Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

07 липня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство КБ „ПРИВАТБАНК" (далі ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" ) звернувся з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором Б/Н від 14.12.2006 року в розмірі 33442.90 коп. (тридцять три тисячі чотириста сорок дві гривень 25 копійки) , яка складається з наступного (7747,53 грн., - заборгованість за кредитом; 23626.66 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи 500 грн.-(фіксована частина; 1568.71 грн.-процентна складова) та 334 грн. 43 коп. судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем, належним чином взятих на себе зобов'язань визначених вищевказаним кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в заяві просив застосувати строк позовної давності, оскільки з моменту укладення договору та здійснення останнього платежу минуло більше трьох років. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України ), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 14.12.2006 року між ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір за Б/Н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.11) Відповідно до розрахунку позивача (а.с.12-14 ) станом на 30.04.2014 року у відповідача утворилась заборгованість, що склала 33442 грн. 90 коп., з яких: заборгованість за кредитом 7747 грн. 53 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 23626 грн. 66 коп., штрафи; - 500 грн.00 коп фіксована частина та 1568 грн., 71 коп. процентна складова. Позивач звертався до Варвинського районного суду Чернігівської області 28.102013 року. (а.с.9). Як вбачається із вказаного розрахунку та інформації позивача (а.с.12-14), відповідач здійснив останній платіж в рахунок погашення заборгованості по кредиту 03 лютого 2010 року. Відповідачем подано заперечення та письмову заяву про застосування строку позовної давності . З встановленого випливають наступні висновки. Відповідно до ст. ст. 1049 , 1050 , 1054 ЦК України , за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 627 ЦК України , сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг, наданими позивачем, мінімальний обов'язків платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником протягом строку дії картки. Відповідно до п. 3.1. Умов та правил надання банківських послуг для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії вказаний в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якого банк та клієнт укладають договір про надання банківських послуг (а.с.18). Відповідно до заяви клієнта термін дії кредиту визначено строком дії картки. (а.с.11) Інформація щодо строку дії картки відсутня. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк (а. с. 24). Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування наслідків спливу строку позовної давності . Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України ). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України ). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс14, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України ) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України ), а не закінченням строку дії договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідач здійснив у 03.02. 2010 року (а.с.14), а з позовом до відповідача про стягнення заборгованості банк звернувся у листопаді 2013 року. (а.с.9) Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності та необґрунтованістю поважності причини її пропущення. Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 „Про судове рішення у цивільній справі", суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на позов. Вона дисциплінує учасників правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів правовідносин. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах. При цьому, позивач не заявляв клопотання і не порушував питання про поновлення чи продовження процесуальних строків, тоді як відповідач до вирішення справи по суті звернувся до суду з письмовим клопотанням (в порядку передбаченому частиною третьоюстатті 267 ЦК ), про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed