Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

У червні 2016 року позивачі звернулися до суду із позовом про визнання за кожним із них в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку розміром 1,05 га, що становить по 1/4 частині земельної ділянки площею 4,20 га., обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивачів, як для спадкоємців за законом після своєї матері та брата, отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Вказана земельна ділянка не зареєстрована у відповідному реєстрі. Позивачі у судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивачів [PERSON] просив розглядати справу за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що мати та брат позивачів прийняли у власність спадщину їх батька, а саме спірну земельну ділянку, про що їм видано нотаріусам відповідні свідоцтва. За життя мати та брат не зареєстрували свої частки у праві власності на земельну ділянку, тому просять суд визнати за ними відповідне право власності. Всі позивачі є спадкоємцями за законом, інших спадкоємців немає. Позивачі за спільною згодою вирішили розділити між собою спадщину у рівних частинах по 1/4 частині кожному. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності свого представника, щодо вирішення справи покладався на розсуд суду. Ураховуючи зазначене, суд, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності позивачів і представника відповідача. Вислухавши пояснення представника позивачів, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 02.01.2009 у с. Оболонь Семенівський район Полтавська область помер [PERSON] \~батько позивачів (а.с. 5-24). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 4,20 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №\~170182 від 08.11.2004 (а.с. 27). 11/12 частку вказаної земельної ділянки на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкував син [PERSON] та брат позивачів [PERSON] (а.с. 25), а 1/12 частку мати позивачів (дружина [PERSON]) [PERSON] (а.с. 26). 29.06.2013 у с. Тарасівка Семенівського району Полтавської області померла мати позивачів [PERSON] (а.с. 28). 29.06.2015 у с. Оболонь Семенівського району Полтавської області помер брат позивачів [PERSON] (а.с. 29). [PERSON] і [PERSON] не зареєстрували своє право власності на частки спірної земельної ділянки, яке виникло за правилами спадкування. Спадкове майно, на яке претендують позивачі, складається із земельної ділянки площею 4,20 га, що знаходиться на території Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~державний акт на право приватної власності на землю серія ПЛ №170182 від 08.11.2004, виданий на імя [PERSON] (а.с. 27). Державний акт на іншу фізичну чи юридичну особу станом на 23.02.2016 не переоформлявся (а.с. 32). Нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки складає 131769,71 грн (а.с. 33). Листом від 26.02.2016 державного нотаріуса Семенівської державної нотаріальної контори Полтавської області позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] на вказану земельну ділянку у звязку із відсутністю належним чином оформленого документу, що підтверджував би право власності померлого на спадкове майно (а.с. 38). Листом від 14.06.2016 приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на вказану земельну ділянку у звязку із відсутністю належним чином оформленого документу, що підтверджував би право власності померлої на спадкове майно. Спадкова справа №\~172/2013 на майно померлої відкрита на підставі заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про прийняття спадщини (а.с.\~39). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст.\~1216, 1218,\~1220,\~1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). Отже, часом відкриття спадщини є 29.06.2013 день смерті матері позивачів [PERSON] та 29.06.2015 день смерті брата позивачів [PERSON]. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1223 ЦК\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях\~1261\~1265\~цього\~Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ст. 1258 ЦК). Позивачі, як дочки померлого спадкодавця [PERSON], віднесені законом до першої черги спадкоємців за законом (ст. 1261 ЦК), та як рідні сестри спадкодавця [PERSON] до другої черги спадкоємців за законом (ст.\~1262 ЦК) . Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК). Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК). Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини (п. "г" ч. 1ст. 81 ЗК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що право позивачів на отримання свідоцтв про право на спадщину за законом порушено з незалежних від позивачів, відповідача і нотаріуса обставин; суд робить висновок, що у звязку з неможливістю проведення державної реєстрації земельної ділянки у звязку зі смертю власників порушено право позивачів на отримання свідоцтва про право на спадщину. Відтак суд захищає цивільне право позивачів щодо отримання ними у власність спадщини їх матері та рідного брата; визнає за позивачами право власності в порядку спадкування за законом на відповідні частки земельної ділянки без зазначення їх площ (ч. 1 ст. 357 ЦК).

Outcome: dismissed