Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

06.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, яким в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 748\~374, 49 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що складається з трьох житлових кімнат загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 12.03.2008 року за реєстровим № 1230, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 12.03.2008 року за № 2749254, реєстраційний номер квартири 22268388 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020); визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) право власності на квартиру, що складається з трьох житлових кімнат загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Корольова академіка[ADDRESS], реєстраційний номер квартири 22268388; всі судові витрати по справі покласти на Відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що 12.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11313108000 згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 466\~115 гривень з розрахунку 12,4 % річних на строк до 12.03.2029 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 12.03.2008 року було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з трьох житлових кімнат загальною площею 64,8 кв.м., житловою 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою Одеська область. [ADDRESS]., що належать Іпотекодавцю на праві приватної власності. Позивач стверджує, що на теперішній час відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив розглянути справу у його відсутність, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. 16.03.2016 року представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив перенести слухання справи у зв'язку з його відрядженням до м. Ізмаїл, а також перебуванням [PERSON] за межами України, однак, жодних доказів поважності відсутності суду не надав. Крім того, 14.03.2016 року представником відповідача [PERSON] до суду було подано клопотання про проведення судової експертної оцінки вартості предмета іпотеки, яке останній просив розглянути у його відсутність. Однак, вказане клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи не було оплачене судовим збором, що є порушенням вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, у зв'язку з чим судом не розглядалось. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином. причини неявки суду не повідомила. Таким чином, враховуючи, що справа перебуває в провадженні суду вже більше 8 місяців, що є недопустимим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 12.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11313108000, згідно з умов якого Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив кредитний ліміт в межах 466\~115 гривень з розрахунку 12,4 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 12.03.2029 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту №11313108000 від 12.03.2008 року іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки від 12.03.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: квартиру, що складається з трьох житлових кімнат загальною площею 64,8 кв.м., житловою 38,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належать Іпотекодавцю на праві приватної власності. Предмет іпотеки є особистою приватною власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 12.03.2008 року за реєстровим № 1230, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 12.03.2008 року за № 2749254, реєстраційний номер квартири 22268388. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобовязань АКІБ «УкрСиббанк». 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу. Отже на підставі ст. 514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Позичальник [PERSON] зобов'язання за вказаним договором не виконала, що має своє відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого станом на 03.06.2015 року має заборгованість у сумі 748\~374, 49 гривень, з яких: Сума заборгованості за кредитом 628\~833, 39 гривень; Сума заборгованості за відсотками 91\~458, 42 гривень; Пеня - 26\~190, 25 гривень; Сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по тілу 479, 54 гривень; Сума за ставкою 3 % від простроченої заборгованості по відсотках 1413, 52 гривень. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Зазначене також передбачено Договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Так, відповідачу [PERSON] як іпотекодавцю було направлено Лист- вимогу від 12.06.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобовязання у тридцяти денний строк та вимога про добровільне звільнення приміщення, передачу ключів та документації. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суд звертає увагу на те, що позивачем ПАТ «Дельта Банк» було вжито усіх можливих та доступних заходів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. Крім того, судом враховуються положення договору іпотеки, укладеного між сторонами, пунктом 4.3. якого передбачено, що право визначення підстави та способу зверення стягнення належитть Іпотекодержателю, а пункт 4.4. передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Також вказаним договором передбачена можливість позасудового врегулювання спору, однак, сторони такою можливістю, обумовленою також статтею 36 Закону "Про іпотеку", не скористались іпосилання представника відповідача на такий порядок і відсутність окремого договору про задоволення вимог кредитора є недоречним. Частиною 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до частини 3 вказаної статті Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Крім того, слід зазначити, що, укладаючи договір іпотеки, [PERSON] у пункті 1.4 підтвердив, що права третіх осіб, зокрема, дітей, даним договором не порушені. У зв'язку з чим є незрозумілим посилання представника відповідача на те, що двоє дітей іпотекодавця залишаться без житла внаслідок винесення рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням того, що позивач ПАТ «Дельта Банк» на підставі ч. 1 п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути суму судового збору у розмірі 3 654 гривень. Враховуючи викладене вище, та

Outcome: approved