Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

В лютому 2017 р. ТОВ «Рада 2», в особі представника Коршуна О.А., звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою суду від 22.02.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засідання представник позивача Літус О.Г. позивні вимоги в редакції від 23.06.2018 р. підтримала, просила їх задовольнити та пояснила, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], а ТОВ «Рада 2» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує зазначений будинок. Між ТОВ «Рада 2» та відповідачем не було укладеного Договір про участь у витратах на утримання будинку і прибудинкової території відповідно до вимог чинного законодавства. Проте, відповідач проживаючи у вказаній квартирі отримує житлово-комунальні послуги, але не сплачує позивачу їх вартості, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 12.06.2018 р. становить 12063,88 грн., що складається з: 11 147 грн. 68 коп. основного боргу; 722 грн. 44 коп. інфляційних нарахувань; 193 грн. 76 коп. 3% - річних. В судовому засіданні відповідач [PERSON] збільшені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем не було укладено договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг. Крім того, зазначив, що оскільки позивач не є балансоутримувачем даного будинку, не є його управителем, тому і не має права укладати договір з власником квартири про управління будинком. Крім цього, в ТОВ «Рада 2» відсутнє рішення про затвердження в КМДА тарифу на утримання будинку за період з 01.09.2014 р. по 31.08.2015 р., а тому не має права вимоги щодо стягнення зазначеної заборгованості. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3, ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно свідоцтва про право власності від 19.11.2012 р., виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради, квартира [ADDRESS] складається з 2 кімнат, жилою площею 35,70 кв.м. загальною площею 102,80 кв.м належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.7). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Оскільки майно відповідача знаходиться у багатоповерховому будинку, порядку його утримання регламентується, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV. Згідно з приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права, обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а відповідно п.1 ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Так, ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. За змістом ч. 4-5, ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача. Призначений балансоутримувач здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Витрати на здійснення цих функцій управління розподіляються між власниками пропорційно площі приміщень, що перебувають у їх власності. Як вказує п. 2 «Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року №1521, загальні збори об'єднання співвласників багатоквартирного будинку вирішують питання про прийняття житлового комплексу на баланс об'єднання. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засада. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно п. 3 ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ №45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року №572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. 30.01.2017 р. ухвалою Дарницького районного суду м. Києва скасовано судовий наказ Дарницького районного суду м. Києва від 03.01.2017 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Рада 2» заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 14). В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Рада 2» та [PERSON] договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» не укладався. Крім того, позивачем не надано доказів того, що ТОВ «Рада 2» є балансоутримувачем, управителем чи виконавцем житлового будинку [ADDRESS], не надано доказів укладення договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, не здобуто таких доказів і ході судових засідань. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. В силу ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» питання встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги належить до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Положенням ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи (пункт 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). У м. Києві тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються (затверджуються) виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією), крім тарифів, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Пунктом 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою КМ України від 1.06.2011 року №869, визначено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням планового прибутку та податку на додану вартість. З власниками (наймачами) квартир укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Рішенням адміністративної колегії Київського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.04.2014 р., визнано, що ТОВ «Рада 2» протягом періоду з 01.01.2012 р. по 30.01.2014 р. займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах будинку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ «Рада», з часткою 100%, оскільки на цьому ринку у нього немає жодного конкурента. Визнано дії ТОВ «Рада 2», які полягають в укладені із споживачами (власниками (наймачами) квартир у будинках) договорів «Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій», редакція яких не відповідає типовому договору, затвердженому Постановою КМУ №529, порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50 та ч.1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах будинку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на утриманні та обслуговуванні ТОВ «Рада», що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку, та за вказане порушення накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.; зобов'язано ТОВ «Рада 2» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції (а.с. 43-49). Постановою Вищого Господарського суду України від 17.12.2014 р. (справа №910/11516/14) залишено без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.10.2014 р., якою рішенням Господарського суду м. Києва від 13.08.2014 р. у справі за позовом ТОВ «Рада 2» до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та зупинення дії рішення Адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.04.2014 р. відмовлено в задоволенні позову (а.с. 50-54). Встановлено, що тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для Будинку не встановлений розпорядженням КМДА, що є порушенням вимог порядку та ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Зазначені дії Товариства можуть призвести до порушення інтересів власників (наймачів) квартир у Будинку, оскільки споживачі повинні сплачувати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій за тарифом, який встановлений розпорядженням КМДА. Таким чином, дії ТОВ «Рада 2», які полягають у нарахуванні власникам (наймачам) квартир у будинку за адресою: [ADDRESS], плати за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за тарифом, який не встановлено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) для цього будинку є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. Отже, позивач, звернувшись до суду з даним позовом фактично не виконав рішення господарського суду, надавши розрахунок заборгованості без врахування висновків господарського суду, тобто за не затвердженими тарифами, які застосовувались при проведенні розрахунку заборгованості. За встановлених вище обставини, суд приходить до висновку, що викладені обґрунтування та доводи позовних вимог, не дають суду правових підстав для стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed