Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], адміністрації інтернет-сайту «Ріа-Мелітополь» про захист честі, гідності та ділової репутації, та стягнення моральної шкоди. 09 лютого 2015 року позивачі уточнили позовні вимоги, відповідно до яких звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, та стягнення моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачами в ході засідання координаційної ради громадянського активу м. Мелітополя особисто було висловлено про позивачів неправдиві відомості, які принижують їхню честь, гідність, підривають престиж та ділову репутацію. У своїх поясненнях на відео відповідачі стверджують, що позивачі розкрадають місто Мелітополь, що вони належать до банди, є грабіжниками та мають на меті нажитися за рахунок інших людей. Зазначені відомості спричинили моральні страждання позивачам, пов'язані з душевними хвилюваннями. Спричинену їм моральну шкоду позивачі оцінюють наступним чином: [PERSON] - в 50 000 гривень, [PERSON] - в 30 000 гривень. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник позивача пояснила, що [PERSON], вже тривалий час являється депутатом Мелітопольської міської ради Запорізької області, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Мелітопольської міської ради. [PERSON] займає посаду директора ТОВ «Житломасив», що підтверджується довідкою статистики серії АБ № 664553. Позивачі були дуже здивовані, коли на інтернет сайті http://rіа-m-tv/ 17 жовтня 2014 року побачили опубліковану статтю під назвою «Общественность решила побороть частника-монополиста» та переглянули відео, яке додано до даної статті. Більш того, вони були дуже обурені прочитавши обставини, які висловлюють у цій статті та на відеозаписі відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Відповідачами [PERSON] та [PERSON] в ході засідання координаційної ради громадянського активу м. Мелітополя особисто було висловлено про позивачів неправдиві відомості, які принижують їхню честь, гідність, підривають престиж і ділову репутацію. У своїх поясненнях на відео відповідачі стверджують, що позивачі розкрадають місто Мелітополь, що вони належать до банди, є грабіжниками та мають на меті нажитись за рахунок інших людей. Всі ці твердження відповідачів порочать честь, гідність та ділову репутацію позивачів, дана стаття негативно впливає на статус [PERSON] як депутата Мелітопольської міської ради, а [PERSON], який є директором великого підприємства та має авторитет в очах підлеглих та колег. Дану надруковану статтю на час подачі позову до суду, на сайті переглянули 562 людини, про що свідчить роздруківка з сайту. Після того як позивачі прочитали дану статтю, через душевні переживання в [PERSON] піднявся артеріальний тиск та стався гіпертонічний криз, про що свідчить довідка лікаря, в нього почались головні болі, порушився сон з'явилась депресія. Це все порушило звичний уклад життя позивачів, та потребувало зусиль спрямованих на відновлення їх фізичного та духовного здоров'я. [PERSON] пояснював своїм виборцям, родичам, знайомим та колегам, що відомості які викладені в даній статті є недостовірними та такими, що не відповідають дійсності. [PERSON] змушений був виправдовуватись перед родиною, колегами та підлеглими з приводу того, що поширена інформація є недостовірною. Позивачам було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі та гідності особи, а також ділової репутації. Виходячи з вищенаведеного відповідачі [PERSON] та [PERSON] поширили недостовірну інформацію про позивачів, повідомивши відомості стосовно «злочинних дій позивачів та приналежності їх до бандитського угрупування» на засіданні координаційної ради громадського активу міста Мелітополя 17.10.2014 року особам, присутнім на засіданні ради, а власник інтернет сайту http://rіа-m-tv/ опублікував сказані ними висловлювання та розмістив відео на сайті, чим також поширив недостовірну інформацію. Відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсязі, вважає зазначені вимоги позивачів безпідставними, та такими що не підлягають задоволенню та суду пояснив, що вони з [PERSON] не є особами, які поширювали неправдиву інформацію через мережу інтернет. Інформація викладена в мережі інтернет відносно [PERSON] та [PERSON] не є негативною, висловлювання щодо них є оціночним та таким, що не порушують честь, гідність та ділову репутацію позивачів. Також вказані обставини через мережу інтернет ним не поширювались, а були тільки оцінкою діяльності позивачів в колі членів координаційної ради Громадянський актив Мелітополя, і ця інформація відповідачами в інтернет мережі не розповсюджувалася. Також не він, не відповідач [PERSON] не мали та не мають правовідносин з адміністрацією інтернет сайту «Ріа-Мелітополь», не поширювали через зазначений будь-яку інформацію. Вказана на сайті інформація лише обговорювалась на нараді координаційної ради Громадянський актив Мелітополя, та на самому сайті зазначено, що це лише думка громадянського активу Мелітополя, зазначена інформація є оціночним судженням. Позивачі дійсно є публічними особами, тому межі допустимої критики щодо них є розширеними. Відповідачка [PERSON] позов не визнала в повному обсязі, просила відмовити в його задоволені, повністю підтримала пояснення та заперечення відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає по наступним підставах. Згідно виписки з мережі інтернет [INFO] було опубліковано статтю в якій сказано, що позивачі нібито грабують людей, і що вони одна банда, яка поставила собі ціль нажитися за рахунок людей (а.с.131). Відповідно до довідки фактичної собівартості утримання будинку, будинок по [ADDRESS], в якому проживає відповідач [PERSON] знаходиться на обслуговуванні ТОВ «Житломасив» (а.с.137). З відповіді Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради на лист відповідача [PERSON] вбачається, що у договорі на введення нових тарифів, була вказана дата введення нового тарифу (а.с.151-153). Згідно договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розмір щомісячної плати за надані послуги в будинку [ADDRESS] складає 1,92566 грн./м2 (а.с. 154-155). На звернення відповідача [PERSON] до КП «Житломасив», про надання розрахунку виконаних робіт, йому було повідомлено, що діючими нормативними документами не передбачено надання таких розрахунків (а.с.156). Згідно відповіді КП «Житломасив» на запит відповідача [PERSON] , щодо розгляду протоколу розбіжностей, йому було повідомлено що нові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для населення у м. Мелітополі, розроблені на підставі Постанови КМУ № 869 від 01.06.2011 року та затвердженні рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 191/7 від 20.10.2011 року. На підставі викладеного було відмовлено відповідачу [PERSON] в підписанні протоколу розбіжностей (а.с.158). Відповідно з наданого суду протоколу розбіжностей, який є невід'ємною частиною договору з утримання будинку та прибудинкової території будинку за адресою [ADDRESS] тариф встановлений КП «Житломасив» - 1, 93566 грн/ м.2, а запропонований тариф споживача 0,964 грн./м2 (а.с.159). З виписки з газети вбачається, що директор КП «Житломасив» [PERSON] підтверджує той факт, що нові тарифи були затверджені рішенням Виконкому № 191/7 від 20.10.2011 року (а.с.160). Зі звернення депутатів Мелітопольської міської ради В.І. Міщенко та С.В. Попова до виконуючого обов'язки начальника Мелітопольського МВ ГУМВС України вбачається, що вони звертаються з проханням про проведення перевірки КП «Житломасив», щодо проведення ними ремонтних робіт, після чого було встановлено невідповідність і завишення вартості робіт (а.с.175). Згідно відповіді заступника начальника Мелітопольського МВ ГУМВС України на звернення депутатів В.І. Міщенко та С.В. Попова, була проведена перевірка КП «Житломасив», факти порушення вимог чинного законодавства не знайшли свого підтвердження (а.с.177). Згідно розпорядження міського голови м. Мелітополь від 17.05.2013 року № 504-к було звільнено [PERSON] з посади першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, за угодою сторін (а.с.204). Розпорядженням міського голови м. Мелітополь від 15.05.2013 року № 486-к було звільнено з посади директора КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області [PERSON] за угодою сторін (а.с.205). 05.12.2013 року ТОВ «Житломасив», на ім'я [PERSON] було направлено претензію про невиконання обов'язків по сплаті комунальних послуг, та не здійснення оплати комунальних послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території (а.с.206). 17.12.2013 року [PERSON] надав ТОВ «Житломасив» відповідь на претензію, в якій вказав, що договору з ТОВ «Житломасив» він не укладав, тому ніяких правових відносин між ними не має. (а.с.208-210). Згідно подання Мелітопольської міжрайонної прокуратури про усунення порушень вимог ЗУ «Про житлові-комунальні послуги», причин та умов, що їм сприяють було зобов'язано Виконавчий комітет Мелітопольської міської ради вжити заходи щодо усунення порушень вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», шляхом забов'язання виконавців - ТОВ «Житломасив», провести зменшення розміру плати або перерахунок розміру плати за фактично ненадані житлово-комунальні послуги з 01.01.2013 до 10.01.2014 року. 18.03.2014 року рішенням Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради було забов'язано ТОВ «Житломасив» здійснити перерахунок розміру плати за фактично ненадані житлово-комунальні послуги. Усі вище наведенні обставини підтверджують неодноразове звернення відповідачів в різні державні органи з приводу завищення тарифів з утримання будинків та прибудинкових територій ТОВ «Житломасив», директором якого є позивач [PERSON], а курировав вказану сферу діяльності [PERSON], як перший заступник міського голови. На засіданнях членів координаційної ради Громадянський актив Мелітополя неодноразово розглядалися вказані обставини, що підтверджуються протоколами засідань (а.с.179-182,183-184). Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Статтями 297, 299 ЦК України закріплює право фізичної особи на повагу до її гідності та честі, недоторканість ділової репутації. Разом із цим, ст. 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивачів; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. З пояснень сторін та досліджених в судовому засіданні письмових доказів по справі встановлено, що інформація про позивачів [PERSON] та [PERSON] була розміщена інтернет сайті «Ріа-Мелітополь» (а.с.14-116). Поширена інформація стосується особи позивачів, була поширена в мережі Інтернет на сайті «Ріа-Мелітополь» та стала доступною необмеженому колу осіб. Звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначають, що у спірних статтях викладена недостовірна інформація, в якій їх звинувачують, в розкраданні коштів. Вирішуючи питання, про достовірність та визначаючи характер поширеної щодо позивачів інформації, суд приходить до наступного. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно зі статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. У відповідності до ч.2 ст.61 ЦПК України судом визнається загальновідомою та такою, що не підлягає доказуванню та обставина, що позивачі [PERSON] є депутатом Мелітопольської міської ради, а також був першим заступником міського голови, [PERSON] є директором ТОВ «Житломасив». Згідно зі статтею 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В статі відповідачі [PERSON] та [PERSON] оцінюють діяльність позивачів [PERSON] та [PERSON] в колі членів координаційної ради Громадянський актив Мелітополя. Аналізуючи зміст оспорюваних тверджень, суд приходить до беззаперечного висновку, що вони не містять фактичних даних, а є лише припущеннями і тому не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності. Тому на підставі ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» є оціночними судженням. Відповідно до статті 277 ЦК оціночні судження не є предметом судового захисту, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 7 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. В своїй практиці Європейський Суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження. Так, у рішенні у справі Lingens v. Austria, Європейський Суд зазначив, якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції. Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. В рішеннях Європейського Суду у справі Oberschlick v. Austria, Prager and Oberschlick v. Austria висловлено позицію, що журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних. При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі Handyside v.United Kingdom). Позивачі мають право на захист свого приватного права за п.2 ст.10 Конвенції з прав людини, але межа цього захисту їх репутації має бути такою, щоб забезпечити й вільне обговорення їх дій, як осіб які є публічними особами, і межа їх допустимої критики є ширшої, ніж щодо приватної особи. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та ч.3 ст.30 Закону України «Про інформацію» правом на відповідь у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, аналізуючи надані докази в судовому засіданні, суд вважає, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] в ході засідання координаційної ради громадянського активу м. Мелітополя не було висловлено неправдиві відомості, які принижують честь, гідність та підривають престиж та ділову репутацію позивачів [PERSON] та [PERSON], а висловлювання щодо них були оціночним, які не є предметом судового захисту.

Outcome: dismissed