Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивач 02 вересня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.12.2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір №26252018778875, за умовами якого видано кредит в сумі 22 170,85 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», який є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». У зв`язку із тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість яка станом на 23.07.2019 року становить 70 134,55 грн., з якої: 10 310,87 грн. - заборгованість за кредитом, 12 488,37 грн. - заборгованість за процентами, 47 335,31 грн. - штрафні санкції. Посилаючись на викладене та обґрунтування позову позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 70 134,55 грн., та судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.39). 09 листопада 2019 року позивач звернулась до суду із клопотанням, в якому просить розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.44-45), яку ухвалою суду від 05 листопада 2019 року задоволено (а.с.49). Про день, час та місце судового засідання учасники справи повідомлялись відповідно до положень ст.ст. 128-129 ЦПК України. Позивач в особі свого представника в судове засідання не з`явився. Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв та клопотань не надавав. Відповідач надав письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без своєї участі. Проти вимог позову заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з`явились. В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що 24 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» (правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк») укладено договір карткового рахунку (оферти) № [NUMBER] , на підставі якого банк надав кредит відповідачу, встановивши ліміт овердрафту в розмірі 12 500,00 грн., зі платою відсотків за користування 46%, строком користування 60 місяців (а.с.6,7). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.08.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором №26252018778875 від 24.12.2013 року становить 70 134,55 грн. (а.с.10), з якої: 10 310,87 грн. - заборгованість за кредитом, 12 488,37 грн. - заборгованість за процентами, 47 335,31 грн. - штрафні санкції. З рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року вбачається, що 17.07.2018 року за заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, було вчинено виконавчий напис № 5836, відповідно до якого було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість, що виникла по Кредитному договору № 26252018778875 від 24.12.2013 року за період з 11.07.2017 року по 11.07.2018 року у розмірі 18 827 грн. 41 коп., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 8 494 грн. 97 коп., прострочена заборгованості за процентами - 7995 грн. 27 коп., строкової заборгованості за сумою кредиту - 1 957 грн. 51 коп., строкової заборгованості за процентами - 379 грн. 66 коп. Вказаним рішенням суду визнано виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни від 17.07.2019 року, реєстровий номер № 58368, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість, що виникла по Кредитному договору № 26252018778875 від 24.12.2013 року за період з 11 липня 2017 року по 11 липня 2018 року у розмірі 18 827 грн. 41 коп., таким, що не підлягає виконанню. Згідно із положеннями ст.. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідачем надано копії квитанцій, про сплату нею заборгованості за кредитним договором № 26252018778875 від 24.12.2013 року на загальну суму 4 900,00 грн., та за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 17.07.2019 року, реєстровий номер № 58368 на загальну суму 3 416,71 грн. (а.с.58-67). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зауважує, що позивачем у позовній заяві зазначено, що він надав відповідачу кредит в розмірі 22 170,85 грн., а в розрахунку заборгованості позивач зазначає заборгованість за сумою кредиту в розмірі 8 868,77 грн. станом на 08.08.2019 року, але зважаючи на те, що відповідач здійснювала погашення кредитної заборгованості, неможливо встановити чи враховувались позивачем вказані оплати, за який період нараховані відсотки, комісія та неустойка, так як розгорнутого та зрозумілого розрахунку заборгованості позивачем не надано, крім того, до розрахунку заборгованості включена сума плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису, що суперечить ухваленому Ленінським районним судом м. Дніпропетровська 13.01.2020 року рішенню, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса. Згідно із ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, з засад законності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованим, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а тому за рахунок відповідача не відшкодовуються. З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed