Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

01.03.2019 року з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до суду звернувся АТ «УкрСиббанк» в якому просить з метою погашення заборгованості на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК» (рахунок № [NUMBER] в АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005, код 09807750 місцезнаходження - 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12), що виникла внаслідок невиконання [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) договору про надання споживчого Кредиту №11029735000 від 18.08.2006 року, по кредиту та процентам у розмірі 97340.17дол.США та пеню у розмірі 858553.76 грн. (з яких: 49980.00 дол. США - заборгованість по кредиту, 7360.17 дол. США - заборгованість по відсотках, нарахованих по 31.01.2019 року, 482056.73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк 3 06.02.2018 року по 06.02.2019 року, 376497.03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 06.02.2018 року по 06.02.2019 року) звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку за кадастровим номером 5110136900:39:007:0092, площею 0,0999 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та житловий будинок, загальною площею 1131.1 кв.м, який складається з: літ. «А», площею 1131,1 кв. м, а саме: підвалу: 1 -коридор, площею 146,5 кв. м, 2-басейн, площею 74,9 кв. м, 3-санвузол, площею 4,6 кв. м, 4-сауна, площею 8 кв. м, 5-підсобне, площею 29 кв. м, 6-підсобне, площею 14,1 кв. м, 7-підсобне, площею 27,9 кв. м, 8-підсобне, площею 22, 5 кв. м, 9-підсобне, площею 29,2 кв. м, 10-підсобне, площею 37,2 кв. м, 11 -підсобне, площею 13,4 кв. м, 12-топочна, площею 20,5 кв. м, 13-пральня, площею 13,9 кв. м, 14-санвузол, площею 6,5 кв. м.; 1-го поверху, а саме: 15-коридор, площею 4,6 кв. м, 16-коридор, площею 34,6 кв. м,17-підсобне, площею 6,8 кв. м, 18-житлова, площею 63,3 кв. м, 19-санвузол, площею 10,1 кв. м, 20-житлова, площею 45,1 кв. м, 21-коридор, площею 16,9 кв. м, 22-санвузол, площею 3,3 кв. м, 23-кухня, площею 31,9 кв. м, 24-їдальня, площею 46,8 кв. м, 25-коридор, площею 7,5 кв. м, 26-житлова, площею 26,2 кв. м, 27-підсобне, площею 11,5 кв. м, 28- санвузол, площею 11,1 кв. м, 29-коридор, площею 10,8 кв. м, 30-підсобне, площею 14,6 кв. м, 31-підсобне, площею 3,2 кв. м, 32-житлова, площею 54,3 кв. м, 33-санвузол, площею 17,2 кв. м, 34-коридор, площею 5,1 кв. м.; 2-го поверху, а саме: 35-коридор, площею 32,7 кв. м, 36-житлова, площею 34,2 кв. м, 37-санвузол, площею 15,2 кв. м, 38-житлова, площею 24,9 кв. м, 39-підсобне, площею 9,3 кв. м, 40-житлова, площею 36,3 кв. м, 41-підсобне, площею 10,4 кв. м, 42-житлова, площею 37,5 кв. м, 43-житлова, площею 36,8 кв. м, 44-санвузол, площею 6,8 кв. м, 45-підсобне, площею 5,2 кв. м, 46-санвузол, площею 8,7 кв. м.; літ. «Б» - гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належать [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на праві власності, встановивши, спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження" з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Свої вимоги мотивував тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року нова назва Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», з 26.11.2018 року нова назва АКЩОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 0011184266000 від 17.07.2007 року (в системі обліку банку договір №11184266001, з додатковими угодами №1 від 17.07.2007 року, №2 від 13.02.2009 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідачу було надано кредит у сумі 300000.00 доларів США з терміном його повернення не пізніше 18.08.2016 року. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою судді від 06.03.2019 року у справі відкрито провадження та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 23.05.2019 року позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої позивач просить також окрім вже заявлених позовних вимог стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 гривень. Третьою особою [PERSON] 10.06.2019 року було подано апеляційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06.03.2019року про відкриття провадження у справі. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.11.2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06.03.2019 року. 04.12.2019 року справу повернуто до Київського районного суду м.Одеси з Одеського апеляційного суду. Ухвалою суду від 13.02.2020, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. В матеріалах справи міститься заява представника позивача щодо можливості розгляду справи за відсутністю їх представника, в якій позовні вимоги підтримано в повному обсязі та зазначено про можливість заочного розгляду справи Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так судом встановлено що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року нова назва Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», з 26.11.2018 року нова назва АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 0011184266000 від 17.07.2007 року (в системі обліку банку договір №11184266001, з додатковими угодами №1 від 17.07.2007 року, №2 від 13.02.2009 року. Відповідно до умов укладеного договору відповідачу було надано кредит у сумі 300000,00 доларів США з терміном його повернення не пізніше 18.08.2016 року. Відповідно до умов Кредитного договору, Позивач надав позичальнику кредит (грошові кошти) з сумі 300000.00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит згідно графіку погашення кредиту, але у будь-якому випадку не пізніше 18.08.2016 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. ( п. 1.1, 1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти у розмірі та грядку, передбаченому п.1.3 кредитного договору. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до звернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. ( п.1.3 кредитного договору). Згідно з п.7.1 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів погашення литу чи сплати процентів позичальник сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, розрахованого за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості. Позивачем свої зобов`язання з надання кредитних коштів виконані, а позичальник в свою чергу не виконував належним чином свої обов`язки з повернення позичених коштів, що зумовило звернення банку до Приморського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 09.10.2017 року №522\\2120\\17 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11029735000 від 18.08.2006 по кредиту та процентам у розмірі 69870,56 дол. США пеню у розмірі 508454.45 гривень. Після набрання рішенням суду законної сили були отримані виконавчі листи та направлені для примусового виконання. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. 29.01.2019 року відкрито виконавче провадження відносно [PERSON] , про що свідчить копія постанови приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 29.01.2019 року про відкриття виконавчого провадження. Станом на 06.02.2019 року заборгованість за вказаним кредитним договором залишається не погашеною та становить: по кредиту та процентам у розмірі 97340.17 дол. США (Дев`яносто сім тисяч триста сорок доларів США 17 цнт , що за курсом НБУ на 06.02.2019 року 272158,54 грн. за 1 дол. США еквівалентно 2649195,86 грн.) та пеня у розмірі 858553.76 грн. (Вісімсот п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят три грн. 76 коп.), з яких: 49980.00 дол. США - заборгованість по кредиту, 47360.17 дол. США - заборгованість по відсотках, нарахованих по 31.01.2019 року, 482056,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 06.02.2018 року по 06.02.2019 року, 376497,03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 06.02.2018 року по 06.02.2019 року, про що надано до матеріалів справи відповідну довідку. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору відповідно до іпотечного договору від 18.08.2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , банком прийнято в іпотеку, нерухоме майно, а саме земельну ділянку за кадастровим номером 5110136900:39:007:0092, площею 0,0999 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку №010650500781, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів 31.05.2006 р. серія ЯБ №297251. Під час проведення виконавчих дій щодо виконання рішення суду від 09.10.2017 року було виявлено, що на земельних ділянках за кадастровими номерами №5110136900:39:007:0092 та №№5110136900:39:007:0096 (Державні акти на право власності на земельну ділянку №010650500781 ТД №010650500782 від 31.05.2006 року), що знаходяться за адресою [ADDRESS] , та перебувають в іпотеці АТ «УКРСИББАНК», побудовано житловий будинок. З інформаційної довідки №156089739 від 13.02.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на будинок, що знаходиться у [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 02.12.2008 року, справа №2-6470, яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.09.2014 року по справі №2-6470/2008. номер провадження 22-ц/785/7532/14 залишено без змін. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.09.2014 року по справі №2-6470/2008, номер провадження 22-ц/785/7532/14 встановлено, що 31.05.2006 року [PERSON] отримала державні акти на право власності на земельні ділянки №010650500781 та №010650500782, а також 19.10.2006 року - державний акт №010650501366. На зазначених земельних ділянках загальною площею 2970 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] самочинно побудувала житловий будинок, загальною площею 1131.1 кв.м, який складається з: літ. «А», площею 1131,1 кв. м, а саме: підвалу: 1 -коридор, площею 146,5 кв. м, 2-басейн, площею 74,9 кв. м, 3-санвузол, площею 4,6 кв. м, 4-сауна, площею 8 кв. м, 5-підсобне, площею 29 кв. м, 6-підсобне, площею 14,1 кв. м, 7-підсобне, площею 27,9 кв. м, 8-підсобне, площею 22, 5 кв. м, 9-підсобне, площею 29,2 кв. м, 10- підсобне, площею 37,2 кв. м, 11-підсобне, площею 13,4 кв. м, 12-топочна, площею 20,5 кв. м, 13-пральня, площею 13,9 кв.м, 14-санвузол. площею 6,5 кв. м.; 1-го поверху, а саме: 15-коридор, площею 4,6 кв. м, 16-коридор, площею 34.6 кв. м,17-підсобне, площею 6,8 кв. м, 18-житлова, площею 63,3 кв. м, 19-санвузол, площею 10,1 кв. м, 20- житлова, площею 45,1 кв. м, 21-коридор, площею 16,9 кв. м, 22-санвузол, площею 3,3 кв. м, 23-кухня, площею 31,9 кв. м, 24-їдальня, площею 46,8 кв. м, 25-коридор, площею 7,5 кв. м, 26-житлова, площею 26,2 кв. м, 27-підсобне, площею 11,5 кв. м, 28-санвузол, площею 11,1 кв. м, 29-коридор, площею 10,8 кв. м, 30-підсобне, площею 14,6 кв. ч. 31-підсобне, площею 3,2 кв. м, 32-житлова, площею 54,3 кв. м, 33-санвузол, площею 17,2 кв. м, 34-коридор, площею 5,1 кв. м.; 2-го поверху, а саме: 35-коридор, площею 32,7 кв. м, 36-житлова, площею 34,2 кв. м, 37- санвузол, площею 15,2 кв. м, 38-житлова, площею 24,9 кв. м, 39-підсобне, площею 9,3 кв. м, 40-житлова, площею 56.3 кв. м, 41-підсобне, площею 10,4 кв. м, 42-житлова, площею 37,5 кв. м, 43-житлова, площею 36,8 кв. м, 44- санвузол, площею 6,8 кв. м, 45-підсобне, площею 5,2 кв. м, 46-санвузол, площею 8,7 кв. м.; літ. «Б» - гараж. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 02.12.2008 року по справі №2-6470 було визнано право власності на вказаний будинок за [PERSON] . Відповідно до ч.5 ст.5 Закону України «Про іпотеку» у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво ( у тому числі, те не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Таким чином, відповідно до положень ч.5 ст.5 Закону України «Про іпотеку», будинок загальною площею 1131.1 кв.м, що розташований на земельних ділянках за кадастровими номерами №5110136900:39:007:0092 та №5110136900:39:007:0096 (Державні акти на право власності на земельну ділянку №010650500781 та №010650500782 від 31.05.2006 року), що знаходяться за адресою [ADDRESS] , та перебувають в іпотеці АТ УКРСИББАНК», також є предметом іпотеки згідно іпотечних договорів від 02.08.2006 року та від 18.08.2006 року. Відповідно до ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.1048 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний планувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї Глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України). Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( п. 1 ст. 530 ЦК України). Крім того, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання. Як слідує з ч. 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком. Одночасно з тим, ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання обов`язків, забезпечених заставою, заставодержатель отримує право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки (штрафи, пені), основної суми боргу. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов ст. 38 Закону України "Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. На підставі ч. 1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Суди повинні мати на увазі, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13). Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов`язання. При вирішенні судами справ даної категорії суд в рішенні повинен визначити початкову ціну іпотечного майна, у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 898-ІV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором, однак у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення іпотечних торгів ціна предмету іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні , не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З урахуванням зазначених положень законодавства позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на іпотечне майно, є правомірними та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір . Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1921,00 гривень. На підставі ст. ст. 526, 598, 590 ЦК України, Закону України «Про Іпотеку»,

Outcome: approved