Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, мотивуючи це тим, що 24 березня 2015 року Джанкойським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим було розірвано шлюб, укладений між ним та [PERSON], актовий запис №71, про що видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу. Оскільки Республіка Крим є тимчасово окупованою територією та отримати документи, що підтверджують факт розірвання шлюбу за законами України неможливо, що в свою чергу порушує його права, як громадянина України, тому заявник просить суд встановити факт розірвання шлюбу між ним та [PERSON], який припинився 24 березня 2015 року Джанкойським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 71. Заявник в судове засідання не з'явився, однак письмовою заявою просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник заінтересованої особи - Петрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області також у судове засідання не з'явилась, однак письмовою заявою просила розглядати справу без її участі, крім того подала відзив до заяви про встановлення факту розірвання шлюбу, в якому просила суд відмовити в задоволенні заяви [PERSON], про встановлення факту розірвання шлюбу, посилаючись на те, що ними було здійснено перевірку відомостей по Державному реєстру актів цивільного стану громадян та виявлено актовий запис про шлюб № 28 від 12 березня 2013 року, складений Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на [PERSON] та [PERSON]. Відмітка про розірвання шлюбу у вказаному актовому записі про шлюб відсутня. Відповідно до законодавства України даний шлюб вважається не припиненим. Станом на теперішній час рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року та зареєстрованих 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (зі змінами) актові записи про розірвання шлюбу складаються на підставі ст.ст. 106, 107 СК України, а саме, за заявою подружжя, яке не має дітей та за заявою одного із подружжя, який визнано безвісно відсутнім або визнаний недієздатним, а також за рішеннями судів про розірвання шлюбу, які прийняті до 27 липня 2010 року. Дружина заявника скористалася вироком Желєзнодорожнього районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 02 жовтня 2012 року та розірвала шлюб 24 березня 2015 року, актовий запис № 71, складений Джанкойським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, однак вказана територія АР Крим визнана тимчасово окупованою, а вказаний вирок на території України не є підставою для розірвання шлюбу. Порядок виконання рішень судів про встановлення фактів про державну реєстрацію шлюбу та розірвання шлюбу на окупованих територіях законодавством, яке регулює державну реєстрацію актів цивільного стану, не визначено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши всі докази, якими заявник обґрунтовував викладені в заяві обставини для підтвердження факту, про встановлення якого він просить, та проаналізувавши правові норми, що регулюють вказані правовідносини, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 12 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції між [PERSON] [PERSON] огли та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №28, що підтверджується відміткою у паспорті заявника серії [NUMBER], виданого Красногвардійським РВГУ МВС України в Криму 24 грудня 1999 року (а.с.3). В своїй заяві [PERSON] просить встановити факт розірвання шлюбу, вважаючи часом припинення шлюбних відносин 24 березня 2015 року. На підтвердження факту розірвання шлюбу заявником надано копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії[NUMBER], виданого Джанкойським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим 24 березня 2015 року (а.с.5). Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу, в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану зазначених фактів. Рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ст.319 ЦПК України). Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року та зареєстрованих 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (зі змінами) актові записи про розірвання шлюбу складаються на підставі ст.ст. 106, 107 СК України, а саме, за заявою подружжя, яке не має дітей та за заявою одного із подружжя, який визнано безвісно відсутнім або визнаний недієздатним, а також за рішеннями судів про розірвання шлюбу, які прийняті до 27 липня 2010 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - сухопутна територія АР Крим та м. Севастополя визнана тимчасово окупованою територією. Діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території. За загальними правилами, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на тимчасово окупованій території України після 01 грудня 2014 року, не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.18 З акону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Як передбачено ч.ч.2-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, наданий заявником документ не є дійсним. Навіть, якщо посилаючись на загальні принципи, сформульовані у рішенні Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії», взяти до уваги наявність у [PERSON] паспорта громадянина України, з відмітком про реєстрацію шлюбу з громадянкою [PERSON], [INFO], то він жодним чином не доводить факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Слід зауважити, що відповідно п.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, крім того згідно з ч.1 ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Таким чином, заявник не позбавлений права звернутися до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу у відповідний суд, із дотриманням вимог ст.ст.27, 28 ЦПК України. Враховуючи, що заявником не надано доказів на підтвердження факту розірвання шлюбу, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити. На підставі ст.ст.2,3,9,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст.109,110,115 СК України, ст.ст.315,319 ЦПК України та

Outcome: dismissed