Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач, АТ КБ «ПриватБанк», в особі представника позивача Савіхіної А.М., звернулося до суду з уточненим позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 91560,41 грн. за кредитним договором № HAC0RK12294645 від 23 грудня 2005 року та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та відповідачкою укладено договір № HAC0RK12294645 від 23 грудня 2005 року, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3060,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Судовим наказом Близнюківського районного суду Харківської області від 17.10.2008 та постановою ВДВС від 08.09.2009 з відповідачки на користь позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК" стягнуто заборгованість у розмірі 9337,25 грн. Відповідачка грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом своєчасно не надала, у зв`язку з чим після ухвалення судового наказу Близнюківського районного суду Харківської області від 17.10.2008 заборгованість до стягнення за період з 02.10.2008 по 08.09.2020 становить 91560,41 грн. На даний час відповідачка ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 08.04.2021 [PERSON] надала відзив, в якому уточнені позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому вказала, що позивач вже скористався своїм правом на пред`явлення вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав, що підтверджується наданою позивачем копією постанови державного виконавця від 08.09.2009 про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу Близнюківського районного суду Харківської області від 17.10.2008 про стягнення з неї заборгованості. Справу просила розглянути за її відсутності. 29.04.2021 представник відповідача надала відповідь на відзив, у якому уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23 грудня 2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № HAC0RK12294645. Згідно умов зазначеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 3060,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 22.12.2007. Взяті на себе зобов`язання по договору № HAC0RK12294645від 23 грудня 2005 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси. У порушення зазначених умов договору відповідачка зобов`язання за договором № HAC0RK12294645 від 23 грудня 2005 року належним чином не виконала. Судовим наказом Близнюківського районного суду Харківської області від 17 жовтня 2008 року № 2-н-123/08 з відповідачки [PERSON] стягнута заборгованість за спірним кредитним договором № HAC0RK12294645 від 23 грудня 2005 року, яка утворилася станом на 01 жовтня 2008 року у розмірі 9275 грн. 87 коп. Звертаючись до суду з позовною заявою представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості після ухвалення судового наказу Близнюківського районного суду Харківської області від 17.10.2008, за період з 02.10.2008 по 08.09.2020 у сумі 91560 грн. 41 коп., яка складається з наступного: -22186,91 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 02.10.2008 по 08.09.2020; -69373,50 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 02.10.2008 по 08.09.2020. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, що передбачено ст. 13 ЦПК України . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено ст. 1049 ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 629, 525, 612 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18. Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року №15-рп/2002 визначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі й досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на наведене суд вважає, що відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитним договором № HAC0RK12294645 від 23 грудня 2005 року. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні уточненого позову АТ КБ «Приватбанк», так як позивачем вибраний неправильний спосіб захисту своїх порушених прав відповідно до ст. 16 ЦК України, оскільки згідно з судовим рішенням з відповідача було стягнута в повному обсязі заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками на той час. Суд звертає увагу на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Із уточнених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» від 29 березня 2021 року вбачається, що вимоги до відповідачки в порядку ст. 625 ЦК України банком заявлені не були. За таких обставин, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають. Підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed