Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 26 вересня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 3834, в розмірі 1 883 771 гривня 12 коп., яка складається з 1 883 771 гривня 12 коп. - основний борг, просила звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 26.09.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 3835, а саме квартиру [ADDRESS], загальною площею 190,6 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 167761580000, що належить [PERSON] на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2008 року, справа №2-919-1/08, зареєстрованого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 12 листопада 2008 року, запис в реєстрову книгу № 577-19 за реєстровим номером № 45613, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну продажу вказаного предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 1 820 400 гривень 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. 26.09.2013р. зареєстрований за реєстровим № 3834, відповідно до котрого [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 703 080 гривень, що на момент укладення договору становило еквівалент 86 800 доларів США зі строком повернення до 26 травня 2014 року та зі сплатою платежів відповідно до графіку. Сторони неодноразово вносили зміни до договору позики шляхом укладення додаткових угод 26.06.2014р., 10.07.2014р., 15.08.2014р., 22.08.2014р., 29.08.2014р., 05.09.2014р., 12.09.2014р., 19.09.2014р., яким змінювався строк повернення суми боргу та порядок проведення розрахунків. Зокрема, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю в строк до 19 вересня 2014 року суму позики частинами відповідно до графіку. З метою забезпечення виконання договору позики [PERSON] сторонами укладено 26 вересня 2013 року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. 26.09.2013р., зареєстрований в реєстрі за № 3835, відповідно до якого іпотекодавець - [PERSON] передав в іпотеку іпотекодержателю - [PERSON] належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Станом на 23 червня 2017 року позичальник зобов'язання за договором позики не виконав, суму позики не повернув. Тому, позивач звернулася з вказаним позовом до суду та просила звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Сторони до судового засідання не з'явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. 26.09.2013р. зареєстрований за реєстровим № 3834, відповідно до котрого [PERSON] передає у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 703 080 гривень, що на момент укладення договору становило еквівалент 86 800 доларів США зі строком повернення до 26 травня 2014 року та зі сплатою платежів відповідно до графіку (а.с.13-16). Сторони неодноразово вносили зміни до договору позики шляхом укладення додаткових угод 26.06.2014 р., 10.07.2014 р., 15.08.2014 р., 22.08.2014 р., 29.08.2014 р., 05.09.2014 р., 12.09.2014 р., 19.09.2014 р., яким змінювався строк повернення суми боргу та порядок проведення розрахунків. Зокрема, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю в строк до 19 вересня 2014 року суму позики частинами відповідно до графіку (а.с. 17-26). Отримання коштів [PERSON] стверджується п. 3.1, 3.2 договору позики. З метою забезпечення виконання договору позики [PERSON] сторонами укладено 26 вересня 2013 року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В. 26.09.2013р., зареєстрований в реєстрі за № 3835, відповідно до якого іпотекодавець - [PERSON] передав в іпотеку іпотекодержателю - [PERSON] належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с. 26-32). Згідно із звітом про оцінку, проведеної 25.09.2013 року, суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Гарант-Експертиза» вартість об'єкта оцінки складає 1 820 400 (гривень 00 коп. Проте, станом на 23 червня 2017 року позичальник зобов'язання за договором позики не виконав, суму позики не повернув. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель (ст. 1 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з п. 5.1 договору іпотеки сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі настання однієї з наступних обставин: - у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов договору основного зобов'язання, в тому числі: якщо в момент настання будь-якого строку/терміну виконання умов договору основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, хоча б одна з таких умов не буде виконана; невиконання або неналежного виконання боржником будь-яких інших умов договору основного зобов'язання; - у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки: у разі порушення обов'язку щодо збереження чи страхування предмету іпотеки; у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем інших умов цього договору; - у випадку, якщо інша ніж іпотекодержатель особа набула право звернення стягнення на предмет іпотеки; - у інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Договором іпотеки (п. 4.3)встановлено, що іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.3 договору іпотеки у разі порушення основного зобов'язання та/або умов цього договору іпотекодержатель посилає боржнику та/або іпотекодавцеві письмову вимогу про усунення порушення, в якій іпотекодержатель зазначає стислий зміст порушених боржником та/або іпотекодавцем зобов'язань, вимогу про виконання порушеного зобов'язання у строк 31 (тридцять один) день та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства України. Пунктом 5.4 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у разі настання одного з випадків: якщо на день повернення основного зобов'язання боржник не поверне іпотекодержателеві суму позики в повному обсязі, не сплатить іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання; у будь-якому з інших випадків, передбачених основним зобов'язанням, в т.ч. у випадку скорочення основного зобов'язання; у випадку припинення основного зобов'язання з будь-яких підстав і за наявності заборгованості іпотекодавця за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавщо та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до п. 4.4. договору позики, у випадку порушення позичальником строку повернення суми позики (частини позики) та/або інших умов договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позичальником позики в повному об'ємі, а Позичальник зобов'язується повернути грошові кошти, отримані від позикодавця протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з моменту направлення позикодавцем на адресу позичальників письмової вимоги про повернення грошових коштів. Крім того, іпотекодавцем було порушено обов'язок щодо страхування предмету іпотеки. Пунктом 5.1 договору іпотеки передбачено, що сторони дійшли згоди, що іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов договору основного зобов'язання; порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмету іпотеки. Відповідно до п. 4.3.4 договору іпотеки порядок звернення стягнення на предмет іпотеки обирає іпотекодержатель. Законом України "Про іпотеку" передбачається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 5.4.4 договору іпотеки за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; продаж предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені; у будь-який інший спосіб на розсуд іпотекодержателя, що не суперечить чинному законодавству. Оскільки з вересня 2014 року позичальник не здійснює платежів для повернення суми позики, чим порушив взяті на себе зобов'язання, іпотекодержатель надіслав 06.02.2017 року іпотекодавцеві вимогу про усунення порушень договору позики, договору іпотеки та про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання протягом строку встановленого законом. Ця вимога була проігнорована позичальником. Станом на 23 червня 2017 року заборгованість позичальника за договором позики становить суму в гривнях, що еквівалентна 72 100 доларів США, що за курсом за яким можна придбати долар США станом на 23.06.2017 року становить 1 883 771 гривня 12 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року № 6-340цс15. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до п. 42 резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 000 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved