Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

04.11.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що вона є потерпілою від дорожньо-транспортної пригоди, яку скоїв відповідач, який за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, стягнуто на її користь в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 10330грн. Вирок суду набрав законної сили 24.12.2012 року, але відповідач не виконує рішення суд, спілкування припинив, відмовивши в грубій формі. Крім того, після винесення вироку позивачка понесла додаткові витрати на оперативне втручання та лікування на суму 1747 грн. та поїздки до м. Запоріжжя в 9 міську лікарню на суму 2000 грн., прохає стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3747 грн., моральної шкоди 10000 грн. Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області 02.04.2014 року провадження по даній справі в частині стягнення моральної шкоди закрито згідно заяви позивачки (а.с. 37). В судовому засіданні позивачка на позовних вимогах наполягає, прохає їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, заперечує проти його задоволення, суду пояснив, що задоволений цивільний позов не сплатив, так як не працював, тепер працевлаштувався і буде його погашати. Додатково пояснив, що дати проїзних документів в м. Запоріжжя не співпадають з датами придбання ліків та позивач не надала чеків на 400 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на особисту недоторканість. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 п. 8, 9 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Судом встановлено, що 14.06.2012 року близько 08 години 20 хвилин в м. Гуляйполе Запорізької області по вул. Ворошилова [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-21063 реєстраційний номер [NUMBER] в порушення п.10.1, 12.3, 12.4, 12.9 Правил дорожнього руху скоїв наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] внаслідок чого [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 244 від 10.08.2012 року спричинені: «закрита травма черевної порожнини у вигляді розриву брижейки сигмовидної кишки, що супроводжується внутрішньочеревною кровотечею, зачеревна гематома, закритий перелом кісток лівої гомілки. Закрита травма черевної порожнини кваліфікується як тяжке тілесну ушкодження, за ознакою небезпечності для життя. Зкриті переломи лівої кістки гомілки у [PERSON] не явилися небезпечними для життя ушкодженнями, однак потягли за собою тривалий розлад здоров'я на строк більше 21 дня і за цією ознакою кваліфікуются як середнього ступеня тяжкості», що підтверджується копією вироку Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 06.12.2012 року (а.с. 27). 06.12.2012 року вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області відповідача визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, згідно ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 330 грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. З 11.02.2013 по 01.03.2013р.р. позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні в 9 міській лікарні м.Запоріжжя з діагнозом: «несросшийся перелом с/3 б/берцовой кости левой голени со смещением фрагментов. Разгибательная контрактура лівого голеностопного сустава». 19.02.2013року їй була проведена операція: «костная аутопластика по Хахутову, остеосинтез левой голени по Изизарову», що підтверджується випискою з історії хороби № 468( а.с.9). В зв'язку з чим вона понесла витрати на лікування на суму 1341 грн., що підтверджуються фіскальними чеками (а.с.10-12). Витрати позивача на поїздки на таксі, пов`язані з лікуванням, до комунальної установи "Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9" склали 2000 грн., що підтверджується поясненнями позивача, довідкою ( а.с.13). Позивач має право відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України на відшкодування їй матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування та транспортування до медичних закладів, на суму 3347 грн., а також відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст.23 ЦК України на відшкодування моральної шкоди у виді фізичного болю та страждань, яких зазнала позивач як фізична особа у зв`язку із пошкодженням її здоров`я, яких остання зазнала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, і полягають вони в тому, що остання відчувала в цей період сильний фізичний біль в місцях перелому кісток, був порушений її нормальний сон, її нога перебувала у апараті Ілізарова, в зв`язку з чим вона відчувала незручності в побуті, повинна була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а відповідач, який є власником транспортного засобу відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, вина якого встановлена вироком суду, зобов`язаний відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, відшкодувати майнову та моральну шкоду, заподіяну позивачу внаслідок скоєного кримінального правопорушення. В решті позову відмовити в зв'язку з ненаданням доказів всіх понесених витрат на лікування та не приймає до уваги пояснення відповідача в судовому засіданні, що проїзних документів не співпадають з датами придбання ліків, поскільки вони спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦК України якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так як позивача відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору за подання позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 243,6 грн., то в зв`язку з задоволенням позову на суму 3347 грн., судовий збір в сумі 243,6 грн. відповідно до ч.3 ст.88 ЦК України стягується з відповідача в дохід держави. А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Outcome: approved