Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

В квітні 2020 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Першої Київської державної нотаріальної контори (надалі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє, самостійних вимог щодо предмета спору: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - третя особа), про визнання незаконною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Предметом спору є визнання незаконною відмови від 23 червня 2020 року у закликанні до спадкування майна спадкодавця. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер рідний батько позивача, [PERSON] , [INFO] . Позивач 10 лютого 2020 року звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, сплативши 800 (вісімсот) гривень 00 коп., а також надавши відповідні документи до цієї заяви на вимогу нотаріуса згідно ст. 47 Закону України "Про нотаріат", що підтверджується отриманим витягом № 59350266 про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Позивач листом № 3826/02-14 від 23 червня 2020 року, отримав відмову від закликання його до спадкування майна померлого [PERSON] . 22 липня 2020 року позивач звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про викладання у письмовій формі причин відмови і роз`яснення порядку її оскарження, а також про надання відповідної постанови. Пізніше, 27 липня 2020 року, позивач звернувся із скаргою до Першої київської державної нотаріальної контори. Тому позивач вважає, що відмова нотаріуса від 23 червня 2020 року до закликання до спадкування майна померлого була передчасною і не відповідає законності, оскільки не закінчився строк для прийняття спадщини або відмови від її прийняття. Крім цього, позивачу не надали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії всупереч ст. 55 та ст. 124 Конституції України, згідно якої кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки. Зобов`язано третю особу надати суду належним чином завірену копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії в Першій київській державній нотаріальній конторі, а також витребувано матеріали спадкової справи (номер у спадковому реєстрі 65485198, номер у нотаріуса 156/2020) щодо спадкування майна померлого [INFO] [PERSON] . 15 жовтня 2020 року на адресу суду надійшли належним чином завірені копії спадкової справи 156/2020 (а.с. 37-64). Відповідач правом на подання відзиву не скористався. В листопаді 2020 року від третьої особи на адресу суду надійшли пояснення третьої особи. Третя особи з вимогами позовної заяви не погодилась, та просила відмовити у задоволенні позовної заяви. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні, яке відбулось 07 червня 2021 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи без представника відповідача, відповідно до якої просив прийняти рішення згідно діючого законодавства. Третя особа в судове засідання не з`явилась, в письмовому поясненні просила проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи. З`ясувавши вимоги позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Обставини справи, встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 05 лютого 2020 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що [INFO] настала смерть [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №1694 (а.с. 12). Позивач є сином спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтваа про народження, серії [NUMBER] (а.с. 45). Після смерті [PERSON] , 10 лютого 2020 року Першою київською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №156/2020 (а.с. 38). Позивач 10 лютого 2020 року, як син спадкодавця, звернувся до Першої київської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка була прийнята відповідачем та знаходиться у спадковій справі (а.с. 49). Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва, за період з [INFO] по 19 лютого 2020 року, за адресою: [ADDRESS] , з 10 жовтня 2000 року за вказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 44). Відповідно до копії заповіту, складеного 23 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарас Олександрою Василівною, під реєстровим номером 1557 - 1559, спадкодавець в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , на випадок своєї смерті заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати спадкодавцю на день його смерті і на що він за законом буде мати право, [PERSON] , [INFO] (а.с. 43). 02 липня 2020 року на адресу відповідача від [PERSON] , надійшла заява про прийняття спадщини, яка була прийнята відповідачем (а.с. 49). Відповідач листом № 3826/02-14 від 23 червня 2020 року, повідомив позивача про те, що він не закликається до спадкування майна померлого [PERSON] , оскільки померлий залишив заповіт на все своє майно на іншу особу (а.с. 60). Відповідно до листа №5097/02-14 від 23 липня 2020 року, відповідач повідомив позивача про те, що отримати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач зможе після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця та подачі особисто заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належить померлому (а.с. 61). 30 липня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до змісту вказаної заяви, на день смерті спадкодавця залишилась спадщина, що складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , батьку спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого за заповітом, був його син, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 61). Відповідач постановою від 30 липня 2020 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що спадкодавець все своє мано, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, заповів на іншу особу (а.с. 62). Висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як вбачається із змісту позовної заяви, підставою позову було те, що позивач листом № 3826/02-14 від 23 червня 2020 року, отримав відмову від закликання його до спадкування майна померлого [PERSON] . Позивач вважає, що відмова нотаріуса від 23 червня 2020 року до закликання до спадкування майна померлого була передчасною і не відповідає законності, оскільки не закінчився строк для прийняття спадщини або відмови від її прийняття. Крім цього, позивачу не надали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії всупереч ст. 55 та ст. 124 Конституції України, згідно якої кожна особа має право на судовий захист своїх прав та законних інтересів, причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Однак, вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать дослідженим матеріалам спадкової справи, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, рецисорний позов). Суд вважає за необхідне зазначити про те, що складений спадкодавцем заповіт позивачем неоспорюється. Нотаріальні дії повинні вчинятись відповідно до встановлених для нотаріуса або посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, компетенцією і порядком їх вчинення. Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій, нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до підпункту 5.1 пункту 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі. Якщо для оформлення спадщини надано кілька заповітів спадкодавця, нотаріус повинен надати їм правову оцінку,

Outcome: dismissed