Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У серпні 2021 року від представника позивача КП БМР «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача 12 170,99 грн. боргу за послуги постачання теплової енергії, 1 301,35 грн. заборгованість внаслідок інфляційних процесів, три відсотки річних в розмірі 490,04 грн., а також стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.11.2018 року по 01.07.2021 року рахується заборгованість за надані послуги в розмірі 12 170,99 грн. Боржнику було надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити борг протягом місяця. 11.08.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 23.09.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 29.11.2021 року від представника позивача Мартиненко Т.М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач 29.11.2021 року звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Особовий рахунок № [NUMBER] на користування послугами постачання теплової енергії, які надає КП БМР «Білоцерківтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] . Згідно з розрахунковим листом абонента [PERSON] , за особовим рахунком № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 12 170,99 грн., що утворилась за період з 01.11.2018 року по 01.07.2021 року. З метою досудового врегулювання спору, КП БМР «БЦТМ» на адресу [PERSON] надсилалась претензія з вимогою в добровільному порядку провести оплату заборгованості протягом місяця з дати одержання претензії. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (далі - Закон № 2189-VIII) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до правил частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України. За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що за вказаною вище адресою рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 12 170,99 грн., що утворилась в період з 01.11.2018 року по 01.07.2021 року. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 1 301,35 грн та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 490,04 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконувала обов`язків щодо оплати житлово-комунальних послуг, має заборгованість перед позивачем, а отже позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, статті 4 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 1 135 грн., іншу частину сплаченого судового збору повернути позивачу зі спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved