Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Міського медично-виробничого підприємства "Профілактична дезінфекція" (далі - відповідач) про стягнення компенсації за затримку розрахунку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення позивача, відповідач видав розрахунковий лист, яким було нараховано компенсацію відпустки та вихідну допомогу, однак розрахунок не був проведений. Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача компенсацію відпустки та вихідну допомогу в сумі 4344,33 грн., моральну шкоду - 5000,00 грн. та компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середньоденного заробітку по день фактичного розрахунку - 942,84 грн. Ухвалою суду від 18.02.2014 р., позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсації відпустки та вихідної допомоги в сумі 4344,33 грн. та моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. були залишені без розгляду за заявою позивача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги про стягнення компенсації за затримку розрахунку підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін та надані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом було встановлено, що позивач дійсно працювала у відповідача на посаді дезінфектора починаючи з 08.01.2009 р. та була звільнена з посади, у зв'язку з ліквідацією підприємства 13.01.2014 р. Відповідно до розрахункового листка, відповідач, в день звільнення позивача, повинен був здійснити розрахунок та виплатити позивачу компенсацію відпустки в розмірі 353,22 грн. та вихідну допомогу - 4344,33 грн. (а.с.7). Згідно із довідкою від 17.02.2014 р., компенсація відпустки та вихідна допомога були виплачені позивачу 28.01.2014 р. та 06.02.2014 р. відповідно (а.с.16). При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із розрахунку, станом на день подачі позову, відповідач повинен сплати позивачу середній заробіток за весь час затримки кошти в сумі в сумі 942,84 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з відповідача на корись позивача підлягає стягнення відшкодування за затримку в розмірі 942,84 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved