Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив\~ стягнути з відповідача\~ суму заборгованості\~за договором оренди від 01.02.2014 у розмірі 145\~603,54\~ гривень. В обґрунтування позовних вимог Запорізька об»єднана технічна школи Товариства сприяння обороні України\~вказала, що між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди № 32/104 , відповідно до якого відповідачу було передано в строкове платне користування нежитлове приміщення , цоколь № 43 , загальною площею 183,00 кв.м, що знаходиться у будівлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, буд. 50. Оскільки відповідач в період з лютого 2014 року по грудень 2014 року здійснив лише часткову оплату за користування приміщенням , сума боргу за цей період складає 68\~612,12 гривень, вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення суми боргу за договором з урахуванням індексу інфляції в сумі 50\~227,31 гривень та трьох відсотків річних в сумі 26\~764,04 гривень. Відповідач надав відзив на позов , в якому вказав, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки між нею та позивачем 01 березня 2014 року було укладено Додаткову угоду до договору оренди, якою було внесено зміни до п. 3.7 договору , та в подальшому, у відповідності до умов договору , нею грошові кошти сплачувалися безпосередньо директору Запорізької об»єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України [PERSON] шляхом надання готівкових коштів. Також відповідач надав письмову заяву про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що позивачем грошові кошти від [PERSON] до теперішнього часу не отримані, про правовідносини між колишнім директором позивача [PERSON] та відповідем йому нічого не відомо. Представник відповідача [PERSON] у вступному слові підтримав наданий відзив на позов, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, зазначивши, що заборгованість за договором оренди відсутся, оскільки грошові кошти у вигляді орендної плати були сплачені [PERSON] в повному обсязі. Суд, вислухавши вступне слово учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі , приходить до наступних висновків. Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як визначено у ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як визначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2014 року між Запорізькою об»єднаною технічною школою Товариства сприяння обороні України\~ та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди № 32/2014, за умовами якого орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, цоколь № 43\~183,0 кв.м., яке розміщене в будівлі , розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Правди, 50 . В п. 3.6 договору визначено, що щомісячна сума плати за користування приміщенням та компенсаційних платежів зазначається Орендодавцем в рахунках-фактурах, які Орендар не пізніше 5 числа поточного місяця повинен самостійно отримати у Орендодавця . 03 березня 2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору оренди № 32/2014 від 01.02.2014 р., якою було внесено зміни до пункту 3.7 Договору , та п. 3.7 викладений в наступній редакції: «Орендар зобов»язаний сплатити: плату за користування приміщенням за поточний місяць не пізніше 10 числа поточного місяця; компенсацію вартості комунальних послуг протягом 10 календаниих днів з моменту отримання рахунку від Орендодавця , але не пізніше 20 числа поточно місяця , шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Орендодавця або передачі коштів готівкою Орендодавцю, що повинно бути оформлено розпискою між Орендарем та Орендодавцем в особі директора». Вказана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи встановлено, що на виконання умов договору відповідачем [PERSON], державну реєстрацію якої про припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем було здійснено 27.03.2017 року, було сплачено грошові кошти в якості сплати орендної плати за приміщення 183 кв.м. по вул. Правди, 50 , а саме: за грудень 2014 року 8980,00 гривень; за листопад 2014 року 7028,00 гривень; за жовтень 2014 року 6771,00 гривень; за вересень 2014 року 6204,00 гривень; за серпень 2014 року 6058,00 гривень; за липень 2014 року 5838,00 гривень; за червень 2014 року 5691,00 гривень; за травень 2014 року 6526,00 гривень; за квітень 2014 року 6003,00 гривень. Зазначені обставини встановлені розписками виданими директором Запорізької об»єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України [PERSON]В .. Доказів того, що на вказаних розписках наявна печатка , яка не належить позивачу , в розумінні положень ч.1 ст. 81 ЦПК України представником позивача не надано . Тобто, встановлені в судовому засіданні фактичні обставини дають суду підстави дійти до висновку, що відповідачем належним чином були виконані зобов»язання за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року в розумінні п. 3.7 договору оренди зі змінами внесеними Додатковою угодою до договору шляхом передачі коштів готівкою Орендодавцю, а отже підстав для стягнення заборгованості за цей період , немає. Доводи представника позивача про те, що відповідач не виконувала зобов»язання, і це підтверджено меморіальними ордерами, що підтверджують внесенння грошових коштів на рахунок позивача на загальну суму 2000,00 гривень, суд не приймає до уваги, оскільки в розписках наданих відповідачем зазначено, що вони надаються на сплату саме орендної плати за відповідні місяці , а кошти внесені на рахунок [PERSON] є доплатою за попередній період. Зазначені обставини узгоджуються також з наявною розпискою за лютий 2014 року, відповідно до якої [PERSON] була внесена орендна плата не в повному обсязі , а лише 2758,00 гривень. Разом з тим, суд не приймає до уваги розписки за лютий 2014 року від 03 лютого 2014 року про сплату орендної плати та березень 2014 року від 02 березня 2014 року , оскільки Додаткова угода до договору оренди, якою було внесено зміни до п. 3.7 договору, вступила в законну силу 03 березня 2014 року, тобто до цього часу відповідачка повинна була сплачувати орендну плату у відповідності до п. 3.7 договору в попередній редакції, тобто шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON], з урахуванням наданих меморіальних ордерів на загальну суму 2000,00 гривень, не надано доказів виконання зобов»язань за договором за лютий 2014 року та березень 2014 року на суму 7516,00 гривень . Разом з тим відповідачем надана заява про застосування наслідку пропуску строків позовної давності. Так відповідно до до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи, що у відповідності до п. 3.7 договору оренди орендар зобов»язаний сплатити плату за користування приміщенням за поточний місяць не пізніше 10 числа поточного місяця, за захистом порушеного права позивач звернувся лише 11.08.2017 року (згідно поштового відправлення) , суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за лютий березень 2014 року , а тому в цій частині в задоволенні позову слід відмовити з підстав визначених ч.4 ст. 267 ЦК України. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором оренди, похідні вимоги в частині стягнення інфляційних в сумі 50\~227,31 гривень та трьох процентів річних в сумі 26\~764,04 гривень задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно ст. 141 ЦПК України .

Outcome: dismissed