Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Представник Управління соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення надмірно виплаченої субсидії, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 30.10.2018 [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення із заявою відповідного змісту та документами про призначення їй субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. За результатами розгляду заяви відповідача було ухвалено рішення про призначення житлової субсидії на період з жовтня 2018 року та у подальшому приймались рішення про її виплату. За наслідками проведеного 04.06.2019 сектором державних соціальних інспекторів звірки повноти та достовірності інформації на призначення житлових субсидій було встановлено, що відповідач надала недостовірну інформацію, приховала, що зареєстрована підприємцем І групи в Єдиному реєстрі платників податків, тобто надала невірну інформацію про доходи, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді субсидій на суму 6599 грн. 37 коп., які у добровільному порядку остання не повертає, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 21.01.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 30.10.2018 [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації у Вінницькій області із заявою про призначення їй житлової субсидії. Згідно поданою 30.10.2018 [PERSON] декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, остання попереджена про відповідальність за подання недостовірної інформації про її доходи та майновий стан, на що вказує її підпис у заяві. За наслідками розгляду поданих [PERSON] документів Управлінням праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації у Вінницькій області у 26.11.2018 було прийнято рішення про призначення [PERSON] житлової субсидії, а також аналогічні рішення приймались 12.12.2018, 18.04.2019 (а.с.7, 8, 9). 04.06.2019 головним державним соціальним інспектором Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Фальківським С.В. з метою перевірки наданих [PERSON] відомостей було сформовано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.10), відповідно до яких встановлено, що [PERSON] , жителька [ADDRESS] , зареєстрована підприємцем І групи. Згідно розрахунку Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації у Вінницькій області (а.с.11) переплата житлової субсидії [PERSON] за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно становить 6 599, 37 грн., які у добровільному порядку остання не сплачує незважаючи на подану нею заяву щодо сплати коштів. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються приписами ЦК України, Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення), у редакції чинній на час призначення і виплати субсидії відповідачеві. Положенням визначено умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Відповідно до абз. 1 п. 3 Положення, призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення). Відповідно до п. 13 Положення встановлено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації (орендарі - за місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі зазначення в декларації інших отриманих доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування, та неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення з зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (за наявності). Відповідно до абз. 7 п. 13 Положення, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Відповідно до ст..13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів у виді довідок та документів виданих уповноваженими органами відповідно до законодавства на запити структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому Положенням на підтвердження приховування відповідачем отримуваного нею доходу або свідомого подання недостовірних даних про її доходи, а наданий до матеріалів справи позивачем Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до якого відповідач з 07.03.2002 по день формування витягу 04.06.2019 являється підприємцем І групи платників єдиного податку не свідчить про отримання відповідачем доходу, а лише констатує статус особи як фізичної особи - підприємця, що за приписами Положення також мають право на отримання житлової субсидії. Водночас доведенню у даному випадку підлягає розмір отримуваного особою підприємцем сукупного доходу, від розміру якого залежить її право на отримання житлової субсидії, утім заява про добровільне повернення відповідачем грошових коштів також не є таким доказом. Крім цього, за нормами діючого законодавства саме позивач наділений правом за наслідками розгляду поданих особою документів щодо призначення їй житлової субсидії приймати відповідні рішення в межах своїх повноважень та у визначені строки про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії, про що інформують громадян у порядку, визначеному пунктом 14 Положення і таке рішення може бути оскаржене. З аналізу вказаних норм слідує, що з часу подачі відповідачем заяки (30.10.2018) і на час ухвалення рішення (26.11.2018) про призначення відповідачеві житлової субсидії, позивач мав об`єктивну можливість та був наділений повноваженнями для перевірки наданих відповідачем відомостей та прийняття рішення визначеного Положенням, утім не вчинив таких дій, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження виконання позивачем своїх повноважень. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 727/5743/15-ц від 27.03.2019 звернула увагу на те, що сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави, а тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 ЦК України, особа,яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За встановлених обставин, які були перевірені судом зібраними у справі доказами, суд не вбачає правових підстав для зобов`язання відповідача повернути майно позивачеві як безпідставно набуте майно, отож в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Розподіл витрат суд здійснює згідно із Главою 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed