Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

07.03.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 25 % від доходу відповідача, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з 07.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2017 року. До вступу в шлюб у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні стосунки між позивачем і відповідачем припинені, донька проживає з матір'ю. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоче працевлаштований та отримує заробітну плату. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Бондарчука В.В. від 12.03.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 02.04.2018 на виконання вимог ухвали від 12.03.2018 року позивачем подано заяву. Ухвалою судді від 16.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощено позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Рожковій О.С. Ухвалою судді від 23.05.2018 справу прийнято до свого провадження. Позивач подала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 12.03.2018, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), яку отримав особисто 21.04.2018. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 жовтня 2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2140 (а.с.4). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно довідки КП «ВЖРЕП №13» Житомирської міської ради від 09.02.2018, малолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до довідки ПП "Альфа М" №1 від 13.02.2018 року [PERSON] працює продавцем продовольчих товарів у ПП "Альфа М" її заробітна плата з листопада 2017 по січень 2018 року склала 8439,36 грн.(а.с.7). Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки малолітня донька проживає з матір'ю, батько - відповідач по справі зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За приписами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі 25 % всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір по справі в розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved