Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про зобов'язання перерахувати суми вкладів та процентів, нарахованих на них. Позов обгрунтувала тим, що 29 жовтня 2013 року між відповідачем та позивачем було укладено договір банківського вкладу № ДФ-055799 (надалі - Договір 1), відповідно до якого позивачка внесла на депозитний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 3 200 доларів США, строк дії депозитного договору з 29.10.2013 року по 02.05.2014 рік. Відповідно до умов договору відповідачем щоденно проводилося нарахування процентів на суму вкладу у розмірі 9% річних. Також 29 жовтня 2013 року між відповідачем та позивачем було укладено договір банківського вкладу № ДФ-055800 (надалі - Договір 2), відповідно до якого позивачка внесла на депозитний рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1 700 доларів США, строк дії депозитного договору з 29.10.2013 року по 02.05.2014 рік. Відповідно до умов договору відповідачем щоденно проводилося нарахування процентів на суму вкладу у розмірі 9% річних. 18.04.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського рахунку №? [NUMBER] у валюті долар США. Після спливу строку закінчення договорів банківського вкладу позивач звернулася до відповідача з проханням повернути кошти, але їй було відмовлено. Відповідач безпідставно користувався грошовими коштами за Договором 1 та Договором 2 у загальній сумі 7 514 доларів США протягом 9 днів. Тому, сума, яка повинна була би бути нарахована відповідачем за користування грошовими коштами за депозитами після закінчення строків вкладу за 9 днів становить 16,65 доларів США. Позивачу було запропоновано ще почекати, тому між позивачем та відповідачем були укладені нові договори банківського вкладу. Так, 12.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № ДФ-060915 (надалі - Договір 3), строк дії депозитного договору з 12.05.2014 року по 19.05.2014 рік, із сплатою процентів за користування депозитом у розмірі 7% річних у сумі 4 411 доларів США. Крім того, 12.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № ДФ-060916 (надалі - Договір 4), строк дії депозитного договору з 12.05.2014 року по 19.05.2014 рік, із сплатою процентів за користування депозитом у розмірі 7% річних у сумі 3 103 доларів США. Але після спливу дії строку договору 3 та Договору 4, позивач знову звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти, однак до теперішнього часу грошові кошти відповідачем так і не повернуті. 26.05.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою перерахувати зазначені сумі, які вже обліковувалися на поточному рахунку позивача, відкритому відповідачем 18.04.2012 року відповідно до укладеного Договору банківського рахунку у валюті долар США, на власний поточний рахунок в доларах США, відкритому в іншому банку АТ «Сбербанк Росії», відповідно до двох платіжних доручень: платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 1 від 26.05.2014 року на перерахування коштів у розмірі 4 422, 40 доларів США на поточний рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я позивача в АТ «Сбербанк Росії»; платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 2 від 26.05.2014 року на перерахування коштів у розмірі 3 111, 23 доларів США на поточний рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я позивача в АТ «Сбербанк Росії». Для можливості здійснення зазначеної операції позивачем було зараховано на свій поточний рахунок у валюті гривні, відкритий відповідачем, грошові кошти у сумі 904 грн., за рахунок яких відповідачем мало відбутися списання комісійної винагороди за здійснення перерахування сум депозиту. Однак, платіжні доручення відповідачем не були виконані. Тому, позивач вважає, що комісійна винагорода у розмірі 904 грн. повинна бути повернута позивачу. Оскільки строк дії Договору 3 сплинув 19.05.2014 року, то відсотки, які підлягають сплаті відповідачем за період часу з 20.05.2014 року по 06.10.2014 року складають 119 доларів США. Строк дії Договору 4 сплинув 19.05.2014 року, тому відсотки, які підлягають сплаті відповідачем за період часу з 20.05.2014 року по 06.10.2014 року складають 84 доларів США. Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу відсотки за час прострочення у розмірі 3% за 136 днів, що становить 82,96 доларів США. Своїми діями позивачу відповідачем була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює у 10 000 грн. Просить суд винести рішення, яким зобов'язати ПАТ «Банк Перший» перерахувати: 1) Грошові кошти, що обліковуваються на рахунку позивача відповідно до Договору № ДФ-060915 від 12.05.2014 року у сумі 4 422,40 доларів США на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ»; 2) Всі нараховані проценти за користування вкладом по Договору № ДФ-060915 від 12.05.2014 року із розрахунку 7% річних у розмірі 119 доларів США на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ»; 3) Грошові кошти, що обліковуваються на рахунку позивача відповідно до Договору № ДФ-060916 від 12.05.2014 року у сумі 3 111,23 доларів США на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ»; 4) Всі нараховані проценти за користування вкладом по Договору № ДФ-060916 від 12.05.2014 року із розрахунку 7% річних у розмірі 84 доларів США на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ»; 5) Сплачену комісійну винагороду за перерахування грошових коштів у розмірі 904 грн. на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ»; 6) Грошові кошти за 9 днів неправомірного користування вкладом по Договору № ДФ-055799 від 29.10.2013 року та Договору № ДФ-055800 від 29.10.2013 року у сумі 16,65 доларів США на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ»; 7) Моральну шкоду, яку заподіяли протиправні дії відповідача у розмірі 10 000 грн. на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ»; 8) Проценти, розраховані відповідно до положень ст. 625 ЦК України у розмірі 3% річних за весь час прострочення виконання зобов'язань у розмірі 82,96 доларів США на мультивалютний рахунок позивача № [NUMBER], відкритий в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наддала пояснення аналогічні викладеним у позові та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.10.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «БАНК ПЕРШИЙ» укладено договір банківського вкладу № ДФ-055799 (Договір 1), відповідно до якого сума вкладник передав банку грошові кошти у сумі 3 200 доларів США, на строк 185 днів з 29.10.2013 року по 02.05.2014 року. (а.с. 12 - 13) Згідно п. 2.1 Договору 1 банк щоденно нараховує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі 9% річних. Відповідно до п. 3.1.1 вказаного Договору, банк зобов'язується після закінчення строку вкладу (або на першу вимогу вкладника) повернути вклад (або його частину, згідно п. 2.7 цього договору) вкладнику в повному розмірі в порядку, визначеному цим договором та законодавством України, та виплатити проценти. Згідно п. 1.4 договору 1 по закінченню строку вкладу банк повертає вклад вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок №? [NUMBER], відкритий у банку. П. 2.6. Договору 1 передбачено, що проценти на вклад виплачуються вкладникові в день закінчення строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та законодавством України, шляхом безготівкового перерахування банком суми нарахованих процентів на рахунок, визначений у п. 1.4 цього договору. 29.10.2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «БАНК ПЕРШИЙ» укладено договір банківського вкладу № ДФ-055800 (Договір 2), відповідно до якого сума вкладник передав банку грошові кошти у сумі 1700 доларів США, на строк 185 днів з 29.10.2013 року по 02.05.2014 року. (а.с. 14 - 15) Згідно п. 2.1 Договору 2 банк щоденно нараховує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі 9% річних. Відповідно до п. 3.1.1 вказаного Договору 2, банк зобов'язується після закінчення строку вкладу (або на першу вимогу вкладника) повернути вклад (або його частину, згідно п. 2.7 цього договору) вкладнику в повному розмірі в порядку, визначеному цим договором та законодавством України, та виплатити проценти. Згідно п. 1.4 договору 2 по закінченню строку вкладу банк повертає вклад вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок №? [NUMBER], відкритий у банку. П. 2.6. Договору 2 передбачено, що проценти на вклад виплачуються вкладникові в день закінчення строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та законодавством України, шляхом безготівкового перерахування банком суми нарахованих процентів на рахунок, визначений у п. 1.4 цього договору. 18.04.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «БАНК ПЕРШИЙ» укладено договір банківського рахунку №? [NUMBER], відповідно до якого банк відкриває позивачу поточний рахунок №? [NUMBER] в іноземній валюті долар США. Відповідно до п. 2.2. Договору банківського рахунку №? [NUMBER] банк виконує операції по рахунку лише за дорученням клієнта або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів, у безготівковій та готівковій формах, в порядку, строки та на умовах, передбачених законодавством України та цим договором. У строки закінчення дії Договору 1 та Договору 2 вклади та нараховані на них відсотки відповідачем не були повернуті позивачу. У зв'язку з чим 12.05.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк Перший» було укладено договір банківського вкладу № ДФ - 060915 (Договір - 3), згідно умов якого вкладник передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти у іноземній валюті долари США, що надійшли від вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок №? [NUMBER] у ПАТ «Банк Перший», в розмірі 4411 доларів США на строк 7 днів, з 12.05.2014 року до 19.05.2014 року, зі сплатою відсотків у розмірі 7% річних. (а.с. 20 - 21) Згідно п. 1.1. Договору 3 в разі, якщо вкладник в день закінчення початкового строку вкладу не звернувся до банку за його поверненням або протягом початкового строку вкладу (включаючи день повернення вкладу) письмово не повідомив банк про бажання отримати вклад, строк вкладу автоматично продовжується на кількість днів початкового строку вкладу, а дія цього договору вважається автоматично пролонгованою без підписання сторонами будь - яких додаткових договорів, документів, заяв тощо, на 7 днів. Згідно п. 1.4 договору 3 банк повертає вклад та нараховані проценти вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок №? [NUMBER], відкритий у банку. 19.05.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення вкладу у зв'язку з закінченням дії договору 3 у розмірі 4422,40 доларів США з її поточного рахунку №? [NUMBER], які поступили на рахунок відповідно до умов договору (а.с 19) Крім того, 12.05.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Банк Перший» було укладено договір банківського вкладу № ДФ - 060916 (Договір - 4), згідно умов якого вкладник передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти у іноземній валюті долари США, що надійшли від вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок №? [NUMBER] у ПАТ «Банк Перший», в розмірі 3103 доларів США на строк 7 днів, з 12.05.2014 року до 19.05.2014 року, зі сплатою відсотків у розмірі 7% річних. (а.с. 22 - 23) Згідно п. 1.1. Договору 4 в разі, якщо вкладник в день закінчення початкового строку вкладу не звернувся до банку за його поверненням або протягом початкового строку вкладу (включаючи день повернення вкладу) письмово не повідомив банк про бажання отримати вклад, строк вкладу автоматично продовжується на кількість днів початкового строку вкладу, а дія цього договору вважається автоматично пролонгованою без підписання сторонами будь - яких додаткових договорів, документів, заяв тощо, на 7 днів. Згідно п. 1.4 договору 4 банк повертає вклад та нараховані проценти вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER], відкритий у банку. 19.05.2014 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про повернення вкладу у зв'язку з закінченням дії договору 4 у розмірі 3103 доларів США з її поточного рахунку № [NUMBER], які поступили на рахунок відповідно до умов договору (а.с 19) 26.05.2014 року позивачка зверталася до відповідача з заявою про перерахунок грошових коштів у розмірі 4422 доларів США з її поточного рахунку №? [NUMBER], які поступили на нього відповідно умов договору банківського вкладу № ДФ - 060915 від 12.05.2014 року, відкритого у ПАТ «Банк Перший» на поточний рахунок № [NUMBER], відкритому у АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», згідно платіжного доручення в іноземної валюті або банківського металу № 1 від 26.05.2014 року та надала банку платіжне доручення № 1. Також просила перерахувати грошові кошти у розмірі 3111,23 доларів США з її поточного рахунку № [NUMBER], які поступили на нього відповідно умов договору банківського вкладу № ДФ - 060916 від 12.05.2014 року, відкритого у ПАТ «Банк Перший» на поточний рахунок № [NUMBER], відкритому у АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», згідно платіжного доручення в іноземної валюті або банківського металу № 2 від 26.05.2014 року та надала банку платіжне доручення № 2 (а.с. 24 - 26). Дана заява позивача від 26.05.2014 року та платіжні вимоги були отримані відповідачем 26.05.2014 року, про що свідчить штамп банку на заяві та платіжних дорученнях. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись сторонами належним чином та у встановленні строки. Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що відповідачем умови договору банківського вкладу № ДФ - 060916 від 12.05.2014 року, а саме: п. 1.4, згідно якого банк повертає вклад та нараховані проценти вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER], відкритий у банку. Також банком виконані і умови договору банківського вкладу № ДФ - 060915 від 12.05.2014 року, а саме: банк повертає вклад та нараховані проценти вкладникові у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок №? [NUMBER], відкритий у банку, що підтверджується заявою позивачки від 26.05.2014 року та наданими відповідно до неї платіжними дорученнями (а.с. 24-26). Таким чином, зобов'язання банком згідно умов договору банківського вкладу № ДФ - 060916 від 12.05.2014 року та договору банківського вкладу № ДФ - 060915 від 12.05.2014 року банком виконанні. 26.05.2014 року позивачка зверталася до відповідача з заявою про перерахунок грошових коштів у розмірі 4422 доларів США з її поточного рахунку №? [NUMBER], які поступили на нього відповідно умов договору банківського вкладу № ДФ - 060915 від 12.05.2014 року, відкритого у ПАТ «Банк Перший» на поточний рахунок № [NUMBER], відкритому у АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», згідно платіжного доручення в іноземної валюті або банківського металу № 1 від 26.05.2014 року та надала банку платіжне доручення № 1. Також просила перерахувати грошові кошти у розмірі 3111,23 доларів США з її поточного рахунку № [NUMBER], які поступили на нього відповідно умов договору банківського вкладу № ДФ - 060916 від 12.05.2014 року, відкритого у ПАТ «Банк Перший» на поточний рахунок № [NUMBER], відкритому у АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», згідно платіжного доручення в іноземної валюті або банківського металу № 2 від 26.05.2014 року та надала банку платіжне доручення № 2 (а.с. 24 - 26). Дана заява позивача від 26.05.2014 року та платіжні вимоги були отримані відповідачем 26.05.2014 року, про що свідчить штамп банку на заяві та платіжних дорученнях. Платіжні вимоги на дату винесення рішення не виконано. Таким чином, між позивачем та відповідачем після пред'явлення до банку платіжних вимог виникли зобов'язання, які виникають за договором банківського рахунку та регулюються главою 72 ЦК України та Постановою Національного банку України № 216 від 28.07.2008 року «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів про перерахування, примусове списання та арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах». За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем вибрано не той спосіб захисту прав, а тому позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Перший» про зобов'язання перерахувати суми вкладів та процентів, нарахованих на них є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Розглядаючи позовні вимоги в цій частині, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити з наступних підстав. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У ст. 1 Закону «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК (в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. За таких обставин, позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки вимоги є необґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed