Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

09.10.2014 року [PERSON] звернулась до Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі. Обгрунтувала свої позовні вимоги тим, що з 03.03.1997 року вона працювала в Хотинській районній державній лікарні ветеринарної медицини на посаді головного бухгалтера. Вказала, що 11 вересня 2014 року її було звільнено на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП у зв'язку з прогулами. Згідно наказу №28 від 11.09.2014 року вбачається, що «У зв'язку з порушенням виявленими під час ревізії Кельменецької ОДФІ №24-25/155 від 01.07.2014р. та відповідно до подання прокуратури Хотинського району від 05.09.14р. № 86 1872 вих. 14 і відсутністю на роботі протягом трьох робочих днів. Наказую звільнити з посади головною бухгалтера Хотинської РДЛВМ [PERSON] згідно ст.40 п.4 КЗпПУ з 11.09.2014р. . . . .» Зазначила, що начальник Хотинського РДЛВМ [PERSON] у наказі безпідставно спирається на подання Прокуратури Хотинського району від 05 вересня 2014 року та Акту ревізії Кельменецької ОДФІ від 07 червня 2014 року, зазначаючи це як причину, а в той же час , звільняє за прогули - п.4 ч. 1 ст.40 КзпП. У ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України зазначено наступне: «Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строк) його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у випадку) прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.» Також вказала, що у табелі «Використання робочого часу за серпень місяць 2014 року» підписаного [PERSON] та затвердженим [PERSON] навпроти її прізвища та дат 12, 13 і 15 стоять прогули. Вказала, що в той же час згідно Наказу № 73 від 31.12.2012 року «Про відповідальність» призначено відповідальним за складання табелів завідуючого аптекою РДЛВМ [PERSON] з 01.01.2013 року, а взявши до уваги форму Табеля, в якій чітко прописано: «Табель склав - [PERSON]» Вважає, що даний документ є фіктивним, крім вищезазначеного факту, в даному документі присутні неправдиві відомості щодо використання нею робочого часу. Адже вона протягом 12,13,15 серпня 2014 року була на роботі і виконувала свої посадові обов'язки. Також при звільненні її з займаної посади був порушений процесуальний порядок звільнення. Посилаючись на викледене, просила визнати незаконним наказ №28 від 11.09.2014 року відповідно до якого, головного бухгалтера [PERSON] звільнили з 11.09.2014 року за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, тобто за прогули та зобов'язати начальника Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини, поновити [PERSON] на роботу - посаду головного бухгалтера Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві, просила задовольнити позов. Представник позивача [PERSON] - в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідча [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задаволенні позову в поному обсязі за безпідставністю та надав до суду свої заперечення відповідно до яких вказав, що вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства з наступних підстав: Прогули було вчинено 12.13.15 серпня 2014 року. Відповідно працівниками Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини було складено акти про відсутність па робочому місці [PERSON] Головний бухгалтер [PERSON] відмовилась надавати пояснення стосовно факту прогулів про що було складено акт від 18 серпня 2014 року Вказав, що станом на 25 серпня 2014 року начальником Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] було подано заяву в профком про надання згоди на звільнення головного бухгалтера [PERSON] Зазначив, що в той же час 25.08.2014 року голова профкому повідомив головного бухгалтера [PERSON] про, те що 26 серпня 2014 року їй необхідно з'явитись на засідання профкому де буде розглядатись подання начальника Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медецини [PERSON] стосовно її звільнення. Крім того зазначив, що станом на 26 серпня 2014 року головний бухгалтер [PERSON] відкрила лікарняний. В зв'язку із неявкою [PERSON] на засідання профкому Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини на засідання 26 серпня 2014 року було ухвалено рішення про перенесення розгляду подання начальника Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Про прийняте рішення було повідомлено начальника Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Вказав, що станом на 10 вересня головний бухгалтер [PERSON] вийшла з лікарняного та приступила до виконання своїх обов'язків. Приблизно о 10 ранку голова профкому повідомив головного бухгалтера [PERSON] що їй необхідно о 16-00 з'явитись на засідання профкому. На засідання профкому [PERSON] не з'явилась і профспілковий комітет ухвалив рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера. У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 60, 131 ЦПК України. Свідок [PERSON], в судовому засіданні показав, що дійсно [PERSON] звільнена правомірно, оскільки не з'явилась на робочому місці більше трьох годин, про що складенні акти які він підписав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] не зявилась на робочому місці без поважних причин, тому була звільнена із займаної посади у відповідності до чинного законнодавства, що підтверджується актами, отримати трудову книжку відмовилась, пояснення відмовилась давати стосовно причини відсутності на робочому місці. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він підписував табель та дійсно в табелі зазначені прогули навпроти прізвища [PERSON] 12,13,15 серпня 2014 року, підтвердив, що підписував акти про відсутність на роботі позивача, оскільки [PERSON] була відсутня на роботі, стільки часу як зазначено в актах, а після закінчення робочого часу з'явилась та не бажала давати пояснення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він неодноразово повідомляв [PERSON] про те, що їй необхідно зявитись на засідання профкому де розглядалось питання про її звільнення, однак вона ігнорувала та вказав, що профспілковий комітет ухвалив рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера, він підтвердив, що [PERSON] з'явилась, після робочого часу в дні прогулу, відмовилась давати пояснення стосовно причин відсутності на робочому місці, забрала свої особисті речі і пішла з роботи. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників позивача і відповідача, свідчення свідків, вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про неможливість задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 8 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що наказом № 28 від 11 вересня 2014 року позивача було звільнено з посади головного бухгалтера Хотинської РДЛВМ на підставі пункту 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Згідно табелю використання робочого часу за серпень місяць 2014 року, вбачається, що навпроти прізвища [PERSON] 12.08.2014р., 13.08.2014 р., 15.08.2014р. в графі відмітка "П", тобто прогул. Згідно акту про відсутність на службі (роботі)співробітника, працівника від 12.08.2014 року вбачається, що [PERSON] була відсутня на службі протягом другої половини робочого дня з 14-00 по 18-00 год та від пояснень відмовилась. Згідно акту про відсутність на службі (роботі)співробітника, працівника від 13.08.2014 року вбачається, що [PERSON] була відсутня на службі протягом другої половини робочого дня з 14-00 по 18-00 год та від пояснень відмовилась. Згідно акту про відсутність на службі (роботі)співробітника, працівника від 15.08.2014 року вбачається, що [PERSON] була відсутня на службі в період часу з 09-00 год по 13-00 год. та з 14-00 год. до 17-00 год. та від пояснень відмовилась. Згідно висновку про погодження (відмову у погодженні ) призначення (звільнення) від 21 серпня 2014 року за № 4 вбачається, що погоджено звільнення [PERSON] з посади головного бухгалтера. Також судом встановлено, що позивач відмовилась від надання пояснень стосовно факту прогулів робочого часу про, що посадовими особами Хотинської РДВЛМ було складено відповідний акт від 18.08.2014 року. Окрім того позивач відмовився від ознайомлення з наказом № 28 від 11 вересня 2014 року та від отримання його копій та отримання трудової книги що також підтверджується відповідним актом складеним посадовими особами Хотинської РДВЛМ Відповідно до ст. 40 ч.1 п.4 ЦПК розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; З показів свідків вбачається, що [PERSON] була відсутня на службі протягом другої половини робочих днів, 12,13 серпня 2014 року з 14-00 по 18-00 год, а 15 серпня 2014 року була відсутня на робочомц місці в період часу з 09-00 год до 13-00 год. та з 14-00 год по 17-00 год. та причини неявки надавати відмовилась, крім того відмовилась отримувати трудову книжку. Відповідно до ст. 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана: 2) звільнення; Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України та норм абз. 5 п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої спільним наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України Міністерства соціального захисту населення №58 від 29.07.1993 року власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлення трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно п. 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Позивач не надав жодного доказу суду присутності на робочому місці 12, 13, 15 серпня в продовж цілого робочого дня, не змогла пояснити, що вона робила на робочому місці. В зв'язку із відмовою позивача від отримання трудової книжки в подальшому на адресу відповідача було направлено лист в якому вказано дату на яку позивачу необхідно з'явитись для отримання трудової книжкиї'копія додається). Однак позивач відмовився від отримання даного листа що підтверджується почтовим повідомленням та актом складеним посадовими особами Хотинської РДВЛМ. Враховуючи факти відмови від отримання трудової книжки Хотинського РДВЛМ було направлено на адресу позивача його трудову книжку однак позивач і в подальшому відмовилась її отримувати, щл вбачається з поштового повідомлення та акта скледаного посадовими особами Хотинської РДВЛМ. Факт відмови отримання трудової книжки також підтверджується листом центрального відділення поштового зв'язку Хотин від 28.11.2014 року № 234, перед їй пропонувалось з'явитись в Хотинську ВДПВН для отримання трудової книжки. З даного листа слідує те, що лист з пропозицією з'явитися за трудовою книжкою та лист з трудовою книгою, направлялись Хотинською районною державною лікарнею ветеринарної медицини адресу [PERSON] та були повернуті на адресу відправника, в зв'язку із тим, що адресат відмовився від одержання даних листів Підсумовуючи все вище викладене, аналізуючи докази, враховуючи покази свідків та пояснення сторін, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до Хотинської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed