Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.10.2016 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,2% на рік. Відповідач підтвердив свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору станом на 17.03.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 12002,37 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Одночасно просив стягнути понесені судові витрати. 10.05.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 15.05.2019 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь яких клопотань, пов`язаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.10.2016 року останній став клієнтом ПАТ комерційний банк "ПриватБанк", на його ім`я було відкрито рахунок на який надано кредит в сумі 500 гривень. Базова процентна ставка за даним кредитом становить 3,6 % на місяць із розрахунку 360 днів, строк дії лимиту відповідає строку дії картки. Сторони обумовили здійснення погашення кредиту по кредитному договору щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Зі змісту Умов і Правил надання банківських послуг слідує, що при порушенні позичальником строків платежу з будь-якого із зобов`язань передбачених даним договором більше ніж на 30 діб позичальник зобов`язаний уплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову, з урахуванням нарахованих прострочених процентів та комісій. З наявного в справі розрахунку слідує, що станом на 17.03.2019 року за кредитним договором наявна заборгованість в розмірі 12002,37 гривень, з яких: 0,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 673,26 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень заборгованості за нарахованими відсотками; 7631,38 гривень заборгованість по пені за прострочене зобов`язання; 2650,00 гривень нарахованої пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 гривень; 1047,73 гривень штрафи. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит на сплатити проценти. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правові висновки ВСУ у справі №6-2003цс15). Заявивши вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій за прострочення зобов`язання та користування кредитними коштами, однак не вказавши розмір заборгованості з тіла кредиту, неповернення якого призвело до нарахування процентів, позивач не довів належними та допустимими доказами суму заборгованості. Так, у розрахунку зазначається про нарахування пені в загальному розмірі 10281,38 гривень та штрафів в розмірі 1047,73 гривень, але не відображено тіло кредиту, на яке ці штрафні санкції нараховані. Пеня є похідним стягненням при наявності заборгованості з інших платежів, тому якщо не доведено розмір та правомірність нарахування такого платежу, то сума нарахованої пені є необґрунтованою. Враховуючи зазначене, позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивач не довів наявність підстав та правильність нарахування спірної заборгованості, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed