Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

17 жовтня 2012 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до заяви позичальника №DNH4KS30110177, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3710,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць, для придбання товарів народного споживання, строком на 12 місяців до 29.08.2006 року. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 25.09.2012 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 58797,73 грн., яка складається з 3710,08 грн. заборгованості за кредитом; 18217,38 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 33594,19 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи 500 грн. як штраф (фіксована частина) та 2776,08 грн. як штраф (процентна складова). Вимога, що була пред`явлена до поручителя ПАТ «А-Банк», відповідно до Договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, щодо виконання забезпеченого зобов`язання, була залишена без задоволення. Просить суд, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірв 48797,73 гривень та судові витрати у справі, а також стягнути солідарно з ПАТ «А-Банк» та [PERSON] на користь позивача 10000 гривень. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2012 року стягнуто [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № DNH4KS30110177 від 29.08.2005 року у розмірі 48797 грн. 73 коп. та судові витрати у справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.06.22019018 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № DNH4KS30110177 від 29.08.2005 року, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Разом з заявою про скасування заочного рішення у справі [PERSON] надав суду заява про застосування строку позовної давності. Представник відповідача ПАТ Акцент-Банк у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.08.2005 року, [PERSON] у ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого виступає ПАТ КБ «Приватбанк», оформив заяву позичальника DNH4KS30110177 на кредит у розмірі 3710,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць, для придбання товарів народного споживання, строком на 12 місяців до 29.08.2006 року. Відповідач [PERSON] підписав заяву, та тим самим виявив свою згоду з усіма її пунктами та зобов`язувався їх виконувати. Відповідно до тексту заяви, [PERSON] виявив згоду з тим, що дана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами, складає між нею та банком кредитно заставний договір. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що сторони уклали договір кредиту, суть якого полягає у наданні грошових коштів в сумі 3710,08 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2006 року для придбання товарів народного споживання, що підтверджується наданими суду письмовими фактичними даними. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. [PERSON] не виконував свої обов`язки за договором належним чином та станом на 25.09.2012 року, відповідно до розрахунку наданого суду, сума заборгованості за кредитом становить 58797,73 грн., яка складається з 3710,08 грн. заборгованості за кредитом; 18217,38 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 33594,19 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи 500 грн. як штраф (фіксована частина) та 2776,08 грн. як штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-24цс14. Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку. По справі позивач звернувся до суду 17.10.2012 року, що підтверджується вхідним штампом на позові, отже трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, по вимогам банку минув. Висновок суду ґрунтується на тому, що строк повернення кредитних коштів, відповідно до договору № DNH4KS30110177 від 29.08.2005 року, був встановлений по 29.08.2006 року, та до 29.08.2009 року позивач мав звернутися до суду з вимогами про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, тобто у трирічний строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України. Щодо посилання представника позивача на п. 5.5 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка»)(Стандарт)», відповідно до якого встановлений строк позовної давності в 5 років. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 6.6 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не містять підпису відповідача [PERSON] Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідач, підписуючи заяву позичальника, був ознайомлений саме з цими Умовами, суду не надано. Також судом враховано, що Умови містять збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника. Разом з тим, суду не надано доказів того, що в подальшому такі Умови, не змінювались, так як зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та в заяві позичальника від 29.08.2005 року, містить розбіжності. Крім того, у заяві позичальника від 29.08.2005 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладено в постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року № 6-16цс15. Будь яких доказів які б свідчили про переривання строку позовної давності, суду не надано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивачем до позовну заяву подано після закінчення строку позовної давності, при цьому [PERSON] до винесення рішення заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № DNH4KS30110177 від 29.08.2005 року. Також суд вважає безпідставною вимогу банку щодо солідарного стягнення з поручителя Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості в розмірі 10000 грн. За змістом статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Якщо договором не встановлено інше, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, відповідальність боржника і поручителя є солідарною. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Тобто у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами: з моменту настання строку виконання зобов`язання або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Зі збігом вищевказаного строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не може. Отже, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Як вбачаться з матеріалів справи, 20 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (поручитель) та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір поруки, предметом якого є надання поруки за виконання зобов`язань боржником [PERSON] за кредитним договором № DNH4KS30110177 від 29.08.2005 року. Розмір відповідальності поручителя 10 000 грн. Суд враховує, що строк зобов`язання [PERSON] за Заявою Позичальника № DNH4KS30110177 закінчився 29.08.2006 року, договір поруки з ПАТ «Акцент-Банк» був укладений ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.10.2010 року, тобто після закінчення строку основного договору з позичальником. При цьому позивач з даним позовом звернувся до суду 17 жовтня 2012 року. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено встановлений законом строк для пред`явлення вимоги до поручителя, у зв`язку з чим позовні вимоги до ПАТ «Акцент-Банк» також не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу покладається на позивача та йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed