Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є клієнтом ПАТ «Ідея Банк» з 2014р., з яким укладено 4 кредитних договори. Зазначає, що ПАТ«Ідея \~ \~ \~ \~Банк» \~ \~ \~ \~порушило свої договірні зобов`язання \~ \~ \~ \~в частині використання її персональних даних, чим завдало [PERSON] значної моральної шкоди. Стверджує, що ПАТ «Ідея Банк» у 2014-2016 р. незаконно були використані персональні дані, надані позивачкою з метою видачі кредиту, а саме, прізвище, ім`я, по-батькові, адреса проживання та особисте фото. Незаконність дій відповідача полягає у розклеюванню в під`їзді будинку, де вона мешкає, та на вулиці біля будинку ( на електричних стовпах, огорожах тощо) оголошення із фото [PERSON] , на якому вказана адреса проживання та зазначена інформація про оголошення її в розшук за шахрайські дії по ухиленню від сплати кредитів. Також ПАТ «Ідея Банк» поштовими відправленнями надсилав листи - сповіщення про опис, арешт та конфіскацію майна. Такі листи банк відправляв без будь-яких законних підстав, оскільки не мав ні рішення суду, ні будь-якого виконавчого документу. Також відповідачем проводились інші незаконні дії з метою нагадування про кредитні зобов`язання, а саме: телефонні дзвінки на домашній, мобільний та робочі номери; телефонні дзвінки до співробітників, керівництва, родичів та знайомих; фізичне залякування біля будинку. Позивачка зазначає, що вказані дії ПАТ «Ідея Банк» призвели до негативних наслідків. Від неї відвернулись родичі, знайомі, співробітники, вона втратила друзів. Сусіди почали глузувати з неї та відмовляти у допомозі - як побутовій, так і фінансовій. Також вона втратила роботу та в подальшому не могла довго працювати ні на одному підприємстві через постійні нагадування ПАТ «Ідея Банк» роботодавцям про кредитні зобов`язання [PERSON] . Такі дії відповідача також відображались на заробітній платі, оскільки роботодавці не бажали підвищувати її через ненадійність позивачки. Від співробітників вона зазнавала не тільки глузування, а ще й погрози, у зв`язку з тим, що працівники банку телефонували на їх мобільні номери, вимагаючи вплинути на [PERSON] з метою оплати кредиту. Через такі дії у [PERSON] почались моральні та матеріальні проблеми. За весь цей час [PERSON] зазнала моральних страждань та побутових незручностей, відмовляючи собі в їжі та в придбанні елементарних побутових засобів гігієни. Тому просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2020 року відкрито загальне судове провадження у справі. 01.10.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від АТ «Ідея Банк». Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просять задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надходило. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що він позовні вимоги заперечує та просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на наступне. Вважає, що з позовної заяви та доданих до неї додатків не зрозуміло, яких страждань зазнала [PERSON] , як ці страждання пов`язані з діями банку. Відсутні будь-які докази того , що саме банк вчиняв якісь протиправні дії стосовно позивачки. Твердження у частині того, що дії банку відображалися на заробітній платі позивачки та що через дії банку вона не отримувала належну заробітну плату не відповідають дійсності. Твердження про те, що від [PERSON] відвернулися родичі, колеги, друзі по роботі у зв`язку з діями відповідача, жодними доказами вони не підтверджені. Щодо оголошень наданих позивачкою в якості доказу того, що банк ніби то таким чином розголошує банківську таємницю, що призвело до його моральних страждань, то вказані оголошення виготовлені у невідомий для сторони відповідача спосіб та невідомими особами. Також представник відповідача зазначає, що право вимоги за кредитними договорами вказаними в позовній заяві були відступлені ПАТ «Ідея Банк» фактору Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» згідно договорів факторингу. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи встановив, що між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» 05.12.2014 року укладено кредитний договір №L01.188.33486. Позивачці згідно даного договору надано кредит на поточні потреби в розмірі 65557,00 грн. /а.с. 4-7/. Також, 03.02.2015 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір №L01.188.33854. Позивачці згідно даного договору надано кредит на поточні потреби в розмірі 25793,00 грн. /а.с. 19-22/. 17.03.2015 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір №L01.188.34774. Позивачці згідно даного договору надано кредит на поточні потреби в розмірі 20725,00 грн. /а.с. 10-13/. Окрім цього, 28.04.2015 року між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір №L01.188.35855. Позивачці згідно даного договору надано кредит на поточні потреби в розмірі 20042,00 грн. /а.с. 15-17/. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. \~\~\~\~Окрім того,\~статтею 5 ЦПК України\~визначено, що\~\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідност. 2 Закону України «Про захист персональних даних» до персональних даних віднесено відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно до ст.\~14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних\~даних передбачає\~дії щодо\~передачі відомостей\~про фізичну\~особу за\~згодою суб`єкта\~персональних даних. Поширення\~персональних даних\~без згоди\~суб`єкта\~персональних даних\~або уповноваженої\~ним особи\~дозволяється у\~випадках,\~визначених законом,\~і лише\~(якщо\~це необхідно)\~в інтересах\~національної безпеки,\~економічного добробуту\~та прав\~людини. Виконання\~вимог встановленого\~режиму захисту\~персональних даних\~забезпечує сторона,\~що поширює\~ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону. Відповідно до\~ ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачу, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього її заподіянні. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності з заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З долучених до матеріалів справи оголошень не можливо встановити хто саме поширював персональну інформацію, що стосується [PERSON] та походження даних оголошень, крім того позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення вимог законодавства саме відповідачем, розміщення ним даних оголошень. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності з заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. Також позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність завданої їй моральної шкоди, не доведено протиправність у діяннях відповідача, відсутні також причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача заподіювача. Суду не представлено доказів на підтвердження вини ПАТ «Ідея Банк» у заподіянні моральної шкоди. Враховуючи наведене суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed