Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON]\~товариство комерційний\~банк «Приватбанк»\~(далі\~ АТ\~КБ «Приватбанк») звернувся до суду з вищезазначеним позовом просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 44150094 від 20.11.2018 р., прийняте відповідачем, зобовязавши повторно розглянути заяву, прийняту 14.11.2018 р. за № 31159679, посилаючись на протиправність та незаконність такого рішення. В обґрунтування вимог зазначив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 1-471-МК від 24.09.2007 р., відповідно до умов якого надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами траншами кредиту, сукупна величина сальдо по яким не може перевищувати загальну суму кредиту в рамках кредитної угоди. Видача кожного траншу кредиту здійснюється на підставі підписаних сторонами договорів про видачу траншів на умовах, визначених в договорах про видачу траншів. На виконання даної кредитної угоди [PERSON] отримав від банку на підставі договору про видачу траншу № 1/471-МК/1 від 24.09.2007 р. кредитні кошти в сумі 100\~000,00 доларів США. 13.06.2008 р. на підставі договору про видачу траншу № 1/471-МК/2 отримав кошти в розмірі 10\~000,00 доларів США, а 09.09.2008 р. отримав на підставі договору про видачу траншу № 1/471-МК/3 кредит в сумі 4200,00 доларів США. Рішенням суду від 15.05.2014 р. стягнуто з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 185968,31 доларів США, вказане рішення боржником не виконане, перебуває в провадженні виконавчої служби. В межах розгляду вказаної справи судом було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В звязку з укладенням між [PERSON] та [PERSON] договору дарування вказаної квартири, рішенням суду від 02.03.2015 р. визнано вказаний договір дарування недійсним, а рішенням суду від 24.04.2017 р. застосовано реституцію до недійсного договору дарування квартири від 07.02.2012 р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], визнавши за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Спірною квартирою було забезпечено позов банку у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, рішенням суду за заявою банку визнано право власності за боржником, фактично належить [PERSON], проте не зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: згідно витягу з Державного реєстру, відомості про права власності на спірний обєкт нерухомого майна відсутні. 14.11.2018 р. представник банку звернувся до державного реєстратора з заявою пор державну реєстрацію прав та їх обтяжень, надав документ, що посвідчує особу паспорт громадянина України, довідку про присвоєння РНОКПП, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, рішення суду від 24.04.2017 р., довіреність. 20.11.2018 р. державним реєстратором прийнято рішення № 44150094 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127, оскільки заяву подано не уповноваженою особою. Вважають, що при прийнятті вказаного рішення державним реєстратором не зясовано зміст рішення суду, оскільки при здійсненні реєстраційної дії на підставі судового рішення заявником може бути й інша заінтересована особа, так як законодавством не встановлено обмежень для особи заявника. Ухваленими рішеннями судів позивача визнано заявником та заінтересованою особою стосовно спірного майна квартири [ADDRESS], оскільки саме за заявою банку визнано право власності за [PERSON], забезпечено позов про стягнення заборгованості, таким чином банк є належною особою, яка звернулась за проведенням реєстраційної дії. Право банку, як особи, в інтересах якої накладено арешт на дане нерухоме майно, визнано недійсними договір дарування, не відновлено скасуванням запису за [PERSON], адже в реєстрі не поновлено запис про право власності за [PERSON] Оскільки оскаржувана реєстраційна дія порушує заборону, встановлену ухвалою суду про накладення арешту, наявні підстави вважати, що рішення державного реєстратора є протиправним, тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 08 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в позов. Відповідач [PERSON] позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с. 63-70). В обґрунтування відзиву зазначено, що нею дійсно,\~як державним\~реєстратором,\~було розглянуто\~заяву про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~прийняту 14.11.2018\~року об\~10:29:52\~за реєстраційним\~номером 31159679,\~яку подала\~[PERSON],\~що діяла\~на підставі\~довіреності,\~серія і\~номер 7392-К-О,\~виданої 27.12.2016,\~видавник:\~Голова Правління\~ПАТ КБ\~"ПРИВАТБАНК"\~[PERSON],\~для проведення\~державної реєстрації\~права власності,\~форма власності:\~приватна,\~на квартиру,\~що розташований\~[ADDRESS],\~та документи,\~необхідні для\~проведення державної\~реєстрації прав.\~Так,\~для проведення\~державної реєстрації\~права власності\~на обєкт\~і нерухомого\~майна було\~подано:\~рішення Довгинцівського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 24.04.2017\~року,\~справа №\~211/5088/16-ц;\~додаткове рішення\~Довгинцівського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 25.04.2017\~року,\~справа №211/5088/16-ц;\~ухвалу Апеляційного\~суду Дніпропетровської\~області від\~12.09.2017\~року,\~справа №\~211/5088/16-ц.\~ В\~резолютивній частині\~рішення суду\~від 24.04.2017\~року,\~справа №211/5088/16-ц,\~зазначено:\~«Застосувати реституцію\~до недійсного\~договору дарування\~квартири від\~07.02.2012\~р.,\~укладеного між\~[PERSON] та\~[PERSON],\~визнавши за\~[PERSON] право\~власності на\~трикімнатну квартиру,\~розташовану на\~девятому поверсі\~девятиповерхового житлового\~будинку,\~загальною площею\~82,3\~кв.м.,\~житловою площею\~49,4\~кв.м.,\~що знаходиться\~за адресою:\~[ADDRESS].\~Враховуючи те,\~що відповідно\~до частини\~1\~статті 2\~Закону України\~в редакції\~від 28.08.2018\~року,\~що діяла\~станом на\~момент розгляду\~заяви,\~у разі\~подання документів\~для проведення\~державної реєстрації\~набуття,\~зміни або\~припинення права\~власності та\~інших речових\~прав заявником є власник,\~інший правонабувач,\~сторона правочину,\~у яких\~виникло речове\~право, або уповноважені ними особи, в\~зазначеному випадку\~заявником є\~[PERSON],\~за яким\~суд визнав\~право власності\~на квартиру.\~Однак із\~заявою про\~державну реєстрацію\~права власності\~на квартиру, яка розташована у [ADDRESS], звернувся не [PERSON], а уповноважена особа, яка\~діяла від\~імені ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~на підставі\~довіреності та\~не відноситься\~до кола\~осіб,\~яких Закон\~України визначає\~заявниками.\~В той\~же час,\~субєктом права\~власності на\~квартиру було\~зазначено [PERSON].\~За результатом\~розгляду вищезазначених\~документів,\~

Outcome: dismissed