Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2019 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із позовною заявою до [INFO] про повернення утриманих коштів, у якому просить прийняти рішення щодо повернення коштів в сумі 28572 грн. 98 коп., які були утримані та перераховані реєстраційні (спеціальні реєстраційні) рахунки [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року по справі №815/7396/16 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] . Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №815/7396/16 - скасовано. Позов позивача «Про скасування наказу» до Одеською прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, треті особи: [INFO] , [INFO] (в/ч [NUMBER] ) - задоволено повністю. Скасовано накази начальника [INFO] №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків» та №149-аг від 13.03.2017 року «Про внесення змін до наказу №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків». Постанова Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року по справі №815/7396/16 набрала законної сили з моменту проголошення, тобто з 27 квітня 2017 року. Відрахування коштів, з грошового забезпечення позивача у розмірі 10% посадового окладу, розпочались з 17.11.2016 року і тривали до 01.02.2019 року. За вказаний період з грошового забезпечення була відрахована сума в розмірі - 28572 грн. 98 коп. Відрахування припинились тільки після написання позивачем рапорту на ім`я начальника Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 18.01.2019 року за вх. 467, але відрахована сума - 28572 грн. 98 коп. повернута не була. Начальник Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України у відповіді на рапорт повідомив, що «з приводу повернення утриманих сум, Вам необхідно звернутись до [INFO] (в/ч [NUMBER] ), оскільки згідно вимог вищезазначеного наказу (скасовані накази [INFO] №708-аг від 17.11.2016 «Про відшкодування матеріальних збитків» та №149-аг від 13.03.2017 року «Про внесення змін до наказу №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків») дані утримання були повністю перераховані на їхні реєстраційні (спеціальні реєстраційні рахунки). З метою повернення всіх утриманих коштів в повному обсязі, а саме - 28572 грн. 98 коп., [PERSON] 04.04.2019 року звернувся з заявою до [INFO] (в/ч 9951) Державної прикордонної служби України. На заяву [INFO] відповів листом від 17.04.2019 року №11/4-77/4874, в якому зазначив, що «За результатами розгляду заяви, в межах компетенції, інформуємо, що наказами начальника Харківського прикордонного загону стягнення коштів з Вас не проводилось. Поряд з цим, рішенням Донецького апеляційною адміністративного суду від 25 квітня 2017 року по справі №815/7396/16 жодних вимог про повернення коштів Харківським прикордонним загоном ухвалено не було. Враховуючи те, що відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, задовольнити Ваше прохання не маємо можливості. Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» роз`яснюю, що за результатами розгляду звернення Ви маєте право на оскарження до вищестоящого органу або до суду». Ухвалою Бердянського\~міськрайонного суду\~Запорізької області\~від 24.05.2019\~року справу\~за позовом [PERSON] до [INFO] про повернення утриманих коштів передано на розгляд Дзержинському районному суду м. Харкова. 26.06.2019р. вказана справа надійшла в провадження судді Дзержинського районного суду м. Харкова Цвіри Д.М. Ухвалою від 27.06.2019р. провадження у справі відкрито у порядку спрощеного провадження. Позивач в судовому засіданні підтримав викладені в позовній заяві вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 25.07.2019р. В обґрунтування відзиву зазначає, що [PERSON] в своїй позовній заяві вказує, що рішення про стягнення з нього коштів за матеріальну шкоду яку заподіяно державі, було прийнято на підставі наказів начальника Одеського прикордонного загону №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків» та №149-аг від 13.03.2017 року «Про внесення змін до наказу №708-аг від, 17.11.2016 року. В подальшому, оскільки позивача вибув для проходження служби до зони АТО (наразі ООС), стягнення провадилось [INFO] на підставі наказу [INFO] . На даний час позивач проходить службу в Бердянському прикордонному загоні. Поряд з цим, кошти які надходили з вищезазначених прикордонних загонів на реєстраційний рахунок Харківського прикордонного загону перераховані до відповідного Державного бюджету встановленим порядком в повному обсязі. Тобто у віданні Харківського загону дані кошти не перебувають. Також, відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2017 року по справі №815/7396/16, на яку посилається позивач, було скасовано саме накази начальника [INFO] №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків» та №149-аг від 13.03.2017 року «Про внесення змін до наказу №708-аг від 17.11.2016 року». Жодних вимог щодо повернення коштів Харківським прикордонним загоном в даному рішенні відсутні (Харківський прикордонний загін залучався до участі у даній справі лише як третя особа і на даний момент відкрито касаційне провадження по даній справі). Сам факт скасування наказів начальника Одеського прикордонного загону жодним чином не спричиняє обов`язків повернення коштів Харківським прикордонним загоном, оскільки він не є стягувачем, тим більше що дані кошти у відданні Харківського прикордонного загону не перебувають. Оскільки стягнення коштів з позивача провадилось Одеським, Краматорським прикордонними загонами на підставі наказів начальника Одеського прикордонного загону то таким чином [INFO] рішення про утримання коштів з позивача не приймав та кошти з позивача не утримував і не повинен бути відповідачем по даній справі. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що наказом від 17.11.2016р. начальника Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 708-АГ майора прикордонної служби [PERSON] притягнуто до матеріальної відповідальності та стягнуто з нього вартість службового модулю, яка складає 59 311,60 грн. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року по справі №815/7396/16 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2017 року у справі №815/7396/16 - скасовано. Позов позивача «Про скасування наказу» до Одеською прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, треті особи: [INFO] , [INFO] (в/ч [NUMBER] ) - задоволено повністю. Скасовано накази начальника [INFO] №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків» та №149-аг від 13.03.2017 року «Про внесення змін до наказу №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків». Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до скасованого наказу начальника Одеського\~прикордонного загону\~Південного регіонального\~управління Державної\~прикордонної служби\~України №708-аг\~від 17.11.2016\~року «Про\~відшкодування матеріальних\~збитків» та\~№149-аг\~від 13.03.2017\~року «Про\~внесення змін\~до наказу\~№708-аг\~від 17.11.2016\~року «Про\~відшкодування матеріальних\~збитків». з грошового забезпечення [PERSON] в період з січня 2017 року по квітень 2019 року було утримано коштів на загальну суму 28572,98 грн. [PERSON] звернувся з рапортом до начальника Донецько-Луганського регіонального управління генерал-майора Бондару В. в якому просив вирішити питання про повернення утриманих з позивача сум. Листом Державної прикордонної служби України Донецько-Луганського регіонального управління за вх. №11/442 від 24.01.2019р. [PERSON] повідомлено, що оскільки, згідно вимог вищевказаного наказу дані утримання були повністю перераховані на реєстраційні (спеціальні реєстраційні) рахунки [INFO] (в/ч [NUMBER] ), то [PERSON] потрібно звернутись до [INFO] (в/ч [NUMBER] ). 04.04.2019 р. [PERSON] звернувся з заявою до начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому просив вирішити питання про повернення утриманих з позивача сум. Листом Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Харківського прикордонного загону (в/ч [NUMBER] ) за вх. №11/4-77/4874 від 17.04.2019 року [PERSON] повідомлено, що оскільки наказами начальника Харківського прикордонного загону стягнення коштів із [PERSON] не здійснювалось та рішенням Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року по справі №815/7396/16 жодних вимог про повернення коштів Харківським прикордонним загоном ухвалено не було, то підстав для задоволення заяви не має. У відповідності до п. 24 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі затвердженого Постановою Верховної\~Ради України\~№ 243/95-ВР\~від 23.06.1995 якщо військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний не згоден з рішенням вищого за підлеглістю командира (начальника), він відповідно до частини п`ятої статті 5\~Закону України\~"Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей" ( 2011-12 ) має право оскаржити таке рішення в судовому порядку. У разі скасування наказу утримані суми повертаються. Так, враховуючи, що постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року, наказ накази начальника Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків» та №149-аг від 13.03.2017 року «Про внесення змін до наказу №708-аг від 17.11.2016 року «Про відшкодування матеріальних збитків», відповідно до якого з позивача щомісячно за період з січня 2017 року по квітень 2019 року утримувались відповідні кошти скасовано, то позивач має право на їх повернення. Проте як вбачається зі змісту ст. 51 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. За приписами статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц). Такий самий підхід застосувала Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17 квітня 2018 року по справа № 523/9076/16-ц, де у п. 40,41 зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі належного відповідача. Оскільки сам факт скасування наказів начальника Одеського прикордонного загону жодним чином не спричиняє обов`язків повернення коштів Харківським прикордонним загоном, оскільки він не є стягувачем. Стягнення коштів з позивача провадилось Одеським, Краматорським прикордонними загонами на підставі наказів начальника Одеського прикордонного загону. Таким чином Харківський прикордонний загін рішення про утримання коштів з позивача не приймав та кошти з позивача не утримував. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості пред`явивши її до неналежного відповідача [INFO] , тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, суд відзначає, що підстави відмови у задоволенні даного позову не позбавляють позивача права на звернення до суду із новим позовом, за умов пред`явлення його до належного відповідача.

Outcome: dismissed