Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

До Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов [PERSON] до Філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України», третя особа - комунальне підприємство «бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, про визнання площі квартири відповідно технічному паспорту, усунення перешкод у здійснення права на приватизацію, шляхом зобов'язання Філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» вчинити певні дії, стягнення судових витрат. Свої позовні вимоги, позивач обгрунтувала наступним. На балансі Одеського Державного Сільськогосподарського Іподрому перебуває будинок [ADDRESS]. Вона - позивач, зареєстрована в зазначеному будинку в квартирі [ADDRESS] та, на її думку, вона має право на приватизацію займаного житла. Для оформлення заяви на приватизацію квартири, позивач вказала, що вона повинна взяти на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення (Форма №1), а саме у Одеського Державного Сільськогосподарського Іподрому. За її заявою, 04 квітня 2013 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до зазначеного технічного паспорту № 056815, загальна площа квартири становить - 34,1 кв.м. та складається з двох житлових кімнат, житловою площею - 22,6 кв.м., підсобна площа - 11,5 кв.м. Посилаючись на витяг із домовой книги про склад сім'ї, позивач вказує, що квартира [ADDRESS] складається з кімнати, площею 18 кв.м., але загальна площа у витягу не зазначена. Посилаючись на Акт, складений Одеським державним сільськогосподарським Кооперативом Іподром від 13 травня 2009 року, позивач вказує, що квартира [ADDRESS] складається тільки з однієї кімнати плещею 18 кв.м., площа, шідсобних приміщень - кухні, коридору, прихожої, веранди в даному Акті не вказана. Позивач у позові зазначила, що звернувшись до начальника Одеського Державного Сільськогосподарського Іподрому, вона отримала довідку (виписку з будинкової Книги, про склад сім'ї та прописку) № 64 від 01.08.2013 року, у якій вказано, що [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS] та займає площу однієї житлової кімнати 18-ти кв.м., що, на думку позивачки, не відповідає дійсності та є порушенням діючого законодавства України. Позивач [PERSON] у позові вказала, що 29.05.2013 року вона подала заяву про надання їй довідки із зазначенням фактично займаної площі, де вона проживає, а саме [ADDRESS] та на її заяву було надано відповідь Філії «Одеський іподром» ДП «Конярство: України» № 74 від 01.08.2013 року, у якій було зазначено, що зайняті вами самовільні прибудови не числяться на балансі філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України». При цьому позивач посилається також на відповідь відповідача на запит судді Савинської І.О. Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2010 року № С-25 по справі 2-2566/2010, у якій зазначено, що на Одеському сільськогосподарському іподромі ведеться свій паспортний облік та технічні паспорти на житлові будови відсутні. Позивач вважає, що при відсутності інвентаризаційних матеріалів або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку, підприємство по обслуговуванню житла повинно відновлювати їх через бюро технічної інвентаризації. Уточнення необхідних для приватизації квартир (будинків) даних, шляхом обстеження, на думку позивача, можуть здійснювати підприємства, на які покладено обов'язки оформлення документів по приватизації державного житлового фонду, тобто Бюро Технічної Інвентаризації міста Одеси. На думку позивача, об'єктом права на приватизацію служить не лише квартира, а і її частина. Позивач вказує, що вона 07.11.2013 року зверталася з заявою до КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» з проханням надати роз'яснення чи виявлено під час інвентаризації квартири [ADDRESS], згідно з інвентаризаційною справою на вказаний будинок, самовільні побудови та чи належить включати до загальної площі приміщень площу нежитлових приміщень, а саме кухні, коридора, ванної кімнати, веранди. Посилаючись на відповідь на вищезазначену заяву, позивач вказала, що у відповіді КП «БТІ» ОМР вказано, що приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, веранди не належать до самочинних побудов, тому технічний паспорт від 01.04.2013 р. на вказану квартиру, було видано без зазначення наявності самочинних будівель. Після цього, позивач вказує, що вона звернулась з заявою до відповідача, але, як зазначає позивач, відповіді на цю заяву, вона не отримала, тоді звернулась до прокуратури, після чого отримала відповідь від відповідача. Враховуючи викладене, позивач просить визнати площу квартири [ADDRESS] відповідно технічному паспорту № 056815 від 04.04.2013р., в якому загальна площа квартири становить 34,1 кв.м., складається з двох житлових кімнат, житлова площа - 22,6 кв.м.. підсобна -11,5 кв.м. Усунути перешкоду у здійсненні права на приватизацію, шляхом зобов'язання Фїлії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» видати [PERSON] довідку (виписка з будинкової книги про склад сім'ї та прописку, тобто Форму №1) у відповідності з фактично займаною площею, де вона проживає, а саме за адресою [ADDRESS]. Стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та надала заперечення, у яких вказано наступне. З вказаним позовом відповідач не погоджується з таких підстав: Видати довідку позивачу на площу, яка самовільно прибудована позивачем до квартири [ADDRESS], неможливо, так як за документами філії позивачка займає лише кімнату, площею 18 кв.м., за яку позивачка і сплачує щомісячно комунальні платежі. Інші, самовільно прибудовані [PERSON] приміщення, в експлуатацію не здавались, а тому на балансі у Філії не знаходяться. Також відповідач зазначив, що виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення № 301 від 27.05.2004 р.: „Про заходи щодо здійснення комплексної реконструкції території, в межах Фонтанської дороги, 6,8 та частково на території Одеського державного сільськогосподарського іподрому», згідно якому територія, на якій знаходиться будинок, де мешкає позивач, підлягає реконструкції, з виселенням громадян, які мешкають у відомчих жилих будинках. Посилаючись на п.6 вказаного рішення, відповідачем зазначено, що заборонено ОМБТІ та РОН оформлення документів щодо відчуження будівель та споруд, які розташовані в межах реконструкції. У списку громадян, які підляють відселенню, є і позивач [PERSON]. У зв'язку з вказаним рішенням, неможлива приватизація квартир відомчого житлового фонду, що знаходяться по [ADDRESS] Також відповідач зазначив, що вимога позивача про визнання площі квартири [ADDRESS], відповідно технічного паспорту № 056815 від 04.04.2013 р. не ґрунтується на законі та не може бути задоволена судом, так як ніхто не ставить під сумнів факт самовільного будівництва з боку [PERSON] в зазначених у технічному паспорті, площах. Але складений Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомості, технічний паспорт на вказану квартиру з невідомих відповідачу підстав, не містить штампу про самовільно прибудовані приміщення. Відповідач вважає, що питання приватизації квартир у межах кварталу, який підлягає реконструкції, повинно відбуватися за участю органу, який заборонив відчуження відомчого житла, а саме - Виконавчого комітету Одеської міської ради. Виходячи з викладеного, відповідач просить в задоволенні позовної заяви [PERSON], повністю відмовити. Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що у вирішенні справи щодо задоволення позову, чи відмови у позові, вона посилається на розсуд суду, оскільки раніше по вказаній квартирі техпаспорт не виготовлявся, а тому третій особі важко вказати, було чи не було самовільно побудовано прибудови до квартири [ADDRESS] Оскільки раніше технічний паспорт Комунальним підприємством «БТІ» ОМР на вказану квартиру ніколи не виготовлявся, тому третя особа не може порівняти з виготовленим раніше технічним паспортом цієї квартири, а тому виготовлений технічний паспорт на квартиру в 2013 році не містить штампу про самовільно прибудовані приміщення до квартири та третя особа не може вказати було чи ні самовільно прибудовані приміщення до квартири [ADDRESS] Заслухавши думку представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч.1, 2 ст. 5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу, доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що позивачці, на підставі рішення Приморського виконкому райради №15 від 09 вересня 1966 року, було надано житлову площу у вигляді квартири [ADDRESS], яка складається з одної житлової кімнати, розміром 18 кв.м., на період роботи на зазначеній посаді конюха в Одеському державному сільськогосподарському іподромі, про що свідчить корінець посвідченні №3 від 05 травня 1988 року. За зазначеною адресою, [PERSON] зареєстрована. 04 квітня 2013 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» було виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS], згідно якого, загальна площа квартири становить - 34,1 кв.м. та складається з двох житлових кімнат, одна з яких житловою площею - 12,,9 кв.м., друга - 9,7 кв.м.; підсобна площа: кужня, площею 6,8 кв.м., та коридор - 4.7 кв.м.(а.с.10-12). Тобто, згідно технічного паспорту, на який посилається позивач, квартира позивача, складається з чотирьох окремих приміщень: двох жилих кімнат і двох підсобниих приміщень.. Згідно наданої позивачем ксерокопії Акту, складеного та підписаного рядом осіб, від 13 травня 2009 року, квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі будинку, огороженого дерев'яною огорожею, складається тільки з однієї кімнати плещею 18 кв.м. і чотирьох підсобних приміщень: кухні, коридору, прихожої, веранди. (а.с.13) Тобто, згідно Акту, на який посилається позивач, квартира позивача, складається з п'яти окремих приміщень. Отже, відповідно до технічного паспорту, на який посилається позивач, квартира позивача, складається з чотирьох окремих приміщень, а, згідно Акту, на який також посилається позивач, квартира позивача, складається з п'яти окремих приміщень. Тобто, виявлено суттєві протиріччя у документах, на які посилається позивач, на підтвердження своїх позовних вимог. Згідно Довідки (витягу із домової книги про склад сім'ї) № 64 від 01.08.2013 року, квартира [ADDRESS] складається з кімнати, площею 18 кв.м..(а.с.14). 29.05.2013 року позивач звернулась з Заявою до директора Одеського Державного Сільськогосподарського Іподрому, щоб їй видали довідку №1, згідно якої житлова площа складає - 34,1 кв.м. (а.с.15). Відповідно до відповіді на вказану заяву від 01.08.2013 року, № 64, вказано, що [PERSON]проживає за адресою: [ADDRESS] та займає площу кімнати 18-ти кв.м., за яку вона і здійснює щомісячно оплату. Зайняті нею самовільні прибудови не рахуються на балансі Філіалу «Одеського іподрому» ДП «Конярство України». (а.с.16). 07.11.2013 року позивач звернулася з заявою до КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» щодо надання їй роз'яснення чи виявлено під час інвентаризації квартири [ADDRESS], згідно з інвентаризаційною справою на вказаний будинок, самовільні побудови та чи належить включати до загальної площі приміщень площу нежитлових приміщень, а саме кухні, коридора, ванної кімнати, веранди.(а.с.18). Згідно відповіді від 07.11.2013 року, КП «БТІ» ОМР на вищезазначену заяву, зазначено, що встановити чи приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, веранди належать до самочинних побудов, неможливо, оскільки попередніх матеріалів технічної інвентаризації немає, тому технічний паспорт від 01.04.2013 р. на вказану квартиру, було видано без зазначення наявності самочинних будівель.(а.с.19). Суд критично відноситься до вказаної відповіді третьої особи, оскільки в ній зазначені підсобні приміщення кухні, коридору, ванної кімнати, веранди, а всього чотири підсобних приміщень, не враховуючи кімнати, тоді як відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 04 квітня 2013 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», квартира складається з двох підсобних приміщень: кухні, площею 6,8 кв.м., та коридору - 4.7 кв.м..(а.с.10-12). Тобто, згідно технічного паспорту, на який посилається позивач, квартира позивача, складається з двох підсобних приміщень: кухні та коридору, а згідно відповіді від 07.11.2013 року, в квартирі позивача чотири підсобних приміщення: кухня, коридор, ванна кімната та веранда. Згідно відповіді керівника філії «Одеський іподром» ДП «Конярство України» від 11.12.2013 року, на запит позивачки [PERSON], самовільні прибудови до будинку [ADDRESS], які вона займає, не можуть бути включені до складу загальної площі квартири, так як вони не знаходяться на балансі Одеської філії ДП «Конярство України». Підстави для введення до експлуатації самовільної прибудови відсутні, оскільки ніякі дозволи нею не надані. Відповідь на те саме питання надавалась їй раніше, листом за №74.(а.с.24). Відповідно до рішення №301 від 27.05.2004 року Виконавчого комітету Одеської міської ради, вирішено реконструювати території в межах Фонтанської дороги, №6 та №?8 в м.Одесі.(а.с.38). Згідно Додатку до вказаного рішення №301 від 27.05.2004 року, [PERSON], [INFO], включена до списку громадян, які підлягають відселенню, у зв'язку з реконструкцією кварталу, в межах [ADDRESS].(а.с.39). Відповідно до відповіді директора Одеського державного сільськогосподарського іподрому від 29.03.2010 року, на запит судді Савинської І.О. Малиновського районного суду м. Одеси, на Одеському сільськогосподарському іподромі ведеться свій паспортний облік та технічні паспорти на житлові будови відсутні. Вказані житлові будівлі підлягають зносу, згідно рішення міськвиконкому.(а.с.17). Як встановлено рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 27 жовтня 2011року по справі №2-303-11, за позовом [PERSON] до Одеського державного сільськогосподарського іподрому про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди, яким в задоволенні позовних вимог, було позивачу відмовлено, станом на час розгляду справи, житлові будинки, що розташовані на території - Одеського державного сільськогосподарського іподрому, є державною власністю та знаходяться на балансі організації. Тим же рішенням суду по справі №2-303-11, було встановлено, Що за Розпорядженням директора Одеського державного сільськогосподарського іподрому від 27.05.2002 року, [PERSON], що проживає в квартирі [ADDRESS], площею 18 кв.м., яка розташована на другому поверсі двоповерхової будівлі, було надано квартиру [ADDRESS], площею 18,0кв.м., яка розташована в одноповерховій будівлі, що звільнилась на той момент, - замість зайнятої квартири [ADDRESS]. В процесі розгляду справи №2-303-11, суд встановив, що згідно даного розпорядження, [PERSON] добровільно виселилась з квартири [ADDRESS] у зв'язку із задоволенням її власної заяви щодо надання для проживання іншого, більш придатного для проживання житлового приміщення, та вселилась до квартири [ADDRESS] за вказаною адресою, вивезла власні речі. Пізніше, згідно розпорядження директора - Одеського державного сільськогосподарського іподрому від 28 червня 2002 року, з метою впорядкування обліку житлових приміщень та їх нумерації, житловому приміщенню, площею 18 кв.м., розташованому в одноповерховій будівлі (раніше квартира.[ADDRESS]), наданій для проживання [PERSON], було присвоєно - [ADDRESS]. Посилання сторони позивача на ті обставини, що квартира [ADDRESS], яка розташована в одноповерховій будівлі, була надана [PERSON] тимчасово - не знайшли своє підтвердження та спростовуються змістом заяви [PERSON] від 15 травня 2002 року та поясненнями позивача в суді. Отже, вказаним рішенням суду по справі №2-303-11, було встановлено, що площа, розташованої в одноповерховій будівлі (раніше квартира.[ADDRESS]), яка надана для проживання [PERSON], та якій було присвоєно - [ADDRESS], розміром - 18 кв.м. Зазначене рішення набрало законної сили. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що у користування чи у власність позивачу територія земельної ділянки для прибудови, не надавалась, дозвіл інспекції ДАБК в Одеській області на виконання будівельних робіт відсутній. Окрім того, реконструкція та будівництво в м. Одесі повинно здійснюватися, відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням громадських інтересів. Згідно до ст.100 ЖК України, переобладнання та перепланування приміщень у багатоквартирному житловому будинку (гуртожитку ) допускається лише з дозволу адміністрації, у якому знаходиться на балансі. Проте, такого дозволу, як встановлено в судовому засіданні, не було надано позивачу відповідачем. Отже, встановлено, що перепланування приміщення квартири [ADDRESS] є самочинним, оскільки здійснене в порушення п. 4 абз. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року (в редакції Постанови КМ N 5 (5-2009-п ) від 14.01.2009 року) без дозволу власника будинку ( гуртожитку ) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Відповідно до п. 19 "Примірного положення про гуртожитки", затвердженого Постановою Ради Міністрів України від 03.06.1986 року, мешканцям гуртожитку забороняється: провадити самовільно переобладнання й перепланування приміщень. Згідно із ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (реконструкція ) об'єкта повинна здійснюватись, відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил. Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без одержання дозволу відповідних рад згідно ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», або його перереєстрації, а також здійснення будівельних робіт не зазначених у дозволі є самочинним будівництвом . Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у п. 13 роз'яснено, що у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі і власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК. Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Пунктом 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року, визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що було самовільно проведено переобладнання та прибудову до кімнати [ADDRESS], без погодження з відповідачем. Отже, виходячи з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи та системного аналізу наведених норм права, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково. При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги і заперечення. Проте, позивач не надав суду доказів, що його право було порушено, в результаті протиправних дій відповідача, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє позивача можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково. При цьому суд зазначає, що на час звернення позивача до суду існує Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013р. і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2013 р. за № 612/23144. Відповідно до п.п.1.1. п.1 вказаного Порядку, встановлено процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт та механізм проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Таким чином, цей Порядок дозволяє позивачу, у разі надання необхідних документів, оформити право на самовільно побудовані приміщення. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить із того, що звернення до суду позивача викликано не порушенням його прав відповідачем, а з метою уникнення належного оформлення здійсненого будівництва у відповідності із встановленим законодавством Порядком прийняття в експлуатацію. Щодо позовних вимог відносно стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. В процесі розгляду даної цивільної справи, суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення відповідних базових вимог позивача, що, в свою чергу, обумовлює відсутність підстав для задоволення похідних вимог позивача щодо відшкодування за рахунок відповідача судового збору та витрат на правову допомогу. У зв'язку із висновком суду щодо відмови у задоволенні відповідного позову, стягнення понесених та документально підтверджених судових витрат позивача з відповідача, присудженню не підлягає.

Outcome: dismissed