Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в якому просить надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу малолітнього [PERSON] за межі України в країни ближнього та дальнього зарубіжжя [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька дитини [PERSON] у супроводі матері [PERSON] або її представника до досягнення дитиною повноліття. Крім того виїзд за кордон сприятиме розширенню світогляду дитини. Дитина кілька років займається футболом і в майбутньому команда планує неодноразові виїзди за кордон. Незважаючи на вищенаведене, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву у якій зазначив, що не заперечує щодо тимчасового виїзду малолітнього [PERSON], [INFO] без згоди та супроводу батька - [PERSON] у супроводі матері - [PERSON], під час відпустки матері, терміном до 90 календарних днів у 2016 році в країни Шенгенської зони із зазначенням цілі такої поїздки та з умовою повідомлення батька про час, місце та дату виїзду за межі України та повідомленням як мінімум за тиждень до такого виїзду, просив розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва Серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі є батьками [PERSON]. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 27 березня 2007 року. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлено законом. Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвеції "Про права людини", кожен має право вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням. Статтею 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 регламентує, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. У відповідності до ч. 4 п. 4 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.12.2004 р. № 1603 за наявності заперечень батьків або законних представників неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, паспорт/проїзний документ оформляється на підставі рішення суду. З матеріалів справи та з пояснень позивача вбачається, що вона ставить питання про отримання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька дитини - [PERSON], оскільки відповідач активної участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальну допомогу на утримання та розвиток дитини надає дуже рідко, безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, а тому немає можливості отримати згоди батька на дозвіл щодо тимчасового виїзду дитини за кордон. Також позивач пояснила, що дитина потребує оздоровлення на морі згідно копії довідки від 11.04.2015 року. Син займається у секції по футболу та приймає участь в іграх за дитячу команду ФК «Прайд», яка їздить на змагання до Польщі, що вбачається із заяви від 09.03.2016 року тренера [PERSON] (а.с.20) На думку суду, звернення [PERSON] до суду з даним позовом спрямоване на захист прав та інтересів дитини, відповідає бажанням дитини відпочивати, відвідувати та побачити інші країни світу. Оцінюючи зібрані по справі, докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дитини - [PERSON], суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проїзних документів на дитину: [PERSON], [INFO], без заяви про згоду на виготовлення проїзного документа батька дитини - [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон в країни ближнього і дальнього зарубіжжя [PERSON], [INFO] з матір'ю або уповноваженою нею особою за нотаріально посвідченою згодою, без згоди батька дитини - [PERSON] терміном 90 днів у 2016 році.

Outcome: partial