Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 18.12.2009 року, в м. Харкові, на вул. Клочківській, відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач по справі, та автомобіль «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням гр-на [PERSON] Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.02.2010 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП. З метою отримання відшкодування, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/8984737. На виконання вказаної заяви, позивач сплатив потерпілій особі суму у розмірі 9516,28 грн. Оскільки, відповідно чинного законодавства до позивача перейшло право вимоги, яке потерпілий страхувальник мав до особи, відповідальної за нанесення шкоди, позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 9516,28 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, в судове засідання з’явився, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судове засідання з’явились, позовні вимоги не визнали у повному обсязі, надали до суду заперечення на позов, а також заяву про застосування строків позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.12.2009 року, в м. Харкові, на вул. Клочківській, відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль «HYUNDAI TUCSON», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач по справі, та автомобіль «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням гр-на [PERSON] (а.с.12). Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.02.2010 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн. (а.с.12). Автомобіль потерпілого [PERSON] був застрахований згідно полісу обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/8984737, термін дії з 14.05.2009 року по 13.05.2010 року, у зв’язку з чим, потерпілий звернувся з заявою до МТСБУ про відшкодування збитків. У зв’язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов’язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 07.05.2010 року позивачем здійснено виплату потерпілій особі в сумі 9516,28 грн. (а.с.40-41). Після виплати страхового відшкодування, МТСБУ звернулось до відповідача з регресною вимогою про виплату страхового відшкодування в сумі 9516,28 грн. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними правилами Страховик, який виплатив страхове відшкодування, набуває право вимоги (регресу чи суброгації), що страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно статті 993 ЦК України, та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача, як страховика за договором майнового страхування, перейшло право вимоги до відповідальної за заподіяні внаслідок ДТП збитки в межах виплаченої суми страхового відшкодування відповідно до вимог статті 993 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки автомобіль «PEUGEOT PARTNER», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована згідно полісу обов’язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/8984737. 07.05.2010 року, позивачем МТСБУ здійснено виплату потерпілій особі в сумі 9516,28 грн. за пошкоджений в ДТП автомобіль. 22 квітня 2013 року позивач пред'явив до суду позов про відшкодування відповідачем у порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме в розмірі 9516,28 грн. При цьому слід зазначити, що регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема статтею 1191 ЦК України, а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" має місце суброгація, для якої встановлено особливий правовий режим. Зокрема, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору майнового страхування і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Суброгація застосовується лише до майнового страхування. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Позов страховиком заявлено на підставі статті 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» щодо відшкодування збитків, заподіяних виплатою страхового відшкодування страхувальнику за договором майнового страхування. З огляду на наведене, до позивача (страховика) за договором майнового страхування перейшло право вимоги (суброгації), яке страхувальник що одержав страхове відшкодування, мав би до відповідача як особи, відповідальної за заподіяний внаслідок ДТП збиток. Фактично у спірних правовідносинах має місце заміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. За таких обставин перебіг строку позовної давності для відшкодування здійсненої позивачем страхової виплати підлягає обчисленню з моменту виникнення страхового випадку, а саме з 18.12.2009 року, а не з дня виплати страховиком страхової суми. Позов МТСБУ до відповідача [PERSON] пред'явлено в суд 22 квітня 2013 року. Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ст.ст. 261, 262 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові згідно частини 4 статті 267 ЦК України. Таким чином, перебіг позовної давності для вимоги про відшкодування збитків, заподіяних страховику у зв'язку із виплатою страхового відшкодування розпочався з дня настання страхового випадку 18 грудня 2009 року та сплив 18 грудня 2012 року. Позов страховиком про відшкодування збитків до відповідача, як особи, відповідальної за заподіяний збиток, пред'явлено в квітні 2013 року після сплину позовної давності, встановленої у три роки. Матеріали справи не містять доказів про наявність у позивача поважних причин пропущення позовної давності у три роки для звернення до суду. З огляду на наведене, суд вважає що є підстави для застосування позовної давності, та ухвалення рішення про відмову в позові страховика через сплив позовної давності. Крім цього, відповідно до частини 1 статті 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Згідно з постановою КМУ від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов’язаних з розглядом цивільних та адміністративніх справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір витрат, пов’язаний з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у разі якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, яка обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі за годину роботи виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати. В матеріалах справи відсутні відомості, чи отримував позивач допомогу від фахівця в галузі права, чи мала вказана особа надавати таку допомогу, не представлено також розрахунку робочого часу особи, яка надавала правову допомогу, та в чому вона була виражена, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті правової допомоги. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Outcome: dismissed