Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява завідувача відділенням №9 Комунального закладу Київської обласної Ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» [PERSON] про госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON], [INFO]. Вказуючи на те, що 19.12.2018 року о 19 год. 25 хв. [PERSON] доставлений в медичне об'єднання КШД по направленню районного психіатра м. Бровари в наручниках та у супроводі співробітників поліції - [PERSON] та лейтенанта [PERSON], фельдшерів [PERSON] та [PERSON] та матір'ю [PERSON] у зв'язку з неправильною поведінкою: став агресивним до батьків, погрожує їм розправою, носить з собою ніж, який вилучили у пацієнта на приймальному передпокої. Діагноз на момент госпіталізації - шизоафективний розлад, змішаний тип, психопатоподібна поведінка з агресивними тенденціями, диференціювати з шизофренією. 20 грудня 2018 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, при огляді: доступний мовному спілкуванню, полишений сам на себе, багатослівний, підвищує голос, мова послідовна, зі сковуванням, перескакує з однієї теми розмови на іншу, мислення паралогічне, безглуздий, негативно настроєний до батьків, вважає, що вони до нього упереджено відносяться, вимагають у нього гроші, свою агресивну поведінку до батька пояснює тим, що «він не хоче працювати, живе випадковими заробітками, погано до мене налаштований... я побився з ним, укусив його за ніс, що мені було робити, у нього в руці був ніж...». Повідомляє, що «він носить з собою ніж, щоб захищатись від наркоманів, котрих багато на базарі, вони нагло пристають...». Категорично відмовляється дати інформовану згоду на госпіталізацію. Вимагає «направити в суд». Критика до своєї хвороби, своєї поведінки вдома відсутня. В судовому засіданні лікар-псіхіатр заяву підтримав та просив задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] просила заяву задовольнити, оскільки її син є загрозою для її життя, крім того зазначила, що їй стало відомо, що 16.12.2018 року її син взяв 2 кредити на суму 6000 доларів США, що її обурює, оскільки він не дає гроші на комунальні послуги та на утримання його двох собак «Алабаїв», крім того робить замовлення в інтернеті, що передбачають в подальшому вимагання грошей. Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки конфліктні ситуації між [PERSON] та його батьками не є підставою для його госпіталізації та не доведено, що [PERSON] небезпечний для оточуючих і потребує лікування в умовах стаціонару також він має дієздатність. В судовому засіданні [PERSON], присутність якого відповідно до ч. 2 ст. 341 ЦПК України є обов'язковою, щодо госпіталізації його до психіатричного закладу просив відмовити, оскільки він працює на приватному підприємстві, коли повертається з роботи його мати сама його провокує до конфліктних ситуації, також зазначив, що він має залежність до ігроманії, на запитання суду відповідав чітко та послідовно. Захисник [PERSON] - [PERSON], просив у задоволені заяви відмовити, оскільки [PERSON] є спокійною адекватною людиною, конфліктні ситуації провокує його мати. Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з'ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до наступного висновку. Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов'язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов'язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Відповідно до ч. 2 ст. 341 ЦПК України справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Судом достовірно встановлено, що направленням районного лікаря м. Бровари [PERSON] від 14.12.2018 року [PERSON] був направлений до КЗ КОР «ОПНМО» у зв'язку з загостренням психічного стану (а.с.3). Згідно з висновком огляду комісії лікарів-психіатрів КЗ КОР «ОПНМО» від 20.12.2018 року, [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, при огляді: напружений, багатослівний, мова мало послідовна, мислення паралогічне, аутичне, голосний, легко афектується, неправильно поведінку він пояснює «батьки погано відносяться...я пішов жити в другу половину будинку та мешкаю сам...», свою агресію до батька пояснює «батько накинуся на мене з ножем, я захищався і вкусив його за ніс...». Критика до хвороби і своєї поведінки в побуті відсутня, відмовляється дати добровільну згоду на госпіталізацію, вимагає, щоб його «везли до суду», діагноз - шизоафективний розлад, змішаний тип, психопатоподібна поведінка з агресивними тенденціями, диференціювати з шизофренією, тому комісія лікарів-психіатрів просить суд винести ухвалу про призначення примусової госпіталізації і послідуючого лікування [PERSON] в умовах психіатричного стаціонару, оскільки він не дає усвідомленої згоди на стаціонарну допомогу і виявляє реальні наміри скоїти соціально-небезпечні дії по відношенню до рідних та оточуючих (згідно ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. 280 КПК України) (а.с.2). Згідно з рішенням Конституційного Суду України №2-рп/2016 від 01.06.2016 р., Конституційний Суд України вважає за необхідне вказати такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Вказаним рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. №1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв'язку з тим, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, тому суд застосовує норму ст. 341 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 341 ЦПК України рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Суд відзначає, що не кожна особа, що має психічне захворювання має бути поміщена до психіатричного закладу. З наданого висновку огляду комісії лікарів-психіатрів КЗ КОР «ОПНМО» від 20.12.2018 року не зазначено та не надано будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих внаслідок встановленого у нього захворювання матеріали справи не містять та у судовому засідання не встановлені. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшла підтвердження та обставина, що [PERSON] має тяжкий психічний розлад, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе чи оточуючих, і його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Крім того, [PERSON] є дієздатною особою, тобто здатний своїми діями набувати для себе прав і самостійно їх здійснювати, а також здатний своїми діями створювати для себе обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Виходячи з сформульованого у ст. 3 Закону «Про психіатричну допомогу» принципу презумпції психічного здоров'я людини (згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку передбачених законами України, слід мати на увазі, що до набрання законної сили судовим рішенням про неосудність особи і застосування до неї примусових заходів медичного характеру вона не обмежується в правах, якими наділена згідно з Конституцією і законами України, суд вважає, що заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed