Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі наказу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня.2018 року на користь відповідачки, на утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частки, починаючи з 07 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року, з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.02.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Не погоджуючись з розміром стягнутих аліментів, він звернувся з позовом про його зменшення, оскільки на даний час на його утриманні перебувають його непрацездатні батьки: мати [PERSON], [INFO], яка має захворювання: Дисциркуляторну енцефалопатію з вістібулярним синдромом, та батько [PERSON], [INFO], який має захворювання: хронічна ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба, гострий інфаркт міокарда, дифузний кардіосклероз, поширений остеохондроз хребта. Батьки є пенсіонерами, постійно хворіють та за станом здоров'я потребують його матеріальної та фізичної допомоги, оскільки їх пенсій не вистачає на медичну допомогу та купівлю необхідних ліків. Він постійно витрачає значні суми на лікування батьків. У зв'язку з чим він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений судовим наказом від 01 березня 2018 року по цивільній справі № 320/926/18, а тому змушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Зазначив, що він працює монтером на залізній дорозі та отримує у середньому 7-8 тисяч гривень на місяць. До видачі судового наказу він добровільно сплачував аліменти на користь відповідача в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказану сума вважає достатньою для утримання дитини, а тому просить зменшити розмір аліментів. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Через неявку відповідачки у судове засідання, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що Судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 березня 2018 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Згідно з ч.7 ст.170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу (заявлено вимогу про стягнення аліментів) боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Не погоджуючись з розміром стягнутих за судовим наказом аліментів, позивач звернувся до суду з даним позовом про зменшення розміну аліментів, посилаючись на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Однак, заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані ним докази, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог про зменшення розміру аліментів, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Так, позивач вказує, що має непрацездатних батьків, які постійно хворіють і потребують його допомоги. Вказані обставини підтверджуються наданими суду доказами. Так, згідно наданої копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача. За висновком ВКК від 15.06.2015 року, відповідно до якого [PERSON], [INFO], пройшов ВКК, за станом здоров'я потребує сторонньої допомоги. Діагноз: ИБС, дифузний кардіосклероз, поширений остеохондроз хребта (а.с.12). Відповідно до виписок з амбулаторних карт батьків позивача, вони мають захворювання, на які посилається позивач у своєму позові. В той же час, за поясненнями самого позивача, його батьки проживають у належній їм на праві власності квартирі, отримують пенсію, сукупно біля 5000 гривень на місяць. Сам він мешкає окремо від батьків у належному йому на праві власності житловому будинку, але часто навідується до батьків і допомагає їм матеріально. Факт окремого проживання позивача від батьків підтверджується наданими позивачем довідками голови ОСМД «Гагаринське-3» по вул.Гагаріна, 3 в м. Мелітополі від 13.02.2018 року, згідно з якими [PERSON] , [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.13, 17). Посилання у довідках про те, що [PERSON] і [PERSON] потребують опікунства, суд до уваги не приймає, оскільки встановлення потреби особи у сторонньому догляді не віднесено до повноважень голови ОСМД. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що батьки позивача дійсно є пенсіонерами, мають вікові захворювання, батько потребує сторонньої допомоги, про що йдеться у довідці ВКК. Однак, позивачем не було доведено, що саме він здійснює сторонній догляд за батьками та витрачає на їх утримання значну частину свого доходу. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач з дитиною свого житла не мають і проживають у найманому житлі. Відповідач працює вихователем у дитячому садку інших доходів не має. Про вказані обставини суду повідомив сам позивач. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. На даний час позивач не навів жодних істотних підстав, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений судовим наказом. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відмову задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed