Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів посилаючись на те, що між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 07.02.2008 року було укладено кредитний договір № 2102/0208/98-018 про надання кредиту в розмірі 25000 доларів США. Для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою [PERSON] 07.02.2008 року укладено договір іпотеки № б/н, за яким остання передала в іпотеку банку квартиру [ADDRESS]. 28.11.2012 року відповідно до договору факторингу № 15 ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника по кредитному договору та права звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами. На даний час позивач та відповідачка [PERSON] вирішили здійснити позасудове врегулювання згідно з окремим договором про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повного виконання основного зобов'язання за кредитним договором № 2102/0208/98-018 від 07.02.2008 року. Відомості про заборону відчуження вказаного будинку внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. 31.10.2014 року позивач дізнався про те, що на виконанні ВДВС Скадовського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 37775700 про стягнення з [PERSON] боргу на загальну суму 307481,47 грн. За результатами примусового виконання 10.06.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Позивач вважає, що наклавши арешт на квартиру, яка перебуває у іпотеці ВДВС Скадовського РУЮ має намір в подальшому звернути стягнення на вказану квартиру, що порушує права банку. На підставі викладеного позивач просить суд зняти арешт з предмету іпотеки, а саме квартири [ADDRESS]. В судове засіданні представник позивача не з'явився, заявою просив справу розглядати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явилися, заявами просили справу розглянути у їх відсутність. Представники інших відповідачів в судове засіданні не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник ВДВС Скадовського РУЮ у Херсонській області в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання в якому просив справу розглянути без його участі. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. 07.02.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2102/0208/98-018 про надання кредиту в розмірі 25000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 07.02.2018 року (пп. 1.2-1.4). У забезпечення виконання вказаного кредитного договору 07.02.2008 року укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 503, за умовами якого банку в іпотеку передано трикімнатну квартиру [ADDRESS] належну відповідачці [PERSON] іпотека зареєстрована у встановленому законом порядку в т.ч. і заборона на відчуження вищевказаної квартири. З договору факторингу №15 від 28.11.2012 року та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року з додатками вбачається, що ПАТ «Сведбанк» відступила право вимоги за вищевказаним кредитним договором та права за вищевказаним іпотечним договором щодо [PERSON] З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається, що ВДВС Скадовського РУЮ накладено арешт та все нерухоме майно [PERSON] в т.ч. і квартиру [ADDRESS] яка перебуває у зареєстрованій іпотеці у позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позивач має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за рахунок реалізації заставленого майна, накладення арешту на предмет обтяження є перепоною для реалізації банком предмета іпотеки, що є порушенням його майнових прав і інтересів. Враховуючи вищенаведене суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved