Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У січні 2020 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якого зазначили, що наказом Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року була скасована державна реєстрація речових прав на квартиру [ADDRESS] та всі реєстраційні дії, які пов`язані з даним об`єктом нерухомого майна. Наказом Міністерства юстиції України № 340/5 від 06.11.2019 року було відновлено дію наказу Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року, який був скасований наказом Міністерства юстиції України №780/5 від 15.05.2019 року на виконання Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року у справі 826/11134/17. 13.01.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження. Сторони скористались своїм правом та надали відзиви на позовну заяву. В обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на те, що накази № 1813/5 від 06.06.2017 року, № 340/5 від 06.11.2019 року прийняті в межах повноважень, тому просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа-1 визнає позов та просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. Третя особа-2 заперечує позовні вимоги з тих підстав, що скасування наказів № 1813/5 від 06.06.2017 року, № 340/5 від 06.11.2019 року та відновлення речових прав на квартиру [ADDRESS] призведе до порушення її прав на квартиру [ADDRESS] , тому просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено що, [PERSON] та [PERSON] набули право власності на квартиру [ADDRESS] згідно до Договору купівлі-продажу від 24.11.2016 року №2114, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Дерев`янко В.В. 24.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В. була проведена державна реєстрація речових прав на об`єкт нерухомого майна, квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 972544680000 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32533828 від 24.11.2016 р. Наказом Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2016 року № 32533828, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В., яким зареєстроване право власності [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та пов`язані з ним рішення про державну реєстрацію речових прав по даному об`єкту нерухомого майна, зазначених в пунктах 9-19 оскаржуваного наказу: - Індексний номер 30078280 від 16.06.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець Валентини Юріївни, за яким право на власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Фактор інвест плюс», - Індексний номер 30236863 від 29.06.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець Валентини Юріївни, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Фінансова компанія «Інвест гарант актив», - Індексний номер 30472499 від 15.07.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач Вадима Вікторовича, за яким погашено право власності на квартиру [ADDRESS] в зв`язку з її поділом, - Індексний номер 30473272 від 15.07.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач Вадима Вікторовича, за яким закрито розділ та реєстраційну справу на квартиру [ADDRESS] в зв`язку з її поділом на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] . - Індексний номер 30472231 від 15.07.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач Вадима Вікторовича, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за ТОВ «Фінасова компанія «Інвест гарант актив», з відкриттям розділу. - Індексний номер 30487089 від 15.07.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторії Вікторівни, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] , - Індексний номер 30487733 від 15.07.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторії Вікторівни, за яким зареєстровано заборону на нерухоме майно в інтересах [PERSON] , - Індексний номер 30487803 від 15.07.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторії Вікторівни, за яким зареєстровано іпотеку на квартиру [ADDRESS] за іпотекодержателем - [PERSON] , - Індексний номер 32530761 від 24.11.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторії Вікторівни, за яким припинено обтяження квартири [ADDRESS] , - Індексний номер 32531043 від 24.11.2016 року, рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко Вікторії Вікторівни, за яким припинено іпотеку на квартиру [ADDRESS] . Наказ Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року прийнятий за наслідком розгляду Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації скарги громадянина [PERSON] в особі представника [PERSON] від 23.05.2017 року, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.05.2017 року за № 15205-0-33-17, який не був власником квартири [ADDRESS] на дату подачі скарги відповідачу Так, скаржник зазначав, що він є учасником ТОВ «КУА «Інтер Кепітал Груп», яке було законним власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , право власності на які було зареєстровано у встановленому законом порядку на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: 11331936 (квартира [ADDRESS] ), 11331199 (квартира [ADDRESS] ), 11332602 (квартира [ADDRESS] ), 11329443 (квартира [ADDRESS] ), які внаслідок незаконних дій нотаріуса Левінець В.Ю. були незаконно відчужені на користь ТОВ «Фактор Інвест Плюс». При проведенні державної реєстрації переходу права власності на вищевказані квартири до ТОВ «Фактор Інвест Плюс» приватним нотаріусом Левінець В.Ю. було допущено грубі порушення вимог законодавства, оскільки державну реєстрацію проведено на підставі актів приймання-передачі, при цьому, відповідне рішення уповноваженим органом ТОВ «КУА «Інтер Кепітал Груп» щодо відчуження квартир не приймалось. Зі змісту висновку Комісії, який базується на відомостях з Державного реєстру прав встановлено, що вказана державна реєстрація була проведена приватним нотаріусом Левінець В.Ю. з порушенням вимог законодавства у сфері державної реєстрації. Комісія дійшла висновку, що рішення та дії суб`єкта оскарження не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації, а саме: при прийнятті оскаржуваних рішень щодо державної реєстрації переходу права власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] [ADDRESS], [ADDRESS] від ТОВ «КУА «Інтер Кепітал Груп» до ТОВ «Фактор Інвест Плюс» приватним нотаріусом Левінець В.Ю. було допущено порушення вимог законодавства сфері державної реєстрації, а саме вимог п.п. 10, 12, 14, 18, 19, 40, 46 Порядку №1127, п.п. 10, 11 Порядку № 1141, а також п.п. 1, 2 ч.3 ст. 10, абзацу 2 ч.1 ст. 16, абзацу 2 ч.5 ст. 20, п. 2, 4, 5 ч.1 та ч.4 ст. 18, ст. 23, п. 4, 6 ч.1 та ч.2 ст. 24 та ч.1 ст. 27 Закону, отже відповідні рішення (від 16.06.2016 № 30076052, №30078952, №30078280, №30075783) підлягають скасуванню. Прийняття приватним нотаріусом Левінець В.Ю. неправомірних рішень, щодо незаконної державної реєстрації права власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] за ТОВ «Фактор Інвест Плюс» надало змогу надалі останньому та приватним нотаріусам Левінець В.Ю., Рогачу В.В. , Дерев`янко В.В. , Ковальчуку С.П. , Бойку О.В. незаконно визначити юридичну долю зазначених об`єктів нерухомого майна (квартир), що спричинило до утворення нових об`єктів нерухомого майна, зокрема, квартири [ADDRESS] , з припиненням прав на квартиру [ADDRESS] , а також призвело до подальшого відчуження та державної реєстрації інших речових прав та їх обтяжень з внесенням відповідних записів до Державного реєстру прав. За висновком Комісії, оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень підлягають скасуванню як такі, що випливають з факту скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.06.2016 № 30076052, №30078952, №30078280, №30075783, прийнятих приватним нотаріусом Левінець В.Ю. Крім того, скарга громадянина [PERSON] в особі [PERSON] від 23.05.2017 року була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.05.2017 за № 15205-0-33-17, що свідчить, що скарга прийнята відповідачем з пропуском 60 денного строку на оскарження реєстраційних дій рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, які були прийняті приватним нотаріусом Левінець В.Ю. 16.06.2016 за № 30076052, № 30078952, № 30078280, № 30075783 . Суд приходить до висновку, що наказ Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року прийнятий з порушенням прав позивача та третьої особи-1 на участь у розгляді скарги в сфері проведення державної реєстрації речових прав, а скасування реєстраційних дій, зазначених в п.9-19 наказу призводить до порушення охоронюваних Законом прав та інтересів позивача та третьої особи на об`єкт нерухомого майна, квартири [ADDRESS] , власником якої вони є. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягає право власності. Відповідно до ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, окрім іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність обтяжень прав на нерухоме майно; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав) (пункти 1, 2, 7 частини третьої). Згідно ч.1 ст. 18 даного Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч.4 ст. 18 Закону). Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. У разі, якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів. Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України. Так, процедуру розгляду відповідно до законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закони) скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги) визначено Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок №1128), згідно з яким, для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом. Наказом Міністерства юстиції від 12 січня 2016 року №37/5 затверджено Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, зареєстроване Міністерством юстиції України від 13 січня 2016 року за № 42/28172 (далі - Положення № 37/5). Відповідно до п. 2 розділу І, п. 1, 8 розділу ІІІ Положення № 37/5, Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації. Формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова. Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії. З метою встановлення факту правомірності чи, навпаки, протиправності дій відповідачів щодо оформлення та видачі оскаржуваних висновків і наказів, необхідним є дослідження питання дотримання Комісією порядку розгляду скарг. Відповідно до п.4 Порядку №1128 розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги. Перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: 1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); 2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; 3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги (п.5 Порядку). У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу (п.7 Порядку). Відповідно до п. 8 Порядку, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню. Згідно п. п. 9-11 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги). Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду. Відповідно до п. 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу. З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Використання прислівника «обов`язково» свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника, суб`єкт оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) та заінтересованих осіб для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані. З огляду на це, неповідомлення скаржника та/або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначеним у скарзі, не може вважатися формальним порушенням. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Отже, розгляду скарги не перешкоджає неприбуття лише належним чином повідомлених осіб. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватись до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до п.3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року №37/5. Крім того, порядок не визначає вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги. Водночас, зі змісту повідомлення, розміщеного на сайті, на яке посилається відповідач, неможливо встановити жодних із вищенаведених пунктів, окрім персони скаржника. Отже, зазначеним вище вимогам оголошення відповідача не відповідає, а тому воно не може вважатися «належним» за ознакою змісту. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року №826/1632/17. На підставі вищезазначених норм, які регулюють процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації суд приходить до висновку про те, що відповідач не повідомив власників майна, квартири [ADDRESS] та інших зацікавлених осіб, якими заявлені свої майнові права (власників спірного майна) про розгляд скарги, яка їх стосується, не провів належної правової оцінки необхідності участі даних осіб під час розгляду такої скарги, що є порушенням Порядку №1128. Доказів надіслання повідомлення про розгляд скарги та скарги, як і отримання її позивачами, матеріали справи не містять. Позбавлення заінтересованої особи, яка є власником майна, можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року №826/2537/17. При цьому, та обставина, що повідомлення про час і місце розгляду скарги шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту, не свідчить про нівелювання обов`язку суб`єкта розгляду скарги надати заінтересованим особам копії скарги, що має на меті забезпечити обізнаність осіб, чиї інтереси зачіпаються, про її подання, зміст та розгляд та забезпечити право особи на участь у процесі прийняття рішення. Суд приходить до висновку, що важливість дотримання і неухильного виконання процедури розгляду скарги безпосередньо пов`язана із забезпеченням права суб`єкта, інтересів якої вона стосується, на захист, зокрема, надання нею відповідних пояснень з приводу правовідносин, що виникли, а тому, невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в цій частині зводить нанівець законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення. Встановлені процедурні порушення розгляду скарги нівелюють відповідні наслідки та обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу. Також суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків. Крім того, судом встановлено, що скарга громадянина [PERSON] в особі [PERSON] від 23.05.2017 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.05.2017 року за № 15205-0-33-17 подана та прийнята відповідачем з пропуском 60 денного строку на оскарження реєстраційних дій, з огляду на те, що державна реєстрація речових прав на об`єкт нерухомого майна, квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 972544680000 відображена у відкритому реєстрі речових прав від 24.11.2016 р. [PERSON] та його представник [PERSON] не були уповноважені ТОВ «Компанія з управління активами «Інтер Кепітал Груп» на подачу скарги та представництво в Міністерстві юстиції України під час розгляду скарги. Проте, повноваження особи, яка звернулась із скаргою відповідачем не перевірені. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що скарга прийнята відповідачем до розгляду та розглянута всупереч Порядку, встановленому Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 37/5 від 12.01.2016 року та вимог ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За таких обставин, наказ Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2016 року № 32533828, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В., яким було зареєстроване право власності [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та пов`язані з ним рішення про державну реєстрацію речових прав по даному об`єкту нерухомого майна, зазначених в пунктах 9-19 оскаржуваного наказу є незаконним та підлягає скасуванню в цій частині. Щодо вимог про визнання незаконним наказу Міністерства юстиції України № 340/5 від 06.11.2019 року судом встановлено наступне. Наказом Міністерства юстиції України №780/5 від 15.05.2019 року був скасований наказ Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року в частині п.п.9-19 на виконання Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року у справі 826/11134/17. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2019 року у справі 826/11134/17 було скасоване рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року та прийнята постанова, якою позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] задоволені частково та визнані протиправними та скасовані п.п.9-19 наказу Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.10.2019 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року скасовано, провадження у справі № 826/11134/17 закрито враховуючи те, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Після перегляду даної справи Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відповідач наказом Міністерства юстиції України № 340/5 від 06.11.2019 року відновив дію наказу Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року, який оспорений позивачем. Враховуючи те, що наказ Міністерства юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року в частині п. п.9-19 визнаний незаконним з підстав, зазначених в мотивувальній частині рішення, суд приходить до висновку що наказ Міністерства юстиції України № 340/5 від 06.11.2019 року також підлягає визнанню незаконним (протиправним). Щодо вимог позивача про відновлення реєстраційних дій в реєстрі речових прав по об`єкту нерухомого майна, квартири [ADDRESS] та пов`язані з ним рішення про державну реєстрацію речових прав по даному об`єкту нерухомого майна, зазначених в пунктах 9-19 оскаржуваного наказу: індексний номер 32533828 від 24.11.2016 року, індексний номер 30078280 від 16.06.2016 року, індексний номер 30236863 від 29.06.2016 року, індексний номер 30472499 від 15.07.2016 року, індексний номер 30473272 від 15.07.2016 року, індексний номер 30472231 від 15.07.2016 року, індексний номер 30487089 від 15.07.2016 року, індексний номер 30487733 від 15.07.2016 року, індексний номер 30487803 від 15.07.2016 року, індексний номер 32530761 від 24.11.2016 року, індексний номер 32531043 від 24.11.2016 року суд приходить до наступного. Відповідно до вимог п.п.3, 4 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав на об`єкт нерухомого майна, квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 972544680000 проведена на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дерев`янко В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32533828 від 24.11.2016 р., яка скасована наказом Міністерств юстиції України № 1813/5 від 06.06.2017 року, в тому числі скасовані всі реєстраційні дії, пов`язані з даним об`єктом нерухомого майна. Отже, відновлення вищезазначених реєстраційних дій є належним способом відновлення порушених майнових прав позивача та кореспондується із способами захисту цивільних прав, визначених ст.16 ЦК України як відновлення становища, яке існувало до порушення цивільного права. У відповідності до ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути згідно п.4 ст.16 ЦК України - відновлення становища, яке існувало до порушення цивільного права, а згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності орану державної влади. Відповідно до ч. 2 ст.31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Законом передбачено вичерпний перелік рішень суду на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. За змістом ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 ч.6. ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи наведене, запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Щодо заперечень третьої сторони-2, [PERSON] та порушення на її думку прав на квартиру [ADDRESS] суд звертає увагу на те, що оспорюваний наказ № 1813/5 від 06.06.2017 року прийнятий до реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] та не може впливати на її права та інтереси як особи, яка не була залучена до розгляду скарги на підставі якої прийняте зазначене рішення відповідача. З наданих сторонами доказів на обґрунтування вимог та заперечень вбачається саме спір про право на спірний об`єкт, захист якого підлягає шляхом визнання права, яке в даному судовому провадженні не заявлено сторонами. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved