Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Згідно з пред`явленим позовом рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2015 р. цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні і спілкуванні з дітьми, позовні вимоги були задоволені частково: зобов`язано відповідача не чинити позивачу перешкоди в спілкуванні з дітьми, встановлений графік побачень з дітьми - кожну неділю з 10.00 год. по 18.00 год. в присутності матері за її місцем проживання. Разом з тим, на теперішній час діти вже підросли, тому, на переконання позивача, він має право на побачення з дітьми і без присутності відповідачки відповідно до положень ст. Конвенції про контакт з дітьми; на теперішній час відповідач систематично не виконує рішення суду та продовжує перешкоджати у здійсненні батьківських прав позивача щодо синів. Позивачем запропонований наступний графік побачень: кожну суботу та неділю цілодобово за місцем проживання позивача без присутності відповідача; кожен рік на великі свята: Новий рік (01-02 січня), Великдень, Травневі свята (01-02 травня або 09-10 травня), День Незалежності, День Конституції без присутності відповідача за місцем проживання позивача; щороку влітку 10 календарних днів без присутності відповідача з можливістю вивозу дітей на відпочинок (море, річка, гори тощо) на вибір позивача в межах України. Відповідач позов не визнала, та просила відмовити в його задоволенні, при цьому не заперечувала проти участі батька дітей на побачення та вільне спілкування із дітьми, яке закріплене у ст. 141 Сімейного кодексу України, а також у ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства». На переконання відповідача найголовнішим принципом цих відносин та прав має бути те, щоб спілкування батька не зашкодило інтересам самих дітей та їх розвитку, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача відповідач вважає неприйнятними, оскільки вони зашкодять дітям через своєрідність характеру позивача, виховання, стану здоров`я та манери взаємин позивача з оточуючими. Позивач окрім продемонстрованого своєрідного піару на зверненні до суду з цим позовом нічим не проявляє якусь цікавість чи інтерес до дітей саме не словами про його права, а насамперед справами. Зокрема, він після набрання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, має значну заборгованість по несплаті аліментів, та в Амур-Нижньодніпровському ВДВС відкрито виконавче провадження про стягнення таких платежів, сума боргу складає більше 79 000,00 грн. Часті побачення можуть бути негативними також через ту обставину, що позивач раніше мав травму голови та лікувався у психіатра та невропатолога, перебуваючи там на обліку, тому, судячи з його поведінки, за час спільного з ним проживання, він не завжди може контролювати свої емоції та керувати ними, а особливо щодо таких малих дітей. Спільні діти страждають деякими захворюваннями, які також унеможливлюють залишення їх на ночівлю з позивачем. Зокрема, син [PERSON] , [INFO] , перебував на диспансерному обліку з діагнозом: синдром ..порушень динамічних внаслідок перинатального ураження ЦНС... На даний час такого діагнозу вже немає, але залишається проблема з затримкою мови у дитини. Стосовно іншого сина - [PERSON] , то він також перебував на диспансерному обліку з діагнозом: мінімальна мозкова дисфункція, диссолін, але наразі цей діагноз відмінено. Але проблеми з його мовою досі залишаються, і дитина потребує лікування. Санітарно-гігієнічні умови приватного будинку, де позивач живе і куди він бажає забирати старшого сина з ночівлею, також не відповідають нормальним стосовно стану дитини та його реакції на оточуючі предмети. Також відповідач виявила сумніви щодо того, що рівень виховання позивача та його морально-етичний рівень не дають переконливості в тому, що при ньому діти не будуть повторювати його нецензурні висловлювання, які батько дітей вживає; позивач має час від часу так звані алкогольні запої, в стані яких він може створювати небезпеку не лише дітям, а й мені особисто (позивач був підданий адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння постановою Красногвардійського райсуду м. Дніпропетровська від 31.05.2017 р.). Позивач маніпулює дітьми, після побачень з ним діти стають ще більше знервованими, що, на переконання відповідача, свідчить про негативний вплив таких побачень на стан здоров я та розвитку дітей, а особливого молодшого сина. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с. 13, 17). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2015 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкування з дітьми позовні вимоги були задоволені частково. Судом було ухвалено усунути [PERSON] перешкоди в реалізації його права на виховання та спілкування з дітьми, зобов`язавши [PERSON] не чинити перешкод в спілкуванні з дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Визначені [PERSON] дні спілкування з дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] - кожну неділю з 10-00 до 18-00 години у присутності матері за місцем їх проживання: [ADDRESS] , що підтверджується зазначеним судовим рішенням (а.с. 14-16), яке набрало законної сили 17.12.2015 р. Орган опіки та піклування, розглянув 03.04.2019 питання щодо способу участі батька [PERSON] у спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зміну способу його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, підтримав графік побачень, встановлений раніше рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2015 р., про що свідчить відповідний письмовий висновок (а.с. 63 - 65). Спірні правовідносини виникли із особистих немайнових прав і обов`язків батьків і дітей. Розв`язуючи позовну вимогу, суд керується наступним. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (стаття 142 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як встановлено судом, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2015 р. у зазначеній вище справі виниклий мі сторонами спір вже був розглянутий судом; судове рішення набрало законної сили 17.12.2015. У частині 2 ст. 18 СК було подано приблизний перелік способів захисту сімейного права або інтересу: встановлення правовідношення; примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; припинення правовідношення, а також його анулювання; припинення дій, які порушують сімейні права; відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; зміна правовідношення; визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Як встановлено судом, позивач обґрунтовує необхідність зміни способу його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними з наведенням іншого графіку побачень з дітьми з можливістю побачень в інший спосіб (без присутності матері) невиконанням з боку відповідача рішення суду від 13.10.2015, втім, відповідно до статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Отже, оскільки зміна правовідношення як спосіб захисту може полягати лише у зміні обсягу прав та обов`язків, втім, як встановлено судом, наявність підстав для застосування такого способу захисту прав позивачем не доведена, а пов`язується лише з невиконанням відповідачем судового рішення, в позові має бути відмовлено. Щодо заперечень відповідача, зокрема, в частині, моральних якостей позивача та наявності в нього в свій час певних захворювань, то зазначені вище заперечення не спростовують наведені вище висновки суду. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Outcome: dismissed