Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач просить ухвалити рішення суду, яким визнати недійсним державний акт серії СМ 041 від 12 липня 2000 року про право постійного користування земельною ділянкою, розташованою на території Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, виданого Державному підприємству «Дослідне господарство «Правдинське», та поновити строк подання позовної заяви, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення Вищевеселівською сільською радою Великописарівського району Сумської області про надання земельної ділянки не приймалось, а тому відповідач користується земельною ділянкою без достатніх правових підстав. У заяві посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 1995 року № 851 «Про доповнення переліку обєктів, що підлягають обовязковій приватизації у 1995 році», в якій зазначено, що приватизації підлягає «Дослідне господарство «Правдинське» в с. Іванівка Великописарівського району Сумської області, яке користується землями Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. На виконання даної постанови Кабінету Міністрів України порушує права мешканців сільської ради, оскільки вони не приймали участь в розпаюванні земель, а також не виділені землі запасу. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] на своїх вимогах наполягали та обґрунтували обставинами, викладеними в позовній заяві. Позивач [PERSON] суду пояснив, що у 2015 році вирішив скористатися своїм право на отримання земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва. З цією метою звернувся до Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області, де дізнався, що землі запасу та резервного фонду не виділялись. Крім того, йому стало відомо, що рішення Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області про передачу земель в постійне користування Державному підприємству «Дослідне господарство «Правдинське» не приймалось. Вважає, що його права та права громади, яка підтримує його, порушені, оскільки вони позбавлені права отримати земельні ділянки на території сільської ради, працівники господарства - на отримання паїв. Крім того, зауважив, що у 1989-1990 роках та 1992-1993 роках працював у ДП ДГ « Правдинське». Представник позивача доповнив, що акт на постійне користування землею є недійсним, оскільки рішенням сесії Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області не затверджувався, земля в постійне користування ДП ДГ «Правдинське» не передавалась, при цьому послався на довідку архіву Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області про відсутність відповідного рішення. Землі ДП ДГ «Правдинське» повинні бути розпайовані, оскільки дане господарство є в переліку до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 1995 року № 851 «Про доповнення переліку обєктів, що підлягають обовязковій приватизації у 1995 році», при цьому послався на Постанову Верховної [PERSON] України РСР «Про земельну реформу» та вважає, що з 15 березня 1991 року розпорядником земель є сільські, селищні ради, а ДП ДГ « Правдинське» безпідставно користується землею. Представник відповідача - територіальної громади в особі Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області - пояснив, що сільським головою він обраний на останніх виборах, а тому не може пояснити, чи приймалось рішення про передачу земель ДП ДГ «Правдинське» у 1999 році. Представники відповідача - ДП ДГ «Правдинське» - позовні вимоги не визнали та пояснили, що підприємство створено 12 грудня 1945 року і з цього часу користується землями на території Іванівської та Вищевеселівської сільської ради, а їх підприємство підпорядковане [PERSON] академії аграрних наук України, яка є розпорядником земель за погодженням з Верховною [PERSON] України. Право постійного користування землею підтверджується відповідними Державними актами, а також вважають, що землі, якими вони користуються відповідно чинного законодавства, не підлягають паюванню. Крім того, вважають, що право [PERSON] на отримання земельної ділянки не порушено, оскільки законодавство дозволяє отримати земельну ділянку на території будь-якої сільської ради, а право на отримання паю в разі розпаювання підприємства він не мав би, оскільки станом на 1995 рік в господарстві не працював. Треті особи: представник [PERSON] академії аграрних наук України [PERSON] пояснив, що державне підприємство «Дослідне господарство « Правдинське» займається науковою роботою, вирощуванням елітних сортів сільськогосподарських культур з метою отримання насінневого фонду, виконує завдання [PERSON] Аграрних Наук України. Розпорядником земель є НААНУ, а землі підприємства не підлягають розпаюванню і є загальнодержавними. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з позовом не погодилась, вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним Державного акта на право постійного користування землею ДГ «Правдинське» та надала копії Державних актів, технічного звіту по виготовленню державного акту на право постійного користування землею дослідним господарством «Правдинське» по Вищевеселівській сільській раді Великописарівського району Сумської області, схеми визначення земель, які не можуть передаватися у колективну та приватну власність із земель дослідного господарства «Правдинське» Великописарівського району Сумської області 1993 року. Представник Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області з позовом не погодився. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу інституту рослинництва ім. В.Я.Юрєва [PERSON] академії аграрних наук України призначено на посаду директора Державного підприємства «Дослідного господарства «Правдинське» [PERSON] з 15 січня 2014 року ( а.с. 164). Відповідно довідки архівного відділу Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області в архіві зберігається рішення від 19 серпня 1999 року Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області № 54 « Про хід закупівлі сільськогосподарської продукції на території сільської ради». В протоколах засідань виконкому Вищевеселівської сільської ради рішення від 29 грудня 1999 року № 54 не існує (а.с. 6). Право постійного користування відповідача підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії СМ 041, виданим Дослідному господарству « Правдинське» Вищевеселівською сільською радою народних депутатів Великописарівського району Сумської області України у тому, що зазначеному землекористувачу надається у постійне користування 5339, 4 га. земель в межах згідно з планом користування. Землю надано у постійне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Вищевеселівської сільської ради народних депутатів від 29 грудня 1999 року № 54. Акт складено у двох примірниках, з яких перший видано землекористувачу, другий зберігається у Вищевеселівській сільській раді народних депутатів. Акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 21, датовано 12 липня 2000 року ( а.с. 110-115). Також підтверджується Актом на право користування землею, виданим виконавчим комітетом Охтирської районної ради депутатів трудящих на право користування землею Правдинському елітно-насіневому радгоспу Охтирського району Сумської області Україна. У постійне користування відведено 4666, 5 га. земель згідно з нижче накресленим планом і описом меж. Із загальної площі відведених земель станом на 01 листопада 1963 року було: орних земель (ріллі, городи та залежі) 4068, 3 га., сіножатей 89, 2 га., пасовища 85, 6 га., садів, виноградників 34,0 га., інших угідь 389, 4 га. Передача землі іншому землекористувачу може проводитися лише в установленому законом порядку ( а.с. 136). Рішення виконкому районної [PERSON] депутатів трудящих м. Охтирка від 24 грудня 1962 року зареєстровано землекористування Правдинського елітно-насінньового радгоспу. Загальна площа земель 4066, 5 га. ( а.с.137). Відповідно до плану земель, наданих в постійне користування Правдинському елітно- насінньовому радгоспу, до акту на право користування землею, виданого 12 березня 1964 року, землі складались з Володимировського відділення, Жовтневого відділення, відділення ім. Воровського, Комсомольського відділення, Янківського відділення (а.с. 138). Межі території земель Вищевеселівської сільської ради погоджено, що підтверджується викопіюванням з території земель по встановленню меж с. Вищевеселе ( а.с. 139). Відповідно до проекту встановлення меж сільських населених пунктів в межах Великописарівського району Сумської області, дата виготовлення 2003 рік, слідує, що на території Вищевеселівської сільської ради виділялись землі запасу ( а.с. 150- 163). Звернення [PERSON] до Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області з заявою про можливість виділення землі для створення фермерського господарства на території [PERSON] сільської ради підтверджується копією заяви від 25 грудня 2015 року ( а.с. 165) та відповіддю за підписом сільського голови про відсутність вільних земель (а.с. 166). З технічного звіту по виготовленню державного акту на право постійного користування землею, наданою дослідному господарству «Правдинське» Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області слідує, що відповідно до Договору № 206 від 13 червня 2000 року Сумським філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук виготовлений технічний звіт на виготовлення Державного акту на право постійного користування землею, наданою Дослідному господарству «Правдинське» Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області ( а.с. 177-187). Так, відповідно звіту Дослідне господарство «Правдинське» включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України як Державне підприємство з загальнодержавною формою власності, орган управління Українська [PERSON] Наук, види діяльності вирощування зернових культур, вирощування буряків, мясне і молочне скотарство, свинарство, державна оптова торгівля, підприємство державної торгівлі, крім аптечних закладів та інші види діяльності. Відповідно свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності - юридичної особи дослідне господарство «Правдинське» зареєстровано за адресою: [INFO]. Реєстрацію проведено 28 грудня 1992 року Великописарівською райдержадміністрацією. 12 лютого 1997 року фондом державного майна України відмовлено у включенні ДГ «Правдинське» до переліку підприємств, що підлягають приватизації, при цьому зазначив, що дослідне господарство «Правдинське» є науково-дослідною установою Української академії аграрних наук і відповідно статуту УААН економічну основу її діяльності становить загальнодержавна власність України на землю, основні та обігові кошти, інше майно, передані державою УААН у безстрокове (довічне) користування без зміни форми власності для забезпечення її статутної діяльності. Право та порядок володіння, користування і розпорядження основними фондами та іншим майном закріплено УААН за установами, господарствами і підприємствами, визначається Президією УААН. Рішенням Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області № 54 від 29 грудня 1999 року у відповідності з тимчасовими рекомендаціями щодо проведення робіт по видачі державних актів на право постійного користування землею, затвердженого Державним комітетом України по земельних ресурсах 15 березня 1995 року №18, затверджено технічний звіт по виготовленню державного акту на право постійного користування землею, закріплено за ДГ «Правдинське» землі у постійне користування в обсягах згідно додатку, видати ДГ «Правдинське» державні акти на право постійного користування землею. Рішення підписано сільським головою [PERSON]. Розміри земель сільськогосподарського призначення ДГ «Правдинське» зазначені в експлікації та в акті про встановлення в натурі меж земельних ділянок від 12 червня 2000 року (а.с.232). Технічний звіт по виготовленню державних актів на право постійного користування землею, наданих дослідному господарству «Правдинське» Великописарівського району Сумської області, погоджено у відділі земельних ресурсів без зауваженюь начальником відділу [PERSON]. Відповідно копій рішень та протоколу восьмої сесії Вищевеселівської сільської ради Великописарівського району Сумської області двадцять третього скликання від 16 грудня 1999 року, наданих архівним відділом Великописарівської районної державної адміністрації (а.с.166-175) слідує, що рішення за № 54 прийнято 05 січня 2000 року «Про умови оплати праці працівників місцевих рад та їх виконавчих органів» і прийнято 9 сесією 23 скликання, а з протоколу слідує, що на сесії сільської ради був присутній директор ДГ «Правдинське» [PERSON], землевпорядник [PERSON] і прийняті рішення за № 48-53, а отже рішення за № 54 Вищевеселівської сільської ради за 1999 рік передане до архіву Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області за змістом не відповідає доданому до технічного звіту. Сумським філіалом Інституту землеустрою УААН визначено землі, які не можуть передаватися у колективну та приватну власність із земель ДГ «Правдинське» Великописарівського району Сумської області згідно договору від 12 травня 1993 року з управлінням земельних ресурсів у Сумській області, що підтверджується Схемою визначення земель, які не можуть передаватися у колективну та приватну власність із земель дослідного господарства «Правдинське» Великописарівського району Сумської області, 1993 року (а.с.188-192). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо суду пояснили, що вони були депутатами Вищевеселівської сільської ради в 1999, 2000 роках, питання про передачу земель у постійне користування Вищевеселівській сільській раді не вирішувались. У кінці грудня 1999 року та на початку січня 2000 року не памятають, щоб проводились сесії сільської ради. Які питання вирішувались на сесії Вищевеселівської сільської ради у грудні 1999 року не памятають, але земельне питання про виділення землі під цвинтар вирішувалось. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 1998 року по 2003 рік вона працювала секретарем Вищевеселівської сільської ради, а пізніше головою села. Питання про передачу землі у постійне користування ДГ «Правдинське» сільською радою не розглядалось, але повідомила, що землі запасу були створені та роздані громадянам під городи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 1999 році вона працювала головою села Вище Веселе Великописарівського району Сумської області. Сесії сільської ради проводились 3, 4 рази на рік, а також могли проводитись позачергові сесії. Постійним користувачем земель на території Вищевеселівської сільської ради було ДГ «Правдинське». Землевпорядником на декілька сільських рад був працівник відділу земельних ресурсів [PERSON], яка відповідно до посадових обовязків повинна була готувати проекти рішень по земельних питанням для розгляду на сесії сільської ради. Рішення про затвердження технічного звіту для виготовлення Державного акту на право постійного користування землею ДГ «Правдинське» приймалось. Дату не памятає. Сам звіт знаходився в кабінеті секретаря сільської ради, яка відповідальна за документи в сільській раді. Чому відсутнє рішення в архіві - пояснила наступне: передачею документів до архіву вона не займалась, це робота секретаря сільської ради, яка проводилась після її звільнення. Свідок [PERSON] пояснив, що технічний звіт для видачі Державного акта на право постійного користування ДГ «Правдинське» виготовляв Сумський філіал інституту землеустрою Української академії аграрних наук на підставі договору з підприємством ( сам договір міг декілька раз продовжуватися або переукладатися ), Постанови Верховної [PERSON] України за 1990 рік « Про земельну реформу», де ставилось питання про інвентаризацію земель. Проект виготовлявся з метою отримання Державного акта на право постійного користування землею нового зразка, оскільки землі в постійному користуванні ДГ «Правдинське» перебували з 1960 року, про що свідчив відповідний документ. Законодавством не передбачалось надання дозволу на виготовлення технічної документації сільською радою, але вона затверджувала її. Землі ДГ «Правдинське» відповідно до законодавства не підлягають розпаюванню, про що в технічному звіті є відповідні рішення фонду державного майна та включені до переліку земель, які не підлягають передачі в колективну та приватну власність, надав копію проекта. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 1980 року він працює у Великописарівському районі і землі на території Вищевеселівської та Іванівської сільських рад перебувають у постійному користуванні ДГ «Правдинське». Правова підстава користування йому не відома. З 1992 року він працював начальником відділу земельних ресурсів. Землі ДГ «Правдинське» перебували в загальнодержавній власності і відповідно до земельного законодавства для виготовлення Державного акта на право постійного користування була замовлена технічна документація. Висновок до технічної документації готувався земельним відділом. Розпорядником земель ДГ «Правдинське» була ААНУ і їх вилучення можливе лише за їх згодою. Землевпорядники, які обслуговували сільські ради, були в штаті відділу земельних ресурсів району, але мали право готувати проекти рішень на сесії сільських рад, які голова села вносить на розгляд сесії сільської ради. З п.3 Постанови Верховної [PERSON] Української РСР від 18 грудня 1990 року «Про земельну реформу» слідує, що місцеві ради народних депутатів, [PERSON] Міністрів Української РСР повинні провести інвентаризацію земель усіх категорій, визначивши ділянки, що використовуються не за цільовим призначенням, нераціонально або способами, які призводять до знищення родючості грунтів, їх хімічного і радіологічного забруднення, погіршення екологічної обстановки. З п.6 вищезазначеної Постанови слідує, що громадяни, підприємства, установи і організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані до введення в дію Земельного Кодексу Української РСР, повинні до 15 березня 1994 року оформити право власності або право користування землею. Терміни оформлення права власності або права користування неодноразово змінювались. Рішенням Конституційного Суду № 5рп/2005 від 22 травня 2005 року дане положення визнано неконституційним. Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні зазначив, що - земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; оплаті має підлягати лише виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що здійснюється на договірних засадах із уповноваженою землевпорядною організацією. Кодексом не встановлено чітких матеріально-правових і процесуальних гарантій зміни громадянами юридичного титулу права постійного користування земельною ділянкою на право власності чи право оренди. Переоформлення відповідних прав включає також земельно-кадастрові роботи та інші послуги, які суб'єкти підприємницької діяльності надають на платній основі, встановлюючи їх розцінки на свій розсуд. Таким чином, постійним землекористувачам не гарантована можливість зміни законно набутого права за сприяння і за рахунок держави, яка є ініціатором таких змін. Згідно з частиною п'ятою статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідно ст. 3 Земельного Кодексу України ( 18 грудня 1990 року) власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею [PERSON] народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві [PERSON] народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. З ст. 4 ЗК України ( 1990 року) слідує, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб'єктами права державної власності на землю виступають: Верховна [PERSON] України - на землі загальнодержавної власності України;Верховна [PERSON] Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські [PERSON] народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим. Не можуть передаватись у колективну та приватну власність: землі сільськогосподарських науково-дослідних установ і навчальних закладів та їх дослідних господарств, учбових господарств навчальних закладів, державних сортовипробувальних станцій і сортодільниць, елітно-насінницьких і насінницьких господарств, племінних заводів, племінних радгоспів і конезаводів, господарств по вирощуванню хмелю, ефіроолійних, лікарських рослин, фруктів і винограду. З ст. 14 ЗК України ( 1990 року) слідує, що до компетенції України віднесено розпорядження землями загальнодержавної власності України; Відповідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. З ст. 3 ЦПК України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом ( ст. 4 ЦПК України). До прав, які підлягають цивільно - правовому захисту віднесено всі майнові й особисті немайнові права, які належать субєктам цивільного права. Відповідно рішення Конституційного Суду від 01 грудня 2004 року № 1-10/2004 охоронюваний законом інтерес слід розуміти, як прагнення до користування конкретним матеріальним або не матеріальним благом як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо опосередкованого у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально - правовим засадам. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки землі знаходяться у загальнодержавній власності в управлінні НААН України, право постійного користування на які у ДГ «Правдинське» виникло до набрання чинності земельним законодавством 1990 року, та відповідно до Земельного Кодексу України (1990 року) не підлягає передачі в колективну та приватну власність. Крім того, суд приймає до уваги положення Закону, а не Постанову Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 1995 року № 851 « Про доповнення переліку обєктів, що підлягають обовязковій приватизації у 1995 році», в якій зазначено, що приватизації підлягає Дослідне господарство «Правдинське» в с. Іванівка Великописарівського району Сумської області, оскільки закон має вищу юридичну силу. Суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав та інтересів, оскільки Земельним Кодексом та іншим законодавством не встановлено право особи на отримання земель у власність або користування на території сільської ради за місцем його проживання, а право на пай в разі розпаювання ДГ «Правдинське» він не мав би. Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed