Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося в Дергачівський районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у сумі 19041 гривня 57 копійок. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04.02.2011 року між ПАТ комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4900,00 (чотири тисячі дев'ятсот) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі -30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При підписанні даного договору позичальник підтвердив свою згоду на кредитний ліміт який встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі встановленому договором. В порушення умов договору боржник [PERSON], умови договору належним чином не виконав, тому станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі - 19041 (дев'ятнадцять тисяч сорок одну) гривню 57 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1930,58 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 12828,06 гривень; заборгованість по комісії та пеня за користування кредитом - 2900,00 гривень; штраф (фіксована частина) -500 гривень; штраф (процентна складова) - 882,93 гривень. З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі - 19041 (дев'ятнадцять тисяч сорок одну) гривню 57 копійок та судові витрати у розмірі 1378 ( одну тисячу триста сорок вісім) гривень 00 копійок. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги у повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позову та надав заперечення, в якому посилається на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності,суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2011 року між позивачем ПАТ комерційний банк «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 4900,00 (чотири тисячі дев'ятсот) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі -30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При підписанні даного договору відповідач підтвердив свою згоду на кредитний ліміт який встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі встановленому договором. В порушення умов договору боржник [PERSON], умови договору належним чином не виконав, тому станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість у розмірі - 19041 (дев'ятнадцять тисяч сорок одну) гривню 57 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1930,58 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 12828,06 гривень; заборгованість по комісії та пеня за користування кредитом - 2900,00 гривень; штраф (фіксована частина) -500 гривень; штраф (процентна складова) - 882,93 гривень. З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі - 19041 (дев'ятнадцять тисяч сорок одну) гривню 57 копійок та судові витрати у розмірі 1378 ( одну тисячу триста сорок вісім) гривень 00 копійок. Однак, з урахуванням заперечення відповідача, в якому зазначається, що 04 лютого .2011 року відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 4 900,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В позовній заяві вказано таке : «Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://prh4itbank.ua/tenns/pages/70/, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві»,.ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % суми позову. Так, позивач дійсно у 2011 році отримав кредитну картку ПАТ «Приватбанк», але всі грошові кошти, які отримав він під час користування цією банківською карткою(строк дії якої складав 1 рік), були позивачем повернуті повністю. Це підтверджується насамперед розрахунком доданим позивачем й тим, що період часу з дня отримання відповідачем кредитної картки, до закінчення її строку дії й до наступного часу, а саме - подання 08.06.2016 року ПАТ «Приватбанк» цього позову до суду, ніяких претензій стосовно нібито наявності заборгованості із боку вказаної банківської установи до позивача [PERSON] не було. Крім цього, слід зазначити про те, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та тарифів банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/tcrms/pages/70/, не може вважатися договором, в розумінні ст.626 ЦК України, до того ж зміст анкети-заяви зводиться до того, що там відповідачем висловлено бажання на отримання кредиту, що не може вважатися обопільно досягнутою між сторонами згодою на укладення кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В свою чергу, ПАТ «Приватбанк» звертаючись до суду із даним позовом про стягнення з мене нібито наявної заборгованості, як на підставу позову вказує кредитний договір б/н від 04.02.2011 року, відповідно до якого, як зазначає, кошти надавалися зі сплатою 30 % річних, процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становила 45 % (такі умови кредитування надані позивачем до матеріалів справи). В той же час, як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, нарахування відсотків, а відповідно і розмір заборгованості визначався на інших умовах (2,5 %; 2,8 %, 3,6 % в місяць). При цьому, позивачем ПАТ «Приватбанк» не надано належних доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання відповідачем, як позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, щоб у сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі N 6-16цс15.Так, Верховний Суд України у вказаному рішенні вказав, що згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо вони не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, тобто відповідач підписуючи заяву позичальника. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Хоча вищевказана правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі N 6-16цс15, безпосередньо пов'язується зі спором щодо права сторін збільшити строк позовної давності, остання підлягає застосуванню в межах розгляду й даної справи, оскільки визначає умови та порядок укладання між сторонами договору. При цьому, під час розрахунку заборгованості позивачем застосовуються зовсім інші умови, а ніж ті, які визначені в Тарифах, що надані до матеріалів справи. Відповідно до ст.1054 ЦК України, на яку посилається позивач в обгрунтування своїх позовних вимог, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтями 509, 525,526, 527, 530,ч.1ст.598,599,610,ч.2ст.615,629,1050 ЦК України, на які посилається сторона позивача, встановлено, що зобов'язання мають виконуватися сторонами згідно умов договору, наслідки невиконання зобов'язань. Так, статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11, зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтями 629 та 630 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов певного виду, оприлюднених в установленому прядку. Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір юридично закріплює відносини між сторонами, надаючи їм характер зобов'язань, виконання яких захищене законом; визначає порядок, способи та послідовність здійснення дій сторонами, передбачає засоби забезпечення зобов'язань. Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Для укладення договору основне значення мають істотні умови. За загальною нормою цивільного права, договір вважається укладеним в належній формі тільки якщо сторони домовилися з приводу всіх суттєвих умов договору (ч.І ст. 638). Договір є видом правочину і дтя його укладення та чинності сторонами необхідно дотримуватись усіх тих вимог, які визначені у ст.203 ЦК України для всякого правочину. В даному випадку для отримання кредитної картки у ПАТ «Приватбанк» відповідач [PERSON] підписував тільки анкету-заяву, яка оформлювалася одночасно з видачею позивачем кредитної картки, що містить єдину умову (притаманну договору) - це бажаний кредитний ліміт, будь-яких інших умов, в тому числі істотних, які притаманні кредитному договору, в даній Анкеті-заяві не вказано. При цьому, посилання сторони позивача на те, що в анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що підписана анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком "Договір надання банківських послуг" та те, що відповідач зазначив, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, - судом не може бути прийнято, як належний та допустимий доказ. Ознайомлення з будь-яким документом повинно бути підтверджено підписом особи. Крім цього, коли мова іде в документі про істотну умову, притаманну договору, підпис особи засвідчує не лише ознайомлення з документом, а і згоду на викладені в документі умови, обов'язки, наслідки невиконання зобов'язань, розміри штрафних санкцій, розміри та порядок нарахування процентів, право банку на зміну умов в односторонньому порядку, збільшення розміру ліміту тощо. Крім цього, зазначення в анкеті-заяві про розміщення вказаних документів на сайті банку, підтверджує факт й додатково свідчить про те, що мені їх на ознайомлення при підписанні анкети-заяви на оформлення платіжної кредитної картки не надавали. До того ж судом має бути враховано й те, що стороною позивача додано до справи Довідку про умови кредитування (без дати), в якій зазначені тарифи, однак доказів того, що саме ці тарифи були на час підписання відповідачем Анкети - заяви суду - не було надано. Таким чином, для отримання кредитної картки позивачем у 2011 році в ПАТ «Приватбанк» було підписано лише анкету-заяву, в якій було визначено лише бажаний ліміт кредитування. Щодо нарахованих позивачем процентів, пені, штрафних санкцій, як зазначалося вище, позивачем такі умови з банком ПАТ «Приватбанк» не погоджувалися, не підписувалися, що свідчить про відсутність обов'язку їх сплати. Позивачем на обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення заборгованості з відповідача не надано належних доказів оформлення та укладання між сторонами Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, щоб у сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договору між сторонами про надання банківських послуг. У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до договору. У відповідності зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. При таких обставинах, з урахуванням наданих позивачем доказів та заперечень відповідача, суд вважає позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 526, 530,534, 536, 551, 610, 612, 625, 630, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed