Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява Органу опіки та піклування м. Черкаси до [PERSON] про відібрання малолітніх без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. У позові зазначається наступне. Громадянка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відомості про батька в свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON] та [PERSON] внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] , інвалід ІІ групи, та за станом здоров`я не має змоги займатися вихованням та утриманням малолітньої дитини. Протягом тривалого часу громадянка [PERSON] офіційно не працює, веде асоціальний спосіб життя, не створила для дітей умов для нормального проживання та навчання. Тривалий час громадянка [PERSON] грубо порушує Закон України «Про освіту», діти не навчаються, неповнолітня [PERSON] , протягом 2018-2019н.р., перебуваючи на інклюзивному навчанні не відвідувала школу. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2019 громадянку [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.І ст. 184 КУпАП та накладено штраф в сумі 850 грн. Під час проведення профілактичного закладу (рейд) «Урок», 15.10 2019 працівниками служби у справах дітей та ювінальної превенції ГУНП в Черкаській області була відвідана адреса проживання родини. Пояснити відсутність дітей в навчальному закладі громадянка [PERSON] відмовилася, її посилання на те, що діти хворі не підтверджувалися документально. Квартира перебувала в занедбаному стані, захаращена мотлохом. Окрім родини в квартирі проживають домашні тварини, які справляють свої потреби в межах кімнати. У зв`язку з тим, що існувала реальна загроза здоров`ю неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] , поліціанти влаштували дітей до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Постановою Придніпровського районного суду від 27.12.2019 громадянку [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 1700 грн. За інформацією адміністрації Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-Ш ступенів-ліцей спортивного профілю № 34», де навчалися [PERSON] та [PERSON] мати перешкоджає отриманню дітьми освіти, не цікавиться дітьми, батьківські збори не відвідує. Неповнолітня [PERSON] протягом 2018-2019 н.р. не відвідувала школу. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, родина проживає трикімнатній квартирі, яка непридатне для проживання. За інформацією дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 34 «Дніпряночка», який відвідує малолітня [PERSON] , у вересні 2019 року у дитини було виявлено педикульоз та направлено на лікування додому. Заборгованість по сплаті за садочок має 50%. 14.11.2019 дітей поставлено на облік в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах, а саме: проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. За інформацією КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради», громадянка [PERSON] відвідує дітей, але ініціатором зустрічей є неповнолітня [PERSON] , яка користується телефоном адміністрації. Психологи центру вказують, що поведінка дітей свідчить про те, що вони є жертвами домашнього насилля. Неповнолітня [PERSON] має затримку розвитку, потребує роботи з психологом в межах відповідного закладу. В бесіді неповнолітня неодноразово повідомляла про те, що має близькі стосунки з дорослими чоловіками. Малолітній [PERSON] замкнутий, пригнічений, що свідчить про те, що дитина потерпала від насилля з боку дорослих. Малолітня [PERSON] педагогічно занедбана, має проблеми з мовою, потребує спеціалізованої корекційної допомоги. 11.12.2019 на засіданні Комісії розглянуто питання щодо ухилення громадянки [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Громадянці [PERSON] було наголошено на необхідність співпраці з фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для мінімізації складних життєвих обставин в родині та повернення на виховання в родину дітей, та необхідності проведення медичного обстеження дітей дитячим психіатром в межах лікувального закладу, для визначення рівня розумового розвитку дітей та призначення додаткового лікування. Станом на 24.02.2020 громадянка [PERSON] не здійснила ніяких дій на подолання ситуації, яка склалася в її родині, не надала відповідний пакет документів для повернення дітей на виховання в родину. Ч.1 ст. 18 та ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини вказує, що, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Щоб не позбавляти дитину сім`ї, і водночас забезпечити її інтереси, якщо батьки за об`єктивними причинами не спроможні виховувати дитину та здійснювати належний нагляд за нею, законодавством установлена спеціальна норма. Ця норма - відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СК України), яка виступає як сімейно-правова санкція поряд із позбавленням батьківських прав і є мірою відповідальності батьків за неналежне виховання дітей у сім`ї. Відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав продиктовано турботою про дітей і неможливістю матір`ю самостійно визначити їх долю. На даний час відібрання дітей від матері є по суті превентивною мірою відносно до неї, оскільки надає їй можливість змінити своє ставлення до виховання дитини та слід розглядати як захід первинного впливу на матір, яка не справляється зі своїми батьківськими обов`язками, але повний розрив доньки з родиною, на думку органу опіки та піклування м. Черкаси, є недоцільним. У Законі України "Про судовий збір" (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., N 14, ст. 87, ст. 204 із наступними змінами) вказано, що від сплати судового збору звільняються «14) заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Пункт 4 розпорядження міського голови м Черкаси від 02.04.2018 №149-1 «Про виконання обов`язків міського голови, секретаря міської ради, заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради в період їх відсутності, та про розподіл обов`язків» визначає повноваження заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Ботнара Ю.А. У позовних вимогах просять відібрати неповнолітню [PERSON] , яка народилася [INFO] , малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав, стягнути з громадянки [PERSON] , [INFO] , непрацюючої, що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , засоби зв`язку відсутні, аліменти в розмірі 1/2 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь неповнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , на їх утримання, на особовий рахунок кожної дитини у відділені Державного ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття, дітей передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Ухвалою суду від 16.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачем подано до суду відзив. У якому зазначається наступне. 07.11.2019 року працівниками ювенальної поліції СП ЧВП ГУНП в області та службою у справах дітей Черкаської міської ради було вилучено дітей [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та поміщено їх в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Це було аргументовано тим, що діти проживали в незадовільних санітарно-гігієнічних умовах, що створювало загрозу для дітей. 14.11.2019року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - було поставлено на облік в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах. Пунктом 3 Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, затвердженим постановою КМУ України від 3 жовтня 2018 р. № 800 (в редакції на момент тимчасового влаштування моїх дітей) визначено, що складні життєві обставини, в яких перебуває дитина, - умови, що негативно впливають на життя дитини, стан її здоров`я та розвиток (інвалідність, тяжка хвороба, безпритульність, перебування у конфлікті із законом, залучення до найгірших форм дитячої праці, залежність від психотропних речовин, інші види залежності, жорстоке поводження, зокрема домашнє насильство, у тому числі у разі, коли кривдником є дитина, ухиляння батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків, обставини стихійного лиха, техногенних аварій, катастроф, воєнних дій чи збройних конфліктів тощо), установлені за результатами оцінки потреб дитини; Порядком, затвердженим постановою КМУ України від 3 жовтня 2018 р. № 800 (в редакції на момент тимчасового влаштування моїх дітей) також визначено, що загроза життю\~або здоров`ю\~дитини - обставини, що можуть призвести чи призвели до тяжких наслідків для життя, стану здоров`я та розвитку дитини, зокрема спричинили тяжку, у тому числі невиліковну, хворобу, тілесні ушкодження середньої тяжкості, тяжкі тілесні ушкодження або заподіяли шкоду нормальному фізичному, духовному, моральному розвитку дитини, у зв`язку з чим вона потребує допомоги. Обставини можуть бути розцінені як загроза життю або здоров`ю дитини виходячи з її індивідуальних особливостей і потреб залежно від віку, статі, стану здоров`я, інвалідності, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності за результатами проведення оцінки рівня її безпеки згідно з Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінет Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 76, ст. 2561). У зв`язку з цим, Порядком визначено, що перелік обставин, які можна розцінювати як загрозу життю або здоров`ю дитини, не є вичерпним. Водночас обов`язковим є проведення оцінки рівня безпеки дитини з метою виявлення загроз її життю або здоров`ю, пов`язаних із: незабезпеченням дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для віку доглядом; залишенням дитини віком до семи років або дитини у безпорадному стані (хворої, з обмеженням життєдіяльності тощо) в приміщенні, громадському або іншому місці без нагляду осіб, які досягай 14 років; залишенням дитини віком до десяти років більше ніж на півгодини на вулиці без відповідного для природно-кліматичних умов одягу або без дотримання відповідного для віку температурного режиму, залишенням дитини під наглядом осіб з наявними ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння, перебування під дією психоактивних речовин, вираженого психічного розладу; невідкладним станом батьків дитини, що є прямою загрозою їх життю та здоров`ю або їх оточенню; обставинами стихійного лиха, техногенних аварій, катастроф, воєнних дій, збройних конфліктів тощо. Жодна з цих обставин не була встановлена в актах обстеження умов проживання (від 11 лютого 2019 року, 13 вересня 2019 року). В рапорті від 13.11.2019 року також не йдеться про встановлення обставин, які б можна було розцінити як загрозу життю та здоров`ю дітей. Відтак, не можна і стверджувати, що станом на 07.11.2019 року існували реальні загрози життю та здоров`ю - Ані, [PERSON] та [PERSON] , і були підстави для вилучення та поміщення їх в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Згідно п. 9 Порядку, затвердженого постановою КМУ України від 3 жовтня 2018 р. № 800 у разі надходження повідомлення про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або життю чи здоров`ю якої загрожує небезпека, служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органу Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я невідкладно проводить оцінку рівня безпеки дитини. До проведення такої оцінки можуть бути додатково залучені інші суб`єкти виявлення та/або організації соціального захисту дітей в межах їх повноважень. У разі виявлення (підтвердження) під час проведення оцінки рівня безпеки дитини фактів загрози її життю чи здоров`ю вона може бути негайно направлена до закладу охорони здоров`я для обстеження та надання необхідної медичної допомоги, в тому числі лікування в стаціонарних умовах, та документування факту жорстокого поводження з нею або тимчасово влаштована відповідно до пункту 31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 76, ст. 2561), зокрема до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, центру соціальної підтримки дітей та сімей, у сім`ю патронатного вихователя для забезпечення отримання нею послуги із соціально-психологічної реабілітації згідно з програмою, затвердженою Мінсоцполітики. За результатами проведення оцінки\~рівня безпеки\~дитини складається\~актзгідно з додатком 10 до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 76, ст. 2561). Втім, жодного акту оцінки рівня безпеки дітей до позовної заяви від 11.03.2020 року Органом опіки та піклування м, Черкаси додано не було. Пунктом 9 Порядку, затвердженого постановою КМУ України від 3 жовтня 2018 р. № 500 (в редакції на момент тимчасового влаштування дітей) було передбачено, що після тимчасового влаштування дитини вживаються заходи до: соціального супроводу сімей з дітьми з метою відновлення батьківського потенціалу та формування навичок відповідального батьківства; відібрання дитини відповідно до статті 170 Сімейного кодексу України. Відповідно до п. 12 Порядку, затвердженого постановою КМУ України від 3 жовтня 2018 р. № 800 для організації соціального захисту дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, і надання підтримки її сім`ї (у разі наявності) протягом двох тижнів після взяття дитини на облік службою у справах дітей утворюється міждисциплінарна команда з числа працівників суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей, до повноважень яких належить надання послуг дітям, сім`ям з дітьми, насамперед спеціалістів служби у справах дітей, соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи, педагогічних працівників закладів освіти, медичних працівників відповідно до пропозицій керівників суб`єктів виявлення та/або організації соціального захисту дітей. Персональний склад міждисциплінарної команди затверджується на засіданні комісії з питань захисту прав дитини за поданням служби у справах дітей. Пунктом 20 Порядку, затвердженого постановою КМУ України від 3 жовтня 2018 р. № 800 визначено, що організація допомоги\~дітям,\~які перебувають\~у складних\~життєвих обставинах,у тому числі дітям, які постраждали від жорстокого поводження або життю чи здоров`ю яких загрожує небезпека, соціальними закладами передбачає:формування навичок відповідального батьківства у батьків, інших законних представників дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах; надання дітям і їх сім`ям (у разі наявності) соціальних послуг, визначених за результатами оцінки потреб дитини та її сім`ї, у тому числі забезпечення їх соціального супроводу, послуг з кризового та екстреного втручання в ситуацію з метою негайного усунення або мінімізації її наслідків; - соціальний супровід дітей та сімей з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах або можуть потрапити в такі обставини; Просить суд звернути увагу на те, що фактично соціального супроводу та соціальних послуг сім ї надано не було. 11.12.2019року на засіданні Комісії було лише наголошено на необхідності співпраці з фахівцями міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для мінімізації складних життєвих обставин в нашій родині та повернення на виховання в родину дітей, необхідності проведення медичного обстеження дітей дитячим психіатром для визначення розумового розвитку дітей та призначення додаткового лікування. З метою повернення дітей додому відповідач врахувала рекомендації фахівців Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Зокрема, офіційно працевлаштувалася, провела в межах своїх фінансових можливостей ремонт квартири та придбала меблі. Позивач надавала Службі у справах дітей Черкаської міської ради довідки про проведені дітям щеплення. Обстеження дітей у лікарів вона не мала змоги провести, так, як діти постійно перебували в КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», втім вона не заперечувала проти проведення оглядів лікарями. Також відповідач відвідувала практичні заняття психолога при Службі у справах дітей Черкаської міської ради. Зазначає, що ніколи не втрачала інтересу до дітей. Після того, як дітей влаштували до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» кожного дня спілкується з дітьми по телефону, майже кожного дня їх відвідує з врахуванням обмежень, пов`язаних із запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, приносить їм передачі. Також просить суд врахувати, що практичним психологом КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» листом № 127 від 26.02.2020 року було повідомлено, що діти емоційно до відповідача прихильні, радо йдуть на побачення та чекають зустрічі, діти хочуть повернутися додому. Відтак, психолог просила розглянути на засіданні опікунської ради доцільність саме повернення дітей додому. Втім, у висновку Виконавчого комітету Черкаської міської ради про доцільність відібрання дітей № 150/30-03-03 від 11.03.2020 року зокрема зазначено, що [PERSON] - мати неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] офіційно не працює, веде асоціальний спосіб життя, не створила для дітей умов для нормального проживання та навчання, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Також Орган опіки та піклування посилається на те, що відповідач не здійснила ніяких дій для подолання ситуації, яка склалася в родині. Просить врахувати, що посилання Органу опіки та піклування м. Черкаси на ці факти не підтверджено належними та допустимими доказами. При підготовці висновку про доцільність відібрання дітей № 150/30-03-03 від 11.03.2020 року Виконавчим комітетом Черкаської міської ради не в повній мірі проаналізовано ситуацію, що склалася в моїй сім`ї. Згідно п. 4 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 Комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає питання щодо доцільності підготовки та подання до суду позову чи висновку органу опіки та піклування про позбавлення, поновлення батьківських прав, відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав. На жаль, компетентним органом при розгляді питання щодо доцільності підготовки документів та подання до суду позову про відібрання у дітей та наданні негативної характеристики не було враховано багатьох факторів. Зокрема, не враховано, що в період з 2016 по 2019 рік (липень) відповідач перебувала у декретній відпустці по догляду за молодшою донькою [PERSON] , яка на той момент ще не досягла 3 років. Офіційно працевлаштуватися не мала змоги. Відтак, безробіття було вимушеним. Втім, маючи сертифікат масажиста, з метою утримання багатодітної родини працювала неофіційно. Орган опіки та піклування м. Черкаси стверджуючи, що відповідач не створила нормальних умов проживання дітей взагалі не взяв до уваги той факт, що маючи на своєму утриманні З неповнолітніх дітей, з метою кращого забезпечення їх потреб, отримала статус багатодітної сім`ї ще в 2010 році. Тоді вона виховувала [PERSON] (старший син станом на сьогодні вже повнолітній), [PERSON] та [PERSON] . Так, розуміючи те, що фактично діти ( [PERSON] та [PERSON] ) не отримують жодного утримання від їх батьків (в свідоцтві батько записаний з слів відповідача), у 2010 році звернулася до соціальних служб і отримала статус багатодітної сім`ї (посвідчення батьків багатодітної сім`ї [NUMBER] видане 22 вересня 2010 року). Після народження молодшої доньки [PERSON] також звернулася до соціальних служб і строк дії посвідчення [NUMBER] , виданого 22 вересня 2010 року продовжили до 18 травня 2022 року. Отримання цього статусу надало змогу в період, коли багатодітна сім`я потрапила в складні життєві обставини (скрутна фінансова ситуація викликана перебуванням у декретній відпустці і безробіттям) забезпечити дітям базовий рівень їх потреб (харчування, одяг). Фактично дітей відповідач утримую сама, так як батько [PERSON] та [PERSON] записаний з її слів, а батько [PERSON] - [PERSON] є інвалідом 2 групи та не має змоги утримувати молодшу доньку. Розуміючи, що коштів катастрофічно не вистачає, відповідач прийняла рішення шукати офіційну роботу. Для цього у вересні 2019 року влаштувала молодшу доньку [PERSON] у ясла-садок № 34 «Дніпряночка». Перебуваючи у пошуках роботи, яка б могла забезпечити гідний дохід та належне утримання сім`ї, будучи ще безробітною, допомагала при підготовці до нового навчального року проводити ремонтні роботи у групі дитсадку «Дніпряночка», куди було зараховано доньку. З червня 2020 року відповідач офіційно працевлаштувалася на посаду молодшої сестри (санітарки) приймального відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги». Це підтверджується довідками виданими відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 23.07.2020 року та довідкою від 13.08.2020. Вказує, що не веде асоціального способу життя, не зловживає спиртними напоями. Це підтверджується довідкою, виданою КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» 06.12.2019 року. Відповідач та її діти забезпечені власним житлом - квартирою [ADDRESS] . Так, дійсно ця квартира потребує ремонту, що і підтверджено актами обстеження умов проживання. Втім, ремонт в квартирі відповідач не могла зробити з вагомих підстав, зокрема за браком коштів на його проведення, зважаючи, що на утриманні перебуває З дітей. Станом на сьогодні відповідач вжила заходи для виправлення цієї ситуації, зокрема провела у квартирі косметичний ремонт, придбала меблі (новий диван). Це вдалося зробити завдяки тому, що вона працевлаштувалася і має змогу отримувати дохід. Відтак, турбуючись про своїх дітей бажаючи, щоб вони проживали разом з відповідачем в комфортних для них умовах, вона в межах своїх можливостей, вживає необхідні заходи для мінімізації та усунення тієї складної життєвої обставини, в яку потрапила багатодітна родина. Твердження Органу опіки та піклування м. Черкаси про те, що донька [PERSON] протягом 2018-2019 навчального року, перебуваючи на інклюзивному навчанні не відвідувала школу спростовуються самими ж листами Черкаського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей спортивного профілю № 34» (зокрема лист № 748 від 20.11.2018 року), згідно яких повідомлено, що вона відвідує школу, втім має пропуски уроків. До того ж, [PERSON] отримала свідоцтво про здобуття базової середньої освіти (9 класів). [PERSON] також відвідує навчальні заняття, хоча зважаючи на особливості свого перехідного віку й має пропуски. Влаштувавши молодшу доньку [PERSON] у ясла-садок № 34 «Дніпряночка» відповідач її завжди вчасно приводила і забирала (лист дошкільного навчального закладу (ясла-дитсадок) Дніпряночка» Черкаської міської ради № 109 від 12.11.2019 року Той факт, що сім`я вимушена жити у квартирі, яка потребує ремонту, не є показником відношення до дітей. Відтак, вважає, що посилання позивача в цій частині не є достатньою підставою для відібрання у мене дітей, до того ж суду не надано доказів того, що існує такий стан забрудненості чи антисанітарії, який створює безпосередню загрозу для життя чи здоров`я дитини. Складна життєва ситуація в якій перебуває родина пов`язана безпосередньо із тим, що відповідач одна, без чоловіка, виховує трьох неповнолітніх дітей. Погоджується із доводами Органу опіки та піклування м. Черкаси про необхідність покращення умов проживання дітей. Однак саме лише це не може бути підставою для розлучення дітей із матір`ю. Адже, між нею та дітьми існує тісний зв`язок та взаємна любов. При вирішенні питання про відібрання дитини суди враховують, зміну поведінки батьків, їх бажання виконувати батьківські обов`язки, любов до своїх дітей і демонстрацію своїм ставленням дійсне бажання жити з дітьми та опікуватись ними. Просить суд врахувати те, що відібрання дітей від батьків має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання у такій мірі, яка погрожує здоров`ю дітей, їх нормальному розвитку і йде не на користь дітям, а завдає їм шкоду. Також врахувати і те, що найкращим для її неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] є їх проживання в рідній сім`ї, і що в принципі відібрання дітей від батьків, тим більше у такому малолітньому віці, при встановлених у суді конкретних обставинах, що існують на даний час, не буде відповідати інтересам дітей. Також врахувати, що відповідач з метою покращення умов проживання дітей провела в квартирі [ADDRESS] косметичний ремонт, придбала меблі, офіційно працевлаштувалася в посаду молодшої сестри (санітарки) приймального відділення КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги». Порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи поведінку відповідача, а також враховуючи, що відібрання дітей від батьків може бути лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дітей у інший спосіб, то на її глибоке переконання при наданих доказах відібрання неповнолітньої [PERSON] , малолітніх [PERSON] та [PERSON] не відповідатиме інтересам дітей. Згідно ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. У ч. 2 ст. 171 СК України зазначено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухала при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відтак, просить суд врахувати думку дітей, викладену зокрема в листі практичного психолога КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» листом № 127 від 26.02.2020 року, листі директора КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» № 386 від 04.08.2020 року, в яких повідомлено, що діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - емоційно до відповідача прихильні, радо йдуть на побачення та чекають зустрічі, діти хочуть повернутися додому. Також хоче зазначити, що позивач - Орган опіки та піклування у м. Черкаси при поданні позовної заяви не дотримався вимог ст. 175 - 177 ЦПК України. Так в позовній заяві від 11.03.2020 року за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів І. А. Коломойця відсутній перелік документів, та інших доказів, які додані до заяви, відсутнє твердження позивача, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Копії документів, доданих до позовної заяви від 1.03.2020 року, всупереч ч. 5 ст. 95 ЦПК України не засвідчені підписом із зазначенням дати такого засвідчення, що згідно вимог процесуального законодавства підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у позивача. Також, позивачем не зазначено інформацію про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, які додано до позовної заяви. До того ж, згідно п. 4 Розпорядження міського голови м. Черкаси від 02.04.2018 року 149-1 «Про виконання обов`язків міського голови, секретаря міської ради, заступників міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради в період їх відсутності, та про розподіл обов`язків» службою у справах дітей керує [PERSON] , відтак право підпису цієї позовної заяви є сам у нього. Отже, [PERSON] не уповноважений підписувати позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позову Органу опіки та піклування м. Черкаси до [PERSON] про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів повністю. Представник позивача у судовому засіданні просила позов задоволити. Повідомила суд додатково, що діти на даний час знаходяться на повному державному утриманні. Підставою відібрання дітей є те, що життєві умови для дітей є незадовільними, квартира занедбана, мати порушує законодавство про освіту щодо доньки [PERSON] . Відповідачу у справі роз`яснювався поряд повернення дітей, але необхідні документи нею були не зібрані. Відповідач та її представник заперечували щодо задоволення позову. Пояснили, що мати виконує свої обов`язки, процедура відібрання відбувалась з порушенням. Про порядок повернення дітей відповідача не знала, не зрозуміла яким чином їй діяти в подальшому. Позивач відшукувує роботу для утримання дітей, а на даний час їй допомагають родичі. На даний час у квартирі чисто та охайно. З часу відібрання дітей відвідує їх систематично, приносить ласощі. Відповідач пояснила, що донька [PERSON] не відвідувала школу у зв`яку зі станом здоров`я. Зауважила, що спілкується з дітьми, любить їх, хоче, щоб вони повернулись додому, не уявляє свого життя без них. Виснокви для себе з цієї ситуації зробила. Свідок [PERSON] повідомила суду, що працює завідуючою сектором профілактичної робити, знайома з сім`єю [PERSON] з 2019 року. Відвідували родину близько 11 разів. Мати просила надати час на виправлення. Причиною вилучення дітей є те, що їх здоров`ю загрожувала небезпека, діти проживали у незадовільних умовах. На даний час відповідач зовнішнє виглядає краще. Свідок [PERSON] повідомила суду, що працює психологом у навчальному закладі, де навчалась [PERSON] та [PERSON] . Повідомила, що діти пропускали заняття, мати контакт зі школою не підтримувала, у навчальній діяльності участі не брала, на дзвінки адміністрації школи не відповідала. [PERSON] характеризувала, як товариську дитину, але скритного. Мав гарні успіхи у навчанні до 5 класу, далі став навчатись гірше. [PERSON] шкільну програму не засвоїла, мала низький рівень знань, пропускала уроки. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є подругою відповідача, знає її з 1989 року. Буває у квартирі відповідача приблизно раз у місяць. Квартира невелика, ремонту не має, але в ній чисто, прибрано. Діти [PERSON] доглянуті, чисто та охайно вдягнуті. Діти люблять маму, а вона турбується про них. Свідок [PERSON] повідомила суду, що є методистом Черкаського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Діти родини [PERSON] на момент їх влаштування були достойно одягнуті, скарг від них не було, не мали базових навичок, відставали у розвитку. Мати відвідує дітей у центрі, вони її чекають. Однак, мати не цікавиться навчанням [PERSON] , не ініціює зустрічі з вчителем. Не заперечувала факту того, що у [PERSON] не було паспорту громадянина України. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, та дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до наданих копій свідоцтв про народження дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , матір`ю зазначена [PERSON] . \~ \~ \~ \~Висновком від 11.03.2020 виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно з актом обстеження житлово-побутових вимог від 22.05.2017 приміщення квартири [ADDRESS] не прибране, захаращене старим одягом, в квартирі відчувається запах цвілі. В кімнаті не виявлено книжок, іграшок, матеріалів для розвитку. Матері неповнолітніх надані рекомендації. З аналізу інформації адміністрації Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей спортивного профілю № 34» від 16.12.2016, 17.05.2017, 20.11.2018, 31.01.2019, 18.02.2019, 13.11.2019 вбачається, що мати [PERSON] та [PERSON] перешкоджає отриманню дітьми освіти, не цікавиться дітьми, батьківські збори не відвідує, профілактичні бесіди результатів не дали. Неповнолітні протягом 2018-2019 н.р. мали пропуски відвідувань школи. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, родина проживає трикімнатній квартирі, яка непридатне для проживання. За інформацією дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 34 «Дніпряночка» від 12.11.2019, [PERSON] відвідує заклад з 09.09.2019. Вихованням дитини займається мама [PERSON] , яка приводить та забирає дитну вчасно, у тверезому стані, допомагала при підготовці до нового навчального року. У жовтні 2019 року у дитини було виявлено педикульоз та направлено на лікування додому. Заборгованість по сплаті за харчування складає 50%. Відповідно актів від 13.09.2019 та 11.02.2019 обстеження умов проживання у кв. [ADDRESS] квартира занедбана, захаращена брудними непотрібними ганчірками, недоїдками, меблі старого зразку, шпалери, доріжки брудні. Примсіщення потребує негайного прибирання та провітрення. Малолітні діти не мають умові для відпочинку та навчання. Доказів щодо того, що неповнолітніх дітей поставлено на облік в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах, а саме: проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків суду не надано. Як і доказів щодо того, що 11.12.2019 на засіданні Комісії розглянуто питання щодо ухилення громадянки [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Громадянці [PERSON] було наголошено на необхідність співпраці з фахівцями Черкаського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді для мінімізації складних життєвих обставин в родині та повернення на виховання в родину дітей, та необхідності проведення медичного обстеження дітей дитячим психіатром в межах лікувального закладу, для визначення рівня розумового розвитку дітей та призначення додаткового лікування. Позивач у позовних вимогах посилається на те, що у зв`язку з реальною загрозою здоров`ю дітей дітей було влаштовано до Черкаського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Однак, акту оцінки рівня безпеки дітей, як того вимагають приписи Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, скланено не було та суду як доказ не подано. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1\~ст. 152 Сімейного кодексу України\~право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4\~ст. 155 Сімейного кодексу України\~передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень ч. 1ст.\~170\~СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першоїстатті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першоїст.\~164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Основні інтереси дитини є надзвичайно важливими і при їх визначенні у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дітей від батьків, в даному випадку від матері, серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним\~\~(MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням\~\~(SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). Поведінка відповідача у судовому засіданні, її пояснення дають суду змогу дійти до переконання, що [PERSON] змінила своє ставлення до виховання дітей і надалі бажає змінити свій спосіб життя, виявляє турботу про дітей. Суд, враховуючи зміни у поведінці відповідачки, її відносини з дітьми та беручи до уваги інтереси дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, приходить до висновку, що [PERSON] не втратила цікавість та турботу до своїх дітей. Беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачкою, які б свідчили про подальше ухилення її від виховання своїх дітей і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, суду не було надано. На час розгляду справи та прийнятті рішення по суті, позивачем не доведено реальної небезпеки, що загрожує життю та здоров`ю дітей, а проблеми, які виникли у родині відповідачки можливо вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї. У відповідності до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Згідно п.14 ч. 2 ст. 3 Закону України\~Про судовий збір\~від 01.11.2011 року судовий збірне справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Оскільки орган опіки і піклування виступає в інтересах малолітніх дітей та йому відмовлено в задоволенні позову, тому судові витрати по справі відносяться за рахунок державного бюджету України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed