overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, яку мотивувала тим, що 11 лютого 1995 року в смт.Вапнярка Томашпільського району Вінницької області помер її дядько [PERSON], який був рідним братом її батька. Після смерті дядька відкрилась спадщина, на яку спадкоємцем за законом є заявниця . Однак оформити спадщину вона позбавлена змоги, так як нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку із відсутністю документів , що підтверджують її родинні відносини з дядьком . Оскільки будь-яким іншим чином, ніж в судовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити факт родинних відносин із спадкодавцем, у звязку з чим змушена звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та нею, а саме що померлий [PERSON] був її дядьком . В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала , зіславшись на ті ж обставини, що і в позовній заяві . Від Вапнярської селищної ради надійшла заява, в якій остання просить справу розглянути без участі їх представника, заяву визнає. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] , який помер 11 лютого 2015 року в смт.Вапнярка Томашпільського району був дядьком заявниці. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, оскільки той факт, що [PERSON] є племінницею [PERSON] , який помер 11 лютого 1995 року в смт.Вапнярка Томашпільського району Вінницької області стверджується довідкою Вапнярської селищної ради Томашпільського району від 15 липня 2015 року №459, свідоцтвом про народження заявниці. Встановлення факту родинних відносин має для заявниці юридичне значення, оскільки пов"язаний з його правом на спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, яку мотивувала тим, що [INFO] в с.Антонівка Томашпільського району Вінницької області померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина, на яку спадкоємцем першої черги за законом є заявниця. Однак оформити спадщину вона позбавлена змоги, так як нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з тим, що у свідоцтві про смерть прізвище, ім»я, по батькові матері записане «[PERSON]»,в документах на спадкове майно прізвище, ім»я, по батькові її матері вказано як «[PERSON]».В той же час, в свідоцтві про народження заявниці серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області 07.07.2015 року прізвище, ім»я, по батькові записане «[PERSON]. Оскільки будь-яким іншим чином, ніж в судовому порядку заявниця позбавлена можливості встановити факт родинних відносин із спадкодавцем, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та нею, а саме що померла [PERSON] була її матір'ю. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала із наведених в ній підстав, просить її задовольнити. Від Антонівської сільської ради надійшла заява, в якій остання просить справу розглянути без участі їх представника, заяву визнає. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, оскільки той факт, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Антонівка Томашпільського району Вінницької області стверджується довідкою Антонівської сільської ради Томашпільського району від 11 серпня 2015 року № 441 , випискою з погосподарської книги. Встановлення факту родинних відносин має для заявника юридичне значення, оскільки пов"язаний з його правом на спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

у серпні 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя між ними не склалось. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з"явилася, надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 березня 2013 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. У позовній заяві [PERSON] зазначила, що вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Зазначила, що примирення між сторонами неможливе. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач не змінювала своє прізвище. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

у серпні 2015 року КП "ЖЕК-10" Чернігівської міської ради звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.09.2012 року по 31.07.2015 року в сумі 1461 грн. 54 коп. та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.08.2007 року. Житловий будинок, у якому розташоване дане приміщення, перебуває на обслуговуванні комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, у зв'язку із чим КП «ЖЕК-10» надаються послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у порядку та обсягах, встановлених чинним законодавством України та актами органів місцевого самоврядування, зокрема, діючим на даний час рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 12.03.2012 року № 56 «Про послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». 11 серпня 2007 року між сторонами було укладено договір № 36-Н про надання послуг з утримання будинків і споруд. Відповідно до п. 3 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування помісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 30 числа місяця, що настає за розрахунковим. Пункт 9 (підпункт 1) Договору передбачає, що Споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Згідно із ст. 68, 162 Житлового Кодексу України, ст. 17 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 із змінами згідно Постанови Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року наймач (власник квартири) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (щомісячно), не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо не встановлено інші строки. Відповідно до ст. 322 ЦК України тягар утримання майна лежить на власнику. Внаслідок порушення зобов'язань щодо регулярної оплати в установлені строки послуг по утриманню житла у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.09.2012 року по 31.07.2015 року в розмірі 1461 грн. 54 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 43 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У серпні 2015 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 3820,39 грн. за кредитним договором № б/н від 18.11.2010 року та судових витрат. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 3820, 39 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 18.11.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір та підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої відповідач отримала кредит в сумі 1800,00 грн., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту в обмін на зобов'язання по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Даний договір укладений за заявою відповідача, в якій він висловив бажання оформити кредит на своє ім'я, а також він ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанка. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.06.2015 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 3820,39 грн.(а.с.4,5). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В договорі, укладеному між сторонами, зазначені всі істотні умови, які сторони досягли під час укладання кредитного договору. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність свої вини у порушенні зобов'язання. Відповідач таких доказів суду не надав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати на користь позивача у сумі 243,60 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку № 12 по вулиці Льотчиків в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником житлового будинку № 12 по вулиці Льотчиків в м. Миколаєві на підставі договору купівлі продажу від 13.11.1976 року. 07.08.2004 року він уклав шлюб з відповідачкою, після чого, з його згоди, він її зареєстрував у спірному будинку. Однак починаючи з червня 2014 року позивач та відповідачка не проживають однією сім'єю, ведуть окреме господарство, а в червні 2015 року шлюб між ними був розірваний. Позивач зазначає, що у червні 2014 року відповідачка за власним бажанням залишила місце своєї реєстрації, вивезла усі свої речі, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, при цьому будь-яких перешкод для проживання у будинку відповідачці він не створює і замки не змінював. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, будь яких заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка та дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок № 12 по вулиці Льотчиків в м. Миколаєві належить позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 13.11.1976 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], за реєстровим № 1370 (а.с.5 -6). У спірному будинку прописана відповідачка [PERSON], колишня дружина позивача, яка з червня 2014 року у будинку не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, що підтверджується актом про непроживання (а.с.12) та показами допитаного у судовому засіданні свідка - [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором №004-28358-041211 від 04 грудня 2011 року банк відкрив [PERSON] картковий рахунок в національній валюті України на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на платіжну картку в сумі 3700,00 гривень. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала. Станом на 04 серпня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 23127,68 гривень. Тому просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 грудня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями договору № 004-28358-041211 від 04 грудня 2011 року (а.с.6-7), статутом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (а.с.9). Станом на 09 липня 2014 року загальна сума заборгованості відповідача по кредитному договору становить 23953,33 грн., яка складається з: 8591,82 грн. - тіло кредиту; 6508,18 грн. - прострочене тіло кредиту; 8027,68 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.4-5). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 06 липня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 30 червня 2015 року має заборгованість в сумі 7249,26 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 7249,26 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 липня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копією анкети-заяви від 06 липня 2012 року (а.с.7), копією довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33) новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 30 червня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 7249,26 грн. в тому числі: 1997,59 грн. заборгованість за кредитом; 2865,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1565,16 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 321,39 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а пози6чальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 10 вересня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 березня 2015 року має заборгованість в сумі 19070,32 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19070,32 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 вересня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви від 10 вересня 2013 року (а.с.9), довідки про умови і правила кредитування (а.с.10-11), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-35), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7) станом на 31 березня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 19070,32 грн. в тому числі: 6993,00 грн. - заборгованість за кредитом; 9043,02 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1384,30 грн. - штраф. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 12 березня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 30 червня 2015 року має заборгованість в сумі 14487,68 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14487,68 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 березня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями заяви-анкети від 12 березня 2011 року (а.с.10), довідки про умови кредитування (а.с.11), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-35), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7-8) станом на 30 червня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 14487,68 грн. в тому числі: 4541,02 грн. заборгованість за кредитом; 7104,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1676,41 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - \~ штраф (фіксована частина), 666,08 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved