Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12 756,99 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 29 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого - позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 4 000 грн. із розрахунку 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 16.12.2013 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 756 грн. 99 коп., в тому числі: - заборгованість за кредитом - 3 500 грн. 72 коп.; - заборгованість по процентам - 4 588 грн. 98 коп.; - заборгованість по комісії - 3 583 грн. 62 коп.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 538 грн. 67 грн. Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що є відповідні відмітки у рекомендованому поштовому повідомленні. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно умов якого - позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а. с. 8-12). Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а. с. 11). Відповідно до ст. ст. 251, 252 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року визначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договір за карткою [NUMBER] було укладено 29.02.2008 року, а тому з урахуванням п. 9.12 Умов договір діяв 24 місяці, тобто до 29.02.2010 року, із вказаної дати розпочався відлік строку позовної давності в три роки, який закінчився відповідно - 29.02.2013 року. Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом - 21 січня 2014 року, тобто із пропуском трирічного строку звернення для пред'явлення позову, і поважної причини цього строку позивачем не наведено. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання суми боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у зв'язку із пропуском позивача строку позовної давності, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed