Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 9051 грн. 55 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 04 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з однієї сторони і [PERSON] з другої сторони, було укладено кредитний договір №001-13026-040707, згідно якого позивачем відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено ліміт кредитної лінії на загальну суму 30000грн., кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Всупереч норм цивільного законодавства та умов кредитного договору відповідач [PERSON] взяті на себе зобов"язання за кредитним договором не виконав, не повернув отримані кошти та не сплатив нараховані відсотки. В зв"язку із чим просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з однієї сторони і [PERSON] з другої сторони, було укладено кредитний договір №001-13026-040707, згідно якого позивачем відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено ліміт кредитної лінії на загальну суму 30000грн., а відповідач зобов'язувався повернути кредит в порядку та на умовах, визначених договором, сплачувати проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів і станом на 08 серпня 2013 року сума заборгованості перед позивачем становить 9051 грн. 55 коп. з яких 8964,70грн. - заборгованість по тілу кредиту, 86,85грн. - заборгованість по відсотках. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 14 лютого 2014 р. відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування судом наслідків спливу позовної давності по даній справі (а.с.36). Згідно з п.1.4. кредитного договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Згідно з п.2.5 кредитного договору держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, в розмірі, визначеному Тарифами, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. У відповідності до анкети позичальника строк дії картки 12 місяців. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правовової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що останній платіж боржник вніс на розрахунковий рахунок позивача 07 жовтня 2008 року, наступний платіж мав бути внесений ним в листопаді 2008 року, а з позовом до суду позивач звернувся 01 листопада 2013 року, суд дійшов до висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, оскільки цей строк сплинув в листопаді 2011 року, що є самостійною підставою для відмови у позові. До того ж позивач в позовній заяві не порушував питання про поновлення чи продовження процесуальних строків, тоді як відповідач звернувся до суду з клопотанням про застосування строку позовної давності. На підставі ст.ст.256, 257, 258, 261, 267, 525, 526, 530, 536, 610-612, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: dismissed