Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що 28 вересня 2014 року помер її батько, [PERSON]. Крім неї, батько мав ще двох дітей від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON], які є відповідачами у справі. Останній рік життя батько важко хворів, а починаючи з травня місяця 2014 року не міг самостійно забезпечувати свою життєдіяльність та був у безпорадному стані. Крім неї, батько ніхто не доглядав, хоча відповідачам було відомо про стан здоровя батька. Крім того, похованням батька вона займалася особисто, хоча відповідач [PERSON] був присутній на похованні, матеріально участі не приймав. Після смерті батька відкрилася спадщина, спадкова справа заведена у Першій Краматорській Державній нотаріальній конторі. Відповідачі звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідачі, які мешкають у Казахстані, мали можливість надавати як матеріальну допомогу, так і здійснювати безпосередньо догляд за батьком та забезпечити безпечним місцем проживання батька. Окремо слід зауважити, що у травні 2014 року на території Краматорська Донецької області фактично велися бойові дії, проте відповідачі не виявили жодного бажання щодо переїзду батька у безпечні країну та надання йому повноцінного лікування. Позивачка самостійно займалась доглядом батька, його утриманням та оформлювала документи на виїзд батька до Франції для повноцінного та безпечного лікування, однак батько до виїзду не дожив. Позивачка вважає, що відповідачі повинні бути усунені від права на спадкування після смерті свого батька, оскільки вони залишили батька у безпорадному стані, у небезпеці та не надавали йому допомоги. У зв'язку з вищезазначеним, позивачка просила суд усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 28.09.2014 року. У судовому засіданні представник позивачки за довіреністю [PERSON] підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що спадкодавець важко хворів, не міг самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, що підтверджується медичною довідкою. Догляд за [PERSON] здійснювала виключно позивачка. Крім того, у цей період на території м.Краматорська фактично велися бойові дії. Відповідачі є мешканцями іншої держави та могли забрати батька до себе, оскільки є його рідними дітьми. Позивачка вживала заходів для вивезення батька на безпечну територію, навіть отримала запрошення з Франції, з якого видно, що подруга позивачки мала бажання та можливість надати притулок та лікування спадкодавцю. У телефонних розмовах позивачка повідомляла, що стан здоровя батька погіршився. Проте допомоги з боку відповідачів не було, тому є підстави для усунення їх від спадщини. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідачів адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та суду пояснила, що відповідачі з 1979 року мешкають у Казахстані, де знаходяться їх родини, робота та житло. Останнього разу відповідачі відвідували батька з 27.03.2014 року до 11.04.2014 року. Незважаючи на значну відстань між Краматорськом та Казахстаном, наявність регулярного звязку через телефон та інтернет, тривалість та важкість подорожі, відповідачі намагалися відвідувати батька хоча б один раз на рік, чого неможна сказати про позивачку, яка мешкала тривалий час в Португалії та приїхала до батька тільки після того, які він переслав їй 14 тисяч гривень на подорож, у квітні 2014 року. Померлий спадкодавець мав власне житло, у декількох банках мав депозитні вклади, мав готівкові гроші в розмірі півмільйона гривень. Дуже погано спадкодавець почував себе тільки за тиждень до смерті. А до того, він самостійно готував, купував продукти, влітку 2014 року тричі їздив з позивачкою до м.Донецька, знімав гроші з депозиту у «Промінвестбанку», 17.09.2014 року знімав 32000 грн. у «Дельта Банку», що підтверджується його заявкою. За спадкоємцем доглядала його рідна сестра, [PERSON], яка допомагала йому з домашнім господарством, супроводжувала до лікарні, доглядала останні дні, взагалі останні півроку знаходилася біля брата, їй доводилося регулярно приїздити з Донецька до Краматорська, так як позивачка практично не жила в Краматорську, а постійно кудись виїздила за гроші свого брата. Позивачка не повідомила відповідачів про смерть батька, вони дізналися про це через сайт «Одноклассники» від племінниці рідної сестри померлого. Відповідач [PERSON] своєчасно приїхав та був присутній на похованні. Відповідачка не мала можливості приїхати, бо 17 вересня отримала травму ноги, перебуваючи в Італії, отже з поважної причини. Позивачка особисто не намагалася вивезти батька з країни з метою його утримання або лікування. Зі слів сестри померлого, [PERSON], позивачка розповідала, що бажає розташувати батька у будинку для людей похилого віку, отже не збиралася піклуватися про спадкодавця. Але не зважаючи на наміри дітей, спадкодавець не бажав нікуди виїжджати, ні до Франції, ні до Казахстану. Таким чином, позивачка не довела, що померлий спадкодавець знаходився у безпорадному стані, так як поряд з ним була дочка та рідна сестра, що він потребував матеріальної допомоги та безпосередньо присутності відповідачів. Також позивачка не довела, що поведінка відповідачів має елементи умисного ухилення від надання допомоги, так як сама позивачка не повідомила відповідачів, що стан здоровя батька значно погіршився, внаслідок чого [PERSON] встиг тільки на поховання, а [PERSON] з поважної причини не змогла приїхати. Ні позивачка, ні рідна сестра померлого, ні особисто спадкодавець не зверталися до відповідачів за допомогою. Враховуючи, що відповідачі відвідували батька за півроку до смерті, знаходилися поряд з ним два тижні, можна стверджувати, що вони не ухилялися від спілкування з батьком. У задоволенні позову просила відмовити. Допитана у якості свідка позивачка [PERSON] суду пояснила, що її батько ображався на відповідачів, оскільки вони приїздили завжди зі своїми проблемами, та не цікавилися його життям. Він не бажав, щоб відповідачі знали, що у нього є кошти. Матеріальних проблем у батька не було. Він отримував пенсію, вона також висилала йому гроші. З батьком вона була у теплих стосунках. Останнього разу за життя батька, відповідачі приїхали до нього наприкінці березня-початку квітня 2014 року на два тижні. Не цікавилися, як жив батько весь час, розповідали тільки о своїх складностях. Про те, що батько тяжко хворий, відповідачі знали, оскільки батьку тільки зробили «хімію» і це було помітно. Усім було відомо, що батько тяжко хворий. Забрати батька відповідачі не пропонували. Чи звертався батько до відповідачів з проханням, щоб вони забрали його з Краматорська, їй не відомо. Вона приїхала до батька 6 квітня 2014 року. Протягом тижня вони мешкали разом з відповідачами та батьком. Вона вважає, що відповідачі поїхали від батька у звязку з тим, що у них були свої справи. Ніякої допомоги батьку відповідачі не надавали. Вона повністю здійснювала догляд за батьком до його смерті, придбавала ліки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він як дільничний лікар вів нагляд за [PERSON] з моменту діагностування його захворювання і до його смерті. [PERSON] хворів на тяжке онкологічне захворювання легенів. Захворювання виявили у грудні 2013 року. Спочатку [PERSON] міг самостійно відвідувати лікарню, де отримував лікування, а з початку травня 2014 року він практично перестав виходити з будинку. Він відвідував хворого вдома. Хвороба супроводжувалась втратою ваги, наростаючим больовим синдромом, задишкою і т.п. З серпня 2014 року хворому були призначені наркотичні анальгетики. При відвідуванні [PERSON] у хворого порушень мовлення не виявлялося, він був у свідомості, адекватно відповідав на питання. Останній раз він відвідував [PERSON] на початку вересня 2014 року. Враховуючи його діагноз, [PERSON] отримував симптоматичне лікування за місцем мешкання, тобто підтримуючу терапію до кінця життя. При відвідуванні, [PERSON] не висловлював бажання виїхати на лікування за кордон. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він був сусідом померлого [PERSON] [PERSON] хворів, за ним до смерті доглядала донька, яка приїхала приблизно у квітні 2014 року. Він бачився з померлим практично кожен день, донька його виводила або на вулицю, або на балкон. У розмовах [PERSON] не скаржився на догляд, настрій у нього був добрий, він був доглянутий, завжди чисто вдягнений. У розмовах він ніколи не висловлював намір поїхати з міста. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом померлого [PERSON], їх квартири знаходяться на одній площадці. Він перебував у дружніх стосунках з сусідом. З 2007 року по 2013 року він був головою ОСМД. Він не знав, що у [PERSON] є ще діти, які мешкають у Казахстані, він ніколи їх не бачив, за життя вони не приїздили. Із розмов з [PERSON] він знав, що у нього є сестра у Донецьку. Вона приїжджала до Краматорска дуже рідко. У 2013 році вона приїжджала на день-два дня, а також наприкінці березня-на початку квітня 2014 року. [PERSON] хворів на рак легенів. Приблизно у квітні 2014 року до нього приїхала донька від другого шлюбу, [PERSON], яка доглядала його до смерті, знаходилася постійно при ньому. Із розмов з сусідом, він дізнався, що його донька, [PERSON], перебувала на заробітках у Португалії та переказувала йому грошові кошти. Сусід радився з ним, у який банк ці кошти краще покласти. Він йому порадив покласти гроші або у Приватбанк або у Сбербанк. Сусід його не послухався, і усі кошти, які переказувала [PERSON] поклав в [PERSON] і в [PERSON]. У березні, квітні та травні 2014 року сусід пересувався самостійно, а потім його стан здоровя погіршився. Однак на скільки погіршився стан його здоровя, він не знає, оскільки він не заходив до сусідів додому. Коли він спілкувався з [PERSON] під час хвороби, він не висловлював бажання поїхати з міста за кордон. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки та померлого [PERSON], їх квартири знаходяться рядом. Приблизно у березні-квітні 2014 році [PERSON] важко захворів, різко схуд, почав кашляти. Було зрозуміло, що в нього онкологічне захворювання. Коли сусід перебував у лікарні, приїздила його сестра, яка була приблизно тиждень. Після того, як сусіда виписали з лікарні, він був сам. А потім приїхала його донька [PERSON], яка за ним доглядала. Більше ніхто до сусіда не приїздив. Про існування у [PERSON] інших дітей вона ніколи не знала, він ніколи про них нічого не говорив, не скаржився. На нестачу коштів або погане лікування він також не скаржився. Свідок [PERSON] суду пояснила, що у вересні 2014 року вона проходила стажування у [PERSON]. Приблизно у другій половині вересня 2014 року до Краматорського відділення банку приходив [PERSON] разом із своєю сестрою [PERSON], щоб оформити додаткову картку. Було видно, що він перебуває у поганому стані, кашляв, хрипів. Сестра постійно плакала. Вона розмовляла із сестрою [PERSON], яка їй розповіла, що у брата остання стадія раку, їм необхідно багато грошей на лікування. [PERSON] було встановлено ліміт на зняття готівки у 2500 грн. у банкоматі та 2500 грн. у касі банку. Вона могла зняти з картки тільки 2500 грн., а у касі зняти кошти не могла, оскільки це не її картка, а її брата. Тому на імя сестри відкрили другу картку, щоб вона могла знімати гроші і з банкомату, і у касі. [PERSON] дав згоду на відкриття другої картки, підписав необхідні документи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухав пояснення представників сторін, свідків, перевірив надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 28 вересня 2014 року помер [PERSON], який доводився позивачці [PERSON] та відповідачам [PERSON] та [PERSON] батьком, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами (а.с.6-8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді грошових внесків в ПАТ КБ «Актив-Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «ПроКредитБанк», ПАТ «Промінвестбанк» , ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.95). Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіту не залишив, і сторони по справі являються спадкоємцями першої черги за законом. Позивачка та відповідачі претендують на долю у спадковому майні після смерті [PERSON], про що подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини: позивачка 09.10.2014 року, відповідач [PERSON] 10.10.2014 року, відповідачка [PERSON] 09.01.2015 року (а.с.95). Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги на піклування. Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При цьому підлягає з'ясуванню судом і питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця і чи мав спадкоємець змогу її надавати Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Як вбачається з копії медичної довідки від 01.05.2014 року, за станом здоровя [PERSON] потребував стороннього догляду (а.с.9). З дослідженої у судовому засіданні медичної картки, наданої Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Краматорська», витяг з якої долучено до матеріалів справи, [PERSON] страждав на стенокардію, постінфарктний і атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу ІІІ ступеню, з грудня 2013 року в нього діагностовано метастатичний правосторонній плеврит із невиясненого первинного очагу (а.с. 111-130). Відповідно до протоколу засідання ВКК №106/1037/8 від 21.08.2014 року, з грудня 2013 року [PERSON] потребує стороннього догляду (а.с.122 зворотній бік). З 22.08.2014 року [PERSON] було рекомендовано застосування наркотичних лікарських засобів, що підтверджується висновками лікарської комісії від 22.08.2014 року та від 19.09.2014 року (а.с.124 зворотній бік, а.с.127). 28.09.2014 року [PERSON] помер (а.с.130). Враховуючи вищенаведені медичні документи та показання свідка [PERSON], стан здоровя [PERSON] з травня 2014 року внаслідок тяжкого онкологічного захворювання значно погіршився, він потребував постійного стороннього догляду. Показаннями свідків підтверджено, що з квітня 2014 року догляд за померлим [PERSON] здійснювала позивачка, а також періодично його рідна сестра. Позивачкою не заперечується, що відповідачі останній раз відвідували батька у квітні 2014 року. З показань свідків також вбачається, що померлий [PERSON] за життя не скаржився на незадовільний догляд, не виявляв бажання виїхати на лікування в іншу країну або до іншого міста. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що батько не перебував у скрутному матеріальному становищі, оскільки отримував пенсію та мав грошові кошти на рахунках у різних банках. Як вбачається з довідки, наданої УПФУ у м.Краматорську, [PERSON] отримував пенсію за віком у середньому розмірі 2572 грн. (а.с.80). Як вбачається з копії спадкової справи, [PERSON] мав грошові кошти на рахунках, відкритих у ПАТ КБ «Актив Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «ПроКредитБанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.95, 99-101). Разом з цим, показами свідків, допитаних у суді, не встановлено фактів про те, що позивачка або спадкодавець зверталися до відповідачів з проханням про надання спадкодавцю конкретного виду допомоги, зокрема, у вивезенні батька за кордон, однак вони вказаної допомоги не надали. Суд не бере до уваги доводи позивачки щодо необхідності лікування батька у Франції, оскільки медичних документів на підтвердження цієї обставини позивачкою не надано. Надане позивачкою у якості доказу запрошення суд не бере до уваги, оскільки цей документ не підтверджує необхідність виїзду спадкодавця до Франції на лікування, а тільки засвідчує можливість громадянки [PERSON], [PERSON], прийняти у себе спадкодавця на певний період (а.с.10-12). Інші відомості, які б свідчили про те, що спадкодавець, який вже отримував допомогу від позивачки, додатково потребував та просив про неї ще й відповідачів, які проживали окремо від нього, в іншій країні, та те, що останні, маючи змогу надати батьку допомогу, умисно ухилялися від її надання, позивачкою суду не надано. Отже, позивачкою відповідно до положень ст.ст.58,59 ЦПК України, не надано доказів того, що спадкодавець або вона сама зверталися до відповідачів за допомогою, та їй було відмовлено. Також позивачкою не доведено, що допомоги, яку спадкодавець отримував від неї, було недостатньо, і крім неї, спадкодавець потребував ще і допомоги з боку відповідачів. Суд також приймає до уваги той факт, що [PERSON] мав можливість за життя позбавити сина та доньку від першого шлюбу права на спадщину, склавши заповіт на будь-яку іншу особу, але цього не зробив. З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що позивачкою, усупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено, що допомоги, яку спадкодавець отримував від позивачки, було недостатньо, і крім неї, спадкодавець додатково потребував допомоги саме з боку відповідачів, а відповідачі мали достатні можливості її надати, проте умисно ухилялися від надання такої допомоги, а тому підстави, передбачені ст. 1224 ЦК України, відповідно до яких особу можна усунути від права на спадкування, відсутні, тобто відповідачів не можна визнати особами, які умисно ухилялись від надання допомоги та обов'язку утримувати спадкодавця. За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed