Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

04.09.2020 р. до суду надійшов зазначений позов, в якому позивач просив визначити порядку користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що житлова квартира за адресою: [ADDRESS] , є приватизованою та належить на праві часткової власності по 1/3 частині - позивачу [PERSON] , сину позивача - [PERSON] та [PERSON] . На даний час у них склалася конфліктна ситуація й непорозуміння щодо користування спірним житлом та оплатою комунальних послуг. Позивач просив суду, з врахуванням уточнень (а.с.136-137), виділити в користування позивачу [PERSON] та його неповнолітньому сину [PERSON] у спірній квартирі житлову кімнату площею 17,2 кв.м., а [PERSON] та дочці [PERSON] - житлову кімнату площею 11,9 кв. м. Всі інші приміщення спірної квартири залишити в загальному користуванні. Ухвалою судді від 08.09.2020 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 34-35). Ухвалою суду від 02.12.2020 року закрито підготовче та призначено до судового розгляду (а.с. 101-102). В судовому засіданні представника позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідачі та/або їх представники в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, причини неявки до суду невідомі (а.с.40, 41, 59, 61, 110-115, 144-146). В судове засідання представники третіх осіб: Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" та Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації не з`явились, направили до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від представника Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла заява про ухвалення рішення суду в інтересах дитини (а.с. 53, 126, 135), від представника Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" , надійшли письмові пояснення, в яких останній просив в позові відмовити (а.с. 64, 66-67). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом спірна квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/3 частині належить: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 92-93, 140-141). В сіпрній квартирі зареєстровані на даний час [PERSON] , неповнолітній [PERSON] , [INFO], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 117). Згідно технічного паспорту на спірну квартиру спірна квартира має загальну площу 60,2 кв.м., житлову 29,1 кв. м., та складається з двох житлових кімнат, житловою площею: 17, 2 кв. м. і 11,9 кв.м., які є ізольованими, а також є інші приміщення, зокрема, коридор 11,9 кв.м., кухня 13,0 кв.м., вбиральня 0,9 кв.м, ванна 2,8 кв.м., балкон 1,2 кв. м., лоджія 1,3 кв.м. (а.с. 121-124). Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України кожен співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свівласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Проте, як вбачається з вимог позивача, спірна квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/3 частині належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Однак, судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстровано чотири особи, і відповідач [PERSON] , яка не має права власності в даній квартирі, проживає в ній на правах члена сім`ї. Кімнати, які просить позивач виділити виділити йому з сином та відповідачам в користування не відповідають їх ідеальним часткам у спільній частковій власності, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed