Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що з 2005 року проживала з відповідачем у цивільному шлюбі. У період сумісного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] , батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2005 року Хорлівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області. Починаючи з 2009 року відповідач свідомо відмовився виконувати свої батьківські обов`язки, вказавши, що не бажає мати будь-яких стосунків з донькою. Допомоги на утримання доньки не надає та не цікавиться її життям взагалі. Посилаючись на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, як на підставу позбавлення батьківських прав, просила позбавити його батьківських прав відносно їх доньки. Ухвалою судді від 04.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року залучено до участі у справі Каланчацьку районну державну адміністрацію, як орган опіки і піклування, для надання висновку, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено слухання справи до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії по справі не здійснювалися. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, з підстав викладених у позові. Крім того додатково пояснила, що на даний час відповідач проживає в АР Крим. Позбавити батьківських прав відповідача їй необхідно в зв"язку з тим, що вона має намір поїхати з донькою закордон на заробітки. Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, органу опіки та піклування Хорлівської сільської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Представник Каланчацької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування Касацька Алла Миколаївна в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зазначила, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] розглядалося на засіданні комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини 25 червня 2019 року. За результатом розгляду вказаного питання, комісія дійшла висновку про недоцільність позбавляти відповідача батьківських прав, оскільки відсутні докази його злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному Веб-порталі Судової Влади України. Причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 лютого 2005 року Хорлівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. Згідно ч.1,ч. 2. ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Каланчацькою районною державною адміністрацією Херсонської області, як органом опіки і піклування надано суду лист, з якого вбачаться, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] розглядалося на засіданні комісії районної державної адміністрації з питань захисту прав дитини 25 червня 2019 року. За результатом розгляду вказаного питання комісія дійшла висновку про не доцільність позбавляти відповідача батьківських прав, оскільки відсутні докази його злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Натомість в матеріалах справи міститься висновок Хорлівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Однак, даний висновок було складено без участі батька, на підставі заяви матері та без будь-яких доказів, щодо ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків, тому суд не погоджується з вказаним висновком, оскільки він є не достатньо обгрунтованим та прийнятий без належних правових підстав. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду жодного доказу, щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків. Окрім того, матеріали справи не містять негативної характеристики відповідача, докази винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тобто, позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Оскільки, безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання доньки, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками, суду не надано, внаслідок чого суд не вбачає підстав для застосування крайнього заходу та позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньки, тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому в зв`язку з відмовою в задоволені позову витрати по сплаті судвого збору відшкодуванню не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed