Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

24 жовтня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила: визнати об`єкт житлової нерухомості (квартира [ADDRESS] , що належить [PERSON] , індивідуальним (садибним) житловим будинком - садибою у складі: частина житлового будинку (загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 22,1 кв.м.) у складі приміщень: кухня № 2 площею 10,1 кв.м, кімната № 3 площею 15,2 кв.м, кімната № 4 площею 6,9 кв.м, сіни № II площею 9,3 кв.м, сарай «В», вбиральня «Г», хвіртка та огорожа, що розміщені на земельній ділянці площею 524 кв.м.; визнати за [PERSON] право власності на окремий об`єкт нерухомого майна - індивідуальний (садибний) житловий будинок, загальною площею 41,5 кв.м, житловою площею 22,1 кв.м., у складі приміщень кухні № 2 площею 10,1 кв.м, кімнати № 3 площею 15,2 кв.м, кімнати № 4 площею 6,9 кв.м, сіней № II площею 9,3 кв.м, та сарай «В», вбиральня «Г», хвіртку і огорожу та стягнути з відповідачів судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору від 09.11.2018 року. Окрім даної квартири, в житловому будинку знаходяться ще дві квартири, в яких проживають [PERSON] та [PERSON] .. Дані квартири мають також окремі входи та автономні системи життєзабезпечення. На сьогоднішній день вона має намір виділити в окремий об`єкт нерухомого майна належну на праві приватної власності частину житлового будинку та приватизувати земельну ділянку, що знаходиться у фактичному користуванні та необхідна для обслуговування частини житлового будинку, але не може цього зробити, оскільки будинок юридично має статус багатоквартирного, хоча фактично є індивідуальним (садибним) житловим будинком - садибою, що належить трьом співвласникам. З метою вирішення даного питання в позасудовому порядку 16 травня 2019 року звернулася до виконавчого комітету Полтавської міської ради. 21 червня 2019 року отримала відповідь, що за інформацією Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру, в управлінні відсутні документи, в тому числі рішення про закріплення земельної ділянки за будинком [ADDRESS] не перебуває на балансі КП «ЖЕО №2». 23 липня 2019 року звернулася до виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради з проханням змінити статус будинку [ADDRESS] з багатоквартирного житлового будинку в індивідуальний (садибний) житловий будинок садибу, однак їй було відмовлено та роз`яснено, що для подальшого розгляду по суті звернення про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд необхідно всім власникам квартир прибути на особистий прийом, маючи при собі правовстановлюючі документи на квартири. Позивачем було надіслано окремо для кожного відповідача лист з пропозицією в позасудовому порядку звернутися до виконавчого комітету Шевченківської районної в місті Полтаві ради з відповідною заявою про переведення багатоквартирного будинку в індивідуальний (садибний) житловий будинок - садибу, що надасть в майбутньому всім можливість виділити в окремий об`єкт нерухомого майна належні кожному квартири та приватизувати земельні ділянки. [PERSON] листа не отримала. [PERSON] листа отримала але ніякої відповіді не надіслала. Тому була змушена звернутись до суду. Ухвалою від 12 листопада 2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою від 27 липня 2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача - адвоката Нестеренко Н.М. позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, направила заяву про визнання позову. Відповідач [PERSON] , яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Представник виконавчого комітету\~Шевченківської районної\~у м.Полтаві\~ради в судове засідання не з`явився, направив пояснення, в яких просив у задоволенні позову відмовити та проводити розгляд справи у його відсутність. Зазначав, що надані позивачем документи не можуть слугувати як належний доказ того, що земельна ділянка розташована по [ADDRESS] , площею 524 м. кв. перебуває у користуванні позивача, а лише є підтвердженням факту самовільного використання [PERSON] даної земельної ділянки. Садиба (домоволодіння), як об`єкт права власності, може виникнути виключно лише після надання відповідним органом місцевого самоврядування у власність (користування) громадянам земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в тому числі під вже існуючий житловий будинок. Висновок експерта судового експерта Федорова Д.Ф. № 14 вважає неналежним, недопустимим і недостовірним доказом, оскільки експерту, як особі, яка має спеціальні знання та відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень, при складанні вказаного висновку було добре відомо, що вирішувати питання щодо технічної можливості виділу самостійний об`єкті нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] можливо виключно за умови перебування її у спільній частковій власності. Позивачем [PERSON] направлено заперечення на пояснення третьої особи, де зазначено, що першою позовною вимогою є прохання змінити статус належної їй нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] на індивідуальний (садибний) житловий будинок-садибу. В позасудовому порядку із власниками двох інших квартири вирішити це питання не вдалося. Лише після задоволення такої вимоги вона матиме змогу звернутись до виконавчого комітету\~Шевченківської районної\~у м.Полтаві\~ради із клопотання про надання безоплатно у власність (користування) земельної ділянки площею 524 м.кв. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи,\~\~ проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. На підставі ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 77\~ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78\~ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України\~передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору від 09 листопада 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Мудрою А.М. 09.11.2018 року ( а.с.10-11). Як вбачається із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вказана квартира загальною площею 41, 5 кв.м., житлова площа 22,1 кв.м., складається із: кімната жила (4) 6,90 кв.м., кімната жила (3) 15,2 кв.м., кухня (2) 10,1 кв.м., сіни (II) 9,3 кв.м., вбиральня Г, сарай В ( а.с. 12-13). Квартира [ADDRESS] знята з балансу «Житлово-експлуатаційна організація № 4» на підставі звернень громадян, технічних паспортів та свідоцтв про право власності на квартири, що вбачається із наказу управління житлово-копунального господарства № 125 від 22.05.2008р. ( а.с.17). Як зазначає позивач, в житловому будинку [ADDRESS] знаходяться ще дві квартири, в яких проживають [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) та [PERSON] (квартира [ADDRESS] ). Разом із тим жодних документів про належність [PERSON] та [PERSON] квартир [INFO] та [ADDRESS] позивачем не надано, клопотань про витребування таких доказів також не надходило. За інформацією Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру, в управлінні відсутні документи, в тому числі рішення про закріплення земельної ділянки за будинком [ADDRESS] , лист управління житлово-копунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради від 21.06.2019 року (а.с.20). Квартира [ADDRESS] не перебуває на балансі КП «ЖЕО №2», лист від 17.05.2019 року ( а.с.21). 23 липня 2019 року [PERSON] звернулася до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради з проханням змінити статус будинку [ADDRESS] з багатоквартирного житлового будинку в індивідуальний (садибний) житловий будинок садибу ( а.с.32). Листом від 29.07.2019р. позивачу повідомлено, що зміна правового статусу багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] , є можливою лише шляхом надання органом місцевого самоврядування всім власникам квартир в будинку, відповідно до положень статей 118, 121 Земельного кодексу України, земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за даною адресою. Шевченківській районній у м.Полтаві раді відповідні повноваження надано. Для подальшого розгляду по суті звернення щодо зміни статусу багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS] з багатоквартирного житлового будинку в індивідуальний (садибний) житловий будинок - садибу, шляхом прийняття Шевченківською районною у м.Полтаві радою рішення про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , необхідно всім власникам квартир прибути на особистий прийом, маючи при собі правовстановлюючі документи на квартири ( а.с.33). Суду також надані копії листів позивача адресовані [PERSON] та [PERSON] з пропозицією звернутись до виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради з відповідною заявою про переведення багатоквартирного будинку в індивідуальний (садибний) житловий будинок садибу (а.с.34, 35). Вказаного листа [PERSON] отримала 01.08.2020 року, лист адресований [PERSON] повернувся за закінченням строку зберігання ( а.с.36, 37). Таким чином\~суд приходить\~до висновку,\~що позивачем\~у відповідності\~до ЗаконівУкраїни\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні»,\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 25.12.2015\~№ 1127\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 25.05.2011\~№ 559\~«Про містобудівний\~кадастр» не\~вирішено питання\~щодо зміну\~статус квартири\~на \~індивідуальний житловий\~будинок з\~присвоєння окремої\~поштової адреси. На замовлення [PERSON] судовим експертом [PERSON] надано висновок № 14 від 02 квітня 2019 року ( а.с.39-57). Згідно даного висновку, на підставі проведеного аналізу, експерт дійшов таких висновків: 1.Об`єкт житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (квартира [ADDRESS] ) за своїми технічними параметрами відповідає нормативному визначенню індивідуальний (садибний) житловий будинок - садиба. 2.\~На земельній ділянці, яка примикає до частини житлового будинку (квартири [ADDRESS] - розміщені господарські будівлі і споруди, що знаходяться у фактичному користуванні мешканців квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , по межі земельної ділянки наявні тверді межові знаки - сталевий паркан. Для обслуговування частини житлового будинку (квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] - технічно необхідною є земельна ділянка площею 524 кв.м. - розміри та конфігурація якої відповідають фактичному користуванню і наведені у додатку 2. 3. Частина житлового будинку (квартира [ADDRESS] - є планувально ізольованою частиною, яка має окремий виїзд на вулицю [PERSON] , частина житлового будинку (квартира [ADDRESS] ) має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого проживання. Виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна частину житлового будинку (квартира [ADDRESS] , технічно можливо\~у складі: частина житлового будинку (загальною площею 41,5 кв.м, житловою площею 22,1 кв.м) у складі приміщень: кухня №2 площею 10,1 кв.м, кімната № 3 площею 15,2 кв.м, кімната .V» 4 площею 6,9 кв.м, сіни № II площею 9,3 кв.м; сарай «В», вбиральня «Г», хвіртка та огорожа, указані в додатку №2. Площа закріпленої за даним садибним будинком частини земельної ділянки складає 524 кв.м. 4. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , житлового будинку за адресою: [ADDRESS] станом на дату проведення дослідження, без ПДВ, складає 193100 грн. Так, статтею 380 ЦК України\~передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Статтею 381 ЦК України\~визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 382\~ЦК України\~визначено,\~що квартирою\~є ізольоване\~помешкання в\~житловому будинку,\~призначене та\~придатне для\~постійного у\~ньому проживання. Усі\~власники квартир\~та нежитлових\~приміщень у\~багатоквартирному будинку\~є співвласниками\~на праві\~спільної сумісної\~власності спільного\~майна багатоквартирного\~будинку.\~Спільним майном\~багатоквартирного будинку\~є приміщення\~загального користування\~(у\~тому числі\~допоміжні),\~несучі,\~огороджувальні та\~несуче-огороджувальні\~конструкції будинку,\~механічне,\~електричне,\~сантехнічне та\~інше обладнання\~всередині або\~за межами\~будинку,\~яке обслуговує\~більше одного\~житлового або\~нежитлового приміщення,\~а також\~будівлі і\~споруди,\~які призначені\~для задоволення\~потреб усіх\~співвласників багатоквартирного\~будинку та\~розташовані на\~прибудинковій території,\~а також\~права на\~земельну ділянку,\~на якій\~розташований багатоквартирний\~будинок та\~його прибудинкова\~територія,\~у разі\~державної реєстрації\~таких прав. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, головною ознакою садиби є земельна ділянка. Так, правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями\~116,\~118 ЗК України\~є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За нормами\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За нормами\~ст. 126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до\~ст.79-1 ЗК України\~формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Для вирішення спору правове значення має статус земельної ділянки, відомості про яку та про вирішення цього питання органом місцевого самоврядування в матеріалах справи відсутні. Згідно із Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 листопада 2010 року за № 1011/18306, землі житлової забудови: 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і 02.03 - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку - це два різні види земель житлової забудови із складу земель житлової і громадської забудови. Суду не\~надано доказів\~належного оформлення\~прав на\~земельну ділянку по [ADDRESS] , належних та допустимих доказів щодо формування статусу та надання в користування або у власність позивачу вказаної земельної ділянки. Крім того, згідно ч. 1 ст. 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. Відповідно до ч.1 ст. 188 ЦК України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). З урахуванням того, що за визначенням садиба є складною річчю, а саме: земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями, то відсутність будь-якої із головних речей, у даному випадку земельної ділянки, унеможливлює існування садиби. Слід зазначити, що висновок експерта [PERSON] № 14 від 02 квітня 2019 року, не узгоджується із вищевказаними нормами чинного законодавства, а тому не може лягти в основу прийнятого рішення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до п.2 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: dismissed