Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

10 червня 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом він отримав у спадщину 95/200 часток житлового будинку, що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90, проте у вказаному свідоцтві до складу спадкового майна не було включено 1/2 частку земельної ділянки, на якій розташоване спадкове майно. В подальшому позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, на якій розташовано спадкове майно. Постановою нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, оскільки не було надано правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на спадкове майно. Також, позивач вказав, що на підставі договору дарування йому належить 105/200 часток житлового будинку, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90. Проте у вказаному договорі земельна ділянка також не була зазначена, оскільки вона не була зареєстрована дарувальником у встановленому законом порядку. Виходячи з вищевикладеного, позивач просив суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 17 червня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора було залучено Миколаївську міську раду. 19 жовтня 2016 року в судовому засіданні до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спора було залучено [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача просив суд прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів та у відповідності до вимог діючого законодавства. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, жодних заяв або заперечення не надав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши спадкову справу № 40/2015 після смерті [PERSON], яка померла 20.10.2015 року, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] померла 20.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 228838 /а.с.41/. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого остання на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] належну їй частку житлового будинку із відповідною часткою прилеглих будівель та споруд, що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90 /а.с.47/. Із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] звернувся [PERSON] /а.с. 55/. [PERSON] смерті [PERSON], позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 95/200 часток житлового будинку, із відповідною часткою прилеглих будівель та споруд, що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90 /а.с.101/. 27 травня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90. Постановою нотаріуса від 27.05.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, оскільки не було надано правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця на вказану частку земельної ділянки /а.с.13/. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.12.2011 року визнано право власності на земельну ділянку по вул. Великій Морській 90 в м.Миколаєві за [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину за кожним. Та визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] /а.с.14/. Так, згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди, до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Відповідно до пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, при відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом, неприйняттям ними спадщини, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким органом є міська рада, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON], крім позивача, із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом звернувся її син [PERSON] /а.с. 55/. Отже, належним відповідачем по справі є інший спадкоємець за законом - [PERSON] З огляду на те, що вищевказані позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, то позов задоволенню не підлягає. Також, в своїй позовній заяві позивач вказує, що йому на підставі договору дарування належить 105/200 часток житлового будинку, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90. Вищевказане підтверджується договором дарування від 14.11.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON], а він прийняв у дар 105/200 часток житлового будинку, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Велика Морська 90 /а.с.8/. Проте, у вказаному договорі дарування не зазначено про перехід права власності на земельну ділянку також не була зазначена. Власником 1/2 земельної ділянки по вул. Великій Морській 90 в м.Миколаєві, згідно рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.12.2011 року є [PERSON] Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, належним відповідачем стосовно вказаних вимог є попередній власник спірної земельної ділянки, а саме - [PERSON] Суд неодноразово у судовому засіданні роз'яснював позивачу право заявити вимоги до належних відповідачів. Однак, позивач вказаним правом не скористався, зазначивши, що у нього є вимоги лише до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради. Відповідно до ст. 33 ЦПК України, суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи. яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача, лише за клопотанням позивача. Оскільки такого клопотання не було заявлено позивачем, особи, які мають відповідати за позовом були залучені до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки заявлені до неналежного відповідача. При цьому суд враховує, що позивач не позбавлений можливості в подальшому звернутись із вказаним позовом до належних відповідачів. Понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed