Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

08.02.2021р. [PERSON] подала до Городоцького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , покликаючись на те, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 09.04.2019р. шлюб між нею та відповідачем розірвано. У шлюбі в них народилося троє дітей син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] .. З 2016р. вони з відповідачем разом не проживають, однак він щомісяця давав їй 8000 грн. на утримання дітей. Проте з липня 2020р. [PERSON] перестав давати кошти на утримання дітей, хоча продовжує з ними спілкуватися, часто бере їх до себе на вихідні дні, проте матеріально їх не забезпечує, мотивуючи тим, що не працює. Проте відповідач на сьогодні проживає у м. Львові в орендованій квартирі, яку оплачує, користується дорогим автомобілем іноземного виробництва, їздить на відпочинок, є фізично здоровим та працездатним, а відтак має можливість виплачувати їй аліменти. Вона на даний час не працевлаштована, шукає роботу, а утримання дітей вимагає значних матеріальних витрат. За матеріальною допомогою вона часто мусить звертатися до своєї матері. Донька [PERSON] має цукровий діабет, є інсулінозалежною, і хоча держава забезпечує їх ліками, однак цілий перелік супутніх засобів вона має купляти за власні кошти, що ще більше ставить її у скрутне матеріальне становище. Вона прикладає максимум зусиль для всебічного і гармонійного розвитку своїх дітей, хоче, щоб вони займалися спортом, танцями, духовно розвивалися. Вказувала, що оскільки дохід її колишнього чоловіка є нерегулярним та мінливим, відстежити його доходи в повному обсязі є неможливим, просить суд стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень, починаючи з часу звернення з даним позовом до суду. Просить також допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі. Як додатково пояснила позивачка, відповідач з червня 2020р. не працює, чим мотивує те, що не може давати їй кошти на утримання дітей. На відповідача зареєстровано два автомобілі який куплявся для неї за кошти її матері і особисто його, який на його замовлення привезли з-за кордону. Вона на даний момент не працює, отримує допомогу по безробіттю, відповідач фізично здоровий, інвалідності не має, проживає на орендованій квартирі, його дохід носить неофіційний характер. Представник позивача пояснила, що оскільки відповідач ніде офіційно не працює, недоцільним є стягнення з нього аліментів у частці від доходу. Позивачці одній важко утримувати троє дітей підліткового віку, оскільки вони потребують значних матеріальних затрат для їх усестороннього розвитку, а законодавством України обов`язок по утриманню дітей покладається в рівних частинах на обох батьків. Відповідач в судове засідання не з`явився, 09.03.2021р. на адресу суду надійшов його відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує проти стягнення з нього аліментів в сумі, про яку просить позивачка, оскільки з червня 2020р. він ніде не працює, а відтак не має змоги надавати грошову підтримку належним чином. Дані про оренду ним квартири, поїздки на відпочинок, наявність будівельних бригад є надуманими і дійсності не відповідають. Просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів у частці від доходу згідно положень ч.5 ст.183 СК України. Заслухавши думку позивачки та її представника, беручи до уваги викладені відповідачем пояснення у відзиві на позовну заяву, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони з 21.01.2006р. перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 09.04.2019р. (цивільна справа № 441/1002/18). Рішення набрало законної сили 10.05.2019р. (а.с.6). У шлюбі в сторін народилося троє дітей - син [PERSON] , [INFO] (а.с.7), дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8), та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9), які проживають разом з позивачкою в будинку [ADDRESS] (а.с.10). Згідно Витягу з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , 2011 р.н., № 7104/2903 остання хворіє цукровим діабетом, тип І (інсулінозалежний) (а.с.11). Станом на момент розгляду справи в суді зі слів позивача [PERSON] офіційно не працює, за станом здоровя не має протипоказань до фізичної роботи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей суд враховує їх вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), якому за станом здоров`я зі слів позивачки не протипоказана фізична праця, у якого з огляду на тимчасову відсутність роботи дохід носить нестабільний характер. Також суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з січня 2021р. встановлений у розмірі 2395 грн., для дітей віком до шести років встановлений у розмірі 1921 грн.. З огляду на наведене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 (шести тисяч) гривень щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.02.2021р. і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. При цьому суд не знаходить підстав для задоволення вимоги відповідача і визначення розміру аліментів у частці від доходу такого, оскільки, як зазначив сам [PERSON] , з червня 2020р. він ніде не працює і не має доходів, відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина, а позивач в судовому засіданні наполягає на стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч.1\~ст.192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням частково задоволених вимог позивача, яка згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. На підставі ст.ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved