Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У лютому 2014 року представник позивачки звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її дід [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS]. Спадкоємцями за заповітом являється вона та [PERSON], спадкоємицею за законом - його дружина [PERSON]. Останні відмовилися від прийняття спадщини. В установлений законом строк вона звернулася в нотконтору із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину не має змоги, оскільки при житті дід не зареєстрував у встановленому законом порядку 1/2 частину будинку у БТІ, а відтак відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості на ім'я [PERSON]. У зв'язку з цим вона змушена звернутись до суду. У судове засідання представник позивачки не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд прийшов до висновку, що справу можливо розглянути за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтями 1270 ч. 1 та 1272 ч. 1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO] в с. Потік Миронівського району Київської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Спадкоємицею за заповітом являється позивачка у справі та [PERSON], спадкоємицею за законом першої черги дружина померлого [PERSON], що підтверджується спадковою справою. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від своїх часток спадкового майна, що підтверджується заявами (а.с.65, 72) Проте, оформити належним чином спадщину позивачка не має змоги, оскільки відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючих документів, витяг з реєстру прав власності, а в місцях, де інвентаризація не проводилась, довідку відповідного органу місцевого самоврядування, в якій зазначається власник нерухомого майна та викладаються характеристики нерухомого майна. Оскільки 1/2 частину спадкового будинку рахувалася за померлим, останній був у ньому зареєстрований, але житловий будинок не був зареєстрований належним чином в БТІ, на нього не було видане свідоцтво про право власності, тобто правовстановлюючі документи на будинок відсутні. За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації . Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу,що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна покладається на Реєстраційну службу. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Усі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях,які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу ПВС УРСР від 22.01.1979р. "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель" і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні- не відносяться до категорії самовільних. Спадковий будинок зареєстрований у погосподарській книзі, знаходиться на земельній ділянці, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, має технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних(а.с.9-12) Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Враховуючи, що до позивачки перейшли права на вказану частину будинку з його господарськими будівлями і спорудами, які не відносяться до категорії самовільних та які позивачка не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку з відсутністю реєстрації прав на майно, питання визначення належності цього майна має вирішуватись в судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовостановлювальним документом для оформлення права на це майно. За таких обставин позовні вимоги позивачки про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.1222-1223, 1268, 1270, 1297 ЦК України,

Outcome: approved