Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлення меж між суміжними земельними ділянками, знесення господарських будівель, вказавши, що йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 17.07.1987 року належить житловий будинок [ADDRESS] в м. Вовчанськ, Харківської області. Власники будинку [ADDRESS] в м. Вовчанськ - [PERSON] та [PERSON] порушують його права щодо можливості вільно користуватися належним позивачеві житловим будинком, оскільки захопили частину належної йому земельної ділянки по всій її довжині, чим незаконно збільшили свою земельну ділянку по ширині на 0,52 м. Окрім цього відповідачами порушено санітарно-гігієнічні норми та протипожежні правила, оскільки ними збудовано туалет майже близько 2м. від його сараю та впритул його гаража збудований сарай на належній позивачу земельній ділянці. [PERSON] та [PERSON] добровільно відновити права позивача не бажають, тому він звертається до суду та просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, встановити межі між суміжними земельними ділянками. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі позовні вимоги не визнали. Відповідач [PERSON] у запереченнях наданих суду зазначила, що вимоги позивача безпідставними, необгрунтованими та незаконими та просить суд відмовити в їх задоволенні. Представник Вовчанська міська рада Харківської області вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, третьої особи, перевіривши наявні докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] в м. Вовчанськ, Харківської області на підставі договору дарування від 17.07.1987 року. Будинок розташований на земельній длянці площею 600 кв.метри. Власниками житлового будинку [ADDRESS] Харківської області є: [PERSON], якій згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2009 року належить 1/3 частина будинку; [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/2 частина будинку та 1/6 частина належить [PERSON]- сину відповідача [PERSON], після смерті батька, [PERSON]. Будинок розташований на земельній длянці площею 680 кв.метри.. Відповідно до ч.1 ст.90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Свідок [PERSON] в судовому зсіданні пояснив, що відповідачами порушуються права позивача. Збудований сарай розташований на земельній ділянці позивача. Згідно Договору дарування від 17.07.1987р., [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] м.Вовчанська, Харківської області. Будинок розташований на земельній діляні площею 600 кв.метри. Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 24.11.2009 року, [PERSON] є власником 2/3 частин будинку по [ADDRESS] м.Вовчанська, Харківської області. Будинок розташований на земельній ділянці площею 680 кв.метри. Згідно технчного паспорту від 22.12.2011р., власником будинку [ADDRESS], м.Вовчанська, є [PERSON]. Розмір земельної ділянки 19.40 метри по червоній лінії та 64.66 метри по довжині. Згідно технічного паспорту від 29.11.2013р., власником будинку [ADDRESS] м.Вовчанська, є [PERSON]. Розмір земельної ділянки - 16.95 м. по червоній лінії, по довжині - двір 11.60 метри. Будівлі розташовані в межах земельнії ділянки. Відповідно до ст.91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов'язані забезпечити використанні їх за цільовим призначенням, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ст.55 Закону України "Про землеустрій", встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється гп основі технічної документації із землеустрою, якою визначаєтьс місцеположення повворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі закрюрлюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, зобовязані дотримуватися меж земельної ділянки. закріпленої в натурі (на місцевості). Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження доводів про порушення його прав землекористувача. Посилання позивача, як на підставу вимог про порушення прав земелористувача на протокол комісії по земельних спорах при Вовчанській міській раді від 10.04.2007 року є безпідставними, оскільки перевірка проводилася без надання належних доказів. Як встановлено в судовому засіданні, межі спірних земельних ділянок в натурі (на місцевості) не встановлювалися на підставі технічної документії із землеустрою. Актів про встановлення меж в натурі (на місцевості) власником - Вовчанською міською радою, суду не надано. Рішення про виділення в користування позивачеві та відповідачеві земельних ділянок в розмірі 600 кв.метри та 680 кв.метри відповідно, на вимогу ссуду не надано. Відповідно до наданих технічних паспортів на домоволодіння вбачається, що господарські будівлі на земельній ділянці [PERSON] знаходяться в межах її земельної ділянки, побудовані попереднім власником, порядок користування земельними ділянками визначений і земельні ділянки розділені огорожею встановленою позивачем [PERSON]. відповідно до ст.103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних длянок зобовязані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням. Враховуючи досліджені докази, суд не вбачає порушень прав земелкористувача [PERSON], так як спірні споруди знаходяться на території земельної ділянки відповідачів. Виходячи з викладеного, суд важає, що позивачем не надано нележних та допустимих доказів в підтвердження позовних вимог. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed