Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що судовим наказом, виданим Новокаховським міським судом Херсонської області від 14.06.2018 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.12.2018 року розірвано шлюб між сторонами, позивачу після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] ». Позивач зазначає, що з моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів сторони проживали в [ADDRESS] , відповідач проходив реабілітацію у закритому стаціонарі у центрі ГС «Міжнародна антинаркотична асоціація» та не здійснював підприємницьку діяльність. На даний час сторони проживають окремо: позивач у [ADDRESS] , відповідач у [ADDRESS] . Вона самостійно орендує житло, виховує сина, який має діагноз - плоскостопість, та забезпечує його різносторонній розвиток. Крім того, з часу винесення судового наказу, значно зросли витрати на комунальні послуги, які є необхідними для комфортного проживання дитини, та вартість продуктів харчування, збільшився прожитковий мінімум для дитини. Син навчається у школі, додатково вивчає англійську мову, відвідує заняття з рукопашного бою. Хвороба сина потребує значних витрат на лікування, вітаміни та спеціальне взуття. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність та має стабільний, хоча й мінливий дохід, має задовільний стан здоров`я, не має інших утриманців, є власником квартири у м. Нова Каховка. У зв`язку з викладеним, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 14.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2019 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач до суду надіслав відзив, у якому послався на необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з тим, що понесені позивачем витрати на утримання та розвиток дитини по суті є додатковими витратами. Зазначив, що неповнолітній [PERSON] під час навчання у м. Херсоні кожного тижня приїздив на вихідні до м. Нова Каховка та знаходився на утриманні батька, а тому обов`язок батьків щодо утримання дитини є рівнозначним. Вказав, що позивач не надала до суду належних доказів, які підтверджують витрати на оренду житла та відвідування гуртків сином. Щодо право власності на квартиру в м [ADDRESS] Каховка уточнив, що вказане майно придбане за договором іпотеки, яка на теперішній час не сплачена, а тому фактично житло перебуває у власності банку-іпетекодавця. Відповідач має на утриманні матір-пенсіонерку. Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] , у якому зазначила, що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] та сплачує орендну плату шляхом поповнення карткового рахунку орендодавця. Вважає, що надані до суду квитанції підтверджують придбання продуктів харчування та іграшок виключно для задоволення потреб дитини. Вказала, що лікарем встановлено погіршення стану здоров`я дитини та необхідність витрат на його лікування. Також позивач зазначила, що відповідач кілька років тому фактично виконав зобов`язання за іпотечним договором. У зв`язку з відновленням підприємницької діяльності [PERSON] та зміною його матеріального становища, спосіб та розмір стягуваних аліментів підлягають збільшенню. У запереченні на відповідь на відзив [PERSON] відповідач зазначає, що позивач зазначає недостовірні відомості, оскільки адреса її проживання за договором оренди та адреса для листування, вказана у позовній заяві, різні. Також наголошує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, а вимоги щодо збільшення розміру аліментів передчасними. Вважає за необхідне отримати медичний висновок, який підтверджує наявність у сина хвороби та необхідність купувати спеціальне ортопедичне взуття та ліки. Зазначає, що під час спілкування з сином не чув про відвідуванням ним батуту, лялькового театру, гуртків з англійської мови та рукопашного бою. Відповідач зазначає, що на літніх канікулах син був на його утриманні, а тому від утримання сина не відмовляється. У письмових поясненнях на заперечення відповідача, які подані на відповідь на відзив позивач зазначає, що дійсно в позовній заяві та договорі оренди здійснена технічна помилка і вона разом з сином проживає за адресою: [ADDRESS] . Надала до суду інформацію з «Херсонської міської клінічної лікарні ім.. Є.Є. Карабєлєша», якою підтверджено діагноз малолітнього [PERSON] : плоско-вальгусні стопи з рекомендаціями. Позивач спростовує твердження відповідача про перебування сина під час літніх канікул в батька. Фактично [PERSON] проживав з батьком в липні, витрати на придбання одягу та канцелярського приладдя до нового навчального року мати здійснювала за власний кошт. Відповідач надав до суду клопотання, у якому вказав на незаконність отриманої інформації про стан здоров`я сина та необґрунтованість позовних вимог. Зазначив, що згоден сплачувати аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі 1500, 00 грн. та нести додаткові витрати на його утримання, але у випадку належного підтвердження понесених позивачем витрат. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №314. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №473, вбачається, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18.12.2018 року. Судовим наказом, виданим Новокаховським міським судом Херсонської області від 14.06.2018 року з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. З матеріалів справи вбачається, що позивач з сином проживає в орендованій квартирі [ADDRESS] ., на яку щомісячно витрачає 3700 грн., що підтверджується договором оренди від 12.06.2018 року. Відповідно до іпотечного договору, укладеного між АКБ «Форум» та відповідачем, останній є власником двокімнатної квартири у м. Нова [ADDRESS] , забезпеченої фінансовим зобов`язанням Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на ту обставину, що після проходження реабілітації у закритому стаціонарі у центрі ГС «Міжнародна антинаркотична асоціація» відповідач відновив підприємницьку діяльність та як наслідок, має постійний, але мінливий дохід. Доказів, які підтверджують майновий стан відповідача позивачем не надано. Аналізуючи щомісячні витрати понесені позивачем на утримання дитини, суд вважає, що витрати на ортопедичне взуття, ліки, вітаміни, не можуть бути віднесені до аліментних зобов`язань, оскільки у розумінні вимог ст. 185 СК України є додатковими витратами та не входять до предмету спору. Так, суд вважає, що вказані витрати не є обов`язковими та такими, що входять у щомісячні аліментні зобов`язання, оскільки викликані особливими обставинами, що пов`язані з хворобою дитини. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд погоджується, що виходячи з віку дитини та враховуючи особливості організації її життя, витрати позивача для духовного, фізичного та естетичного розвитку, нормального харчування та підтриманням стану здоров`я, придбання одягу, товарів на її особисті потреби, відвідування закладів та зон відпочинку, забезпечення її підручниками та розвиваючими іграми, канцтоварами та літературою, є виправданими. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя. Проте, вимог про стягнення додаткових витрат, в тому числі, що пов`язані з навчанням у школі, медичним обслуговуванням, відвідуванням спортивних секцій, витрати по оплаті курсів з англійської мови, малювання, в порядку ст. 185 СК України позивачем заявлено не було. В той же час, суд вважає, що витрати по оплаті орендованого житла, взагалі не входять до мети зобов`язання щодо утримання дитини, а тому не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Проте, твердження позивача про відвідуванням малолітнім [PERSON] спортивних секцій, витрати по оплаті курсів з англійської мови, малювання, не знайшли підтвердження в матеріалах справи. Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що остання не позбавлена права вимоги до відповідача в порядку ст.185 СК України на загальних підставах. З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, підлягають компенсуванню за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до положень ч.6 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed