Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

10.09.2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, поси-лаючись на те, що вони та відповідачка [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], який знаходиться на земельній ділянці 940 кв.м. Просили провести розподіл будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив суд виділити йому та [PERSON] 271/400 частин житлового будинку та виділити частину земельної ділянки 773 кв.м, з зобов'язанням сплатити [PERSON] грошову компенсацію, стягнути з відповідачки судові витрати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в позиції, аналогічній вимогам [PERSON]. Представник позивачів - адвокат [PERSON] суду пояснила, що між сторонами по справі стали виникати конфлікти через невизначення порядку розподілу житлового будинку та порядку користування земельною ділянкою, в зв'язку з чим вони вимушені звернутися до суду. Оскільки вирішити питання роз-поділу житлового будинку без проведення однім співвласником грошової компенсації іншому співвласнику неможливо, просила суд задовольнити позовні вимоги у варіанті, запропонованому [PERSON], а саме: виділити [PERSON] та [PERSON] належні їм на праві власності 271/400 частин житлового будинку та виділити частину земельної ділянки 773 кв.м, з зобов'язанням сплатити [PERSON] гро-шову компенсацію, стягнути з відповідачки судові витрати та витрати на правову допомогу адвокату. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти виділення їй належної частки житлового будинку, але категорично відмовилася від сплати будь-якої грошової компенсації. Представник відповідачки адвокат [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти розподілу житлвого будинку згідно часткам співвласників у домоволодінні, але заперечувала проти стягнення зі [PERSON] грошової компенсації. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукуп-ності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласни-ків), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначення часток кож-ного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у воло-діння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку земельна ділянка перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, то при визна-ченні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, необхідно виходити з розміру їх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час виникнення спільної часткової влас-ності (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику за-стосування судами земельного законодавства при роз гляді цивільних справ"). Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], в наступних частках: -[PERSON], на підставі договору дарування від 25.12.1992 року є власником 18/100 частин домоволодіння (а.с.94); -[PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.02. 2011 року, є власником ? частини від 43/100 часток житлового будинку [ADDRESS] (а.с.97) -[PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2011 року, є власником 1/4 частки від 43/100 часток житлового будинку ( а.с.98), на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2008 року власником 31/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.95); Таким чином, згідно правовстановлюючим документам, частки співвласників (сторін) в домоволо-дінні [ADDRESS] складають: -[PERSON] - 18/100 частин (72/400); -[PERSON] - 199/400 частин; -[PERSON] - 129/400 частин. При цьому, суд не може залишити поза увагою, що кожен з подружжя [PERSON] має свою само-стійну частку у спільній частковій власності у домоволодінні [ADDRESS]. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фі-зичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на під-ставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст.60 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести відповідними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Звернувшись до суду з вимогою про виділення [PERSON] та [PERSON] 271/400 частин домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням саме такої частки у домоволодінні, позивачі не надали суду жодного доказу об'єднання їх часток (18/100 та 199/400) в одну спільну частку - 271/400 (тобто суду не надано доказів здійснення правочинів щодо обєднання двух само-стійних часток в одну спільну частку). Таким чином, суд вважає, що підстав для виділення [PERSON] та [PERSON] спільної частки 271/400 не існує, а тому їх позовні вимоги не можуть бути задоволені в даному вигляді, оскільки є безпідставними. Вимоги про виділення кожному співвласнику окремої частки (18/100 та 199/400) від по-зивачів не надходило. Оскільки позовні вимоги про виділення частки у домоволодінні не можуть бути задоволені судом, підлягає відмову у задоволенні і вимога позивачів про визначення порядку користування земельною ділян-кою, так як вона прямо пов'язана з визначенням часток у домоволодінні, і їх без виділення питання про ви-значення порядку користування спільною земельною ділянкою не може вирішуватися.

Outcome: dismissed