Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: [PERSON], відділ державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області, [PERSON], про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення суми 29 250 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 грудня 2012 року між нею та відповідачем укладено усний договір купівлі-продажу автомобіля марки OPEL OMEGA, р.н. [NUMBER], отримано від відповідача нотаріально посвідчене генеральне доручення на ім'я позивача на право управління та розпорядження даним автомобілем. За автомобіль [PERSON] сплатила [PERSON] 29 250 грн., що підтверджується розпискою про отримання відповідачем від позивача коштів за продаж автомобіля в сумі 29 250 грн. 10 січня 2014 року автомобіль в позивача вилучено працівниками ДАІ, оскільки на нього відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції накладено арешт по виконавчому провадженню відносно [PERSON], якому автомобіль належить на праві власності. Про вказану обставину відповідач не довів до відома позивача в момент продажу. Оскільки договір купівлі-продажу автомобіля укладено в усній формі й порушено порядок державної реєстрації автомобіля вказаний правочин є недійсним (нікчемний правочин). Тому до правовідносин позивача та відповідача може бути застосована норма ст.216 ЦК України, а саме: вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Тобто, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Позивач вимагає повернути йому сплачені відповідачу за автомобіль кошти в сумі 29 250 грн., оскільки усний договір купівлі-продажу автомобілю є недійсним, його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, на задоволенні вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.. Треті особи [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги. Вивчивши письмові докази, розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини: 15 грудня 2012 року позивач [PERSON], третя особа [PERSON] та відповідач [PERSON] досягли домовленості щодо купівлі-продажу автомобіля марки OPEL "OMEGA" (тип легковий седан - В, номер шасі [NUMBER], білого кольору, 1990 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований РЕВ 10-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, свідоцтво про реєстрацію ТЗ Серії [NUMBER], виданий РЕВ 10-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 01 листопада 2007 року). Відповідачем було видане нотаріально посвідчене доручення на ім'я [PERSON] та [PERSON] на право управління та розпорядження даним автомобілем. Позивачем за автомобіль передано кошти відповідачу в розмірі 29 250 грн., про що останнім складено розписку. За такого сторони вважали, що уклали договір купівлі-продажу. Проте з такими доводами суд не може погодитися. Так, згідно з положеннями ст.638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. За діючим законодавством угоди купівлі-продажу транспортних засобів мають здійснюватися у відповідності до вимог Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів). Відповідно до пунктів 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Відповідно до пунктів 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів до документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів в тому числі відносяться договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Факт придбання автомобіля на підставі зазначеного правочину повинен бути належним чином зареєстрований в підрозділах ДАІ з обов'зковим пред'явленням свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Отже, договір купівлі-продажу автомобілю обов'язково повинен мати письмову форму та підлягає обов'язковій державної реєстрації в підрозділах ДАІ. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладені договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся. Відповідно до частини 3 статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, тобто не передбачається перехід права власності на об'єкт, що відчужується, а лише представництво. За договором купівлі-продажу (ст. 665 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, тобто відбувається оформлення переходу права власності. При передачі права користування та розпорядження транспортним засобом фізичною особою-власником транспортного засобу (довірителем) на підставі довіреності іншій особі, право власності на транспортний засіб залишається незмінним, тобто не здійснюється відчуження майна і право розпорядження власністю (транспортним засобом) залишається за довірителем-власником. Згідно зі ст.ст.238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно довіреності від 15 грудня 2012 року до позивача [PERSON] не перейшло право власності на автомобіль від [PERSON], оскільки, видачу довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль. Отже, позивачем не надано документів, які б підтверджували правомірність придбання позивачем у відповідача транспортного засобу, наведених у постанові КМУ № 1388, а надана ним розписка до таких не відноситься. Враховуючи викладене, суд не має підстав вважати укладеним договір купівлі-продажу від 15 грудня 2012 року. Як наслідок, відсутні будь-які підстави для того, аби вважати його недійсним й застосувати норми ст.216 ЦК України щодо наслідків недійсності нікчемного правочину.

Outcome: dismissed