Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

06 січня 2015 року ПАТ "ВТБ Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач зазначав, що за кредитним договором № R53100417130В від 17 квітня 2013 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 45 500,00 грн. на термін до 17 квітня 2016 року зі сплатою 24 відсотків річних за користування кредитом. На даний час відповідач в порушення зобов'язань за кредитним договором не перераховує у встановлені строки кредині платежі в рахунок погашення заборгованості, допустивши прострочення платежів по кредиту та відсоткам. Станом на 28 жовтня 2014 року заборгованість становить 70 499 грн. 01 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив на адресу суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач в наданій суду заяві вказував, що проти заочного рішення суду не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 17 квітня 2013 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № № R53100417130В на 45 500,00 грн. з кінцевим терміном повернення його до 17/04/2016 року, із сплатою 24% річних за користування кредитом. Відповідач зобов'язався здійснювати погашення боргу та сплату процентів за користування кредитом, щомісячними платежами. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконує. Отже, відповідачем порушено зобов'язання щодо погашення позичкової заборгованості , а тому відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України є підстави для дострокового стягнення заборгованості. За правилами ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку позивача борг відповідача за кредитним договором складає 70 499 грн. 01 коп., із них: -38 848,18 грн. - сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту; -7 223,49 грн. - сума боргу за процентами (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати процентів; - 12 280,36 грн. - сума боргу за комісією за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені, нарахованої у зв'язку із порушенням зобов'язань; - 12 146,98 грн. - сума пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення прав позивача з боку відповідача неналежним виконанням зобов'язання по кредитному договору, які підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved