Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

29 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому просить змінити розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2016 року, по цивільній справі № 308/2917/16-ц з 1/3 частини доходу до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовує тим, що його матеріальний стан на даний час не надає можливості сплачувати аліменти в повному обсязі, оскільки згідно рішення суду від 12.03.2014 року по цивільній справі № 308/1344/14-ц позивач сплачує аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак позивач вказує на те, що на момент звернення з цим позовом змінився матеріальний стан позивача, такий отримує постійний фіксований дохід, який згідно довідки Управління ДСНС України в Закарпатській області становить 2 500 грн. Зазначені обставини на думку [PERSON] є підставою для зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2016 року задоволено заяву [PERSON] та змінено розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON], вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу, але не менше ніж прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня позовної заяви й до моменту досягнення дитиною повноліття. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено сторонами у справі, сторони проживають окремо. Згідност. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 2 та 3ст. 181 СК Україниза домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п.п.3 п.17Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітних дітей,непрацездатнихчоловіка,дружини,батьків,повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 і відповідно дост. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковим для всіх судів України. Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.05.2016 року аліменти із відповідача стягувалися в у частці від заробітку. В судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення щодо суттєвих змін у матеріальному забезпеченні [PERSON], які не дають можливості сплачувати визначені судом аліменти, зокрема у зв'язку з тим, що такий отримує фіксований дохід у розмірі 2500 грн., що відповідно підтверджує доданою до матеріалів цивільної справи довідкою № 15 - від 02.03.2016 року. Вивчивши наведені стороною позивача доводи, суд приходить до наступного. Згідност. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту рішення судового рішення від 12.05.2016 року вбачається, що позивач [PERSON] був присутнім під час його розгляду, висловив згоду на збільшення аліментів, не оскаржив таке в апеляційному порядку, що також не заперечено стороною позивача в судовому засіданні. Крім того з наданої позивачем довідки про доходи (а. с. 7) вбачається, що така датована 02.03.2016 роком, тобто була видана [PERSON] до винесення судового рішення про зміну аліментів. Вказана обставина свідчить про те, що станом на дату винесення рішення матеріальний стан був такий самий. Крім того позивач вказує на те, що згідно рішення суду від 12.03.2014 року по цивільній справі № 308/1344/14-ц позивач також сплачує аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак вказане рішення суду було винесено задовго до прийняття рішення щодо збільшення аліментів, тобто судом не виявлено жодних нових обставин, які не були б враховані судом при збільшення алемінтв. Отже позивачем не доведено, які важливі фактори впливають на виплату ним зобовязань щодо аліментів на утримання неповнолітньої дитини, адже не надано доказів того, що на його утриманні появились інші діти чи непрацездатні особи тощо. Відповідно дост.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов'язку обох батьків утримувати дітей, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено обґрунтованих підстав для зміни розмір аліментів, визначених рішенням суду від 12.05. 2016 року, відтак відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed