Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У лютому 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 09 грудня 2005 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту у сумі 10000 гривень. Обґрунтувавши позовні вимоги тим, що свої зобов'язання по кредитному договору відповідач належним чином не виконує, в нього виникла заборгованість по поверненню банку кредитних коштів та відсотків по кредиту, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 65149,43 гривень, а також судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувся до суду з заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та проти його задоволення заперечував, посилаючись на те, що він дійсно намагався отримати від позивача кредит та підписав відповідну заяву. Але у подальшому він не захотів отримувати кредит, тому платіжну картку і будь-які кошти від позивача не отримував. 20 травня 2014 року відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову також заперечував. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні цього позову має бути відмовлено з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України). Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч.2 ст.640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. До відносин за кредитним договором застосовуються положення що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). За змістом ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на вказані положення закону кредитний договір є реальним договором та вважається укладеним з моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту кредитного договору без передання грошових коштів не породжує обов'язку позичальника повернути грошові кошти. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 09 грудня 2005 року відповідач [PERSON] заповнив та підписав заяву на отримання від позивача кредиту у вигляді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту у сумі 10000 гривень. Підписанням цієї заяви відповідач засвідчив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Згідно з п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів та заяви банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. На зазначеній заяві відповідача від 09 грудня 2005 року є відмітки працівника банку щодо номеру платіжної картки та відкриття відповідного рахунку 19 грудня 2005 року. Таким чином, кредитний договір між сторонами був укладений як договір приєднання. У зв'язку з запереченнями відповідача проти позову суд задовольнив клопотання відповідача та витребував від позивача підтвердження отримання відповідачем платіжної картки за укладеним з відповідачем договором. Представник позивача Бибик Д.П. 12 травня 2014 року отримав ухвалу суду про витребування доказів отримання відповідачем платіжної картки, але витребувані докази суду позивачем не надані. Згідно з ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обравши способом захисту права подання позову про стягнення заборгованості по кредитному договору позивач в силу ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язаний був довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Але з врахуванням вищенаведеного суд вважає, що позивач не виконав свої обов'язки, пов'язані з тягарем доказування по справі, та не довів, що на підставі кредитного договору відповідач реально отримав платіжну картку та відповідно кредитні кошти. Оскільки сам по собі факт підписання сторонами тексту кредитного договору без передання грошових коштів не породжує обов'язку позичальника повернути грошові кошти, суд вважає, що даний позов не заснований на законі та є необґрунтованим, а тому у його задоволенні має бути відмовлено..

Outcome: dismissed