Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначили, що Відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , відомості про батька дитини до актового запису про народження дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дитини тривалий час, а саме протягом 14 років не виховувала свою доньку. Дитина була передана до родини матері у січні 2019 р. Взаємовідносини між матір`ю та донькою складні, напружені, дуже часто між ними виникали непорозуміння та конфліктні ситуації. 14.08.2020 неповнолітня [PERSON] , була доставлена інспектором ЮПСП Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області до дитячого інфекційного відділення КЗ «Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К.Мацука», на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Було встановлено, що в родині здоров`я про підкинута чи знайдену дитину та її доставку. Було встановлено, що в родині відбулась конфліктна ситуація між матір`ю та донькою, після чого мати більше не впустила дівчинку додому. Сама неповнолітня категорично відмовилась повертатися до родини своєї матері, про що 14.08.2020 письмово написала заяву на начальника управління «Служби у справах дітей» ММР. З метою соціального захисту неповнолітньої дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах та фактично залишилась без батьківського піклування за клопотанням управління «Служби у справах дітей» ММР, [PERSON] тимчасово влаштована до Центру соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. Раніше, 05.01.2020 до чергової частини Приморського ВП Центрального ВП звернулась неповнолітня [PERSON] , яка пояснила, що в неї з її матір`ю стався конфлікт, після чого дівчина, злякавшись матері, пішла із дому, гуляла по місту, а коли змерзла, звернулась до ВП, де пояснила, що не бажає повертатися додому. Після проведеної профілактичної бесіди співробітниками поліції неповнолітня погодилася повернутися до родини. Але по прибуттю [PERSON] за місцем мешкання, мати дитини відмовилася впускати її додому, та в присутності працівника поліції не віддавала їй верхній одяг (куртку, шапку, зимове взуття), мотивуючи тим, що вищевказані речі були придбані нею. У зв`язку з цим, працівники Приморського ВП прийняли рішення щодо влаштування [PERSON] до Дитячого центру «Добрий самарянин» Благодійної організації «Християнський фонд «Надія», де вона перебувала до 28.01.2020 року. Під час перебування дитини в дитячому центрі, мати дівчинки, [PERSON] , не спілкувалася з донькою, не відвідувала її, відмовлялася забрати до своєї родини, а також взагалі відмовлялася від виконання батьківських обов`язків щодо її виховання, утримання та розвитку. 31.01.2020 року, згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охороні здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, [PERSON] була доставлена до КНП ММР «Маріупольське ТМО здоров`я дитини та жінки», у зв`язку конфліктною ситуацією, яка склалася між дівчинкою та її матір`ю, [PERSON] внаслідок чого дівчинка не мала бажання повертатися додому. В результаті активізації спільної роботи представниками управління «Служба справах дітей» ММР, Приморського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей і молоді Маріупольської міської ради, щодо збереження біологічної родини неповнолітньої [PERSON] , стосунки між матір`ю та донькою налагодились. В результаті чого 24.03.2020 згідно до заяви [PERSON] , в якій вона висловила бажання забрати доньку медичної установи до своєї родини, а також враховуючи бажання самої дівчині повернутися додому до матері, [PERSON] була передана в родину матері. [PERSON] навчалась в КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа 1-1 ступенів № 31 Маріупольської міської ради, де закінчила 9 класів. За час навчання [PERSON] зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. Належить до тієї категорії учнів, які повною мірою використовують свій потенціал. У зв`язку із вадами здоров`я, пропусти багато занять. Не уроках неактивна, поведінку не порушувала, поводилась добі Добросовісно виконувала домашні завдання. Громадських доручень не мала, тому і допомагала матері по догляду за хворою меншою сестрою. Мати дівчинки не відвідувала батьківські збори, але підтримувала контакт зі школою. Згідно інформації Центру первинної медико-санітарної допомоги № 4 м. Маріуполя, повнолітня [PERSON] перебуває на диспансерному обліку, за медичною допомогою до центру зверталася дуже рідко, на прийом до лікаря приходила без матері. Остання звернення до амбулаторії було в серпні 2020 року з приводу проходження медичної комісії для вступу до училища. Згідно інформації, яка надійшла від Приморського відділу поліції Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області, на громадянку [PERSON] , [INFO] , було складено 2 адміністративних протоколу за ст.184 (ч.1 та ч.2) КУпАП за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Також в інформації зазначено, що у Приморському ВП було зареєстровано дев`ять ЄО від цієї родини, стосовно конфліктних ситуацій, які супроводжувалися викликами поліції. У Приморському районному центрі соціальних служб для молоді маріупольської міської ради родина [PERSON] , за власною заявою отримує послугу соціального супроводу з 24.12.2019 року. [PERSON] офіційно не працює, бо мусить доглядати молодшу доньку, [PERSON] , 2012 року народження, яка є дитиною з інвалідністю. Відповідно до плану соціального супроводу, робота з родиною [PERSON] була спрямована на підвищення рівня батьківського потенціалу матері, сприяння поліпшення психоемоційного стану родини, налагодження стосунків між матір`ю та старшою донькою. Варто зазначити, що родина частково прислухалась до поряд спеціалістів центру та зрідка виконувала рекомендації, спрямовані на ефективне подолання наслідків складних життєвих обставин. Незважаючи на те, що індивідуальним планом соціального супроводу було передбачено систематичне відвідування [PERSON] психологічних консультацій, особа не відвідувала їх, посилаючись на різні причини, у тому числі на карантинні заходи. Проте, жінка неодноразово полишала родину, вирушаючи на заробітки до м. Києва. Це також поглиблювало конфлікт у родині, бо турботи про молодшу дитину із особливими потребами перекладалися на інших членів родини, у тому числі й на неповнолітню [PERSON] , що також ставало причинами виникнення конфліктних ситуацій в родині та випадків домашнього насилля. З метою формування навичок відповідального батьківства та усвідомлення цінності збереження біологічної родини, [PERSON] залучали до участі у заходах «Батьківського клубу», з нею проводились консультації та надавались матеріали щодо формування сімейних цінностей, засобів налагодження зв`язку із старшою донькою та особливостей виховання дитини під час підліткової кризи, а також дітей із особливими потребами. Також, з метою поліпшення матеріального становища спеціалісти неодноразово сприяли в отриманні гуманітарної допомоги родиною [PERSON] . Спеціалістами управління «Служба у справах дітей» ММР [PERSON] неодноразово було роз`яснено діюче законодавство України про відповідальність батьків за виховання, утримання та розвиток дітей, а також про необхідність належного виконання батьківських обов`язків. Управлінням «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, Приморським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради сектором превенції Приморського відділення поліції проводилась систематична робота направлена на формування у матері неповнолітньої дитини сімейних цінностей та батьківської відповідальності, які, на жаль не дали позитивних результатів. Більш того, [PERSON] , [INFO] , особисто написала заяву до управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради, згідно якої, вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки у зв`язку з тим, що вона більше не може виконувати належним свої батьківські обов`язки. 20.08.2020 на комісії з питань захистку прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради прийнято рішення про доцільність звернення органу опіки та з позовною заявою до суду про позбавлення батьківських прав Відповідача, відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі ухилення від матір`ю батьківських обов`язків по вихованню дитини. Всі вище фактори говорять про те, що Відповідач нехтує своїми їй обов`язками по відношенню до своєї дитини, [PERSON] у зв`язку із чим орган опіки та піклування вимушений звернутись із даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позові, просила його задовольнити. Додатково зазначила, що Відповідач не володіє навичками у спілкуванні з підлітком, не розуміє свою доньку, у зв`язку із чим між ними стаються сварки. Вважає, що саме в інтересах дитини Відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні посилалася на те, що вона не відмовляється від виконання обов`язків по вихованню доньки та надання їй матеріальної допомоги. Так дійсно у неї з донькою неодноразово ставались конфліктні ситуації оскільки дівчинка має дуже непростий характер, це пов`язано із підлітковим віком та психічними вадами здоров`я. Крім того вона має ще іншу дитину, доньку [PERSON] , 2012 року народження, яка є дитиною з інвалідністю у зв`язку із чим потребує стороннього догляду, що перешкоджає їй повноцінно працювати. Вона не спростовує, що в них у зв`язку із конфліктними ситуаціями зі старшою донькою погіршувався емоційний стан в родині, але вона завжди намагалась його поліпшити. Вона завжди намагалась виконувати рекомендації соціальних служб хоча і не завжди це вдавалось. Просила врахувати насамперед інтереси дитини, яка не бажає щоб її як мати позбавили батьківських прав та прийняти рішення в інтересах дитини. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює у Приморському районному центрі соціальних служб для молоді маріупольської міської ради у зв`язку із професійною діяльністю їй знайома відповідач [PERSON] її старша та молодша доньки та чоловік. [PERSON] знаходилась під соціальним супроводом з 24.12.2019 р. по 24.12.2020 р. В родині між [PERSON] та її донькою [PERSON] склались не прості стосунки. Дівчинка перебувала до 14 років у прийомній сім`ї та потрапила в родину матері вже в 14 років. Мати та донька не знаходять між собою порозуміння оскільки [PERSON] має дуже складний характер, вона по суті відмовляється жити по правилам, які склались в сім`ї. Вони як соціальна служба неодноразово надавали рекомендації як правильно спілкуватись з підлітком. Мама намагалась виконувати рекомендації, забезпечувати дітей, але їй не завжди це вдавалось. Крім того [PERSON] має вади з психологічним здоров`ям у зв`язку із чим перебувала на медичному обліку. Між матір`ю та донькою по суті відсутній контакт. Між ними неодноразово виникали сварки які супроводжувались фізичним насильством як з боку дівчинки так і з боку матері. З цього приводу дівчинкою викликалась поліція. Два рази були складені Акти покинутої дитини. Дівчинка після сварки із матір`ю незважаючи на те, що мати просила її залишитись вдома покидала його, ходила по місту не вдягнута, каталась на громадському транспорті, після чого зверталась за допомогою до поліції. Наразі дівчинка перебуває у Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює інспектором сектору ювенальної превенції ВП №3 Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області. У зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків їй відома [PERSON] та її донька [PERSON] . Так 05.01.2020 р. до чергової частини Приморського ВП надійшла заява від [PERSON] по те, що після сварки із матір`ю вона не бажає повертатись додому. Конфлікт стався між матір`ю до дівчинкою з приводу того, що [PERSON] заборгувала матері грошові кошти. Після того як вони приїхали додому мати пояснила, що не бажає щоб донька поверталась додому, сказала [PERSON] щоб та забирала свої особисті речі та йшла з працівниками поліції. Дівчинку помістили до Дитячого центру «Добрий самарянин» де вона перебувала до березня 2020 р. 07.04.2020 р. до Приморського ВП вже надійшла заява від [PERSON] про викрадення [PERSON] мобільного телефону, але в результаті перевірки з`ясувалось, що телефон їй подарував вітчим. 22.04.2020 р. [PERSON] знову звернулась до поліції із заявою в якій повідомила про конфлікт з матір`ю і про те, що не бажає повертатись додому. Але конфлікт був залагоджений самостійно і дитина повернулась додому. Але 14.08.2020 р. вже надійшла заява від [PERSON] , яка повідомила, що виявила в під`їзді дівчинку яка не бажає повертатись додому після сварки із матір`ю. Працівниками поліції було з`ясовано, що це [PERSON] . Коли працівники поліції приїхали за місцем проживання [PERSON] та відмовилась пускати додому [PERSON] у зв`язку із чим було викликано СДД та швидку допомогу. Дівчинку спочатку влаштували до інфекційної лікарні №4 та потім Центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради де вона перебуває наразі. Стосовно конфліктів з матір`ю до поліції [PERSON] зверталась 5 разів. Два протоколи були складені відносно матері [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків. Стосовно насильства в сім`ї не складались матеріали. Оскільки як тільки дитина повертається додому у них з матір`ю стаються конфлікті ситуації і дівчинка йде з дому вона вважає, що мати не справляється зі своїми батьківськими обов`язками. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про таке. Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1, 2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що Відповідач є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 10.01.2017 р. відомості про батька [PERSON] , [INFO] внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України ( а.с. 11-12). Згідно інформації відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб [PERSON] зареєстрована разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім них в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). З довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Добропільської міської ради від 18.09.2020 р. №1095 з 17.09.2020 року по теперішній час [PERSON] перебуває у вказаному закладі (а.с.67). Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] офіційно не працює, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов проживання та розвитку дитини, її освіти та вихованню. Матеріалами справи підтверджено, що до поміщення неповнолітньої [PERSON] до вищевказаного закладу передували наступні події: 05.01.2020 р. о 13.00 год. між [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] стався конфлікт з приводу грошових коштів, в результаті чого остання гуляла по місту, а коли замерзла то звернулась до Приморського ВП де пояснила, що не бажає повертатись додому. Після проведення профілактичної бесіди погодилась повернутись додому, але мати не впустила її додому у зв`язку із чим було прийнято рішення про направлення [PERSON] до дитячого центру «Добрий самарянин» де вона перебувала до 28.01.2020 р. (а.с. 17,18,33). Про вказані події було повідомлено управління СДД Маріупольської міської ради спеціалістом якої разом із інспектором ЮП СП Приморського ВП було проведено профілактичну бесіду із [PERSON] про що складено акт від 09.02.2020 р. (а.с.19) та здійснено відвідування за адресою проживання [PERSON] , де останньої не було вдома на час відвідування у зв`язку із чим провести обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] не виявилось можливим (а.с.20, 23). Про події вищевказаного конфлікту, який стався 05.01.2020 р. [PERSON] та [PERSON] надані пояснення (а.с.21-22, 29-30). Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини було прийнято рішення про необхідність продовження соціального супроводу родини [PERSON] який направлено на підвищення батьківського піклування, збереження родини дитини (а.с. 24-27). Згідно акту обстеження умов проживання від 24.01.2020 р. складеного комісіє в складі спеціаліста відділу правового захисту дітей ССД ММР та фахівця з соціального захисту умови проживання родини неповнолітньої [PERSON] задовільні, в сім`ї створені умови для життя, відпочинку та розвитку дітей (а.с.28). Згідно акту - роз`яснення від 24.01.2020 р. [PERSON] було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.31). Також за результатами відвідування 09.01.2020 спеціалістами Приморського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ММР разом із спеціалістами управління «ССД» ММР та представником відділу ювенальної превенції Приморського ВП за результатами оцінки потреб, яка перебуває у складних життєвих обставинах обумовлених обставинами, що негативно впливають на життя, розвиток дитини та призводять до неналежного рівня задоволення її індивідуальних потреб дитині надано соціально - психологічну підтримку та організовано надання родині послуг соціального супроводу (а.с.32). Крім того з акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 31.01.2020 р. вбачається, що 31.01.2020 р. біля буд. 6 по пр.. Луніна було виявлено покинуту дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.34-36). З повідомлення Приморського ВП від 03.02.2020 №1865/104/05-2020 вбачається, що [PERSON] звернулась до органів поліції з заявою про конфлікт з матір`ю за місцем мешкання та небажанням повернутись додому у зв`язку із чим знаходилась у КНПММР «Маріупольське ТНО здоров`я дитини та жінки». На матір [PERSON] складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП ( а.с 37). Згідно акту - роз`яснення від 13.02.2020 р. [PERSON] було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с. 38). Із заяви [PERSON] від 13.02.2020 р. вбачається, що вона має намір та потребу за допомогою центра соціальних служб для сім`ї та молоді ММР налагодити взаємовідносини із неповнолітньою донькою [PERSON] та зобов`язується звернутись за медичною допомогою до лікаря психіатра (а.с.39). Згідно акту - роз`яснення від 17.02.2020 р. [PERSON] було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с. 42). Згідно акту обстеження умов проживання від 17.02.2020 р. складеного комісіє в складі спеціаліста відділу правового захисту дітей ССД ММР та фахівця з соціального захисту умови проживання родини неповнолітньої [PERSON] задовільні. В сім`ї створені умови для життя, відпочинку та розвитку дітей (а.с.43). За результатами проведеної перевірки управлінням «ССД» ММР було складено висновок №25.2-9740-25.1 від 17.02.2020 та вирішено про доцільність повернення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] до сім`ї матері [PERSON] оскільки житло, в якому проживає сім`я, постільна білизна, дитячі речі знаходяться у задовільному санітарному стані. В наявності продукти харчування. [PERSON] не має негативних звичок (а.с.40-41). Згідно акту про факт передачі дитини від 24.03.2020 р. на підставі особистих заяв [PERSON] та [PERSON] , а також листа управління СДД [PERSON] передано з медичної установи до родини (а.с. 44,45,46,47). 13.08.2020 р. Приморським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 13.08.2020 №43.5/13973 складено повідомлення про те, що між [PERSON] та [PERSON] відбувся конфлікт з причини вчинення насилля в родині у зв`язку із чим [PERSON] викликала поліцію (а.с. 50). З приводу конфлікту [PERSON] надані пояснення від 14.08.2020 де вона пояснила, що після конфлікту між нею та матір`ю 11.08.2020 р. вона пішла з дому оскільки мати її вигнала та гуляла по місту та ночувала на підлозі під`їзду буд. 6 по пр.. Луніна куди приїхали працівники поліції за викликом сусідки. Додому відмовляється повертатись (а.с. 54-55). З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 14.8.2020 р. вбачається, що 11.08.2020 через сварку із матір`ю гр.. [PERSON] . [PERSON] пішла гуляти, не ночувала вдома, а коли повернулась мати її не впустила (а.с. 57-58). За результати перевірки вказаного факту працівниками поліції відносно [PERSON] було складено протокол за ч. 2 ст. 184 КУпАП (а.с. 62). Згідно акту - роз`яснення від 14.08.2020 р. [PERSON] було попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с. 56). Згідно акту обстеження умов проживання від 14.08.2020 р. складеного комісіє в складі спеціаліста відділу правового захисту дітей ССД ММР та фахівця з соціального захисту умови проживання задовільні, але під час відвідування в квартирі проводились ремонтні роботи (а.с. 52-53). Із заяви [PERSON] від 18.08.2020 р. вбачається, що вона не заперечує проти вирішення питання про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] з причини постійних сварок пов`язаних з тим, що вона взяла її на виховання з 14 років, за час перебування в сім`ї їх стосунки не налагодились (а.с. 59). У зв`язку із вищевикладеним на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради було вирішено про доцільність звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] на підставі ухилення від виконання матір`ю батьківських обов`язків по вихованню доньки ( а.с.85). З характеристики директора КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа №31» [PERSON] характеризується позитивно, навчається добре, виконує домашні завдання, тощо, мати не відвідує батьківські збори, але підтримує контакт зі школою (а.с.48). З листа головного лікаря ЦПМСД №4 від 03.09.2020 №88/34816 вбачається, що [PERSON] спостерігається у вказаному медичному закладі, за медичною допомогою звертається рідко, приходить на прийом без матері, знаходиться на обліку у психіатра (а.с.64). Таким чином, суд дійшов висновку, що за місцем проживання Відповідача створені належні умови для проживання дитини, є все необхідне, продукти харчування, речі, [PERSON] навчається добре, але між матір`ю та донькою стаються непорозуміння у зв`язку із тим, що дівчинка стала проживати з матір`ю лише з січня 2019 року тобто вже перебуваючи у підлітковому віці. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344цс20). В судовому засіданні Відповідач вказала, що вона не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та бажає щоб старша донька мешкала разом із нею. Оскільки вона має також молодше доньку [PERSON] , [INFO] , яка є дитиною з інвалідністю вона не завжди має можливість відвідувати разом із старшою донькою лікарню, або навчальний заклад та офіційно працевлаштуватись. Під час розгляду справи в суді від неповнолітньої [PERSON] надійшла письмова заява про те, що вона бажає щоб її матір [PERSON] не позбавляли батьківських прав. Вона має надію на примирення з мамою ( а.с.97). Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57. 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789- ХЦ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При розгляді даної справи позивачем не доведено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки, не виховує та не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювання належних умов її розвитку природних здібностей, а навпаки досліджені докази свідчать про те, що Відповідач намагалась змінити відносини з донькою на краще, про що свідчить також заява [PERSON] в якій вона бажає примирення з мамою та просить не позбавляти її батьківських прав. В ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав Відповідача відносно неповнолітньої доньки, якій наразі 17 років та яка бажає примирення з матір`ю не забезпечуватиме інтересів самої дитини не є необхідним у демократичному суспільстві та буде надмірним втручанням з боку держави. Також, Верховний Суд в своїй постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17, зазначив, що висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України). Таким чином висновок органу опіки та піклування, є лише одним із доказів у справі та може бути відхилений судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні таких доказів. Обґрунтовуючи свій висновок, комісія посилається на конфліктні ситуації між матір`ю та донькою, які не є беззаперечним доказом ухилення від виконання батьківських обов`язків. Тому суд не приймає до уваги висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті ММР, в якому визначено доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] . З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним та буде надмірним втручанням з боку держави, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і який за обставин коли дитина та матір заперечують проти такого втручання, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: dismissed