Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Позов мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 12.12.2019 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Встановлений розмір аліментів на утримання для дітей є недостатнім для їх належного утримання у зв`язку із постійним зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, предмети побуту, а тому просить суд збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти в розмірі 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити за безпідставністю, до початку розгляду справи по суті подав відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2019 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 25.09.2019 року. Як зазначила позивач в позовній заяві та в судовому засіданні, то підставою для звернення в суд з позовом про зміну розміру аліментів є незначний розмір аліментів на утримання дітей, так як збільшилися витрати на харчування, одяг, лікування, розвиток, та інші потреби дітей через значне подорожчання та те, що відповідач працює в Польщі, має дохід 1000 доларів США у місяць, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Не погоджуючись із заявленими вимогами відповідач у відзиві та в судовому засіданні зазначив, що він дійсно з 2019 року перебував на заробітках у Польщі, проте, в березні 2020 року він повернувся додому та з липня 2020 року влаштувався водієм у ТзОВ «КМТ Транс-Логістик» з посадовим окладом 3 900 грн., з них 3 000 грн. він зобов?язаний сплачувати аліменти. На даний час він хворіє, що підтверджується чеками про придбання ліків, сплата аліментів в розмірі 3 000 грн. є для нього фінансовим тягарем, погіршує його матеріальне становище, що на його думку свідчать про те, що він не може сплачувати аліменти в більшому розмірі. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому підлягають врахуванню: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та навпаки погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, але ці обставини підлягають доказуванню. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на день звернення до суду з позовом 17.06.2020 року прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме з 6 до 18 років становить 2218 грн. щомісячно, мінімальний розмір, який підлягає до стягнення на одну дитину, з урахуванням того, що обоє батьків зобов`язані утримувати свою дитину, становить 1 106 грн. на одну дитину, проте, на підставі рішення суду на одну дитину з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1 5000 грн. щомісячно, що є більшим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як становлено судом, то підставами позовних вимог [PERSON] є зростання витрат останньої на утримання синів та отримання відповідачем неофіційних доходів, проте будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач працює неофіційно та має фактично більший прибуток і що його матеріальний стан покращився, та навпаки у зв`язку з зростанням витрат на утримання синів (які до того ж у позові не конкретизовані та не підтверджені належними доказами) її матеріальний стан погіршився, позивачем надано не було. Отже, за таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суду не було надано достовірних доказів на підтвердження тверджень про зміну матеріального стану відповідача чи позивача відносно періоду, коли було ухвалено попереднє рішення суду, яким було визначено розмір стягуваних аліментів.

Outcome: dismissed