Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь про стягнення неправомірно отриманих бюджетних коштів у розмірі 12586,02 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 1921,00 грн.. В обґрунтування позивних вимог зазначено, що 21.01.2016 року [PERSON] звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради з заявою про призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Так, на підставі наявної на той момент інформації та наявністю законних підстав, відповідачу було призначено допомогу на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року у розмірі 1975,67 грн. щомісячно. При цьому, рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.11.2015 року № 726 було встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Зазначеним рішенням також було зобов`язано відповідача та дружину відповідача - [PERSON] виховувати малолітнього [PERSON] , піклуватися про його здоров`я, психічний стан, фізичний та духовних розвиток, готувати до самостійного життя. Рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 25.11.2015 року стало підставою для можливості отримання відповідачем допомоги. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року заяву відповідача та [PERSON] про усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , було задоволено. Рішення суду набрало законної сили. Про зазначене рішення суду відповідачем не було повідомлено, що суттєво впливає на право призначення державної допомоги. Так, 03.07.2019 року, 10.12.2019 року на адресу відповідача були направлені повідомлення про необхідність повернення бюджетних коштів. Проте жодних дій відповідачем вчинено не було. З метою забезпечення цільового принципу використання бюджетних коштів, ураховуючи неповернення відповідачем суми переплати у добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду з метою повернення коштів до бюджету в судовому порядку та просить стягнути з відповідача неправомірно отримані бюджетні кошти у розмірі 12586,02 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому останній просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви, посилаючись на наступні підстави. Відповідач зазначає на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки в додатках до позивної заяви мається додаток № 2 «Копія довідки обласного центру нарахування та здійснення соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації», який свідчить що позивач знав або міг дізнатися про утворення переплати коштів в сумі 12586,02 грн. ще 25.10.2016 року. Крім того, зазначає, що звинувачення стосовно не своєчасного повідомлення позивача про зміну статусу дитини є таким, що не відповідають дійсності з огляду на наступне. Так, у період з 30.03.2016 року по 10.10.2016 року відповідач неодноразово звертався до управління праці та соціального захисту населення, зокрема 18.05.2016 року про що свідчить написана ним заява про призначення допомоги при усиновленні дитини і ця заява є фактом для переоформлення допомоги і є доказом, що позивач був повідомлений про зміну статусу дитини. Разом з тим 18.05.2016 року копію зміненого свідоцтва про народження дитини від 18.05.2016 року було долучено до матеріалів особистою справи в зазначеній установі. При цьому зазначає, що зазначені позивачем повідомлення про необхідність повернення коштів його адресу не надходило, а також позивачем не додано жодного доказу про відправлення зазначених повідомлень. Тому просив прийняти викладені заперечення та відмовити у задоволені позову в повному обсязі. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій останній просив відмовити відповідачу у залученні поданих документів до відзиву та задовільнити позовну заяву в повному обсязі посилаючись на наступне. У поданій до Управління праці заяві від 21.01.2016 року безпосередньо визначено обов`язок заявника особисто повідомити Управління про наявність обставин, які можуть вплинути на призначення Допомоги. Крім того, відповідач взяв на себе обов`язок повідомити Управління про усиновлення дитини, що підтверджується його особистою розпискою, яка міститься на зворотній стороні заяви від 21.01.2016 року. Однак, усвідомлюючи свій обов`язок про повідомлення щодо наявності рішення суду про усиновлення дитини позивачу, відповідач проігнорував покладені на нього зобов`язання та не повідомив Управління про наявність рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року. Позивач звертає увагу на те що, він не був стороною у справі про усиновлення дитини та не міг у будь - якому випадку отримати копію зазначеного рішення від іншою особи, окрім самого відповідача. Позивач зазначає, що для того щоб припинити виплату будь - якого виду допомоги, необхідно виникнення підстави, передбаченої законодавством та її документальне підтвердження. Так, 21.04.2017 року служба у справах дітей по Немишлянському району Управління служб у справах дітей повідомила позивача про факт усиновлення відповідачем малолітнього [PERSON] , [INFO] . Тому, саме з цього моменту, коли відповідач мав документальне підтвердження факту усиновлення дитини відповідачем, позивач дізнався про порушення свого права. Посилання відповідача на довідку Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат допомог від 25.10.2016 року жодним чином не доводить факт того, що позивач був обізнаний про порушення свого права раніше. Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних допомог не призначає допомогу, а лише здійснює її нарахування та виплату. Розпорядженням позивача від 03.10.2016 року допомогу відповідачу було призупинено, оскільки виникло припущення, що на одну і ту саму дитину проводиться нарахування допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування та допомоги при усиновленні дитини. У зв`язку з чим, неодноразово на адресу відповідача було направлено виклики, на які він не відреагував, тому розпорядженням від 04.05.2017 року допомогу відповідачу було закрито. Крім того, зазначає, що посилання відповідача на те що останній неодноразово звертався до позивача з відповідними заявами є необґрунтованими у зв`язку з наступним. Так, дійсно 18.05.2016 року відповідач звернувся до позивача з заявою про призначення допомоги при усиновленні дитини. Однак у зв`язку з відсутністю у відповідача всього необхідного переліку документів про який йому було повідомлено спеціалістом на прийомі, він висловив прохання повернути йому подані ним документи та не призначати допомоги по цій заяві. Тобто заява від 18.05.2016 року вважається не поданою та не мала жодних юридичних наслідків. Тому посилання на те, що відповідач звернувся до позивача з іншою заявою про призначення іншого виду допомоги на дитину, і яку було повернуто відповідачу на його ж прохання, не може вважатися належним повідомленням про наявність судового рішення про усиновлення дитини. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 року закрито підготовче судове засідання по справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Присутній у судовому засіданні представник позивача Самойленко П.С. підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] присутній у судовому засіданні, заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись, в тому числі, на підстави викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши доводи учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволені позивних вимог виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на як вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 16 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування та відповідно до законодавства набули статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно з п. 25 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27 грудня 2001 року №1751 (далі Порядок), відповідно до статті 16 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування та відповідно до законодавства набули статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Пунктом 27 Порядку для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до подаються такі документи: заява опікуна чи піклувальника про призначення допомоги, яка складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копія рішення органу опіки та піклування або суду про встановлення опіки чи піклування над дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування; копія свідоцтва про народження дитини; довідка про реєстрацію місця проживання опікуна (піклувальника) та дитини. Відповідно до п. 28 Порядку, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається на дванадцять місяців. Питання про продовження виплати допомоги вирішується на підставі заяви та довідок про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує опікун чи піклувальник на дитину. Відповідно до п. 30 зазначеного Порядку, підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є: звільнення від виконання обов`язків опікуна чи піклувальника; працевлаштування або взяття шлюбу дитиною до досягнення нею 18-річного віку; усиновлення дитини, передача дитини батькам; досягнення дитиною 18-річного віку; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності, якщо вона записана матір`ю або батьком дитини; влаштування дитини на повне державне утримання. У разі виникнення обставин, внаслідок яких може бути припинена виплата зазначеної допомоги, її одержувачі, служба у справах дітей, виконавчий комітет сільської (селищної) ради або уповноважена особа, визначена виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення, які виплачують допомогу. Виплата допомоги припиняється за рішенням органу соціального захисту населення з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли відповідні обставини. Так, судом встановлено, що 21.01.2016 року [PERSON] звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради із заявою про призначення державної допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. До заяви відповідач надав розписку, якою зобов`язався при усиновлені дитини повідомити про даний факт та переоформити допомогу. В тексті заяви передбачено попередження про те, що наведені заявником відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги будуть перевірені згідно з чинним законодавством України, а також про обов`язок заявника в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги повідомити органи соціального захисту населення. Також заявника попереджено про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. Зазначену заяву відповідач особисто підписав 21.01.2016 року. Крім того, на даній заяві мається відомості про те що з переоформленням допомоги в січня 2017 року ознайомлен, про що мається також особистий підпис відповідача. Рішенням УПСЗН Фрунзенського районна про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 04.02.2016 року, [PERSON] , призначено допомога на дитину - [PERSON] , який знаходяться під опікою або піклуванням з 25.11.2015 року, за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року у розмірі 1975,67 грн. Як вбачається з довідки № 1729/1 від 01.07.2020 року, відповідач отримує допомогу на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням, в період з січня 2016 року по квітень 2016 року в розмірі 1975,67 грн., в період з травня 2016 року по жовтень 2016 року в розмірі 2097,67 грн. Загальна сума складає в розмірі 20488,70 грн. В матеріалах справи мається лист Начальника Служби у справах дітей по Немишлянському району від 21 квітня 2017 року, з якого вбачається, що [PERSON] , 24.07.2015 року перебував на контрольному обліку Служби як дитина, позбавлена батьківського піклування, що прибула з іншої території. Рішенням виконачого комітету Харківської міської ради від 25.11.2015 року № 726 над малолітнім було встановлено опіку та призначено опікунами [PERSON] та [PERSON] . Рушенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року малолітнього [PERSON] , [INFO] було усиновлено. Рішення суду про усиновлення дитини під опікою є документом, який підтверджує, що дитина перейшла до іншої форми сімейного виконання, яке є пріоритетним. Оскільки на законодавчому рівні заборонено подвійне влаштування дитини, окремого рішення про припинення опіки законодавством не передбачено, тобто рішення про встановлення опіки нівелюється рішенням щодо усиновлення цієї дитини. Відповідно до розпорядження від 04.05.2017 року, [PERSON] закрито н/с [NUMBER] з 01.05.2016 року та виставлено суму переплати. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року, усиновлено [PERSON] та [PERSON] малолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 12.04.2016 року. Про факт усиновлення відповідач [PERSON] Управління праці та соціального захисту населення Фрунзенського району своєчасно не повідомив. У зв`язку з чим виникла переплата державних коштів по допомозі на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням, що підтверджується повідомленням начальнику управління праці та соціального захисту населення Фрунзенського району про наявність переплати в сумі 12586,02 грн. з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року по о/рахунку № [NUMBER] в/ з № [NUMBER] [PERSON] . Так, на адресу відповідача позивачем надсилалось повідомлення №1349/4 від 02.07.2019 року про внесення на рахунок Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради суми переплати бюджетних коштів за період з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року в сумі 12586,02 грн. Проте, у вищевказані строки вимоги позивача відповідач не виконав, надміру виплачені кошти на рахунок Управління не сплатив. Відповідно до п. 49 Порядку, особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Крім того, згідно ч.1 ст. 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Таким, чином, враховуючи викладені обставини, оцінивши докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки переплата державних коштів по допомозі на дитину виникла саме з вини відповідача, який не повідомив про усиновлення, тобто про зміну статусу дитини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне прав правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц). Посилання позивача на те, що він дізнався про порушення свого права тільки 21.04.2017 року, коли служба у справах дітей по Немишлянському району служб у справах дітей повідомила про факт усиновлення, спростовуються наданим повідомленням від 25.10.2016 року № 1240 начальнику управління праці та соціального захисту населення Фрунзенського району про наявність переплати в сумі 12586,02 грн., в якому зазначено - з причини розпорядження УПСЗН. Переплата з 01.05.2016 року по 31.10.2016 року. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач міг і повинен був дізнатися про порушення свого права з часу направлення зазначеного повідомлення, тобто з 25.10.2016 року, а з даним позовом позивач звернувся лише 14.02.2020 року, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду з позовом щодо неправомірно отриманих бюджетних коштів, у розмірі 12586,02 грн. за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. За таких обставин, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, заслуговує на увагу та підлягає задоволенню, при цьому суд враховує, що позивачем спростовувались доводи відповідача, викладені у заяві щодо застосування строків позовної давності, проте аргументів щодо надання належних доказів які б спростовували цей факт або поважності причин пропуску строку не наведено. Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, то у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed