Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому первісно просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,14 га, виділену для його обслуговування, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Крім того, просила поновити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки пропустила його з поважних причин, пов'язаних з її постійними хронічними захворюваннями. Під час розгляду справи змінила свої вимоги і просила поновити їй строк для подання заяви про прийняття спадщини вже після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], терміном у три місяці. Обґрунтування щодо поновлення строку для прийняття спадщини після смерті матері у неї залишилися ті ж - постійні та систематичні захворювання. В обґрунтування щодо вимог про визнання права власності зазначала, що за життя її батьку [PERSON] належали на праві власності зазначені будинок та земельна ділянка, які після його смерті успадкували його дружина [PERSON], та [PERSON], який потім помер [INFO]. Після смерті останнього спадщину прийняв його син - [PERSON], відповідач в справі. Вважаючи, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, і посилаючись на положення ст.ст. 1216, 1217, 1272. 392 ЦК України, просила її позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. На останні засідання не з'явився, надав заяву з проханням завершити розгляд справи без його участі та участі позивачки, а позов задовольнити, надавши також копії медичних епікризів позивачки за 2009 та 2011 рік, які підтверджують поважність пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] та його представник заперечували проти позову і надали письмові заперечення, згідно з яких підстав для поновлення строку для прийняття спадщини та визнання права власності немає. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву, направлену поштою, якою не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази в справі, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер громадянин [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до листа Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 16 травня 2017 року (а.с. 105) спадкова справа після його смерті не заводилася. Згідно з довідкою Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, на час відкриття спадщини (час смерті) з ним проживала його дружина [PERSON] та їх син - [PERSON], які є спадкоємцями першої черги спадкування за законом, що визначено ст. 1261 ЦК України. Однак [INFO] [PERSON] померла. На час її смерті з нею проживав її син - [PERSON], який є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який в свою чергу помер [INFO], а після його смерті спадщину прийняв його син [PERSON], тобто відповідач в справі, який проживав з ним на час смерті. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України позивачка, як дочка померлої [PERSON], також відноситься до спадкоємців першої черги за законом. Відповідно до зазначених норм закону вона повинна була звернутися до нотаріуса чи нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із відповідно заявою про її прийняття, однак не вчинила цього. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суд України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачкою було заявлено, що строк на прийняття спадщини вона пропустила через юридичну необізнаність та свої постійні тяжкі захворювання. На підтвердження цьому вона надала медичні документи. В той же час, на думку суду це не є поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини. Це не було непереборною причиною для звернення до нотаріуса. Наявність захворювань на вказує на їх тривалий характер в 2009 році (після смерті мами), який би не дозволяв звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. До того ж вона вказує в своїй позовній заяві, що працює на постійній роботі і на підтвердження цьому надала свою трудову книжку. З врахуванням того, що позивачка не прийняла спадщину після смерті матері і суд не знаходить підстав для поновлення їй строку на її прийняття, суд вимушений відмовити в задоволенні позовних вимог щодо прав на спадщину, оскільки такі права та можливість вимагати передачу та оформлення спадкового майна виникає у спадкоємців, які прийняли спадщину. Також суд зобов'язаний відмітити, що пред'явлення позовних вимог до відповідача [PERSON] є безпідставним з тих причин, що він спадщину не прийняв і на спадкове майно не може претендувати. У разі відмови в задоволенні позову, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судові витрати з відповідача не стягуються. З врахуванням викладеного,

Outcome: dismissed