Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, за уточненою позовною від 23.01.2014 року просила застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: договору № 220554 від 14 червня 2013 року, укладеного між сторонами, шляхом стягнення з Приватного підприємства «Грандфінресурс» на свою користь 11 188,89 гривень, сплачених за вказаним договором, також просила стягнути з відповідача суму в розмірі 1 000,0 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що діяльність відповідача містить ознаки «пірамідальної схеми» і вводить споживачів в оману, укладення правочину з ним здійснено відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики, а тому відповідно до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» цей правочин є недійсним в силу закону (нікчемним), а отже відповідач має повернути позивачу ті кошти, що одержав внаслідок укладання цієї угоди. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'являвся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову суд має відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. « 14» червня 2013 року між [PERSON] та ПП «Грандфінресурс» укладено договір про надання послуг з метою отримання грошової позики у розмірі 250 000 грн. на умовах діяльності програми «Альянс Україна», за якою сплатила одноразовий комісійний внесок в сумі 8 750 грн. та щомісячні платежі на суму 3 827 грн. 78 коп. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 4.25 вказаного договору усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов'язані з ним, регламентуються договором, додатками до нього та чинним законодавством України. Сторони повністю розуміють значення та умови цього договору, його правові наслідки, те, що вказаний договір не носить характер фіктивного або удаваного правочину. Згідно зі статтею 1 укладеного між позивачем та відповідачем договору передбачено, що відповідач зобов'язався надати систему послуг, спрямованих на придбання учасником грошової суми, зазначеної в додатку 1 до договору, зокрема, формує реєстр учасників, проводить заходи щодо надання дозволу на придбання учасником вказаної грошової суми, організовує та проводить процедуру з надання цієї суми учаснику на умовах діяльності програми. Згідно до умов діяльності програми "Альянс Україна", послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування реєстрів учасників програми, метою яких є придбання товару. Відповідно до п. 4.8. ст. 4 договору, учасник заявив, що отримав усі пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору і додатків до нього, що засвідчує своїм підписом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема відповідно до п.7 ч.3 ст.19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому, в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна одночасна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність усіх вказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40 цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів під час розгляду цивільних справ. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом угоди сторін у цій справі, укладеної в рамках функціонування програми «Альянс Україна», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою набуття ним певної грошової суми. Відповідно до ст.2 договору ПП «Грандфінресурс» гарантує надання кожному учаснику права на отримання заявленої ним грошової суми за умови виконання ним всіх зобов'язань, передбачених договором. Передбачені договором умови дозволяють учаснику здійснювати оплату грошової суми, заявленої для придбання невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «чисті внески», зокрема відповідно до статті 1 додатку №2 до договору «Визначення термінів» «чистий внесок» - це частина загального платежу, за рахунок якої адміністратор здійснює оплату грошової суми, заявленої для придбання на умовах діяльності програми «Альянс Україна», та розмір якої визначається шляхом ділення відповідної грошової суми на кількість платежів, зазначених у додатку № 1 до договору та відповідає графіку платежів. Отже, договором передбачена щомісячна сплата споживачем грошової суми, заявленої для придбання, а не плата за можливість одержання прав на отримання цієї суми. Таким чином, за умовами програми «Альянс Україна» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує заявлену ним для придбання грошову суму з фонду реєстру, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників програми. За таких обставин твердження позивача про те, що діяльність ПП «Грандфінресурс» за укладеним договором є функціонуванням «пірамідальної схеми», суперечить змісту п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв'язку з відсутністю головних ознак «пірамідальної схеми» - безтоварності та сплати компенсації одному учаснику за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах, що має місце в цьому випадку, придбають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми полягає лише в часі одержання заявленої для придбання грошової суми, за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, для віднесення застосованої відповідачем схеми до «пірамідальної» необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ПП «Грандфінресурс» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Таким чином, твердження позивача про введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача є помилковим та таким, що не відповідає дійсності. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору [PERSON] отримала його примірник та додатки до договору, які містять умови діяльності програми «Альянс Україна». Відповідно до ст.4 договору з моменту підписання цього договору учасник заявляє, що отримав усі пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору і додатків до нього. Згідно п.1, 4 додатку № 2 до договору учаснику надається три дні для того, щоб він міг детально ознайомитися з ним та прийняти його умови чи відмовитись від участі в програмі. При цьому у разі розірвання учасником договору протягом трьох днів з дати його підписання учаснику повертається вся сума коштів, внесених ним на рахунок ПП «Грандфінресурс». Як вбачається з матеріалів справи, у вказаний триденний строк позивач із заявою про розірвання договору до відповідача не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами договору. Таким чином, твердження позивача про наявність обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях ПП «Грандфінресурс» під час укладення договору з позивачем є помилковим і не узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». З огляду на наведене, суд має відмовити у задоволенні позову [PERSON] до Приватного підприємства «Грандфінресурс» про застосування наслідків недійсності правочину та відшкодування моральної шкоди, судових витрат. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилом частини 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Outcome: dismissed