Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Квадро Земля» звернулось до суду із позовною заявою до відповідача про витребування безпідставно отриманих грошей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 грудня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Квадро Земля» сплатило [PERSON] кошти у розмірі 6965 грн. 00 коп., в т.ч. ПДФО, як передплату за оренду землі, що підтверджується видатковими касовими ордерами №5 та №6 від 10 грудня 2013 року. Договір оренди землі, зареєстрований в реєстрі речових прав, між відповідачем та ТОВ «Квадро Земля» відсутній. Зі сторони відповідача не має зацікавленості у взаємному співробітництві. Землею відповідача ТОВ «Квадро Земля» не користувалося. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отримуючи зазначені кошти відповідач збагатився за рахунок ТОВ «Квадро Земля» не маючи на меті надавати землю в оренду. ТОВ «Квадро земля» вважає, що відповідач отримав 6965 гривень 00 копійок без достатньої правової підстави і тому повинен їх повернути. Ч. 2 ст. 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Облікова ставка Національного банку України станом з 13.08.2013 р. по 15.04.2014 р. становила 6,5 % річних. З 15.04.2014р. становить 9,5% річних. Таким чином станом на 25 квітня 2014р. розмір процентів за користування коштами становить: Із розрахунку 6,5 % річних розмір процентів за один день становить: 6965,00 грн. х 6,5 % / 365 = 1,24 грн/день. З 10.12.2013 р. по 15.04.2014р. пройшло 136днів. Проценти із розрахунку 6,5% річних становлять: 1,24 грн/день х 136дні = 168,64 грн. Із розрахунку 9,5% річних, розмір процентів за один день становить: 3482,50 грн. х 9,5% / 365 = 1,81 грн/день. З 15.04.2014р. по 25.04.2014р. пройшло 10 днів. Проценти із розрахунку 9,5% річних становлять: 1,81 грн/день х 10 днів = 18,10 грн. Загальна сума процентів за користування чужими коштами складає: 168,64 грн. + 18,10 грн. = 186 грн. 74 коп.. Загальна сума заборгованості відповідача складає: 6965 грн. 00 коп. (основний борг) + 186 грн. 74 коп. (проценти за користування коштами) = 7151 грн. 74 коп.. Також позивачем здійснено вимушені витрати у зв'язку із наданням юридичних послуг в розмірі 500 грн., які є реальними збитками та підлягають відшкодуванню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Квадро Земля» заборгованість у розмірі 7651 грн. 74 коп. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно видаткового касового ордеру від 10 грудня 2013 року ТОВ «Квадро Земля» сплатило [PERSON] суму у розмірі 5478 грн. 25 коп., на підставі договору оренди пая № 13/1 від 05.10.2012 року, та видаткового касового ордеру від 10 грудня 2013 року ТОВ «Квадро Земля» сплатило [PERSON] суму у розмірі 442 грн. 00 коп., на підставі договору оренди пая № 13/12 від 05.10.2012 року, що не підтверджує твердження позивача про те що ним було сплачено кошти відповідачу у сумі 6965 гривень. 24.03.2014 року за вих. № 25/03 ТОВ «Квадро Земля» направило відповідачеві лист про повернення отриманих ним коштів в розмірі 6445 гривень, та за вих. № 27/03 ТОВ «Квадро Земля» направило відповідачеві лист про повернення отриманих ним коштів в розмірі 520 гривень. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до статті 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору. Згідно ч.1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, доводи позивача щодо зареєстрованого в реєстрі речових прав договору оренди землі та його відсутності, щодо укладеного відповідачем договору оренди землі із ТОВ «Квадро Земля», а також щодо відсутності у відповідача під час отримання коштів мети надавати землю в оренду є безпідставними та такими, що не знайшли свого повного підтвердження в ході судового розгляду, оскільки жодного належного доказу суду надано не було. Дані доводи були спростовані наданими позивачем документами, з яких вбачається, що кошти відповідачеві були перераховані товариством "Квадро Земля" на підставі договору оренди землі. Крім того, позивачем не було надано жодних належних підтверджень щодо розірвання зазначеного у виписці з особового рахунку договору оренди пая або визнання його недійсним. Дані обставини та вищенаведені норми дають суду підстави для висновку про наявність договірних відносин між сторонами та й відповідно їх волевиявлення на момент досягнення згоди в належній формі з усіх істотних умов договору. Тобто вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, а сам факт ненадання сторонами договору та відсутність його державної реєстрації не можуть визнаватися умовами безпідставного набуття майна. У зв'язку з даними обставинами відповідач набув зазначені кошти на підставі укладеного договору оренди землі, а тому спірна заборгованість з урахуванням відсотків стягненню не підлягає. Отже, сама по собі відсутність державної реєстрації договору оренди земельної ділянки не свідчить про те, що такий договір не був укладений, оскільки факт його укладення пов'язаний саме з досягненням сторонами згоди з усіх істотних його умов, а не з фактом його державної реєстрації. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що відповідач отримав вищезазначені грошові кошти на підставі укладеного між ним та позивачем договору оренди земельної ділянки, тому він є їх власником і стягнення з нього таких коштів буде суперечити як вимогам діючого законодавства України, так і вимогам міжнародних актів, визнаних Україною. Необгрунтованими є і позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача шкоди, завданої останньому внаслідок оплати правових послуг в розмірі 500,00 грн., оскільки згідно ч.3 ст.79 ЦПК України такі витрати належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, і порядок їх відшкодування регулюється ст.88 ЦПК України, у зв'язку їх не можна вважати збитками в розумінні ст.22 ЦК України. На підставі викладеного, ст. 16, 22, 202, 203, 321, 638, 1212 ЦК України, ст.. ст.. 18, 20 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed