Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

В червні 2015 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання іпотечного договору недійсним. Вказували на те, що 06.11.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого останній передав позивачу позику в розмірі 43 530 грн. 85 коп., що еквівалентно 5 500 дол. США. В забезпечення виконання боржником зобов'язань за договором позики було укладено Іпотечний договір, згідно положень якого відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали належну їм на праві спільної часткової власності (по 1/4 частці кожному) [ADDRESS] в іпотеку [PERSON] Разом з тим, на переконання позивачів вищевказаний договір іпотеки є недійсним, оскільки був укладений ними під впливом тяжких життєвих обставин - гроші їм були потрібні терміново, на ліки батькові, на сплату кредиту, погашення боргів. До того ж позивачі вказували на те, що договір позики та договір іпотеки, укладені ними з [PERSON], мають нечіткі і двозначні положення стосовно суми та валюти заборгованості, розміру процентної ставки, строку обчислення відсотків тощо. Посилаючись на вищевикладене, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просять суд визнати недійсним договір іпотеки від 06.11.2010 р., застосувати правові наслідки недійсного правочину. В судовому засіданні позивачі та представники заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Третя особа ПН ММНО Савченко І.М. в судове засідання не з'явився , повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, відповідно до письмових заперечень вважає позов безпідставним. Вислухавши пояснення, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 06.11.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір позики, посвідчений ПН ММНО Савченко І.М. Згідно положень даного договору [PERSON] передав [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 43 530 грн. 85 коп., що на день передачі грошей відповідачу було еквівалентно 5 500,00 дол. США. Згідно п. 1.1 Договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти в розмірі 6% в місяць від суми позики в гривнях, що є еквівалентом 330 доларів США за курсом НБУ на день сплати відсотків, до дня фактичного повернення позики. У відповідності до п.2 договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 06.11.2012 р. в гривнях в еквіваленті 5 500,00 доларів США відповідно до курсу НБУ на день повернення позики. В забезпечення виконання зобов'язань боржника [PERSON] за вищезазначеним Договором, 06.11.2010 р. між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Іпотечний договір, посвідчений ПН ММНО Савченко І.М. Згідно п.п.1.1, 1.2 Іпотечного договору іпотекодавці (позивачі), з метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язання, що випливає з договору позики, передають в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в договорі, нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на праві спільної часткової приватної власності, по 1/4 частці кожному. Право власності іпотекодавців на вищевказану квартиру підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням з використання і розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради 12.11.2007 р., зареєстрованого в ММБТІ 29.07.2008 р. за реєстраційним номером 24157119, номер запису 18011 в книзі 104. Договірна вартість предмета іпотеки була визначена сторонами в розмірі 250 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Договір позики на цей час не визнаний недійсним. Згідно ст.7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, договір іпотеки, укладений між позивачами та відповідачем, забезпечує виконання зобов'язань за Договором позики від 06.11.2010 р. З умовами даного Договору всі позивачі були ознайомлені та ними договір підписаний. Разом з тим, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що даний договір було ними укладено під впливом тяжких життєвих обставин. А саме зазначали, що гроші їм були потрібні терміново, на ліки батькові, на сплату кредиту, погашення боргів. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.233 України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 06.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст.233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Відповідно до наданих суду позивачами документів вбачається, що з 29.04.2010 року по 15.05.2010 року [PERSON] перебував на лікарняному, 17.05.2010 року його було звільнено з роботи та 30.07.2010 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі. Також [PERSON] мав кредит у банку та з 05.05.2010 року виникла прострочка по кредитному договору. Інші позивачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] не мали доходу, оскільки тривалий час не працювали. Суд не може прийняти до уваги твердження позивачів стосовно того, що відсутність засобів для існування їх сім'ї - є тяжкими обставинами, які спонукали до укладання договору іпотеки, оскільки це не є підставою визнання договору недійсним в розумінні ст.233 ч.1 ЦК України. Крім того, події, перелічені позивачами, відбувалось за пів року до укладання іпотечного договору, який було посвідчено 06.11.2010 року. Також, всупереч вимогам діючого законодавства позивачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що за відсутності обставини, яку вони вважають тяжкою, правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає, що вимоги позивачів щодо визнання іпотечного договору недійсним та, відповідно, застосування наслідків недійсного правочину, безпідставні та не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed