Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У серпні 2020 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області суду від Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за підсудністю надійшла справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що згідно виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 18.05.2009 року, справа № 2-3322/2009 року він виплачує на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку з 20.03.2009 року до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів який на теперішній час стягується з позивача приводить його в скрутне матеріальне становище. Починаючи з 20.03.2009 року позивач регулярно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення дітей. Проте з народженням третьої дитини у новому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів позивачем у такому розмірі неможлива. Більше того, на утриманні позивача перебуває дружина, [PERSON] , яка має від першого шлюбу доньку - [PERSON] , яка також перебуває на утриманні позивача та потребує належного рівня проживання. [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.58). [PERSON] , яка належним чином повідомлена про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 57) не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та відмові у задоволенні позовних вимог. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що у сторін по справі [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 31 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.9). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 31 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). Згідно виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 18.05.2009 року, справа № 2-3322/2009 року [PERSON] виплачує на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку з 20.03.2009 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.7). Відповідно до п. 4 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 17.05.2017 року прийнято ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», відповідно до якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в наступній редакції: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що у шлюбі з [PERSON] у нього народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.11). Крім того, стан здоров`я позивача вкрай критичний, 18 грудня 2019 року він потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, де був збитий вантажівкою. Одразу був госпіталізований в лікарню, отримав численні травми грудної клітки, перелом ребер, забій легень, струс головного мозку, забійні рани лобної частини, відкритий перелом носових кісток, рубані рани спинки носа. Згідно лікарняного листа перебував на лікуванні з 18.12.2019 року по 27.12.2019 року з відміткою в лікарняному "продовжує хворіти" в травматологічному відділенні лікарні. Курс реабілітації Позивача буде відбуватись протягом 6 місяців (а.с.15). Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів 28.01.2020 року. Виходячи з положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на дітей, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 12 вересня 2018 року (справа №459/2181/17). Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість у позивача по сплаті аліментів на утримання дітей відсутня. З огляду на викладені обставини в їх сукупності, дотримуючись принципу дії закону у часі, суд вважає зменшення розміру аліментів не є доцільним, оскільки позивачем не доведено погіршення його стану здоров`я, інших обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, погіршення матеріального стану у порівнянні з його матеріальним станом, який був врахований Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскільки з позивача стягуються на підставі виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 18.05.2009 року, справа № 2-3322/2009 року мінімальний розмір аліментів на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини, належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed