Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в порядку регресу, звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 9\~477,28 грн. Справа надійшла до суду 04 липня 2017 року. Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2018 року позов задоволено, вирішено стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 477, 28 грн та 1 600 грн судового збору. Ухвалою суду від 09 серпня 2018 року скасовано заочне рішення суду від 29 січня 2018 року та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 25.03.2015 в м. Львові на перехресті вул. [PERSON], відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу «SUBARU» д.г.з. ВС 4644 СМ під керуванням [PERSON] Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №60270172, згідно з якою вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення відповідачкою п.2.1\~Правил дорожнього руху\~України та\~ст.124 КупАП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW» д.н.з ВС 7979 [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до поліса обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/7589467) від 03.12.2014. Згідно договору добровільного страхування №233026Га/14лвАС від 15.09.2014 майнові інтереси повязані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «SUBARU», д.н.з ВС 4644 СМ, яким на момент ДТП керував гр. [PERSON] застраховано останнім в АТ\~«СК\~«АХА Страхування». Вказує, що 21 липня 2015 року до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова група» із заявою №СУ/04285/3 про виплату страхового відшкодування звернувся страховик потерпілої сторони. На підставі вказаної вище заяви позивачем було складено акт №ДКЦВ-10333 від 12 серпня 2015 року та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 9 477,28 грн. на користь АТ «СК «АХА Страхування». Оскільки відповідач у встановлений строк не повідомив про настання страхового випадку, позивач звернувся до нього із претензію в порядку регресу, проте кошти сплачені останнім добровільно не було. У звязку із наведеним змушені звернутись із позов до суду. В судовому засіданні, яке здійснювалось в режимі відеоконференції, представник позивача підтримала позов в повному обсязі. Зазначила, що стороною позивача не заперечується факт настання страхового випадку. Проте, просить звернути увагу суду, що вказана вище сума страхового відшкодування підлягає стягненню з [PERSON]В, оскільки згідно вимог п."ґ" п.38.1.1\~Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Проте, всупереч наведеним вище вимогам Закону, після дорожньої транспортної пригоди, яка відбулась 25 березня 2015 року, відповідач подала позивачу заяву про настання страхового випадку лише 01 квітня 2015 року, тобто триденний строк на письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідачкою пропущено, документів, що підтверджують поважність причин пропуску вказаного вище строку не представлено, що дає позивачу підстави для стягнення з відповідачки виплаченого страхового відшкодування в сумі 9477,28 грн в порядку регресу.\~ Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що дійсно 25.03.2015 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля відповідачки, цивільна відповідальність якої застрахованого у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». 21.07.2015 ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі яких позивач здійснив відповідні виплати. Зазначає, що у звязку із внесенням змін у Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на час виникнення спірних правовідносин право на регрес у позивача виникало за умови невжиття заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Проте, дана обставина не позивачем, як підстава позову не вказана. Окрім цього зазначає, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, такий зафіксований довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, відповідач визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Сам позивач визнав всі обставини, здійснив виплату страхового відшкодування добровільно. Сам по собі факт неповідомлення вчасно відповідачем страховика не може бути підставою для стягнення збитків в порядку регресу. А тому просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується довідкою №60270172 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.4), що 25.03.2015 в м. Львові на перехресті вул. [PERSON], відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та транспортного засобу «SUBARU» д.г.з. ВС 4644 СМ під керуванням [PERSON], в результаті якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідачки [PERSON], яка вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП, дана обставина в судовому засіданні сторонами визнана та не оспорювалась. Як вбачається із полісу №АІ/7589467 [PERSON] здійснила страхування своєї цивільно-правової відповідальності, як власника транспортного засобу «BMW Х5», д.н.з. [NUMBER] в страховій компанії ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається із матеріалів справи, 21.07.2015 ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулась до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.6). Відповідно до страхових актів (а.с.13-15, 21), дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 25.03.2015 визнана страховим випадком. На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 9\~477, 28 грн (а.с.23). У відповідності до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач в підтвердження позовних вимог посилається на положення підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Проте, виходячи з аналізу вказаної норми та змін, внесених Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», згідно яких внесено зміни у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 викладено в новій редакції, згідно якої водій зобовязаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Позивач мотивуючи заявлені вимоги на порушення відповідачем вказаної норми не зсилається, також наявність такого не встановлена в судовому засіданні. Натомість, з аналізу підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, такий зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, факт добровільної сплати страхового відшкодування стверджує про визнання такого позивачем. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях. Жодних даних про понесені збитки позивачем суду не представлено та не підтверджено доказами. Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2011цс16. Крім цього, як вбачається із заяви від 1 квітня 2015 року про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від страхувальника, у графі повідомлено ПАТ «СК Українська страхова група» або ТОВ «АК «УСД» зазначено дату 25 березня 2015 року (а.с.22). Представник позивача не змогла пояснити яким чином фіксувалось повідомлення [PERSON] про настання страхового випадку 25 березня 2015 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9\~477,28 грн, а тому слід з задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed