Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу покликаючись на те, що 15.07.2016 року між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8782867, у відповідності до якого ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 19.03.2017 р. близько 21.00 год. на автодорозі Західний обхід м. Львова поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », який стояв на узбіччі. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 16.06.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області по справі №450/2215/17 від 28.11.2017 року було встановлено суму завданого власнику транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » матеріального збитку внаслідок пошкодження даного автомобіля, а саме 143 575, 73 грн. З огляду на вище вказане, представник власника пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля - [PERSON] звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АЕ/8782867. На підставі наказу страхового акту №113-17 представнику власника пошкодженого автомобіля було виплачено страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності за полісом в розмірі 95 000 грн. Оскільки відповідач порушив вимоги ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та не повідомив страховика невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, про дорожньо-транспортну пригоду, тому у страховика відповідно до ст.1191 ЦК України виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. За наведеного, просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Також роз`яснено сторонам, що відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зазначену ухвалу позивач отримав 15 червня 2020 року, про що розписався в рекомендованому повідомленні про вручення, відповідач [PERSON] отримав лист з зазначеною ухвалою та матеріалами справи 08.07.2020 року. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.07.2016 року між ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8782867, у відповідності до якого ПрАТ «УТСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпечуваного транспортного засобу марки «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам /а.с.23/. 19.03.2017 р. о 21.00 год. на автодорозі Західний обхід м. Львова поблизу с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Vivaro», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «TOYOTA CAMRY», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », який стояв на узбіччі.. Постановою Залізничного районного суду м.Львова №462/2169/17 від 16.06.2017 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП./а.с. 40/ [PERSON] , який є представником власника [PERSON] автомобіля «TOYOTA CAMRY» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », пошкодженого внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , 25.07.2017 р. звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 19.03.2017 року /а.с. 35/. 28.11.2017 року Пустомитівський районним судом Львівської області було винесено заочне рішення у справі за позовом [PERSON] (власника транспортного засобу) до [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» про відшкодування шкоди, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 144116, 73 грн, моральну шкоди в розмірі 50 000,00 грн, та 2 086, 76 грн судового збору, яке набрало законної сили. В період з 12.07.2018 - 23.07.2018 року на користь [PERSON] ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» перерахувала страхове відшкодування в розмірі 95 000, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 17906 від 23.07.2018 р., №17886 від 20.07.2018 р., №17862 від 19.07.2018 р., №17844 від 18.07.2018 р., №17829 від 17.07.2018 р., №17795 від 16.07.2018 р., № 17763 від 13.07.2018 р., № 17736 від 12.07.2018 на підставі акту №113-17 від 12.07.2018 р, АЕ 878286 . Як встановлено судом, 21.08.2017 року власник транспортного засобу [PERSON] скористався своїм правом і звернувся до суду про стягнення із особи, яка завдала шкоди, [PERSON] , третя особа: ПАТ «Українська страхова компанія» матеріальної та моральної шкоди. Рішенням суду від 28.11.2017 року було стягнено із відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду заподіяну внаслідок ДТП в розмірі 144 116, 73 грн, моральну шкоди в розмірі 50 000,00 грн. та 2 086, 76 грн судового збору, яке набрало законної сили. Відповідно до платіжних доручень від 12.07.2018, 13.07.2018, 16.07.2018, 17.07.2018, 18.07.2018, 19.07.2018, 20.07.2018, 23.07.2018, поданих позивачем представнику власника транспортного засобу [PERSON] було перераховано 99 500,00 грн, відповідно до акту № 113-17 від 12.07.18 р., АЕ-8782867. Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що власник транспортного засобу, якому завдана шкода внаслідок ДТП, звернувся до суду про стягнення матеріальної шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП, та рішенням Пустомитівського районного суду м. Львова від 28.11.2017 року даний позов був задоволений, а тому, на думку суду, безпідставним було звернення представника власника пошкодженого траспортного засобу до ПРАТ "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення тієї ж матеріальної шкоди, яка встановлена рішенням Пустомитівського районного суду м. Львова від 28.11.2017 року та відповідно виплата страхового відшкодування представнику власника пошкодженого транспортного засобу [PERSON] , а тому в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок по оплаті судових витрат слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed