Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Чернівецька міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про звільнення земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва. Посилалася на те, що під час здійснення організаційних заходів, необхідних для проведення позапланової перевірки за адресою [ADDRESS] , Інспекцією ДАБК було встановлено, що власницею квартири [ADDRESS] зазначеного будинку [PERSON] самовільно зайнято земельні ділянки, площею 0,0014 га та 0,0083, що по [ADDRESS] , шляхом виконання будівельних робіт з прибудови до квартири [ADDRESS] . Згідно даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація декларативного характеру, яка б надавала право на виконання будівельних робіт по [ADDRESS] . 01.11.2019 року посадовими особами Інспекції було здійснено вихід на адресу за місцем розташування зазначеного об`єкту будівництва. Візуальним оглядом встановлено, що на об`єкті з головного фасаду будинку здійснено прибудову розмірами її фундаментів у плані 6,0 м*2,45 м та з боку заднього фасаду будинку проводяться будівельні роботи з влаштування прибудови, яка огороджена парканом з металевих листів, розмірами 10,75 м* 7,75 м. Про виявлене працівниками Інспекції було складено акт. [PERSON] неодноразово надсилались повідомлення за місцем проживання про проведення позапланової перевірки, проте остання за адресою [ADDRESS] відсутня. Таким чином, Інспекцією виявлено факт самовільного зайняття земельних ділянок відповідачем. Самовільно зайняті земельні ділянки належать до земель комунальної власності, вони перебувають у віданні Чернівецької міської ради. Враховуючи те, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку комунальної власності, яка являється прибудинковою територією будинку, що по [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0014 га зі сторони головного фасаду та орієнтовною площею 0,0083 га зі сторони заднього фасаду будинку, здійснює будівництво без будь-яких дозвільних документів та проектної документації, а тому здійснити перебудову неможливо. На підставі ст.376 ЦК України, ст.125,126 ЗК України просив звільнити за рахунок [PERSON] самовільно зайняті земельні ділянки, площею 0,0014 га зі сторони головного фасаду та орієнтовною площею 0,0083 га зі сторони заднього фасаду будинку [ADDRESS] , шляхом знесення самочинного будівництва прибудов до квартири [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] відзиву на позов подано не було. Ухвалою суду від 29.01.2020 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за місцем реєстрації в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Інспекції ДАБК у поданій до суду заяві позов підтримала, не заперечувала проти розгляду справи у її відсутності. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що відповідно до акту виходу на об`єкт будівництва: квартира [ADDRESS] , працівниками Інспекції ДАБК було виявлено, що на об`єкті з головного фасаду будинку здійснено прибудову розмірами її фундаментів у плані 6,0 м*2,45 м та з боку заднього фасаду будинку проводяться будівельні роботи з влаштування прибудови, яка огороджена парканом з металевих листів, розмірами 10,75 м* 7,75 м.(а.с.12-15). Актом обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] , складеного 14.11.2019 року, встановлено, що власником квартири [ADDRESS] [PERSON] з головного фасаду будинку здійснено прибудову, розмірами 6,0 м*2,45 м, чим самовільно захоплено земельну ділянку, орієнтовною площею 0,0014 га та з боку заднього фасаду будинку проводяться будівельні роботи з влаштування прибудови до вказаної квартири, яка огороджена парканом з металевих листів, розміром 10,75 м* 7,75 м, чим зайнято земельну ділянку, орієнтовною площею 0, 0083 га (а.с.27). Із дослідженої судом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.12.2019 року видно, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування /оренду/ або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно ст.83 Земельного Кодексу України, землі територіальних громад сіл, селищ, міст є комунальною власністю, до яких належать усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності та ст. ст. 10,16 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Положеннями ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, тобто оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування, юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності (абзац третій п.2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011р.). Згідно, визначеного статтею 123 Земельного кодексу України порядку одержання у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, особа звертається з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного Кодексу України, передають у власність або користування такі земельні ділянки. При цьому, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність у цієї особи даних документів є самовільним зайняттям земельної ділянки. Однак, як вбачається з матеріалів справи, Чернівецькою міською радою не приймалися рішення з приводу надання [PERSON] у власність чи в користування спірних земельних ділянок, площею 0,0014 га та орієнтовною площею 0,0083 га, що по [ADDRESS] . Згідно частини першої та другої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до частини третьої цієї статті право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно до частини четвертої вказаної статті, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Обставини щодо самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки шляхом зведення прибудов до квартири [ADDRESS] підтверджуються копіями досліджених судом актів, які складені Інспекцією ДАБК щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та які залишилися без належного реагування з боку відповідачки. Відповідач [PERSON] своїм правом заперечити вимоги позивача та надати докази на їх спростування не скористалася, доказів правомірності користування спірною земельною ділянкою та правомірності зведення прибудов, до суду не надала. Згідно ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам з приведення їх у придатний для користування стан включаючи знесення будинків, будівель і споруд, які здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа може звернутися до суду за захистом майнового свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Даючи оцінку аргументам, наведеним у позовній заяві, суд погоджується із ними та вважає їх доведеним. З урахуванням того, що спір між сторонами у добровільному порядку вирішено не було, а тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved