Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестмент Проперті Протектед" звернулося до суду з позовом до [PERSON]виплату страхового відшкодування у порядку регресу, посилаючись на те, що між AT «СК «НОВА» та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6760156, за яким було застраховано відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля [NUMBER]. 19.06.2014 р. у м. Києві відбулась ДТП за участю транспортних засобів «Ніссан» д.н.з. [NUMBER] та «Мазда», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва № 752/10451/14-ц від 16.07.2014 року встановлено, що зазначена вище ДТП відбулась в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. AT «СК «НОВА» здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 20000 грн. на підставі угоди про виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями. Згідно з п.п. ґ п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у Законі. Письмове повідомлення про настання ДТП AT «СК «НОВА» не було отримано від відповідача, тобто ним було порушено вимоги Закону. Додатково було повідомлено, що 02 січня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Нова» та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» було укладено договір про купівлю-продаж боргових зобов'язань. Згідно додаткової угоди до додатку № 1 до договору права щодо стягнення коштів по зазначеному випадку перейшли до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед». До позивача перейшло право вимоги до відповідача у сумі сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20000 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Інвестмент Проперті Протектед» 20000 грн. У судове засідання представник позивача не прибув, направив заяву з проханням розглядати дану справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до п. ґ) п. 38.1.1 ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно із п. 33.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Судом встановлено, що 19.06.2014 р. о 20 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись у м. Києві по вул. Саксаганського, 55, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля [NUMBER], який рухався попереду, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічного пошкодження двох транспортних засобів, чим водій [PERSON] порушив вимогу п. 13.1 ПДР України. Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент вчинення ДТП автомобіль [NUMBER] згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6760156 було застраховано у ПрАТ «СК «Нова». Згідно звіту № 14/07-АZ02 про оцінку вартості відновлювального ремонту вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 29664,94 грн. AT «СК «НОВА» провело виплату страхового відшкодування у сумі 20000 грн. на підставі угоди про виплату страхового відшкодування, що підтверджується що підтверджується платіжними дорученнями № 19184 від 14.08.2014 р. та № 19075 від 08.08.2014 р. 02 січня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Нова» та товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» було укладено договір про куплю-продаж боргових зобов'язань. Згідно додаткової угоди до додатку № 1 до договору права щодо стягнення коштів по зазначеному випадку перейшли до товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед». Судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Згідно правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі № 6-284цс15 сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Відповідно до ст. 3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт неповідомлення [PERSON] страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed