Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що він на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2020 року придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . У даній квартирі була зареєстрована відповідач, яка під час купівлі-продажу квартири запевняла, що зніметься з реєстрації, проте цього не зробила. Вона не є членом його сімї, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в утриманні квартири, а тому втратила право користуватися нею. У зв`язку з цим звернувся в суд з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Проте, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась,\~ про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. З заявою про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки до суду не зверталась. Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги\~ ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК\~України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, суд вважає, що позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 травня 2020 року [PERSON] продала, а [PERSON] купив у спільну сумісну власність подружжя квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 04 травня 2020 року та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.6-8) Згідно відповіді виконавчого комітету Білозерської міської ради від 30 липня 2021 року [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , зареєстрована з 06 лютого 2013 року. (а.с.14) Відповідно до акту складеного депутатом Білозерської міської ради Шотт В.Г. [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає з лютого 2014 року по теперішній час. (а.с.3) Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316.\~317,\~319,\~321 ЦК України). Частиною 1\~ст.\~317\~ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Пунктом 3 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником спірної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , натомість, відповідач [PERSON] була зареєстрована в цій квартирі як її колишній власник. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що уклавши договір купівлі - продажу спірної квартири, колишній власник житла втратив право користування цією квартирою, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, а тому заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню. 12 червня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв розпорядження № 710-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області", яким відповідно до абзацу першого пункту 7-1 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Донецької області згідно з додатком, в тому числі Білозерськой територіальної громади (яка віднесена згідно цього додатку до Добропільського району). Відповідно до Постанови ВРУ № 807-IX від 17 липня 2020 року, пп. 5 п. 3 визначено ліквідувати в Донецькій області, в тому числі, Добропільський район, та пп. 5 п. 1 Постанови визначено утворити Покровський район (з адміністративним центром у місті Покровськ) у складі територій, в тому числі, Білозерської міської громади. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved