Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за договором сторін, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 липня 2009 року мама відповідачів [PERSON] уклала з ним договір позики і отримала в нього кошти у сумі 4000 доларів США, що на той час було еквівалентно 31640 гривень та зобовязалася їх повернути до 24 жовтня 2009 року. Даний факт підтверджений рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2010 року по справі №2-2396/2010. До закінчення встановленого договором терміну повернення боргу, відповідачка взяті на себе зобовязання не виконала і суму боргу не повернула. Зазначає, що виконавча служба Кіцманського РУЮ 24 березня 2015 року винесла постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку зі смертю [PERSON], і на день смерті залишок боргу складав 30403,75 гривні. Вказує, що за померлою [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме будинок в м. Кіцмань, що розташований по вул. Пушкіна, 52, а також земельна ділянка розміром 0,1615 га. Оскільки в будинку померлої зареєстровані її діти, відповідачі по справі, тому просить на підставі ст. 1281 ЦК України, стягнути з них борг та судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні збільшили позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладенні у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник збільшені позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Вказуючи на те, що позивачем не з'ясовано коло осіб, які прийняли спадщину, і чи прийняли вони спадщину після смерті спадкодавця. Крім того зазначили, що для вирішення даного спору позивачу було потрібно звернутися у виконавчу службу про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки по даній справі є рішення суду що набрало законної сили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно відмітки поштового відділення [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог за наступних підстав. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відносно цих вимог закону, судом встановлено, що 22 липня 2009 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір позики і отримала в нього кошти у сумі 4000 доларів США, що на той час було еквівалентно 31640 гривень та зобовязалася їх повернути до 24 жовтня 2009 року. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2010 року № 2-2396/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за невиконання зобовязання в сумі 32637,15 гривень. Вказане судове рішення звернуто до примусового виконання, проте 24 березня 2015 року постановою Відділу державної виконавчої служби Кіцманського РУЮ виконавче провадження за виконавчим листом №2-2396 закінчено у звязку зі смертю боржника [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до п. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва. Згідно ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Підставою правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу. Відповідно до статей 1216,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з аналізу зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Однак, позивач не надав суду доказів і відсутні будь-які інші підстави вважати, що [PERSON] та [PERSON], відповідачі по справі, являються правонаступниками після смерті боржника [PERSON] Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч. 1 ст. 1297, ч. 1 ст. 1299 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п. 27 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Тому, виходячи з вищевикладеного, а також враховуючи відсутність інших доказів у справі, суд дійшов висновку, що наявність у відповідачів боргових зобов'язань перед позивачем, - як спадкоємців майна та зобов'язань [PERSON], не доведена наданими суду доказами; інших доказів суду надано не було і про витребування будь-яких інших доказів суду клопотань не заявлялося. Крім того, стягуючи суму боргу з [PERSON] та [PERSON] у розмірі 55831,48 гривня позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами того, чи відповідає вартість одержаного відповідачами у спадщину майна розміру боргу. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Визнаючи, що позовні вимоги необхідно залишити без задоволення, суд також дійшов висновку, що і судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed