порядок черговості надання земельних ділянок. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Оскаржуваним рішенням Сарненської міської ради № 1039 від 30 листопада 2018 року [PERSON] відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,0879 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої в [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю [PERSON] у списках обліку громадян щодо надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва. Судом досліджені надані в обґрунтування заперечень копія рішення Сарненської міської ради від 16 вересня 2016 року № 284, яким затверджене Положення про порядок надання земельних ділянок на території міста Сарни, а також копія протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин від 24 вересня 2018 року, на якій розглядалось питання надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою. Відповідно до\~ст. 3 ЗК України\~земельні відносини регулюються\~Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 12 ЗК України передбачені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин. До повноважень міських рад належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до цього\~Кодексу, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 N 280/97-ВР\~передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону. Статтею 118 ЗК України, на яку як на підставу своїх вимог посилався позивач, передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, зокрема, для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, громадяни подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З доводів позивача Сарненська міська рада при прийнятті рішення № 284 від 16 вересня 2016 року діяла не у межах свої повноважень, встановивши особливий режим реалізації прав громадян на отримання земельних ділянок у власність у місті Сарни (облік громадян, формування списків громадян за категоріями, перелік документів для включенні громадян до відповідних списків). Суд звертає увагу, що рішення Сарненської міської ради № 284 не являється предметом оскарження у справі, з огляду на визначений ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного процесу суд не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог. Із змісту статті 118 ЗК України слідує, що підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відсутні, якщо особою, яка звернулася до відповідного органу місцевого самоврядування виконані всі передумови для його отримання. Однак ні надані позивачем ні представлені відповідачем письмові докази не містять документів, які б свідчили про виконання цих передумов [PERSON] . Суд не приймає доводи [PERSON] щодо застосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду у справі № 643/17465/14-а, оскільки предметом оскарження у цій справі була бездіяльність органу місцевого самоврядування з недотриманням процедури прийняття рішення та його оформлення. Отримавши заяви позивача від 10 серпня 2018 року та 17 жовтня 2018 року, відповідач в межах компетенції за визначеною процедурою на пленарному засіданні прийняв рішення по суті, відмовивши позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому правових підстав для його скасування суд не вбачає, позов є безпідставним, у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 12, 118 ЗК України,

Outcome: dismissed