Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району (нині Фастівський район) Київської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, в якому просить: встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) з квітня 2014 року по 08.07.2019 року, до часу відкриття спадщини - смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1054 га з кадастровим номером 3222410300:01:021:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно, позивач [PERSON] посилається на наступне. З квітня 2014 року [PERSON] спільно проживала однією сім`єю із [PERSON] , 1939 року народження, та його дружиною [PERSON] , 1935 року народження, в належному [PERSON] на праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. На випадок своєї смерті спадкодавець залишив заповіт, посвідчений 05.11.2014 р. державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстраційним № 1-3509, за умовами якого все своє майно він заповів позивачу [PERSON] . 04.04.2015р. Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви № 492 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 05.11.2014 р. державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстраційним № 1-3509, яка подана мною, [PERSON] , була заведена спадкова справа № 192/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 25.09.2015р. від імені дружини спадкодавця - [PERSON] до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області надійшла заява № 1278 про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Дружина спадкодавця - [PERSON] , [INFO] на день відкриття спадщини досягла пенсійного віку та згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України мала право спадкувати незалежно від змісту заповіту половину частки, яка б належала їй разі спадкування за законом (1/2 від 1/2 = 1/4). 16.02.2016 р. за р. №№ 1-262 та 1-266 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області на ім`я позивача, тобто [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,1054 та з кадастровим номером 3222410300:01:021:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та грошових вкладів, належним померлому [INFO] [PERSON] . 16.02.2016 р. за р. № 1-256 та 1-260 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області на ім`я [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1054 га з кадастровим номером 3222410300:01:021:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та грошових вкладів, належних померлому [INFO] [PERSON] . 16.02.2016 року позивач звернулась із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за р. № 189 про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 05.11.2014 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. № 1-3509, на 3/4 частки житлового будинку [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 246/02-31 від 16.02.2016 року позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва з посиланням на те, що за даними реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за гр. [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області 17.12.2011 року з р. № 1-3553. Даною постановою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку даного житлового будинку із-за вищезазначених причин. В зв`язку з відмовою нотаріусом у видачі позивачу свідоцтва про право власності на 3/4 частки житлового будинку [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , з посиланням на те, що за даними реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на цей житловий будинок зареєстровано за гр. [PERSON] , позивач у лютому 2018 року звернулась до Києво-Святошинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання розірваним договір дарування від 17 грудня 2011 року укладений між [PERSON] та [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , посвідченого 17 грудня 2011 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Панікар В.М., зареєстрованим в реєстрі за №1-3551. з 24.10.2012 року та визнання за [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 29.05.2018 у справі №369/2061/18 визнано розірваним договір дарування від 17 грудня 2011 року укладений між [PERSON] та [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. 19.07.2019р. до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачем [PERSON] подана заява № 959 про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 298/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] . В своїй заяві позивач просила видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , належну померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємицею якого за законом була дружина - [PERSON] , котра спадщину, що залишилася після смерті чоловіка фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, та на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1054 га з кадастровим номером 3222410300:01:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належну померлій [INFO] [PERSON] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 2802/02-31 від 29.10.2020р. позивачу відмовлено у видачі таких свідоцтв з посиланням на те, що нею не надано документів, за якими вона одержує право на спадкування за законом та/або за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . Позивач зазначає, що вона хоча не є родичкою померлої [PERSON] , так як була родичкою її померлого чоловіка, але вважає, що має право на спадкування за законом у четверту чергу, відповідно до ст. 1264 ЦК України, так як проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В даному випадку для захисту свого права та інтересу, вона вимушена звернутись до суду, так як факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю може бути встановлений тільки судом. Так, у відповідності до положень ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Позивач вказує, що вона разом із померлою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] починаючи з квітня 2014 року постійно проживали разом в належному [PERSON] на праві власності будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані одним побутом. В зв`язку з проживанням однією сім`єю [PERSON] на випадок своєї смерті склав на ім`я позивача заповіт, посвідчений 05.11.2014 р. державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстраційним № 1-3509, за умовами якого все своє майно він заповів позивачу, [PERSON] . Позивач зазначає, що після смерті [INFO] [PERSON] вона прийняла та оформила спадщину та продовжила проживати однією сім`єю разом із [PERSON] до дня її смерті [INFO] . Так як близьких родичів у неї не було, то позивач, проживаючи разом з нею, крім ведення спільного господарства та спільного побуту, також надавала їй допомогу у її лікуванні. Купляла їй ліки, робила призначені лікарем медичні процедури та один-два рази на рік влаштовувала її на лікування в Боярську районну лікарню, тому що будучи людиною похилого віку вона страждала на різні захворювання. За весь час спільного проживання у них був спільний бюджет, вони разом харчувалися, несли спільні витрати по сплаті комунальних послуг, утримання житла, зокрема за електро та газопостачання, а також податок за землю, його ремонту, придбавали майно для спільного користування. Крім того, позивач зазначає, що виконувала роботи пов`язані з утриманням будинку та земельної ділянки в належному технічному та санітарному стані, доглядала за фруктовим садом, допомагала [PERSON] виконувати інші життєво необхідні роботи. Також після смерті [PERSON] вона займалася її похованням та сплатила всі необхідні витрати на ритуальні послуги, згідно до Договору - замовлення про надання ритуальних послуг від 08.07.2019, сплатила за установку надгробних пам`ятників, як на могилу [PERSON] так і на могилку [PERSON] згідно Товарних чеків від 02.09.2016р., від 23.04.2019р. та від 15.02.2020р. Довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради від 26.07.2019 року №180 підтверджено, що вона, [PERSON] дійсно проживала за вказаною адресою разом зі [PERSON] до моменту її смерті [INFO] і що вони вели спільне господарство та позивач поховала її за власний рахунок. Позивач зазначає, що наведені обставини підтверджуються вищезазначеними документами, копії яких додаються до позовної заяви. Позивач також вказує, що у разі встановлення судом факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] протягом п`яти років до часу її смерті, тобто відкриття спадщини, вона набуває прав спадкоємця четвертої черги. Тому наступною її позовною вимогою є вимога про визнання за нею права власності на 1/4 частку житлового будинку та 1/4 частки земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивач посилається, що не може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, оскільки в нотаріальній конторі їй відмовили в оформленні спадщини на спадкове майно після смерті [PERSON] , тому вона за захистом своїх прав звертається до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 02.02.2021 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. Ухвалою суду від 04.02.2021 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Боярської міської ради Фастівського району Київської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно. 04.06.2021 року ухвалою суду вирішено питання про забезпечення доказів. 19.07.2021 представником позивача адвокатом Мєстєчкіною О.І. на електронну адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть виданого 08.07.2019р. спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . Із досліджених судом матеріалів спадкової справи № 298/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , убачається, що дана спадкова справа заведена на підставі заяви № 959 від 19.07.2019р. поданої до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачем [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] 29 жовтня 2021 року позивач [PERSON] звернулась із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за №1562, в якій просить нотаріальну контору видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , належну померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємицею якого за законом була дружина - [PERSON] , котра спадщину, що залишилася після смерті чоловіка фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, та на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1054 га з кадастровим номером 3222410300:01:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належну померлій [INFO] [PERSON] , як спадкоємцю четвертої черги, в зв`язку з тим, що вона на протязі останніх п`яти років постійно проживала зі спадкодавицею однією сім`єю. З матеріалів спадкової справи № 298/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] , убачається, що відсутні документи які б підтверджували наявність заповіту спадкодавця [PERSON] , або наявність спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черги за законом, крім позивача [PERSON] , яка у вищезазначеній заяві до нотаріальної контори стверджує, що є спадкоємцем за законом четвертої черги. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 2802/02-31 від 29.10.2020р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, як спадкоємиці, яка проживала однією сім`єю зі [PERSON] на протязі останніх п`яти років до часу відкриття спадщини, з посиланням на те, що нею не надано документів, за якими вона одержує право на спадкування за законом та/або за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 192/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] , убачається, що відповідно до заяви [PERSON] від 25 вересня 2015 року за №1278 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, вона прийняла спадщину, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] . А відповідно до заяви [PERSON] в особі її представника [PERSON] від 16 лютого 2016 року за №188 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, вона просить видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно ст. 1241 ЦК України (обов`язкова частка у спадщині) на 1/4 частку спадкового майна, а 3/4 частки спадщини залишити відкритими для спадкоємиці за заповітом, посвідченим 05.11.2014 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області за р. №1-3509 - [PERSON] , [INFO] , яка спадщину також прийняла. 16.02.2016 р. за р. №№ 1-262 та 1-266 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області на ім`я позивача [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,1054 та з кадастровим номером 3222410300:01:021:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та грошових вкладів, належним померлому [INFO] [PERSON] . 16.02.2016 р. за р. № 1-256 та 1-260 державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області на ім`я [PERSON] , видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1054 га з кадастровим номером 3222410300:01:021:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та грошових вкладів, належних померлому [INFO] [PERSON] . Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 29.05.2018 у справі №369/2061/18 визнано розірваним договір дарування від 17 грудня 2011 року укладений між [PERSON] та [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Отже, судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1054 га з кадастровим номером 3222410300:01:021:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які [PERSON] успадкувала (фактично прийняла спадщину) після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , але юридично не оформила своїх спадкових прав. В своїй позовній заяві до суду позивач [PERSON] зазначає, що вона має право на спадкування за законом у четверту чергу, відповідно до ст. 1264 ЦК України, так як проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту, що має юридичне значення, позивач просить суд встановити факт її постійного проживання однією сім`єю із [PERSON] з квітня 2014 року по [INFO] , до часу відкриття спадщини - смерті [PERSON] . Відповідно до змісту ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.95 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Тобто, суд вправі задовольняти обґрунтовані вимоги про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Нормами ст. 1258 ЦК України, визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 1 ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5- рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. На підставі досліджених судом доказів встановлено, що факт постійного проживання однією сім`єю позивача [PERSON] зі [PERSON] з квітня 2014 року по 08.07.2019 року, до часу відкриття спадщини - смерті [PERSON] , підтверджується Довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради від 26.07.2019 року №180, в якій зазначається, що [PERSON] дійсно проживала за адресою [ADDRESS] , разом зі [PERSON] до моменту її смерті [INFO] і що вони вели спільне господарство та позивач поховала її за власний рахунок; Заповітом [PERSON] , посвідченим 05.11.2014 р. державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за реєстраційним № 1-3509, за умовами якого все своє майно він заповів позивачу [PERSON] ; Договором - замовленням про надання ритуальних послуг від 08.07.2019р. в зв`язку з похованням [PERSON] і Товарними чеками від 02.09.2016р., від 23.04.2019р. та від 15.02.2020р. про сплату [PERSON] за установку надгробних пам`ятників на могили [PERSON] та [PERSON] ; Матеріалами спадкової справи №192/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] та спадкової справи №298/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] ; Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 29.05.2018 у цивільній справі №369/2061/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання договору дарування житлового будинку розірваним та визнання права власності на спадкове майно. Встановлення судом факту постійного проживання однією сім`єю позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, є наслідком того, що відповідно до ст. 1264 ЦК України позивач набуває право спадкування за законом у четверту чергу. Враховуючи, що відсутні спадкоємці [PERSON] першої, другої, третьої черг та четвертої черги, крім [PERSON] , то підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] , про визнання за нею права власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1054 га з кадастровим номером 3222410300:01:021:0024, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved