Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач/позичальник) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - відповідач/кредитор) за результатом розгляду якого просив укладений між сторонами договір позики визнати недійсним. Заявлена вимога була обґрунтована тим, що між сторонами було укладено договір, відповідно до якого позивачем було отримано позику, однак позивача не було ознайомлено з умовами користування позикою. Крім того, позивач вважав, що під час підписання оспорюваного правочину позивачем не було його підписано у передбаченому законодавством порядку, у договорі не була вказана ціна кредиту та його сукупна вартість, порушено принцип рівності сторін, введено в оману щодо ціни кредиту, нарахування відсотків, у порушення ЗУ «Про споживче кредитування» та ЗУ «Про захист прав споживача». Враховуючи вищевикладене позивач вважав, що укладений між сторонами договір є недійсним. Повністю заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача надіслав суду відзив за змістом якого було вказано, що укладений з позивачем договір було створено в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та не може бути визнано недійсним з огляду на нібито його не підписання чи недодержання письмової форми, оскільки позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 13 січня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником було укладено договір № 854117630 на суму 20 000,00 грн., без конкретної споживчої мети, зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів. Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у кредит та згідно п. 4.1 Договору є невід`ємною частиною цього Договору. Правила розміщені на сайті Товариства за посиланням: https://moneyveo.ua у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладання договору. Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.4 договору позичальник зобов`язувався надати позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 20000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п.1.4. цього Договору. Доказів зовнішнього впливу, примусу, введення позивача в оману суду не надано. Вищевикладене підтверджує те, що волевиявлення позивача було вільним і відповідало його внутрішній волі, відповідно до ст. 203 ЦК України. Також, судом встановлено, що договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, що спростовує необгрунтоване твердження Позивача. Інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства роз`яснено позичальнику, що у разі його згоди з офертою Товариства та виявлення бажання укласти електронний договір він має вчинити дію в інформаційно телекомунікаційній-системі щодо прийняття оферти Товариства, а саме ввести одноразовий ідентифікатор отриманий від Товариства у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «Так», що одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, як і було зроблено позивачем, тобто введення у відповідне поле одноразового ідентифікатора та перерахування Товариством грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». У разі вчинення дій спрямованих на прийняття оферти, позичальник повідомляється про те, що Товариством ініційовано грошовий переказ за реквізитами електронного платіжного засобу, вказаного позичальником в заявці на кредит. Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану позичальником у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та з вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Інформаційно-телекомунікаційна система Товариства повідомляє позичальника про успішне проходження транзакції переказу коштів. З цього моменту електронний договір вважається укладеним, в силу положень частини 2 статті 640 та статті 1046 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 4.5 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Так, кредитний договір було підписано позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № 2Р3ТRQ86 було направлено позичальнику 13 січня 2020 року на номер мобільного телефону вказаний ним під час заповнення заявки на отримання кредиту - 0958140105, було введено позивачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 13 січня 2020 року, після чого отримав позику, що слугує доказом того, що позивач акцептував оферту відповідача. Крім того, позивач посилається у позовній заяві на ЗУ «Про споживче кредитування», однак, відповідно до пункту 1 частини 2 статі 3 ЗУ «Про споживче кредитування» Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів, а тому посилання на ЗУ «Про споживче кредитування» позивача є безпідставними. Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що сторонами у момент укладення спірних правочинів дотримано вимоги діючого законодавства щодо укладення правочинів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed