Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із зазначеним позовом обґрунтовуючи вимоги тим, що 28 серпня 2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір SIXRRX15040161, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2628 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався щомісяця, в період сплати, надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші виплати згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Однак, у порушення умов договору [PERSON] неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, в результаті чого станом на 08 липня 2013 року у нього утворилася заборгованість на загальну суму 25966 гривень 33 копійки, яку позивач просить стягнути у судовому порядку, крім того просить стягнути витрати по справі, понесені при подачі позову до суду у розмірі 259 гривень 66 копійок. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Зазначили, що позов є безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідач своєчасно здійснював погашення заборгованості та виплатив усю суму кредиту, про що свідчать квитанції. Також пояснили, що після здійснення останнього платежу відповідач звернувся до представників банку та отримав усну відповідь про відсутність за ним заборгованості. Звернули увагу на той факт, що навіть якщо за [PERSON] й існує заборгованість, то у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску строків позовної давності, який сплив 29 червня 2013 року, яку відповідач та його представник просили застосувати. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. Письмовими доказами по справі підтверджується, що позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», тому суд визнає ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним позивачем по справі (а.с.15-17). Відповідно до заяви № SIXRRX15040161 від 28 серпня 2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2628 гривень 00 копійок строком на 10 місяців, тобто з 29 серпня 2007 року по 29 червня 2008 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 70 гривень 96 копійок та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 438 гривень 00 копійок в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. У вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5-13). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. П.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) визначено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років, з чим при підписанні договору погодився відповідач. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає, що в даному випадку перебіг позовної давності слід відраховувати з дати закінчення строку кредитного договору - 29 червня 2008 року, тобто позивач повинен був звернутись за захистом своїх прав до 29 червня 2013 року. Однак, позов було направлено до суду поштою 14 лютого 2014 року, а отримано судом - 20 лютого 2014 року, тобто пропущений строк звернення до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких підстав слід відмовити в задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі вищенаведеного, статей 257, 259, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed