Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що [PERSON] подала на нього до суду заяву про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за 2009-2013 роки в сумі 13939,65 грн. та 121,80 грн. судового збору, даний судовий наказ він сплатив, однак коли підрахував суму заборгованості згідно квитанцій, зясував, що [PERSON] ЖБК № 79 привласнила шахрайським чином його гроші у розмірі 3158,58 грн. Він звернувся до прокуратури Львівської області, ГУ МВС України у Львівській області про шахрайський вчинок голови ЖБК № 79, однак не отримав кокретної відповіді про результати розгляду такої заяви. Просить стягнути з відповідача 3280,38 грн. матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди та судовий збір. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов заперечила, пояснивши, що при розгляді заяви про видачу судового наказу, суд викликав [PERSON], однак він не зявився, не надав свої заперечення, а також не подав заяву на його скасування. На даний час всі квитанції за 2009-2011 роки ліквідовані. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2013 року та судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року стягнуто з [PERSON] 13939,65 грн. боргу за житлово-комунальні послуги та 121,80 грн. судового збору. Згідно довідки ЖБК №79 від 07 травня 2015 року [PERSON] повністю оплатив борг за комунальні послуги за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 роки в сумі 13939,65 грн. і судовий збір у розмірі 121,80 грн. /а.с. 9/ Окрім того, позивач [PERSON] не заперечив суму, зазначену у заяві про видачу судового наказу, при розгляді судом такої заяви, не оспорив видані судові накази Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2013 року та від 14 листопада 2014 року, а також добровільно їх виконав. У відповідності до п.2 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. \~ Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачем не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо вчинення саме відповідачем [PERSON] ЖБК № 79 [PERSON] будь-яких дій, якими було заподіяно позивачу шкоду у розмірі 3280,38 грн., а також судом не встановлено наявність моральної шкоди, наявність причинного звязку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідача і вину останньої в її заподіянні. Крім того, позивачем не доведено фактів заподіяння йому моральних страждань та порушення нормальних життєвих звязків і за яких обставин чи якими саме діями відповідача вони заподіяні, оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправність діянь відповідача, якими могла бути завдана позивачу моральна шкода, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed