Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

У травні 2021 року заявниця звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини з [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заяви вказала, що вона є племінницею [PERSON] , яка доводилася рідною сестрою її матері. Заінтересована особа - [PERSON] є рідною сестрою самої заявниці. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким, усе належне їй на день смерті майно вона заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожній. [PERSON] була самотньою людиною, у шлюбі ніколи не перебувала, дітей у неї не було. [PERSON] була їй замість доньки. За життя була зареєстрована у [ADDRESS] . Але наприкінці 2018 року заявниця прийняла рішення забрати тітку проживати до себе, так як розлучена, мешкала одна і їй було зручніше надавати тітці необхідну допомогу та здійснювати догляд за нею, а остання в силу похилого віку та стану здоров`я цього потребувала. З грудня 2018 року вони постійно проживали разом за місцем реєстрації [PERSON] , а саме по [ADDRESS] . За цією адресою знаходилися їх особисті речі. Протягом всього часу спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом та господарством. Після смерті [PERSON] всі витрати на її поховання понесла заявниця. У травні 2021 року [PERSON] звернулася до нотаріуса у зв`язку з поданням заяви про прийняття спадщини після померлої, однак нотаріус повідомив про те, що відкрити спадкову справу неможливо з причини спливу встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом було роз`яснено, що вона має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем. Заявниця у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутність. Представник заявниці [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 17.05.2021 року, зареєстрованої в реєстрі за № 341 та посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Стадник О.А., у судовому засіданні заявлені вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень по суті не має. Суд, вислухавши представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Розгляд судами справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення врегульовано ст. 315 ЦПК України. Перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом викладено в ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є племінницями та тіткою, що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці, зацікавленої особи та свідоцтвом про народження та шлюб матері заявниці - [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 2218 від 20.10.2020, виданим Центральним районним у м. Маріуполі відділом ДРАЦС. Згідно з заповітом, посвідченим державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори 17.02.2011 року, [PERSON] усе належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON] та [PERSON] (до розірвання шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу) в рівних частках кожній. Згідно довідки ЦНАПа від 10.12.2020 [PERSON] була зареєстрована сама у [ADDRESS] . Згідно з актом про проживання від 26.05.2021 року, посвідченого керівником ОСББ "Сеченова-70", з грудня 2018 року [PERSON] по день смерті постійно проживала разом з [PERSON] за місцем реєстрації останньої, а саме по [ADDRESS] . За цією адресою знаходилися їх особисті речі. Протягом всього часу спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом та господарством. Померла [PERSON] у віці 80 років, від церебросклерозу з гіпертонічною хворобою. Згідно з договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 20.10.2020 замовником поховання [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до витягу зі спадкового реєстр, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] відкрита не була та свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до письмового роз`яснення № 118/0116 від 17.05.2021, наданого приватним нотаріусом Стадник О.О., спадкову справу після смерті [PERSON] відкрити не можливо, у зв`язку з тим, що строк на прийняття спадщини сплив, а документи, що підтверджують постійне проживання не надані. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що є сусідами заявниці [PERSON] по [ADDRESS] , та обоє проживають у вказаному будинку, підтвердили факт постійного проживання [PERSON] з тіткою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 2018 року по день смерті [PERSON] у жовтні 2020 року. Вказали, що саме [PERSON] постійно проживала однією сім`єю із своєю тіткою, доглядала за нею, годувала, лікувала, надавала їй постійну допомогу, а після смерті тітки займалася організацією її поховання. Вказані докази у своїй сукупності свідчать про доведення факту постійного проживання заявниці [PERSON] із своєю тіткою - [PERSON] , яка померла [INFO] . Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для заявниці важливе юридичне значення, а саме для оформлення своїх спадкових прав та прийняття спадщини за заповітом. Даний факт ніким не оспорюється та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 2 ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, законодавець чітко визначив 3 юридичні ознаки, які складають поняття сім`ї: 1) спільне проживання, 2) пов`язання спільним побутом, 3) наявність взаємних прав і обов`язків. Частиною 2 ст.3 СК України визначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Таким чином, заявниця є спадкоємцем за заповітом та за законом, від спадщини не відмовлялася, претендуючи на спадщину звернулася до нотаріуса, як така, що постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, отримала відмову лише у зв`язку з тим, що вона та її тітка [PERSON] на час смерті останньої були зареєстровані за різними адресами. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Приймаючи до уваги, що заявник позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування іншим шляхом, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини.

Outcome: approved