overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. У судовому засіданні 12 лютого 2018 року позивачем подано заяву, в якій вона просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] та автомобіль Mitsubishi Pagero, д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску, номер шасі: [NUMBER], що належать на праві власності [PERSON] Представник позивача заяву своєї довірительки про забезпечення позову підтримала, просила суд її задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечували. Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. На даний час між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як вбачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] та автомобіль Mitsubishi Pagero, д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску, номер шасі: [NUMBER], належать на праві власності відповідачу [PERSON], а тому останній може вчинити дії щодо відчуження зазначеного майна на користь третіх осіб. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, а саме арешт квартири [ADDRESS] та автомобіля Mitsubishi Pagero, д.н.з. [NUMBER], 2008 року випуску, номер шасі: [NUMBER], є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому приходить до висновку про необхідність задовольнити заяву про забезпечення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

. У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, Державним центром розвитку сім"ї, актовий запис № 2551. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у вересні 2013 року, сімейне життя між ними не склалося, кожен має протилежні погляди на шлюб. Шлюб носить лише формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з"явилися, надали до суду заяви від 06 грудня 2017 року, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили шлюб розірвати. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] який зареєстрований 30 січня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського району міста Києва, актовий запис № 111. За час перебування в шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO]. З 2015 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, шлюб носить лише формальний характер Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

у серпні 2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 06 січня 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1. В шлюбі народилась дитина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. З 01 серпня 2015 року подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Примирення з чоловіком та збереження сім'ї є неможливим. Спору про поділ майна та місця проживання дитини між ними немає, тому просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень. Крім того, позивач просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище "[PERSON]". У дане судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 січня 2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1 (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, та визнання відповідачем позову, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивача слід відновити на дошлюбне «[PERSON]», задовольнив тим самим її клопотання. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на оплату судового збору у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

у серпні 2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 27 грудня 2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управлінняи юстиції міста Харкова, актовий запис № 624. В шлюбі народилась дитина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. До серпня 2014 року проживали однією сім'єю. З 2015 року проживають окремо, вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, відповідач також проживає з іншою жінкою. Примирення з чоловіком та збереження сім'ї є неможливим. Спору про поділ майна та місця проживання дитини між ними немає, тому просила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити її прізвище без змін "Половець". Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач подав до суду нотаріально завірену заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Розглянувши заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управлінняи юстиції міста Харкова, актовий запис № 624 (а.с. 5). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, та визнання відповідачем позову, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивача слід залишити без змін «Половець», задовольнив тим самим її клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

. У серпні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 20 лютого 2009 року сторони зареєстрували шлюб Лівобережному відділі реєстрації шлюбів міста Києва, та проживали спільно до 25 жовтня 2016 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім"ю. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з"явилися, надали до суду заяви від 22 грудня 2017 року, в яких просили розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили шлюб розірвати. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2009 року, який зареєстровано Лівобережному відділі реєстрації шлюбів міста Києва, та проживали спільно до 25 жовтня 2016 року. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 15 грудня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 323. Від шлюбу дітей подружжя не має. Вказує, що спільне життя не склалося у звязку з різними поглядами на життя та з втратою почуття любові один до одного. Зазначає, що шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться, спроби примирення бажаного результату не дали. Неухильно наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне " Шеїна". Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, наполягала на розірванні шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. Справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 15 грудня 2010 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 323. Від шлюбу дітей подружжя не має. Подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримують їх, проживають окремо один від одного та не мають спільного бюджету, тому збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сімї, фактичні обставини справи, а також, той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сімю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що їй [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. В належній їй квартирі зареєстрований, але, з 2008 року, не проживає відповідач [PERSON] Відповідач не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, перешкод для проживання у спірній квартирі для відповідача позивач не створює, останній за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач, вимоги, викладені у позові підтримала, просила суд задовольнити їх. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Представник третьої особи - Виконком Миколаївської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування № 571 від 20.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером об'єкта нерухомого майна 830504348101(а.с.4-5). Згідно довідки КП ДЕЗ Океан від 20.07.2016 року № 3248 (а.с.9) в спірному будинку зареєстровані: - позивач, як власник, та [PERSON] Відповідач з 2008 року за місцем своєї реєстрації не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, що підтверджується актом о не проживанні (а.с.8) та показами свідків [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У серпні 2017 року позивачка звернула до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем 30 червня 2015 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Бердичева. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 30 червня 2015 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя, відповідач не приділяє уваги сім"ї, не виконує сімейних обов"язків, неодноразове спілкування з ним закінчується сварками, між ними складись неприязні стосунки. Подружні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, шлюб існує формально, примирення неможливе. Сторони в судове засідання не з»явились, на адресу суду надіслали заяви( телефонограму) у яких просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав. Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється виходячи з такого. За вимогами статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що 30 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Галицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить телефонограма про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved