Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

23 грудня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення 1 000 000 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказували на те, що 21.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назва якого змінена на ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №030.29-50/1690-А за яким остання отримала цільовий кредит на придбання автомобіля у розмірі 68 915 Швейцарських франків під 9,2% річних. Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , 21.08.2007 року укладено договір поруки №030.29-50/1690-А за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед позичальником за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань у тому ж обсязі, що і боржник. [PERSON] отримала кошти, при цьому не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, відповідно до розрахунку станом на 31.10.2016 року становить 1 000 000 грн. Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» просило про стягнення у солідарному порядку з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] існуючої заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» у судовому засіданні підтримала позов та просила задовольнити вимоги банку з підстав викладених у позовній заяві. Представник [PERSON] не заперечував факту отримання останньою кредиту та підтвердив внесення в банківську установу в період з 21.08.2007 року по 01.04.2011 року в рахунок погашення кредиту 17 691,38 Швейцарських франків. Також, зазначив про труднощі позичальника у поверненні коштів і укладення з банком 09.11.2012 року Договору №2 про зміну порядку погашення боргу за яким було змінено дату повернення коштів на 08.11.2013 року. Оскільки станом на 08.11.2013 року [PERSON] не погасила кредит, а банк звернувся до суду з позовом лише 23.12.2016 року, просив про застосування наслідків пропуску строків позовної давності та відмови позивачу у задоволенні позову. [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки до суду не повідомив. З огляду на позицію представників сторін, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника ПАТ «Укрсоцбанк», представника [PERSON] , вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 21.08.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назва якого змінена на ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №030.29-50/1690-А. Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] цільовий кредит на придбання автомобіля у розмірі 68 915 Швейцарських франків зі сплатою 9,2% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості до 20.08.2014 року. В судовому засіданні встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надав [PERSON] 68 915 Швейцарських франків, еквівалент у гривнях 288 008,33, що підтверджується заявою на видачу готівки №05 від 21.08.2007 року, Розпорядженням операційному відділу на видачу кредиту від 21.08.2007 року та не заперечувалося представником відповідача. У порушення умов кредитного договору, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала. Згідно наданої довідки, яка здійснена особисто представником позивача, не містить належного розрахунку та підписів відповідальних осіб і поставлена під сумнів представником відповідача, заборгованість [PERSON] станом на 31.10.2016 року складає, начебто, 1 000 000 грн.(а.с. 12). В забезпечення виконання позичальником зобов`язань, взятих на себе за кредитним договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] , 21.08.2007 року укладено договір поруки №030.29-50/1690-А за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед позичальником за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань у тому ж обсязі, що і боржник. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України. Окрім того, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, відповідно до ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Таким чином, вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором мають право на існування. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 09.11.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про внесення змін №2 до Договору кредиту №030.29-50/1690-А від 20.08.2007 року за яким, крім іншого, змінено дату погашення повної суми кредиту на 08.11.2013 року. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Станом на 08.11.2013 року [PERSON] не погасила тіло кредиту в розмірі 51 223, 62 Швейцарських франків, як це передбачено п.2.4 Договору про внесення змін №2 від 09.11.2012 року, а отже банк дізнався про порушення свого права та вже 09.11.2013 року міг звернутися із вимогами про його захист. Таким чином, саме з 09.11.2013 року почав перебіг строк позовної давності. З штампу вхідної кореспонденції та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оболонського районного суду м. Києва вбачається, що позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] подано до суду лише 23.12.2016 року, тобто поза межами строку, встановленого ст.257 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено строк для звернення до суду з позовом з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову у зв`язку з пропуском ним строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed