Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа - [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна, що належало на праві власності [PERSON], який помер 2013 року. Що зареєстрований козятинською державною нотаріальною конторою 18.04.2008,реєстраційний номер 7055380, на підставі постанови про арешт майна боржника [PERSON] відділу державної виконавчої служби б/н від 17.04.2008, виключивши вказаний реєстраційний запис №28366065 від 18.04.2008 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна . Свої вимоги мотивувала тим, що 19.10.2013 помер її чоловік, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на приміщення кафе під номером 20 по провулку В.Наумова в м. Козятині Вінницької області. Вона, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Крім неї, спадкоємцем першої черги є їх донька - [PERSON]. У встановлений законом строк вони прийняли спадщину після смерті [PERSON], звернувшись із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав на приміщення кафе було виявлено інформацію про арешт нерухомого майна померлого чоловіка. З інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вбачається, що на нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови [PERSON] відділу ДВС б/н від 17.04.2008, арешт зареєстровано козятинською державною нотаріальною конторою 18.04.2008 за № 7055380 Звернувшись до [PERSON] міськрайонного відділу державної виконавчої служби, їй було повідомлено, що в провадженні відділу ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 50 530,00 грн., яке було закінчено 19.06.2012 . Станом на 24.10.2018 виконавче провадження знищено. Вважає, що її права порушені, оскільки арешт на майно її померлого чоловіка не знято і накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує її законні права як співвласника нерухомого майна щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення відчуження, здачі в оренду тощо. Відповідач відзив до суду не подав, а тому суд приймає рішення на підставі доказів наданих позивачем. З'ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позову . Судом встановлено,\~що \~ 19.10.2013 помер чоловік позивача, [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на приміщення кафе під номером 20 по провулку В.Наумова в м. Козятині Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України. Крім позивача, спадкоємцем першої черги є їх донька - [PERSON]. У встановлений законом строк позивач та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], звернувшись із заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.12,13) Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадкових прав на приміщення кафе було виявлено інформацію про арешт нерухомого майна померлого [PERSON] . Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вбачається, що на нерухоме майно [PERSON] накладено арешт на підставі постанови [PERSON] відділу ДВС б/н від 17.04.2008, арешт зареєстровано [PERSON] державною нотаріальною конторою 18.04.2008 за № 7055380 Згідно до повідомлення [PERSON] міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області в провадженні відділу ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 50 530,00 грн., яке було закінчено 19.06.2012 . Станом на 24.10.2018 виконавче провадження знищено. (а.с.17). Виходячи з повідомлення [PERSON] міськрайонного\~відділу \~ДВС ГТУЮ\~у Вінницькій\~області,\~що за\~правилами статті 49\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» (в редакції закону від 21.04.1999 № 606-ХІV)\~виконавче провадження\~про стягнення\~коштів з\~[PERSON] \~закінчено.\~Наслідки завершення\~виконавчого провадження\~визначеністаттею 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 21.04.1999 № 606-ХІV) відповідно до якої, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції закону від 21.04.1999 № 606-ХІV), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках\~особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як зазначено в п. 5 Постанови, боржник не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. Аналіз норм права дають підстави суду прийти до висновку, що сторони невірно визначили спосіб захисту порушених прав. Згідно положень ст.ст.4,\~5 ЦПК України\~судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, які суд захищає у спосіб, визначений законом або договором. В даному випадку виникший спір між сторонами має бути розглянутий порядку визначеному розділом VII "Судовий контроль за виконанням судових рішень", ЦПК України, яким передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо зняття арешту з майна може бути оскаржена в судовому порядку. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зняття арешту з нерухомого майна не ґрунтуються на вимогах закону внаслідок неправильно обраного способу захисту своїх прав, а тому не підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed