Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

03 травня 2017 року позивач [PERSON] звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про усунення від права спадкування за законом після смерті матері відповідача - [PERSON], померлої 21.09.2016 року. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] у позовній заяві, підтриманій ним протягом судового розгляду, зазначив, що 21 вересня 2016 року померла його дружина - [PERSON], з якою він перебував у шлюбі з 22 червня 2001 року. Позивач разом з дружиною проживав і на теперішній час продовжує проживати у [INFO]. У вказаній квартирі також зареєстрований внук померлої - третя особа у справі [PERSON], його мати і донька померлої [PERSON] - [PERSON] померла 01.09.2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з належної їй на підставі свідоцтва про право власності від 07.08.1995 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі згідно розпорядження № 6663 від 07.08.1995 року квартири № [ADDRESS]. Спадкодавець [PERSON] померла раптово і не залишила заповіту, хоча за життя планувала злишити квартиру позивачу, щоби він через певний час оформив її на внука [PERSON], який залишився сиротою. Заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріату подали позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], який не відмовився від спадкування на користь племінника, хоча тривалий час не підтримував родинних стосунків зі спадкодавцем. [PERSON] протягом останніх п`яти років хворіла на різні фізичні недуги, зокрема, на цукровий діабет, внаслідок чого останні півтора роки до смерті майже постійно перебувала у лікарнях, але відповідач не надавав матері належної матеріальної допомоги, не здійснював догляду, знаючи про наявність потреби у такій допомозі. Через наявний цукровий діабет 2-го типу у звязку з його прогресуванням в період з 22.02.2016 року по 23.08.2016 року [PERSON] було п`ять разів госпіталізовано до стаціонару різних медичних закладів, мало місце декілька хірургічних втручань, в тому числі ампутація правої стопи в період з 09.08.2016 року по 23.08.2016 року. Ставлення відповідача негативно позначалось на психологічному стані спадкодавця, крім того, незадовільне матеріальне становище родини погіршувалося через хворобу та необхідність лікування доньки спадкодавця і сестри відповідача [PERSON] Однак відповідач відсторонився від проблем у родині, не виявляв інтересу, не відвідував ні хвору матір, ні сестру. Позивач, посилаючись на ч.5 ст. 1224 ЦК України, просить суд усунути відповідача від спадкування після смерті матері відповідача - спадкодавця [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] підтримали заявлений позов в повному обсязі, зазначили, що позивач [INFO], працює і працював в період, що розглядається у справі; отримував заробітну плату приблизно 2000 грн. на місяць; донька померлої [PERSON] мала двох синів, останні два роки була у безпорадному стані через свою хворобу, відвідувала матір, але доглядав за [PERSON] лише позивач, іноді йому допомогали родичі. [PERSON] (сестра відповідача) хворіла на тяжку невиліковну хворобу і теж потребувала допомоги, тому ситуація у родині склалась критична; [PERSON] померла 02.09.2016 року, раніше матері; відповідач знав про тяжкий стан здоров`я матері та сестри, однак не допомогав, при цьому у колі родичів розповідав, що має заробіток 8 тис. грн. на місяць; спадкодавець [PERSON] просила відповідача про допомогу, розповідала про скрутний стан у родині, але він не реагував. Під час лікування [PERSON]В.у лікарні імені Мечнікова та Інституті медико-соціальних проблем інвалідності у м. Дніпро відповідач взагалі матір не навідував. Вважають, що відповідач самоусунувся від надання допомоги матері, виявив байдужість, хоча мав можливість надавати таку допомогу, як фінансову та і особисту, і знав про необхідність її надання. Наявність захворювань, котрі поставили спадкодавця у безпорадний стан, підтверджується медичними документами та показами свідків. Також позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що до лікарні відповідач зрідка возив матір, але переважно доводилось шукати інші можливості дістатись до лікарні; коли вона просила гроші, він сказав, що немає грошей і допомогти не може; останні місяці її життя син їй не допомогав, не приходив до них додому; взагалі, як правило, [PERSON] допомогала матеріально своєму сину, сама ж вона мало просила через свій характер; доглядати хвору позивачу доводилось самостійно; коли вона померла, його не було вдома, він був на роботі; відповідач відвідував матір у 7-ій лікарні одного разу, а його дружина та донька були декілька разів. На думку представника позивача адвоката [PERSON], обставини справи ( підтверджені показами позивача, свідків, письмовими доказами у справі) свідчать про наявність підстав, встановлених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, для усунення відповідача від спадкування після смерті його матері, [PERSON] Вважає доведеним як факт знаходження спадкодавця у безпорадному стані, так і факт ухилення відповідача від надання необхідної допомоги та догляду. Відповідач [PERSON], його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні не визнали позов; в обгрунтування заперечень проти позову відповідач [PERSON] повідомив, що його батьки багато років назад розлучились, мати залишилась проживати у [INFO], яку вона потім приватизувала і проживала у ній разом із позивачем, а батько залишився без житла, тому він забрав батька до себе у будинок в с. Романково у м. Кам`янське і доглядав його до смерті, так як у батька стався інсульт; помер батько у 2010 році, відповідач здійснював його поховання самостійно. Сам відповідач мешкає у невеликому будинку в с. Романково з власною родиною. З матір`ю [PERSON] - продовжував спілкуватись після розлучення батьків періодично, відвідував на свята тощо, але з часом став помічати, що його візити дратують чоловіка матері позивача у справі, той зриває злість на матері, тому спілкування не було частим. Коли у матері сталося загострення діабету він возив її до поліклініки на процедури, до лікарні; забирав її звідтіль додому; відвідував матір у 7-й міській лікарні у стаціонарі у квітні 2016 року під час другої госпіталізації, також коли її втретє було госпіталізовано, привозив харчі, що рекомендовані лікарями; возив матір до знахарки на її прохання. Також в сезон возив матір з її подружками в ліс по гриби, вона на той час пересувалась самостійно. В липні 2016 року сам захворів на запалення сідничного нерву і лежав у лікарні; коли хворів, просив свого знайомого відвезти матір до поліклініки, так як не міг сісти за кермо. Про те, що матір лежала у лікарнях у м. Дніпро не знав, йому про це ніхто не повідомив, з ним не радились і не розповідали подробиць стану матері, а в серпні 2016 року він сам нездужав. Взагалі він сам періодично телефонував матері, але ні [PERSON], ні мати йому не дзвонили. На похоронах сестри у вересні 2016 року дав матері одну тисячу гривень як допомогу, щоб витратила на свій розсуд, племіннику [PERSON] дав 400 грн. У самого в родині склалося скрутне фінансове становище, так як періодично не працює через стан здоров`я, теж потребує хірургічного втручання; дружина працює, але зарплати невелика, змушені брати гроші у борг. Про те, що заробляє вісім тисяч гривень на місяць не говорив, міг говорити лише про те, що має такий борг. Дружина пропонувала матері свою допомогу по господарству, але та відмовлялась, навіть і тоді, коли була у лікарні і після виписки у серпні 2016 року; говорила, що сторонньої допомоги не потребує, сама може собі дати ради. Мати пішла з життя, заподіявши собі смерть через повішання невдовзі після того, як померла сестра відповідача. Звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний термін з дня відкриття спадщини. Стосовно показів свідка [PERSON] заперечив, пояснив, що після похорон матері розвозив гостей з поминального обіду по домівках, не їздив і не міг їздити тоді на розваги. Як вважає представник відповідача адвокат [PERSON], позивачем не доведено факту перебування спадкодавця у безпорадному стані, що не підтверджено висновками ЛКК, медичні документи не містять подібних формулювань; вважає, що обставини справи свідчать, що відповідач надавав спадкодавцеві допомогу в міру своїх можливостей, що виключає наслідки, передбачені ч.5 ст. 1224 ЦК України. Третя особа у справі [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснив, що померла [PERSON] була його бабусею, він зареєстрований у квартирі бабусі - № 50 у будинку № 72 по вул. Матросова у м. Дніпродзержинську, але жив окремо, також має брата, який проходить на даний час військову службу. Його мати [PERSON] мала захворювання легенів, хворіла декілька років і через несвоєчасно встановлений діагноз не отримала адекватного лікування і померла 02.09.2016 року. Через хворобу мати не могла допомогати бабусі фізично, але відвідувала її і вони спілкувалися. Чоловік бабусі, позивач [PERSON], просив продати слуховий апарат, так як були потрібні гроші. Також йому відомо, що [PERSON] розповідав, що отримує 8 тис. грн. зарплату, але спілкувався з ним не часто; бабуся просила грошей, але він казав, що не може допомогти; давав 400 грн. йому на похоронах [PERSON] Догляд за [PERSON] здійснював позивач, а відповідач участі у цьому не приймав. Згідно письмової заяви третя особа у справі - [PERSON] просив закінчувати судовий розгляд без його участі, оскільки виїжджає за межі країни на заробітки. Зазначене клопотання третьої особи за згодою сторін задоволено судом. Допитані за клопотанням сторони позивача свідки у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили у судовому засіданні наступне. Так свідок [PERSON] пояснив, що на прохання позивача [PERSON] возив [PERSON] до лікарні, вона хворіла на діабет, була язва на нозі, їй робили операції; під час поїздок вона скаржилась, що син ([PERSON]В.) має автомобіль, але не хоче її возити; про доньку спадкодавця чув позитивні відгуки та вона теж була серйозно хвора; бачив відповідача двічі, вважає, що син міг би матері і допомогати, тоді не довелося б йому возити її до лікарні. Свідок [PERSON] пояснила, що є дальньою родичкою позивача [PERSON]; знає, що його дружина [PERSON] була на пенсії, отримувала приблизно 1200 грн., хворіла тяжко і лежала у 7-ій міській лікарні у стаціонарі, потребувала грошей; свідок залишалась ночувати у лікарні як доглядальниця, коли [PERSON] був на роботі; донька [PERSON] - [PERSON] буле теж хвора, але провідувала матір у лікарні; дружина відповідача теж приходила до лікарні, але самого відповідача свідок не бачила під час відвідувань і [PERSON] не розповідала, щоб він до неї приходив. Коли родичі та близькі зібрались на обід з приводу дев`яти днів після смерті сестри відповідача, то він розповідав, що заробляє вісім тисяч грн.; він возив на прогулянку матір до лісу приблизно в травні на початку червня 2016 року, але вона йому гроші давала на бензин; [PERSON] лікувалась і у лікарнях м. Дніпро, гроші були потрібні постійно; на думку свідка якби син допомогав матері, і матеріально в тому числі, то вона б так не пішла з життя. Свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача, мешкає поверхом вище над квартирою № 50 у будинку № 72 по вул. Матросова у м. Дніпродзержинську, знає родину близько 16 років, є старшою під`їзду; знає, що [PERSON] хворіла, останнім часом незадовго до смерті тяжко, і мала складне матеріальне становище; донька її [PERSON] відвідувала матір і вдома, і у лікарні, хоча сама була хвора, а відповідача свідок бачила вдома у матері чотири рази за рік. Збирали гроші на домофон, але в родині не було коштів. Коли віповідач їхав додому після поминок сестри, мати йому давала гроші на таксі; після похорон матері взагалі поїхав з друзями на шашлик. [PERSON] скаржилась на сина, питала чи можна нотаріуса додому викликати, щоб син не отримав спадщину, так як вони не ладнали. До лікарні її возив приятель [PERSON]. Кожного сезону [PERSON] їздила до лісу за грибами і син возив її також і в останній раз, він був із своєю донькою. Вважає, що [PERSON] потребувала догляду та допомоги, а син не надавав їх, хоча і міг би. Коли [PERSON] померла, викликала швидку меддопомогу та міліцію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що знає родину позивача понад 10 років, так як її чоловік працював певний час разом з позивачем, знає про хворобу дружини позивача; бачила сина [PERSON] декілька разів, на поминках своєї сестри він вихвалявся хорошими заробітками, але взяв у матері гроші на таксі; мати просила в нього грошей, але він відмовляв; коли доньки не стало, [PERSON] телефонувала і скаржилась на стосунки із сином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що мешкає у сусідньому будинку поруч з родиною позивача, її чоловік колись працював разом з позивачем; їй скаржилась [PERSON] на здоров`я, не могла ходити і дуже потребувала допомоги; на думку свідка, якби відповідач був поряд з матір`ю, трагедії вдалось би уникнути. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що родину [PERSON] знає близько 30 років, жила в одному будинку з нею; оскільки приятелювали, то їй відомо, що [PERSON] часто допомогала сину матеріально протягом всього свого життя; батько відповідача жив разом із відповідачем у своїй квартирі, а потім відповідач продав цю квартиру і купив хату у с. Романково, батько жив із ним, а [PERSON] віддала сину машину. Коли вона захворіла, син не допогав їй фінансово, хоча родина потребувала коштів; [PERSON] розповідала, що продали ювелірні прикраси і мають борги, так як гроші витрачають на її лікування; також переживала, що син не відвідує ні її, ні свою сестру. Чи просила [PERSON] свого сина про фінансову допомогу свідкові невідомо, за характером вона була горда і не любила скаржитись, якщо і ображалась, то вибачала. Відповідач же розповідав на поминках сестри, що заробіток має хороший, але коли їхав додому просив у матері грошей 50 грн. на таксі. Психологічний стан її значно погіршився після ампутації, на питання щодо заповіту вона казала, що не бажає щось залишати у спадщину сину, а краще залишить дітям доньки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що працює лікарем-хірургом у м. Дніпро в ДУ Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних пробелм інвалідності МОЗ України, [PERSON] знаходилась на лікуванні у вказаному закладі в серпні 2016 року у звязку з так званою діабетичною стопою після її лікування у лікарні імені Мечникова у м. Дніпро. Вона отримувала лікування антибіотиками, але хвороба мала ускладнення, тому у таких випадках, як правило, певні препарати купують пацієнти або їх близькі; пацієнтка розповідала, що син має їй допомогти фінансово, але очевидно він не зробив цього, відвідував її тільки чоловік; також було відомо, що є донька, котра теж серйозно хвора; із сином пацієнтки не спілкувались, невідомо, щоб він відвідував матір під час її перебування у закладі; госпіталізація була плановою, виписана була з покращенням, але продовження лікування було необхідним; під час перебування пацієнтки у закладі було зрозуміло, що в родині матеріальні труднощі, через що придбання ліків було проблематичним. Свідок [PERSON] повідомив, що працює лікарем, завідувач відділення 7-ї міської лікарні м. Кам`янське. [PERSON] проходила лікування у відділенні двічі за 2016 рік з приводу ускладнень цукрового діабету; після хірургічних втручань вона потребувала сторонньої допомоги і догляду ( її потрібно було пересувати до коляски тощо), рана гоїлась поступово, що означало позитивну динаміку, але до повного одужання ходити не рекомендувалось; у відділенні є санітарки, які доглядають хворих, але їх не вистачає на всіх пацієнтів. Також потрібні були кошти для придбання ліків. З приводу лікування, придбання препаратів тощо спілкувався лише з чоловіком пацієнтки, інші родичі не звертались. Свідок [PERSON] повідомила, що приятелювала з донькою померлої [PERSON] - [PERSON], яка була свідкові кумою. Свідкові відомо, що [PERSON], не дивлячись на свою тяжку хворобу, допомогала матері, а її брат ( відповідач у справі) не надавав допомоги і не приділяв уваги; возив матір на цвинтар до батька на могилу та при цьому мати давала йому гроші на бензин. Допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача свідки у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили наступне. Свідок [PERSON] пояснила, що є дружиною відповідача, їй відомо, що його мати у 2015 році пошкодила гострим предметом ногу і після цього виникли ускладнення при загоєнні рани, оскільки хворіла на діабет; протягом усього часу після цього [PERSON] періодично лікувалась, чоловік свідка відповідач у справі возив матір певний час до лікарні на перев`язку, відвідували її у 7-ій міській лікарні, до лікарень міста Дніпро не їздили. Пропонували матері допомогу, але вона відмовлялась; свідок позичала 1 тис. грн., щоб чоловік дав їх матері, племіннику він дав 400 грн. на похоронах сестри. Сам [PERSON] теж у той період часу хворів на запалення сідничного нерву і йому потрібна операція. Також протягом 2016 року свідок працювала і утримувала свою родину, а її чоловік [PERSON] навесні 2016 року втратив роботу, мав лише тимчасові заробітки. Свідок також повідомила, що давала матері чоловіка харчі, так як має господарство, зокрема, коли готували поминальний обід після смерті сестри чоловіка, дала півня. Відповідач возив свою матір до лісу за грибами, хоча в неї вже на той час була поранена нога. Після ампутації частини стопи [PERSON] з бинтами, але пересувалась по квартирі, про допомогу до них з чоловіком не зверталась, відмовлялась коли їй пропонували допомогати по господарству. Свідок [PERSON] повідомила, що знала померлу [PERSON] з 1971 року, дружили і часто спілкувались, навіть у день смерті останньої, за дві години до цього телефонувала їй і настрій її не викликав занепокоєння. За характером та була лідером та сильною натурою, вона боролась за життя, але смерть доньки її зламала психологічно. У 2015 році у неї з`явилась рана на пальці ноги, возили до знахарок, але результату це не дало, взимку 2016 року вона потрапила до 7-ї міської лікарні, що у м. Кам`янське (раніш Дніпродзержинськ), свідок провідувала її і вона добре ставилася до сина, до невістки та їх доньки. [PERSON] застала у лікарні під час відвідування матері і він відвозив свідка додому, також знає, що він возив матір на перев`язки після операції, а коли хворів, направляв свого приятеля і той возив матір. Також [PERSON] повідомляла їй, що син дав їй тисячу гривень і чотириста гривень племіннику після похорон доньки. У лікарнях міста Дніпро, де [PERSON] лікувалась у серпні 2016 року, свідок не була, але тоді після виписки з лікарні [PERSON] психологічно ще не була пригніченою, у безпорадному стані вона ніколи не була, пересувалась самостійно з палицею, сама себе обслуговувала, про допомогу нікого не просила. [PERSON] сам хворів на той час, тому на думку свідка він робив для матері те, що міг, як син, у значній мірі завдячуючи своїй дружині. [PERSON] отримувала мінімальну пенсію, але вирощувала овочі у себе в саду, гриби збирала, консервувала і продавала городину на ринку. Чоловік її заробляв небагато, але на скрутне матеріальне становище вона ніколи не скаржилась. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що разом працював з [PERSON] і на його прохання приблизно весною або літом 2016 року, свідок точно не пам`ятає, возив матыр [PERSON] до поліклініки вагонного заводу, що у м. Кам`янське, для перев`язок після операції. Відповідач просив його відвезти матір, так як у той час у нього була хвора спина і він не міг сісти за кермо. [PERSON] не скаржилась ні на сина, ні на доньку; здавала в оренду свій гараж, а її чоловік - власну квартиру, також приторговувала на стихійному ринку консервованими овочами, бачив її під час торгівлі вже після візитів до лікарні, вона погано, але самостійно пересувалась, бачив її на ринку влітку 2016 року. Коли привозив до поліклініки, вона сама піднімалась сходами, хоча стан був хворобливий, на думку свідка її стосунки із сином були нормальними, вона охоче спілкувалась, багато розповідала про родину, але скарг не висловлювала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що раніше працював разом з відповідачем і на його прохання на автомобілі відповідача відвозив його матір до поліклініки та до лікарні у 2016 році; сам же [PERSON] на той час хворів, мав проблеми зі спиною і не міг керувати авто; самого відповідача через це теж возив до лікарні; також позичав [PERSON] гроші, в тому числі через похорони його родичів, борги той завжди віддавав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що познайомилась з [PERSON] та [PERSON] у 2007 році у їх приятельки [PERSON], у якої є дача у с. Олексіївка Криничанського району, де мешкає і свідок по сусідству з [PERSON]; знала, що [PERSON] хвора на діабет, у 2016 році відвідувала її у 7-ій лікарні разом із [PERSON] При цьому зустрічали там і [PERSON] з дружиною. Бували і вдома у неї, [PERSON] не виглядала пригніченою після першої операції на пальці ноги, вона любила збирати гриби, консервувала їх та продавала, як і іншу городину; син вже після першої операції возив її у ліс за грибами, а після другої вона пересувалась з палицями; свідок була на похоронах доньки [PERSON], син дав матері одну тисячу гривень, якісь гроші давав і племіннику, але шкодував, що мало, так як не працює; після похорон доньки були в гостях у [PERSON], вона плакала, пересувалась квартирою, спираючись на ходунки, дуже горювала за донькою; незадовго до цих подій [PERSON] лікувала свого чоловіка, позивача у справі, від алкоголізму. Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності від 07.08.1995 року (л.с.17) квартира загальною площею 54, 1 кв.м по вул. Матросова, 72-50 у м. Дніпродзержинську належить [PERSON] на правівласності; згідно свідоцтва про одруження позивач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 22.06.2001 року, актовий запис № 128 вчинено відділом РАЦС Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська (л.с.11). [PERSON] померла 21.09.2016 року у віці 68 років, що підтверджено свідоцтвом про смерть, актовий запис № 832 від 22.09.2016 року (л.с.7), вчинено Баглійським районним у м. Дніпродзержинську відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідач у справі [PERSON], [INFO], є сином спадкодавця [PERSON], що не оспорюється сторонами. Згідно копії витребуваної судом спадкової справи (л.с. 136-147) протягом встановленого ст. 1268 ЦК України терміну з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись її чоловік - [PERSON] та її син [PERSON] Відповідно до довідки з місця проживання разом зі спадкодавцем зареєстрований її внук [PERSON] (л.с.147). Відповідно до спадкової справи заповіти відсутні. Як видно з виписок з медичної картки [PERSON] різних лікувальних закладів в період з 22.02.2016 року по 23.08.2016 року вона декілька разів була госпіталізована до лікарень з приводу діагнозу синдрому діабетичної ступні нейроішемічна форма з різними формами ускладнень та загострень хвороби і супутніми діагнозами, зокрема, цукровий діабет 2 типу (л.с.14-18). Так 22.02.2016 року було здійснено хірургічне втручання у хірургічному відділенні 7-ї Дніпродзержинської міської лікарні - розтин гнійника, в задовільному стані виписана з відділення; 09.06.2016 року - розтин гнійника, 01.07.2016 року етапна нефректомія 1 пальця правої стопи, виписана в задовільному стані, рана гоїться, динаміка позитивна. В період з 26.07.2016 року по 02.08.2016 року хвору було госпіталізовано до обласної лікарні імені Мечникова, де 27.07.2016 року виконано хірургічне втручання, пропонувалась ампутація частини кінцівки, від чого пацієнтка відмовилась і була виписана; 11.08.2016 року у ДП "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України" було проведено оперативне втручання з приводу ампутації правої стопи по Шапару; стан покращився, виписана для доліковування за місцем проживання. З довідки головного лікаря Дніпродзержинської міської лікарні № 7 вбачається, що дійсно в період перебування у лікарні [PERSON] доглядалась хвора чоловіком, [PERSON], інших родичів персонал відділення не пам`ятає (л.с. 24). Згідно довідки з місця роботи позивача його середній заробіток за 2015- 2016 роки складав близько 2000 грн. на місяць (л.с.36). Згідно довідки середній заробіток дружини відповідача [PERSON] за 2016 рік складав 1750 грн. (л.с.41), сам же відповідач [PERSON] звільнений з 20.05.2016 рокуі не працював до березня 2017 року згідно копії його трудової книжки (л.с. 120-121). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів регламентуються ст. ст. 77, 78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців. Згідно роз'яснень в п. 6 Постанови Пленуму Верховного [PERSON] України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. З огляду на медичні документи (виписки з історії хвороби [PERSON]В.) та покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], враховуючи характер захворювання [PERSON] та вид хірургічного втручання, яке мало місце протягом семи місяців з лютого по серпень 2016 року неодноразово і виконувалось стосовно нижньої кінцівки, суд вважає доведеним належними доказами та встановленим факт періодичного знаходження спадкодавця протягом вказаного проміжку часу у безпорадному стані, тобто у стані, зумовленому тяжкою хворобою, коли вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, відповідно потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Зокрема, після втручання та виписки зі стаціонару додому рекомендувалось обмежити або і виключити самостійне пересування з використанням оперованої кінцівки, про що повідомив суду свідок [PERSON], який є лікарем, котрий здійснював безпосередньо лікування [PERSON] Відповідно з очевидністю виникали проблеми з самостійним придбанням продуктів харчування, предметів побуту, виконанням побутових завдань, амбулаторним відвідуванням лікарень. Суд також враховує, що у вказаний період хворіла та померла донька спадкодавця [PERSON], що не могло не позначитись негативно на психологічному стані [PERSON] з урахуванням віку та стану здоров`я останньої. При цьому в судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач [PERSON] постійно проживав зі своєю дружиною [PERSON] та доглядав за нею під час загострення її хвороби. Також під час судового розгляду встановлено, що відповідач, будучи сином спадкодавця надавав періодично допомогу своїй матері в частині відвідування лікувальних закладів амбулаторно, що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також не оспорювалось стороною позивача тих обставин, що відповідач виконував прохання матері щодо відвідування знахарок, поїздок до лісу, таким чином у певній мірі приділяв їй увагу, підтримуючи родинні стосунки, факт надання ним матеріальної допомоги у розмірі 1 тис. грн. підтверджували свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд не вдається до оцінки розміру вказаної допомоги та її значимості, своєчасності для спадкодавця з урахуванням обставин справи, оскільки на переконання суду це не матиме об`єктивного характеру, так як містить емоційну складову у ставленні до даної обставини кожної зі сторін. Виходячи з показів свідків, допитаних за клопотанням відповідача, [PERSON] та члени його родини відвідували хвору [PERSON] у 7-їй міській лікарні м. Кам`янське, що не свідчить про його цілковиту байдужість і усунення від проблем, пов`язаних з її станом та лікуванням. Ступінь його участі та допомоги спадкодавцеві кожна зі сторін оцінює суб`єктивно - позивач вважає таку участь незначною і не суттєвою, відповідач же наполягає на тому, що його участь була в межах його сил та можливостей. Оцінка цих обставин та стосунків між спадкодавцем і відповідачем з боку допитаних у справі свідків не має для суду доказового значення, оскільки сформована на підставі особистих уявлень свідків про стосунки у цій родині та стосунків самих свідків зі сторонами, що викликає сумнів у об`єктивності відповідних свідчень. При цьому зазначена вище норма закону не передбачає часткового усунення від спадкування спадкоємця або обмеження його у праві на спадщину в залежності від активності або розміру надання допомоги спадкодавцеві. Суд враховує, що на період хвороби спадкодавця відповідач хворів теж, хоча і не звертався за документальним підтвердженням непрацездатного стану, оскільки на той час вже офіційно не працював. Даний факт підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON], котрі відвозили [PERSON] до лікарні на прохання відповідача в період його хвороби. Також судом враховано, що з травня 2016 року відповідач був звільнений і офіційно не працював. Тому суд вважає, що позивачем не доведено шляхом надання допустимих доказів факту можливості надання відповідачем допомоги спадкодавцеві у більшому розмірі та (або) іншому вигляді, ніж її було надано, свідомого ухилення від її надання. Покази свідків щодо заяв [PERSON] про наявність у нього високої заробітної плати чи іншого доходу суд оцінює критично, враховуючи відсутність будь-яких документальних підтверджень отримання ним таких доходів, посилання на їх джерело, місце роботи тощо; не можна виключати і неправдивість таких заяв, якщо вони і мали місце, мотиви їх могли бути різноманітними. Крім того, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження і факт необхідності надання особистої допомоги спадкодавцеві саме з боку відповідача, у розмірі більшому, ніж вона була надана, в умовах спільного проживання позивача разом зі спадкодавцем та надання відповідного догляду з його боку. Догляд під час перебування у лікувальних установах надається медичним персоналом, при цьому додаткова участь близьких хворому осіб не виключається, але й не може вважатись вирішальною та обов'язковою у такому випадку. Доказів обов'язковості такого догляду, його важливості для процесу лікування, як і доказів здатності відповідача надавати такий догляд стороною позивача під час судового розгляду не надано. Покази свідків щодо наявності бажання спадкоємця залишити заповіт на випадок смерті з метою позбавити відповідача права на спадщину суд не приймає до уваги, окільки позивач не посилається на ч.2 ст. 1224 ЦК України як на підставу позову. Відповідно, аналізуючи обставини справи та виходячи з ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що протягом судового розгляду встановлено факт перебування спадкодавця в безпорадному стані, однак не встановлено ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, як і потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача. Таким чином підстави для усунення [PERSON] від спадкування після смерті його матері [PERSON] відсутні, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача [PERSON] Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed