overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором , в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 29.02.2012 року, укладеного між сторонами , позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 6 700 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 31.10.2014 року має заборгованість в сумі 13 675 гривень 77 копійок, яку в добровільному порядку сплатити відмовляється, що спонукало ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить слухати справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала . З огляду на ті обставини, що сторона позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наявних у ній доказів . Дослідивши письмові докази суд вважає встановленими наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Надана позивачем електрофотокопія заяви від імені [PERSON] про відкриття карткового рахунку не містить істотних умов кредитного договору, укладеного між сторонами по справі, а саме в ній не зазначено : які послуги зобов'язався надати банк відповідачеві ; яка сума кредитного ліміту встановлена [PERSON], на який строк надано кредит та під які відстоки . Наявний в матеріалах справи витяг з умов і правил надання банківських послуг не містить доказів про ознайомлення з ним відповідача Таким чином стороною позивача не надано доказів про досягнення сторонами всіх істотних умов договору . Відсутні також і докази про отримання відповідачем кредитних коштів . Незважаючи на те, що явка представника позивача в судове засідання була визнана обов'язковою, останній в судове засідання не з'явився, що унеможливило з'ясувати обставини, які мають значення для справи безпосередньо в судовому засіданні . Відповідно до ч.1,3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі . Аналізуючи наявні в справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги є необгрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити . На підставі викладеного, ст.ст. 526,549,551,1054, ЦК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 12472,22 грн. та понесених судових витрат, вказавши, що відповідач є побутовим споживачем природного газу для плити газової, колонки за адресою: [ADDRESS] та допустив заборгованість за послуги, надані позивачем з газопостачання, яку добровільно погашати не бажає. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.633,634,641,642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Аналіз вищезазначених норм чинного законодавства у їх сукупності свідчить про те, що договір постачання природного газу є публічним; повна редакція договору на постачання природного газу є загальнодоступною, розміщена на веб-сайті постачальника. Судом встановлено, що відповідач у справі з 06.10.1988 року значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] не являється і не зареєстрована в ній. Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом позивач не надав будь - яких доказів, які надають змогу суду зробити висновок про те, що відповідач є споживачем послуг, що надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ не підлягає задоволенню, оскільки позивачем, в розумінні положень чинного законодавства не доведено, що відповідач є власником спірного житла та споживачем його послуг.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Одночасно з поданням позовної заяви, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначив, що рішенням Оболонського райнного суду м.Києва від 19.12.2013 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про витребування майна, набутого без достатньої правової підстави було задоволено, стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 40 650, 00 євро, що за курсом НБУ становить 428 170,52 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 16 000,00 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 910,00 грн. та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 910,00 грн. Однак дане рішення відповідачем [PERSON] не виконується, оскільки вона ухиляється від його виконання. Тому, в рамках вжиття заходів забезпечення позову просить суд накласти арешт на садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], кадастровий №8000000000:75:806:0025 відповідача та заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вказаного майна. Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Частиною 3 ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача [PERSON] задоволенню не підлягає у зв'язку із тим, що обставини, на які посилається позивач як підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені, крім того, позивачем не надано жодного доказу того, який би свідчив про дійсні наміри відповідача відчужити зазначене вище майно та відсутні відомості про те, що вказане майно належить відповідачу. З огляду на положення п.1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову не обґрунтована. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № SAMDN03000178365950 від 22.07.2014 р. в розмірі 25529,34 гривень, а також судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1600 гривень. При цьому посилається на те, що відповідно до укладеного договору № SAMDN03000178365950 від 22.07.2014 р. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 01.03.2017 р. має заборгованість в розмірі 25529,34 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 20069,82 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3767,65 гривень, штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1191,87 гривень (процентна складова). В судове засідання представник позивача не з'явився, просить розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю відповідача, а також надав суду заяву, відповідно до якої просить в задоволенні позову відмовити, до якої надано квитанції про сплату заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № SAMDN03000178365950 від 22.07.2014 р. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 26,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунків наданих позивачем, на його користь підлягає стягненню з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 25529,34 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 20069,82 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 3767,65 гривень, штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу в розмірі 1191,87 гривень (процентна складова). Згідно наданих суду копій чеків від 21.09.2017 року відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості 32095 гривень та 3292 гривень. Відповідно до листа Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" № 170921/555 від 21.09.2017 року на ім'я [PERSON] карта № [NUMBER] та всі технічні рахунки, що використовуються для її роботи закрито. Отже відповідач не має заборгованості перед позивачем за кредитним договором № № SAMDN03000178365950 від 22.07.2014 р. Таким чином, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про незаконне виключення зі списку членів КСП «Ватутіна», скасування рішення №8 від 30.07.1996 року та визнання права на земельну частку (пай). Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов"язаного з необхідністю обґрунтування доводів сторін, представників на що може бути витрачений значний проміжок часу та у зв"язку із розглядом інших справ у призначений час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повного рішення на 5 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру стягнутих з нього з нього аліментів на утримання дитини та про звільнення від стягнення додаткових витрат на дитину. В судовому засіданні 07 серпня 2014 року представник позивача відмовився від позовних вимог про зменшення розміру стягнутих з нього з нього аліментів на утримання дитини. Просить звільнити його від стягнення додаткових витрат на дитину встановлених за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 листопада 2011 року. Мотивує свої вимоги тим, що підставою для стягнення додаткових витрат була хвороба дитини, а на даний час донька не хворіє і відпали підстави стягнення додаткових витрат. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив, що підставою для стягнення з позивача додаткових витрат була хвороба дитини, а на даний час донька не хворіє і відпали підстави стягнення додаткових витрат. Представник відповідачки позовні вимоги не визнав і пояснив, що дитина продовжує хворіти, потребує санаторно-курортного лікування, а тому не має підстав для задоволення позову. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до представлених документів позивач має дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Южноукраїнського міського суду від 03 листопада 2011 року з позивача стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання доньки, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, а також стягнуто додаткові витрати на доньку, що викликані її хворобою в розмірі 1/14 частини з усіх видів заробітку. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як зазначено в рішенні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 листопада 2011 року, підставою для стягнення додаткових витрат на дитину є її хвороба, зокрема в мотивувальній частині рішення зазначено, що Анастасія часто хворіє, потребує санаторно-курортного лікування. Представником відповідачки представлено довідки дитячої поліклініки ДЗ "СМСЧ-2" і Миколаївської обласної офтальмологічної лікарні, відповідно до змісту яких Анастасія продовжує часто хворіти і потребує санаторно-курортного лікування. Таким чином, підстави стягнення додаткових витрат на дитину не змінились і таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 23 жовтня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а також зобов'язати відповідача оформити спадкові права. В судовому засіданні позивач позов підтримав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідач подав письмові заперечення проти позову та просив розглядати справу у відсутність свого представника. Вислухавши позивача, дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Постановою від 22 травня 2012 року Перша Миколаївська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер 07 квітня 2011 року. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії є відсутність в позивача правовстановлюючого документу на спадкове майно. У відповідності до ст. 68 ЗУ "Про нотаріат" державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства та склад спадкового майна. Не встановивши під час перевірки складу спадкового майна документу, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, Перша Миколаївська державна нотаріальна контора правомірно відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач вправі оспорити свої спадкові права шляхом подачі до суду позовної заяви про визнання права власності в порядку спадкування. В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в позові судові витрати позивача присудженню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Птиця" про розірвання договору оренди землі про розірвання договору оренди землі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 446183, виданим 23 березня 2003 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 10,3084 га, яка розташована на території Солідарненської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. [PERSON] передала належну їй земельну ділянку в оренду відповідачу строком на 10 років на підставі договору оренди землі, укладеного 05.01.2008 року. 14.04.2010 року позивач та відповідач уклали додаткову угоду до вищевказаного договору оренди, відповідно до умов яких було продовжено терміни дії договору та підвищена орендна плата до 3% від нормативної грошової оцінки землі. Згідно п.4.4 договору оренди сторони погодилися з тим, що дострокове розірвання цього договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони не пізніше ніж за 1 рік.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом з тих підстав, що відповідачі не проводять оплату за житлово-комунальні послуги, допустили заборгованість в сумі 6406,08 грн., добровільно сплатити заборгованість не бажають, тому просить стягнути її в примусовому порядку. У судовому засідані представник позивача позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Просить суд застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, не повідомила про причини неявки, хоча належно повідомлена про час та місце слухання справи. Представник третьої особи - ЛМКП «Львівтеплоенерго» у судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоч належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі проживають у [ADDRESS]. ЛКП "Магістральне" надає відповідачам житлово-комунальні послуги. Однак, відповідачі допустили заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 6406,08 грн., яку добровільно не сплачують, що вбачається з представлених суду розрахунків. Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають не лише з підстав передбачених законодавством, зокрема з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки, а між сторонами фактично виникли цивільно-правові відносини. Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення боргу є правомірними, однак підлягають до часткового задоволення у зв'язку із спливом позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного суду України №11 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд в рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в позов слід задоволити в частині стягнення солідарно з відповідачів 2079,24 грн. боргу за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача сплачені судові витрати, а саме - 243,60 грн. судового збору.

Outcome: dismissed