Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ «Агаджанян Нвер Ваганович» про розірвання договору оренди землі від 02.03.2009 року та стягнення судових витрат. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 7,660 га, що розташована на території Чумаківської сільської ради, згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, який видано на підставі рішення Томаківської райдержадміністрації № 124-р від 07 березня 2003 року. 02.03.2009 р. між нею та фермерським господарством «Агаджанян Нвер Ваганович» (надалі по тексту - Відповідач) укладено договір оренди вказаної земельної ділянки (далі по тексту - Договір), який зареєстровано у Томаківському відділі ДРФ УДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.07.2009 р. за № 040913401298. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до п. 31 Договору орендар зобов'язаний використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної цим договором, дотримуватись при цьому вимог чинного земельного і екологічного законодавства, державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, а згідно п. 17 Договору умовою збереження стану об'єкта оренди земельна ділянка при використанні орендарем не повинна знижувати свою родючість, піддаватись ерозії та виснаженню. Крім того, згідно ст. 52 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, розробляються за заявою землевласників або землекористувачів з метою організації сільськогосподарського виробництва і впорядкування сільськогосподарських угідь у межах землеволодінь та землекористувань для ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, раціонального використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і покращання природних ландшафтів. Проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, визначають: розміщення виробничих будівель і споруд; організацію землеволодінь та землекористувань з виділенням сівозміни, виходячи з екологічних та економічних умов, формування інженерної та соціальної інфраструктури; визначення типів і видів сівозміни з урахуванням спеціалізації сільськогосподарського виробництва; складання схем чергування сільськогосподарських культур у сівозміні; проектування полів сівозміни; розробку плану переходу до прийнятної сівозміни; перенесення в натуру (на місцевість) запроектованих полів сівозміни. Верховна Рада України, як орган державної законодавчої влади, визначила цю норму, оскільки на час прийняття закону переважною більшістю землевласників та землекористувачів ігноруються основні закони землеробства, насамперед щодо повернення в грунт поживних речовин, які були винесені з урожаєм. Практично повсюдно порушено науково обґрунтовані сівозміни, не дотримується структура посівних площ, яка перевантажена посівами соняшнику та іншими енерговитратними культурами. Метою прийняття вказаного закону було визначення чітко унормованого інструментарію правових, економічних та екологічних основ раціонального та ефективного використання земель сільськогосподарського призначення та посилення контролю з боку держави в цій сфері, а також посилення відповідальності землекористувачів і землевласників за збереження потенціалу земельних ресурсів, стимулювання впровадження сучасних ресурсо- та енергозберігаючих технологій, вирощування сільськогосподарських культур, застосування ґрунтозахисних систем землеробства, дотримання науково обґрунтованої структури посівних площ. Реалізація цих заходів має дозволити припинення процесу деградації ґрунтів, поліпшення їх якості стану, забезпечення бездефіцитного балансу поживних речовин, і як наслідок -створення умов для стабільного ведення усіх галузей рослинництва, поліпшення фінансово-економічного стану сільгоспвиробників. Позивач зазначає, що вона, реалізуючи своє право, визначене ст. 24 Закону України «Про оренду землі» вимагала від Відповідача: дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил. Проте, Відповідач не подав заяву про розроблення проекту землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, тобто порушив право Позивача (ст. 24 Закону України «Про оренду землі»), а також обов'язок, визначений в Договорі (п.31 Договору), а його протиправне діяння загрожує збереженню стану земельної ділянки, а також підриває авторитет органу державної влади, який визначив необхідність посилення контролю держави за дотримання законодавства в сфері використання земель сільськогосподарського призначення. Крім того, відповідно до п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством та в інших випадках. Відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2017 р. № 22-28-0.22-443/2-17 коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік -1,0, 2014 рік - 1,249, 2015 рік - 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження). Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів) за 2016 рік становить 1,0. Виходячи лише з цього, підстави для зміни розміру орендної плати були. Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталась до Відповідача з заявами щодо надання інформації про розмір нарахованої щорічної орендної плати за користування земельною ділянкою, а також просила збільшити її розмір, проте Відповідачем належні платежі не виконуються. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі. Пояснив, що земельна ділянка позивача обробляється відповідачем належним чином. Всі вимоги Договору оренди землі відповідач виконує в повному обсязі та жодних порушень не вчиняв. Просить позовні вимоги залишити без задоволення. Крім того, до матеріалів справи долучив відповідні копії документів, як доказ розрахунку орендної плати з позивачем у даній справі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачу належить земельна ділянка площею 7,660 га, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON] 10.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1713. 02 березня 2009 року між [PERSON] та ФГ «Агаджанян Нвер Ваганович» терміном на 10 років було укладено договір оренди землі (надалі - Договір 1), придатної для вирощування сільськогосподарських культур, площею 7,660 га, зареєстрованого у Томаківському відділі ДРФ УДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 040913401298 від 27.07.2009 року. Згідно п. 28 Договору оренди землі від 02.03.2009 року орендодавець має право, в т.ч.: - вимагати від Орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням у відповідності до мети, визначеної цим Договором.; - забезпечення екологічної безпеки землекористування шляхом додержання вимог земельного і природоохоронного законодавства України, збереження родючості грунтів, додержання державних та місцевих стандартів, норм і правил щордо використання землі, дотримуватись режиму використання охоронних і санітарних зон.; - своєчасного внесення орендної плати. Оцінюючи доводи позивача про погіршення стану орендованої земельної ділянки внаслідок порушення вимог до сівозміни суд зазначає наступне. З комплексного змісту положень ст. 24, 32 Закону України «Про оренду землі» порушення орендарем обов€язків із дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, а так само додержання державних стандартів, норм і правил, є підставами для розірвання договору оренди земельної ділянки. Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону земель» родючість ґрунту це здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» псування земель - порушення природного стану земель, яке здійснюється без обґрунтованих проектних рішень, погоджених та затверджених в установленому законодавством порядку, забруднення їх хімічними, біологічними та радіоактивними речовинами, в тому числі тими, що викидаються в атмосферне повітря, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, неочищеними стічними водами, порушення родючого шару ґрунту, невиконання вимог встановленого режиму використання земель, а також використання земель у спосіб, що погіршує їх природну родючість. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» агрохімічна паспортизація земель сільськогосподарського призначення - обов'язкове агрохімічне обстеження ґрунтів з видачею агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки, в якому фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів, рівні їх забруднення токсичними речовинами та радіонуклідами Згідно ст. 35 Закону України «Про охорону земель» землекористувачі зобов'язані, зокрема: підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов'язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; Згідно ст. 28 Закону України «Про охорону земель» стандартизація і нормування в галузі охорони земель полягають у забезпеченні екологічної та санітарно-гігієнічної безпеки громадян шляхом визначення вимог щодо якості земель, родючості ґрунтів і допустимого антропогенного навантаження та господарського освоєння земель Згідно ст. 29 Закону України «Про охорону земель» Нормативні документи в галузі охорони земель розробляються, затверджуються, перевіряються і переглядаються в порядку, встановленому Законом України "Про стандартизацію". Згідно ст. 37 Закону України «Про охорону земель» з метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення. Таким чином, порушення відповідачем оптимальної сівозміни, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 11.02.2010 року, що не є державним стандартом в розумінні Закону України «Про стандартизацію», не може бути підставою для розірвання Договору оренди земельної ділянки в порядку ст. 32 Закону України «Про оренду землі» лише за наявності факту, без встановлення наслідків такого порушення та впливу неоптимальної сівозміни на стан земельної ділянки. При цьому суд зауважує, що розірвання Договору оренди земельної ділянки в порядку ст. 32 Закону України «Про оренду землі» можливо за умови встановлення наслідків неоптимальної сівозміни, якщо є доведеним факт погіршення родючості ґрунту земельної ділянки та псування земель саме внаслідок неоптимальної сівозміни. В той же час, згідно вищезазначених приписів законодавства, основними документами, що дозволяють встановити динаміку зміни родючості ґрунту земельної ділянки, є агрохімічні паспорти земельної ділянки, проте позивачем не надано суду даного документу за жодний часовий період, так само не надано будь-яких інших доказів на підтвердження наявності будь-якого впливу неоптимальної сівозміни на стан земельної ділянки. З доданих позивачем до матеріалів справи доказів суд не вбачає порушення вимог земельного законодавства. Крім того, в матеріалах справи відсутній акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, акт обстеження земельної ділянки. Що стосується невиконання відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати, суд вважає, що позивачем цей факт нічим не доведено, оскільки з матеріалів справи суд не вбачає укладення додаткових угод про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 02.03.2009 року щодо розміру орендної плати, а п. 9 спірного договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем щорічно у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовому еквіваленті розмір орендної плати складає 1205 грн. При цьому, відповідачем сплачується орендна плата значно в більшому розмірі відповідно до діючого законодавства, на підтвердження вказаного факту представником відповідача надано довідку про розмір орендної плати за 2016 рік. З якої вбачається, що фактично позивачем отримано - 4754, 66 грн., та квитанцію про сплату орендної плати за 2017 рік, де зазначено, що позивачу перераховано 8000 грн. за 2017 рік. Відповідно до статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Тобто позивачем не надано доказів про порушення відповідачем умов укладеного договору, а також вимог законодавства. Таким чином, на підставі всіх вище зазначених висновків, суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про розірвання Договору оренди землі від 02.03.2009 року, укладеного між сторонами у справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed