Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 09.02.2007 року [PERSON] 09.02.2007 р. року отримав кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов до договору. 06.02.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя - винесено судовий наказ про стягнення заборгованості в сумі 9260,78 грн. з відповідача - [PERSON] за договором від 09.02.2007 р. Тому в новому розрахунку заборгованості від 30.11.2013 року вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу. У зв'язку з чим, станом на 30.11.2013 року має заборгованість у сумі 18533,77 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 18533,77 грн. за кредитним договором від 09.02.2007 року та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву в якій просив відмовити в задоволені позову з підстав пропущення строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] згідно з укладеним з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитним договором № б/н від 09.02.2007 року отримав кредитні кошти в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторонами погоджено, що договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і тарифів. На виконання договору позивачем на ім'я відповідача був відкритий картковий рахунок. Згідно розрахунку заборгованості, наданої позивачем станом на 30 листопада 2013 року за відповідачем рахується заборгованість за договором у розмірі 18533 грн. 77 коп., яка складається з: 0,01 грн. - заборгованість за кредитом, 12931,97 грн. - заборгованість по Відповідно процентам за користування кредитом, 4243,05 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн., (фіксована частина) та 858,75 грн. (процентна складова). Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил надання банківських послуг (розділ І), для надання послуг Банк відкриває клієнту Картрахунки, видає клієнту Картки. Їх вид і строк дії визначений у заяві і в Пам'ятці клієнта. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, указаного в розділі «Відмітки банку» заяви. Зазначені положення Умов і правил надання банківських послуг свідчать про те, що строк дії договору визначається не тільки цими правилами, а й положеннями, вказаними у Пам'ятці клієнта та строком дії кредитної картки. Відповідно до змісту заяви відповідача від 09 лютого 2007 року термін дії картки встановлювався до лютого 2009 року. Також зі змісту вказаної заяви вбачається, що на виконання умов кредитного договору відповідачу була видана кредитна картка [NUMBER] З розрахунку, наданого представником позивача в судовому засіданні, вбачається, що останній платіж проведено [PERSON] 12.08.2008 року. Відповідно до п. 6.9 Умов та правил надання банківських послуг (роділ І) у випадку виникнення заборгованості держателя за картрахунком клієнт зобов'язується погашати заборгованість впродовж 30 днів з моменту її виникнення. Зі змісту пп. 5.3, 5.4 розділу ІІ зазначених Умов випливає, що погашення за кредитом в повному обсязі має бути проведено не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Враховуючи, що кредитна картка відповідачеві видана з терміном дії до лютого 2009 року, останнім днем погашення боргу за кредитом є 28 лютого 2009 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеної заяви граничний строк дії платіжної картки (місяць і рік) встановлений до лютого 2009 року. При цьому, судовим наказом від 06 лютого 2009 року №2-н-93/09 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк» кредитну заборгованість по кредитному договору в сумі 9260,78 грн. Згідно відповіді Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 25.03.2014 року №7735/7, який надано на запит суду, судовий наказ №2н-93/09, що виданий 06 лютого 2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «КБ ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 9260 грн. у відділі на виконанні не перебував. Представник позивача в судовому засідання пояснила, що вказаний судовий наказ про стягнення з [PERSON] 9260,78 грн. на виконання до виконавчої служби не передавався, і будь-яких стягнень по ньому з відповідача не здійснювалось та до розрахунку заборгованості не враховувалось. Окрім того, судом неодноразово направлялись запити на адресу позивача щодо витребування додаткових матеріалів по справі, які позивачем виконані та надані до суду не були. Таким чином, початком перебігу строку позовної давності є 01 березня 2009 року. Позивачем пред'явлено позов тільки 22 січня 2014 року, тобто після спливу встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 19.03.2014 року в справі № 6-14цс14 зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У даній справі позов Банком подано 22 січня 2014 року, тобто після спливу встановленої ст. 257 ЦК України позовної давності тривалістю у три роки. При цьому, доводи представника позивача про те, що позовна давність не сплинула, оскільки кредитний договір згідно з п.9.12. Умов і правил надання банківських послуг був пролонгований і не припинив свою дію, суд не приймає до уваги, оскільки це не ґрунтується на умовах договору та обставинах справи. Доказів того, що банк надав відповідачу картку з новим строком дії, суду не надано. Таким чином, не зважаючи на те, що в даному випадку має місце порушення прав позивача з боку відповідача, однак позивачем пропущено передбачений законом строк на звернення до суду за захистом порушеного права, про що відповідачем направлено суду заяву, і доказів поважності причин пропуску вказаного строку суду не надано, тому суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON]. заборгованості за кредитом, що включає в себе й штрафи за прострочені платежі, поза межами строку позовної давності, не ґрунтується на вимогах закону. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає у зв'язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed