Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачам на праві власності належить по 9/50 часток в рівних частках будинку [ADDRESS]. Позивач в дану частину будинку вселилася з дозволу власниці - матері відповідачів - [PERSON], де з 05 липня 1989 року було зареєстровано його місце проживання. Так, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.09.2015 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19.11.2015 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про вселення - відмовлено, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом - задоволено. Позивач зазначає, що він проживав у вищевказаному житлі з 05 липня 1989 року по 02 квітня 2014 року. Протягом цього часу він своєю працею та коштами набув в особисту власність майно, а саме: грунтофрез GRUNTEK BK550 вартістю 4950,00 грн.; котел опалювальний газовий КС-ГВ-125 S, вартістю 2500 грн.; кольоровий телевізор SAMSUNG, вартістю 3 000,00 грн.; супутникова антена, вартістю 800 грн.; слюсарний інструмент - газові ключі №1, №2, №3, накидні ключі від 6 мм. до 27 мм., тиски, все вартістю 400,00 грн.; кастрюлі емальовані білі 4 шт., вартістю 600 грн.; тарілки фарфорні - 10 шт., ложки столові - 10 шт., виделки - 10 шт., вартістю 300 грн.; постільні комплекти біло-жовті 2 шт., темно-сині 2 шт. (підодіяльник, простирадло, наволочки) - всього 4 шт. вартістю 1200 грн.; простирадла махрові жовто-сині - 2 шт., вартістю 400 грн.; подушки пір'їві пухові 2 шт. - 800 грн.; ковдра пухова біла - 600 грн.; покриття на диван темно-коричневе - 300 грн.; бутлі склянні 20- літрові 3 шт. - 360 грн. Всього на суму 16 210,00 грн. Оскільки відповідачі, на пропозиції позивача повернути йому належне їм майно відмовляються, тому [PERSON] змушений був звернутися до суду з даним позовом та просить витребувати від [PERSON] та [PERSON] належне йому на праві власності майно: грунтофрез GRUNTEK BK550 вартістю 4950,00 грн.; котел опалювальний газовий КС-ГВ-125 S, вартістю 2500 грн.; кольоровий телевізор SAMSUNG, вартістю 3 000,00 грн.; супутникова антена, вартістю 800 грн.; слюсарний інструмент - газові ключі №1, №2, №3, накидні ключі від 6 мм. до 27 мм., тиски, все вартістю 400,00 грн.; кастрюлі емальовані білі 4 шт., вартістю 600 грн.; тарілки фарфорні - 10 шт., ложки столові - 10 шт., виделки - 10 шт., вартістю 300 грн.; постільні комплекти біло-жовті 2 шт., темно-сині 2 шт. (підодіяльник, простирадло, наволочки) - всього 4 шт. вартістю 1200 грн.; простирадла махрові жовто-сині - 2 шт., вартістю 400 грн.; подушки пір'їві пухові 2 шт. - 800 грн.; ковдра пухова біла - 600 грн.; покриття на диван темно-коричневе - 300 грн.; бутлі склянні 20- літрові 3 шт. - 360 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] уточнюючі позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], та представник відповідачів [PERSON] позов не визнали та пояснили, що відповідачі спірним майном не володіють. Також [PERSON] додатково зазначила, що вона спірним майном не володіє. За час проживання в її будинку, позивач користувався її майном. Котел опалювальний ставив позивач, однак [PERSON] дала частину коштів. Згодом котел вийшов з ладу і наразі встановлений інший. Решту майна, позивач забрав. Щодо посуду і постілі, то [PERSON] користувався її майном. За три роки до того, як він пішов з її будинку, позивач купив пару постільних комплектів, а потім їх забрав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що в цьому будинку вона не проживає та жодних речей позивача не бачила. Він користувався майном її сестри [PERSON] На закінчення розгляду справи [PERSON] не з?явилася. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідачів [PERSON], свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року (а.с. 5-8), яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року залишено без змін (а.с. 9-10), в задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом вслення - відмовлено, а зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні 9/25 частки будинку [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Зі змісту вищевказаного рішення суду вбачається, що [PERSON] та [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12 лютого 1999 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Миронюк Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-498, належить 9/25 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності на зазначену вище частку житлового будинку, 15 лютого 1999 року у встановленому законом порядку було зареєстровано у Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації. Також в даному рішенні суду було встановлено факт проживання позивача [PERSON] в спірному будинку з 05 липня 1989 року. Відповідно до акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 10.04.2015 року, судом встановлено, що [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 02.04.2014 року по даний час (а.с. 11). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що з 05 липня 1989 року по 02 квітня 2014 року він своєю працею та коштами набув в особисту власність майно, а саме: грунтофрез GRUNTEK BK550 вартістю 4950,00 грн.; котел опалювальний газовий КС-ГВ-125 S, вартістю 2500 грн.; кольоровий телевізор SAMSUNG, вартістю 3 000,00 грн.; супутникова антена, вартістю 800 грн.; слюсарний інструмент - газові ключі №1, №2, №3, накидні ключі від 6 мм. до 27 мм., тиски, все вартістю 400,00 грн.; кастрюлі емальовані білі 4 шт., вартістю 600 грн.; тарілки фарфорні - 10 шт., ложки столові - 10 шт., виделки - 10 шт., вартістю 300 грн.; постільні комплекти біло-жовті 2 шт., темно-сині 2 шт. (підодіяльник, простирадло, наволочки) - всього 4 шт. вартістю 1200 грн.; простирадла махрові жовто-сині - 2 шт., вартістю 400 грн.; подушки пір'їві пухові 2 шт. - 800 грн.; ковдра пухова біла - 600 грн.; покриття на диван темно-коричневе - 300 грн.; бутлі склянні 20- літрові 3 шт. - 360 грн. Всього на суму 16 210,00 грн. Разом з тим, письмових доказів придбання ним вищевказаного майна, суду надано частково. Так, суд не приймає до уваги, надані позивачем, письмові докази купівлі наступного майна: грунтофрез GRUNTEK BK550 вартістю 4950,00 грн., котел опалювальний газовий КС-ГВ 125 S, кольоровий телевізор SAMSUNG, супутникова антена, вартістю 800 грн., оскільки в даних документах відсутні дані покупця товару. Таким чином, суд позбавлений можливості встановити факт купівлі даного товару саме позивачем [PERSON] Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач стверджує, що ним було куплено 10 штук фарфорних тарілок, чотири постільні комплекти, подушки пір?їві пухові, ковдра пухова, покривало на диван, однак які саме і коли, він купував не пам'ятає. Жодних інших доказів, які б підтвердили даний факт, суду не надано. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 55 Основного Закону України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів про те, що вказане позивачем спірне майно належить саме йому, тобто факт права власності на спірне майно, що знаходиться у володінні відповідачів, позивачем не доведено. Так, в гарантійному талоні, посібнику користувача, накладній не містить прізвище покупця - [PERSON] В п.п. 19, 23 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року визначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Відповідно до статті 387 ЦК та частини 3 статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння. Жодних письмових доказів, які б свідчили про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] володіють спірним майном, суду не надано, даний факт лише стверджується поясненнями позивача, проте заперечується відповідачами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що грунтофрез був куплений позивачем, а саме, її чоловіком у 2005-2006 роках, а за грунтофрез, який куплений в 2013 році - їй нічого не відомо. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звертався до Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області в зв'язку з тим, що його колишня співмешканка [PERSON], разом із свєю сестрою [PERSON], відкрили замки на дачному будинку позивача і забрали свої особисті речі та мотоблок (а.с. 71). Однак, суд не приймає до уваги вищевказане, оскільки відповідач [PERSON] пояснила, що вона замок не вскривала і жодних речей не забирала. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. В зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed