Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Апостолове в особі Апостолівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення проживання однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання права власності (а.с.3-8). Заявою від 23.06.17 року уточнила позовні вимоги та звернулась з позовом до територіальної громади м. Апостолове в особі Апостолівської міської ради, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення проживання однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання права власності (а.с.162-167). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з січня 2007 року вона жила з гр.. [PERSON], батьком відповідача [PERSON], як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, проживала разом до моменту його смерті, вели спільне господарство, яке продавали та отримували грошові кошти, також вона отримувала орендну плату за паї які здавала в оренду. У 2007 році вона спільно з гр.. [PERSON] придбали у гр.. [PERSON] автомобіль «Таврію», сплативши за неї спільні сумісні кошти, оформивши договір купівлі-продажу генеральною довіреністю. За весь час проживання вони за спільні кошти повністю перебудували будинок, а в 2013 році вона зза власні кошти добудувала сарай, прихожу, вставила пластикові вікна, зробила перебудову внутрішніх стін та ремонт, збудувала паркан. Після смерті чоловіка вона за особисті кошти придбала пральну машину, морозильну камеру, телевізор, мікрохвильову піч, зварювальний апарат, шліфувальну машину, четверо свиней, три бички, дві кози, 30 шт. курей, 30 шт. гусей. Тому просила встановити факт постійного проживання її та [PERSON] з [INFO] року, визнати сумісною власністю будинок та автомобіль, визнати за нею право власності на ? частину автомобіля та ? частину будинку, визнати її особистою власністю побутову техніку, домашню птицю та домашніх тварин. Відповідачем [PERSON] позов не визнано, надане письмове заперечення проти позову, згідно якого [INFO] року помер його ббатько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, він звернувся 11.07.16 року до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отже прийняв спадщину, він є спадкоємцем першої черги, позивач якщо доведе що проживала 5 років буде спадкоємицею 4 черги. Доказів сумісного проживання позивач не надано. Власником спірного будинку зареєстрована його мати [PERSON], яка померла [INFO] року, тому позивач та його батько відношення до будинку не мають. Будь-яких доказів здійснення перебудов позивачем не надано. Власником спірного автомобіля є [PERSON], він користується автомобілем на підставі довіреності, тому воно не може бути спільним сумісним майном. Щодо майна яке позивач просить визнати особистою власністю, то в позові невірно зазначена його вартість, крім того у нього даного майна немає, оскільки його вивезла позивач. Просив у позові відмовити в повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити з підстав вказаних у позові. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити з підстав вказаних у позові. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив відмовити з підстав вказаних у запереченнях. Представник відповідача - Територіальної громади м. Апостолове у особі Апостолівської міської ради не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлені наступні обставини. Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] Згідно договору купівлі-продажу від 17.09.1992 року [PERSON], мати відповідача [PERSON], придбала житловий будинок [ADDRESS] у гр.. [PERSON] (а.с.142-145). Згідно довідки КП «Апостолівське БТІ» будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.92 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайлівськї сільської ради, зареєстровано в БТІ 22.10.1992 року (а.с.14). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.49). Відповідач відмовився від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] склавши відповідну заяву до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини на користь батька [PERSON] (а.с.71). Спадщину після померлої [PERSON] прийняв [PERSON] (а.с.76), що підтверджується свідоцтвом про прийняття спадщини від 23.02.08 року (а.с.109-112). Згідно довіреності від 26.02.2008 року гр.. [PERSON] уповноважив гр.. [PERSON] та гр.. [PERSON] розпоряджатись від його імені належним йому автомобілем «Таврія», свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане Апостолівським МРЕВ ДАІ у Дніпропетровській області 22.11.05 року (а.с. 149-151). Позивач [PERSON] проживала спільно з гр.. [PERSON] з 2009 року по день смерті, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 01.08.16 року №223. 11.07.16 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] склали документ, який назвали мирова угода, згідно якого позивач [PERSON] залишає у власності морозильну камеру, телевізор, мікрохвильову піч, пральну машину, худобу, все інше майно переходить [PERSON], позивач залишається проживати у будинку, зобов'язується сплачувати комунальні платежі та доглядати за будинком строком 1 рік, у подальшому цей строк може бути продовжено (а.с.12). 11.07.16 року відповідач [PERSON] звернувся до нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після свого батька [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.46). Позивач [PERSON] звернулася 01.08.2016 року до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою нотаріуса (а.с.10,107). Позивач [PERSON] звернулася 03.08.2016 року до Апостолівського РВ Нікопольського РВ ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення гр.. [PERSON] (а.с.15). Позивач [PERSON] звернулася 31.08.2016 року до відповідача [PERSON] з претензією щодо повернення викладено в неї майна. (а.с.16-17). Апостолівського РВ Нікопольського РВ ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення гр.. [PERSON] (а.с.15). У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила, що її мати [PERSON] та [PERSON] проживали спільно в [ADDRESS] вона приживала з ними, жили добре, вона навчалась в Михайлівській школі, у 2016 році виїхали в Апостолово, прожила там 7 років, навчалась в школі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с. Михайлівка, знала добре померлого [PERSON], позивач почала з ним проживати у 2011 році, спочатку працювала по господарству, потім почали наймати працівників, ніяких покращень перебудов у будинку не проводилось, змінювали лише забор. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що проживає в с. Михайлівка, знала добре померлого [PERSON], позивач почала з ним проживати у 2011 році, ніяких покращень перебудов у будинку не проводилось, все залишилось як було при [PERSON], худобу двох бичків продала сама позивач, кіз відділи сусідам, про інших тварин вона не знає. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що бичків продала позивач, взяла гроші за них, їй це відомо, бо в неї вдома є великі ваги і до неї люди привозять важити худобу. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Щодо вимоги позивача про встановлення факту проживання однією родиною, суд виходить з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Пояснення позивача в судовому засіданні щодо моменту спільного проживання з [PERSON] є нестабільними, так, звертаючись до суду з позовом позивач просила визнати факт спільного проживання з [PERSON] з січня 2009 року, після отримання заперечень проти позову, уточнивши позовні вимоги, просила визнати факт спільного проживання з [PERSON] з 26.01.2007 року, однак будь-яких доказів на підтвердження факту проживання з [PERSON] з січня 2007 року не надала. Довідкою виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 01.08.16 року №223 підтверджується, що позивач [PERSON] проживала спільно з гр.. [PERSON] з 2009 року по день смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживала з мамою [PERSON] та [PERSON] до 2016 року, з якого року не пам'ятає, однак проживала там 7 років. Свідки [PERSON], [PERSON], пояснили, що після смерті дружини, [PERSON] проживав з іншими жінками. Отже належних та допустих доказів на підтвердження факту проживання з [PERSON] з 26.01.2007 року позивач не надала, а тому вимога про встановлення факту проживання з [PERSON] з січня 2007 року по день смерті задоволенню не підлягає. При вирішенні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, визнання майна особистою власністю, суд виходить з того, що згідно ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя . Стаття 57 СК України визначає, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Згідно ст.. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом зазначеної норми особисте майно дружини, чоловіка може бути визнане об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за наявності сукупності таких умов як: істотність збільшення вартості майна, збільшення такої вартості саме за час шлюбу, а також за наявності спільних трудових чи грошових затрат обох з подружжя або затрат другого з подружжя. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості обєкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкту. Згідно абз. 5 п. 4 ППВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»членам сімї власника житлового будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель, або коли їх затрати на ремонт житлового будинку перевищував покладений на них ст. 156 ЖК України обов'язок мають право звернутись до суду з вимогою відшкодування своїх затрат на будівництво. Суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту проведення ремонтних робіт, їх вартості та періоду проведення ремонтних робіт і перебудов, що проведення ремонтних робіт перевищило визначений ст. 156 ЖК України обов'язок брати участь у утриманні будинку та проведенні ремонту, крім того, за час сумісного проживання та проведення ремонтних робіт площа самого будинку не збільшилась, доказів проведення істотних перебудов внесення відповідних змін до технічного паспорту будинку суду не надано. У судовому засіданні позивачем не представлені докази наявності у позивачки власних коштів для здійснення ремонтних робіт, не надані докази факту здійснення ремонтних робіт, їх обсягу та вартості, а також факту збільшення вартості спірного домоволодіння. Тому, оскільки спірний будинок по [ADDRESS] набуто [PERSON] до моменту спільного проживання з [PERSON], в порядку спадкування після померлої дружини [PERSON], доказів факту збільшення вартості спірного домоволодіння не надано, у суду відсутні підстави вважати, що набутий [PERSON] у встановленому законом порядку будинок до початку спільного проживання з [PERSON] істотно збільшився у вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат [PERSON], а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання автомобіля спільною сумісною власністю, оскільки згідно дослідженої в судовому засіданні довіреності встановлено, що власником автомобіля є [PERSON], відповідач користується ним на підставі довіреності, доказів того, що [PERSON] придбав вказаний автомобіль у власність, яким міг бути договір купівлі-продажу, дарування, тощо, позивачем також не надано, а тому суд приходить до висновку, що в задоволені позову в частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю, визнання за позивачем права власності на частку в майні слід відмовити. Щодо позовних вимог про визнання пральної машини, морозильної камери, телевізору, мікрохвильової печі, зварювального апарату, шліфувальної машини, четверо свиней, три бички, дві кози, 30 курей, 30 гусей, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надано доказів часу придбання вказаного майна та його вартості, а також його придбання за особисті грошові кошти. Крім того, за твердженням позивача четверо свиней, три бички, дві кози, 30 курей, 30 гусей продав [PERSON], а за твердженням відповідача [PERSON] та свідків [PERSON]., [PERSON], їх продала позивач. Разом з тим, суд не може визнати право власності на майно, якого не існує. На підставі викладеного у задоволенні позову [PERSON], поданого її представником [PERSON] до територіальної громади м. Апостолове в особі Апостолівської міської ради, [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення проживання однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, визнання права власності - слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed