Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № б/н від 11 лютого 2011 року в розмірі 119670,94 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] 11 лютого 2011 року підписав заяву б/н, згідно з якою отримав кредит у розмірі 2500 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач надав [PERSON] кредит, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та вмежах кредитного ліміту. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього станом на 31 жовтня 2019 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 353694,32 гривень, з яких: 2012,37 грн. заборгованість за кредитом, 344531,95 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7150 грн. заборгованості за пенею. Враховуючи наведене, просив стягнути з відповідача заборгованість. Представник позивача 12 березня 2021 року подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за Договором №Б/Н від 11.02.2011 р., в розмірі 13221,38 грн. (2012,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 2012,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 3819,64 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 7389,37 грн. -заборгованість з пені), а також понесені Позивачем судові витрати. 29 жовтня 2020 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки «Умови і правил надання банківських послуг» та « Тарифи», які долучені представником позивача до позовної заяви, не містять підпису відповідача. В копії анкети-заяви б/н від 11 лютого 2011 року, що долучена до позовної заяви, відсутня інформація про надання кредитного ліміту і чи такий взагалі надавався, крім того відповідач в анкеті-заяві просить видати кредитну картку «Універсальна», проте в матеріалах справи відсутні докази,що відповідач отримав вказану кредитну картку у фактичне користування. Долучені до матеріалів справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг та тарифи банку викладені недержавною мовою та не містять підпису відповідача. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правил споживчого кредитування. Жодних із наданих позивачем доказів не містить підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу чи факту видачі відповідачу картки «Універсальна». Крім того, представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності. В обґрунтування заяви посилається на те, що відповідачу було відкрито кредитну картку № [NUMBER] від 11 лютого 2011 року з терміном дії до листопада 2014 року, а відтак строк позовної давності слід відраховувати з 01 грудня 2014 року, а представником позивача позов до суду подано в грудні 2019 року. 01 грудня 2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначив, що Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, є публічною офертою та містять умови та правила надання банку послуг його клієнту. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг розташованих на сайті банку, Тарифи банку разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Крім того відповідачем підписано «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», я якої чітко вбачається, що на момент отримання кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку в розмірі 2,5 % (30 % на рік),вказано розмір комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу, тощо. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»), тим самим відповідач визнав заборгованість за договором та погоджувався із умовами договору. Позивачем надано суду фото відповідача з карткою, що підтверджує отримання ним платіжної картки. Поняття строк дії кредитної картки та строк дії договору не є тотожними поняттями. Дія договору пролонгувалася кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначений на самій картці. Щодо застосування строку позовної давності представник позивача зазначає, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором був збільшений до 50 років. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Представник позивача вважає, що обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем не пропущено. 03 грудня 2020 року представник відповідача подав заперечення на відзив, в якому зазначає, що строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі, який має бути підписаний сторонами. Пункт 1.1.7.31 Умов договору, згідно якого збільшено строк позовної давності до 50 років, не підписано відповідачем. Підписана анкета-заява не містить домовленості щодо збільшення позовної давності до 50 років. Представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив посилається на правові позиції, закріплені в Постановах Верховного суду (справа №368/535/18-ц від 29.01.2020р. та інших, в яких зроблено висновок: При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 31 січня 2020 рооку позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху. 19 лютого 2020 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків у позовній заяві. Ухвалою від 25 лютого 2020 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник в судове заідання не з`явилися, представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено фактичні обставини справи. 11 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500 грн. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації./а.с. 11/ У заяві зазначено, що позичальник згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідачем 11.02.2011р. підписано довідку про умову кредитуваннія з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". Витяг з умов і Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом від 06.03.2010р., №СП-2010р.-256 викладено російської мовою. Підпису відповідача про ознайомлення саме з цими умовами під цимине має. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за Договором станом на 31 жовтня 2019 року становить 353694,32 гривень, з яких: 2012,37 грн. заборгованість за кредитом, 344531,95 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 7150 грн. заборгованості за пенею./а.с. 8-10/ Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] від 11 лютого 2011 року оформленої на [PERSON] : 11 лютого 2011 року кредитний ліміт 300,00 грн., 11 лютого 2011 кредитний ліміт 1500,00 грн., 25 травень 2011 року кредитний ліміт 1700,00 грн., 22 червня 2011 року кредитний ліміт 1900,00 грн., 22 липня 2011 року кредитний ліміт 2100 грн., 20 серпня 2011 року кредитний ліміт 2500,00 грн., 16 грудня 2013 кредитний ліміт 2020,00 грн., 06 листопада 2019 кредитний ліміт 0,00 грн. Згідно з довідкою, наданою АТ КБ «ПриватБанк» Дудку І.Г. надано кредитна картка номер № [NUMBER] ,дата відкриття 11 лютого 2011 року термін дії 11/14. /а.с. 69/ Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 633 ЦК України передбачає, що договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 610 ЦПК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання.. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Щодо заявленої представником відповідача про застосування строків позовної давності щодо стягнення суми боргу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності, відповідно до ст. 257 ЦК України, щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, згідно з ст. 261 ЦК України, а не закінченням строку дії договору, такого правового висновку дійшов ВС України у справі 6-14цс14 від 18.06.2014 р. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до наданої банком виписки по картковому рахунку і відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 11 лютого 2011 року відповідачем будь-які оплати припинені з 06 лютого 2013 року. Як встановлено з виписки з карткового рахунку, наданих Банком, момент, коли банк дізнався про порушення свого права щодо несвоєчасного повернення наданих кредитних коштів Відповідачем, настав 06 лютого 2013 року, коли відповідач останній раз здійснив сплату за кредитним договором № б/н від 11 лютого 2011 року. Анкета-заява позичальника не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не встановлено кінцевого терміну погашення кредиту, за таких обставин перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту, тобто 06.02.3013р., що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові КЦС ВС від 15.01.2021 № 494/366/19 (61-2084св20). Таким чином, визначений ст. 257 ЦК України, трирічний строк позовної давності за вимогами, що випливають з умов договору б/н від 11 лютого 2011 року,закінчився. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Франківського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, за період з 2013 року по 2019 рік Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» не зверталося до до Франківського районного суду м. Львова з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно з статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У заяві позичальника від 11 лютого 2011 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Разом з тим у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 1 липня 2015 року міститься висновок про те, що Умови, в яких установлено позовну давність тривалістю із збільшеним строком, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Відповідно до пункту 1.1.7.31 зазначених Умов і Правил строк позовної давності визначено у 50 років, що є порушенням вимог статті 259 ЦК України, що передбачає необхідність укладення у письмовій формі договору про збільшення позовної давності, про що зазначив ВС у Постанові від 09.06.2021р. у справі №357/4940/17-ц На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних доказів, які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 04 січня 2015 року у справі за № 6-1926 цс15. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Верховний Суд (постанова від 15.01.2021 року, справа № 494/366/19, провадження № 61-2084св20) вважає, що перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту. Зокрема у вказаній справі, судом було встановлено, що сторонами було погоджено правила користування платіжною карткою, відповідно до яких граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем не надано суду доказів, що між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір про збільшення позовної давності, а тому підлягає застосування загальний строк позовної давності у три роки, передбачений ст.257 ЦК України щодо заборгованості та спеціальний, передбачений частиною другою статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Суд відхиляє аргументи представника позивача, що відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, в яких збільшено позовну давність, а отже погодився на збільшення позовної давності, з огляду на те, що в анкеті заяві строку позовної давності не зазначено, не зазначено в якій редакції Умови та Правила надання послуг діяли на дату підписання анкети-заяви, підпису відповідача під Умовами та Правилами надання банківських послуг не має. За таких обставин, суд доходить до висновку, що строк позовної давності, передбачений чинним законодавством, позивачем пропущений, що є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з пропуском позовної давності. Таким чином, доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, не знайшли своє підтвердження, не є достовірними та обґрунтованими, не підтверджені письмовими доказами. На підставі викладеного, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором №б/н від 11.02.2011р. необхідно відмовити повністю за спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача.

Outcome: dismissed