Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

у липні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписала заяву без номера від 11.03.2011, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому утворилася заборгованість. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 55 579,13 грн та судові витрати. 10.08.2020р. суд відкрив спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.71). 01.10.2020 відповідач [PERSON] подала письмові пояснення (а.с. 86-107), у яких проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими, зокрема, з тих підстав, що позивач не надав суду жодних доказів того, що вона заборгувала йому кошти в сумі 55 579,13 грн, а надані позивачем документи не є належними доказами. Розмір встановленого кредитного ліміту позивачем не вказаний. Стверджує, що анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вона не заповнювала та не підписувала. Крім того, в цій заяві відсутні будь-які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання, зокрема, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми кредиту та умова про обов`язок повернення такої суми у визначний строк. Вона вказує лише на пропозицію укласти договір, а не на самі договірні відносини. Самі ж Умови та Правила надання банківських послуг відповідач не отримувала та не знайомилась з їх змістом під розписку. Також зазначає, що не погоджується і з сумами, зазначеними в розрахунку, вважає їх надуманими. Надана позивачем виписка по рахунку не містить дати та відображає рух коштів по трьох банківських картках за період з 10.12.2013 по 01.03.2020, а не з 11.03.2011. Водночас вона отримувала лише одну банківську картку за номером [NUMBER] , терміном дії до вересня 2020 року. При цьому зазначає, що дійсно у 2011 році їй було видано кредитну картку з лімітом 2000 грн, цими коштами вона періодично користувалася, однак погашала вчасно та заборгованості не допускала, востаннє користувалася кредитною карткою приблизно у 2018 році. Інших рахунків в АТ КБ «ПриватБанк» вона не відкривала, кредитних карток не отримувала, кредитних договорів не укладала. Заробітну плату отримує в іншій банківській установі. Також звертає увагу на те, що із доданого позивачем розрахунку вбачається, що останній має на меті стягнути з неї заборгованість за тілом кредиту, яке є більшим за суму самого наданого кредиту, оскільки кредитний ліміт було надано в сумі 2000 грн і є давно погашеним, тоді як заборгованість за тілом кредиту за твердженням позивача становить 44 499,19 грн. Оскільки тіло кредиту погашене, вважає, що банк безпідставно нарахував відсотки, пеню та штрафи, та утримував їх з її карткового рахунку. Крім цього, одночасне застосування штрафу й пені за порушення строків виконання грошових зобов`язань свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України, про що зробив висновок ВСУ в постанові № 347/1910/15-ц від 11.10.2017. Стверджує, що з 2011 по 2020 рік позивач жодного разу не повідомив її про наявність заборгованості по сплаті кредитів та не вимагав їх погашення. Угоду № SAMDN52000127978305 від 10.12.2013 вона не укладала та не підписувала жодних документів щодо її укладення. До того ж, починаючи з липня 2017 року і по даний час з її карткового рахунку здійснюється щомісячне утримання грошових коштів на сплату страхового платежу за договором «Страхування кредитного ліміту», та з вересня 2017 року і по даний час утримуються кошти на сплату щомісячних платежів за послугою «Миттєва розстрочка», натомість ці договори з позивачем вона не укладала, а дізналася про їх наявність із наданої виписки по рахунку. Вважає, що такі дії позивача вказують на навмисне нарощування заборгованості на її рахунку з метою подальшого її стягнення в судовому порядку. У запереченнях на письмові пояснення відповідачки представник АТ КБ "Приватбанк" наполягає на задоволенні позову та покликається на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а тому остання ознайомилася та погодилася зі вказаними Умовами та Правилами і повинна їх виконувати. Зазначає, що питання щодо підписання відповідачем та недійсності правочину не відноситься до предмету заявленого позову та не має правового значення. Також зазначає, що із банківської виписки вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та у зв`язку із порушенням умов кредитного договору має заборгованість у розмірі 55 579,13 грн (а.с.119-133 т.1). У судове засідання представник позивача не з`явився, направив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.61), відповідачка та її представник позов не визнали з тих підстав, що позивачем не надано доказів існування між сторонами кредитного договору та наявність боргу у відповідачки, оскільки заяву від 11.03.2011 року [PERSON] не підписувала, рахунки в АТ КБ «Приватбанк», відкриті на її ім`я, не пов`язані зі спірним договором. Суд, з`ясувавши правову позицію позивача, заслухавши відповідачку та її представника, дослідивши письмові докази у справі та допитавши експерта, дійшов такого висновку. Так, на підтвердження своїх доводів позивач надав анкету-заяву від імені [PERSON] , датовану 11.03.2011, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку без номера. За змістом анкети-заяви вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить Договір про надання банківських послуг (а.с.25), витяг з Тарифів на обслуговування чотирьох кредитних карт «Універсальна» з відповідними умовами кредитування (а.с.26 т.1). Як видно з інформації, наданої позивачем, між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір № б/н, за яким було надано 3 кредитні картки, за якими здійснювались банківські операції, що вбачається з виписки по рахунках (а.с.16-22,24 т.1). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] - відповідачку по справі, вбачається, що старт карткового рахунку датований 10.12.2013 р. з встановленням кредитного ліміту у розмірі 0,00 грн, в подальшому кредитний ліміт змінювався, зокрема зменшувався і збільшувався, останній раз був збільшений 20.10.2017 р. до 15000,00 грн., а 13.05.2019 р. - зменшено до 0,00 грн (а.с.21 т.1). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 28.05.2020 заборгованість відповідача перед банком становить 55 579,13 грн, з яких: 44 499,19 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11079,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.14,15 т.1). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Натомість згідно з висновком експерта №553-554, наданого за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 07.07.2021 (а.с.28-39 т.2), рукописні тексти та підпис від імені [PERSON] в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 11.03.2011 року виконані не [PERSON] , а іншою особою, зразки підпису та почерку якої надані в якості порівняльного матеріалу. Підпис від імені [PERSON] в заяві на зміну персональних даних клієнта Приватбанку від 10.12.2013 виконаний не [PERSON] , а іншою особою, зразки підпису та почерку якої надані в якості порівняльного матеріалу. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що рукописні тексти та підпис від імені [PERSON] в наданих на дослідження анкеті-заяві від 11.03.2011 та заяві про зміну персональних даних від 10.12.2013 виконанні не [PERSON] , а іншою особою. Оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору, а тому кредитний договір, на який посилається АТ КБ «Приватбанк» як на підставу позовних вимог, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України), а відтак позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем відшкодуванню не підлягає, а з позивача на користь відповідачки потрібно стягнути вартість судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 10 468,21 грн (а.с.12 т.2). На підставі викладеного,

Outcome: approved