Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

У травні 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов. Позивач обґрунтовує звернення до суду тим, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Відповідача було прописано за вищевказаною адресою, проте відповідач не проживає там більше вже як 6 місяців без поважних причин, ніколи не цікавилась станом майна, та не брала участь в цього утриманні. Відповідач заважає позивачу вільно користуватися належним йому на праві приватної власності будинком та в добровільному порядку зніматись із реєстрації не збирається. Дана позиція відповідачки перешкоджає позивачу у повній мірі використовувати своє право розпорядження власністю, оформляти субсидії, робити ремонти тощо. А тому у своєму позові просить суд визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 04 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі суду. Ухвалою судді від 01 серпня 2019 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.11.2019 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання ні позивач ні її представник не з`явилися. Від представника до суду було подане клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомляв. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією паспорта, що містися в матеріалах справи виданого Бориспільським МВ ГУ МВС України в Київській області від 18 травня 2010 року (а.с.4). З акту обстеження житлово-побутових умов від виданого депутатом Бориспільської міської ради Київської області Шалімовим І.В. від 18.02.2019 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , але не проживає там у зв`язку з відсутністю умов проживання в будинку (а.с.5). З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.8) Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ., вже більше 6 місяців, не користуються цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію ним пільг по сплаті витрат, пов`язаних з утриманням житла. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391ЦК, ст.71 ЖК України

Outcome: approved