Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 2, що розташована за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграда , 6/9. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що з 25.08.2000 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2016 року був розірваний. Від вказаного шлюбу сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO]. В період шлюбу за сумісні кошти 27.12.2003 року подружжям було придбано квартиру № 2, що розташована за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Сталінграда, 6/9, однак договір купівлі - продажу вищевказаної квартири був оформлений на імя відповідача. На теперішній час відповідач перешкоджає позивачу у праві користування спірною квартирою, у звязку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити, а також додатково пояснила, що їй на праві власності належить квартира, що розташована в [ADDRESS], яку в період шлюбу з відповідачем вона надавала в оренду та вказані кошти були додатковим доходом для родини, що підтверджує те, що спірна квартира була придбана в період шлюбу з відповідачем за сумісні кошти. Крім того, позивач зазначила , що її батьки надавали їй кошти для придбання спірної квартири та на здійснення в ній ремонту. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірна квартира була придбана особисто за його кошти, частину яких він отримав від продажу квартири, що знаходилась в м. Києві в сумісній власності з його родичами. Суд, заслухавши доводи сторін у справі, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази , які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.12.2016 року, з 25.08.2000 року сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до вказаного рішення був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 16.12.2016 року. ( а.с. 18) Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до копії договору купівлі продажу від 27.12.2003 року , відповідачем по справі була придбана квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с.13-14) Отже, спірна квартири була придбана відповідачем в період знаходження у шлюбі з позивачкою по справі. Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за відповідачем, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. ( а.с. 15). Стаття 61 СК України передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя визначені в частині третій статті 368 Цивільного кодексу України та в частинах першій і другій статті 60 Сімейного кодексу України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.п.1- 4 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 12.08.2013 року , відповідачу по справі на праві спільної часткової власності в рівних частинах з членами його родини належала квартира № 196, що розташована в м. Києві по вул. Мате Залки , 3-а. ( а.с. 31) З наданої суду копії договору купівлі-продажу від 17.11.2003 року вбачається, що відповідач сумісно з членами своєю родини продали належну їм квартиру № 196, що розташована в м. Києві по вул. Залки Мате , 3-а за 183890,00 грн. ( а.с.38) Відповідно до копії розписки від 17.11.2003 року, [PERSON] 17.11.2003 року отримав в результаті продажу квартири за адресою [ADDRESS] суму в розмірі 10000,00 доларів США, що є його частиною за продаж вищевказаної квартири. ( а.с.39) Згідно наданих відповідачем відомостей НБУ щодо курсу долара до гривні станом на 01.11.2003 року вбачається, що 100 доларів США становило еквівалент в розмірі 533,19 грн. ( а.с.82) Таким чином, відповідач за продаж своєї частини квартири [ADDRESS] отримав грошову суму еквівалентну станом на 01.11.2003 року - 53319,00 грн. Відповідно до копії договору купівлі продажу спірної квартири, вбачається що відповідачем була придбана вказана квартира за 14374,00 грн. Встановивши що спірна квартира була придбана відповідачем 27.12.2003 року , а продаж частини квартири [ADDRESS], що належала відповідачу на праві спільної часткової власності, було здійснено 17.11.2003 року та за яку відповідач отримав 10000,00 доларів США та враховуючи вартість спірної квартири, суд приходить до висновку спірна квартира була придбана відповідачем за кошти , які належали йому особисто. Допитані в судовому засіданні свідки - [PERSON], [PERSON]М зазначили, що вони є батьками позивача та вони надавали останній частину грошей на придбання спірної квартири. Крім того, свідки вказали, що вони взагалі надавали матеріальну допомогу позивачу, оскільки відповідач ніколи не працював та родини не утримував. Суд не може прийняти до уваги пояснення свідків, оскільки доказів надання свідками допомоги позивачу, в тому числі на придбання спірної квартири суду не надано. Враховуючи вищевказані обставини, суд знаходить позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню. Вказаний висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного суду України, що викладені в постановах від 01.07.2015 року № 6-612 цс15 та від 12.10.2016 року № 6-846цс16. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed