Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить визнати за ним право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Червоне по вул.Центральна,17 Дубровицького району Рівненської області, згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого Дубровицьким міським бюро технічної інвентаризації станом на 27 січня 2016 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті його батька [PERSON], померлого 20 червня 2013 року. Свої вимоги позивач за первісним позовом [PERSON] мотивує тим, що його батько [PERSON] за життя мав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Червоне по вул.Центральна,17 Дубровицького району Рівненської області. 20 червня 2013 року батько помер. За життя батько залишив заповіт, згідно якого заповів йому все його майно. Отже, він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не зміг, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому. У свою чергу, відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить визнати за нею право власності на домоволодіння, яке знаходиться по вул.Центральна,17 в с.Червоне Дубровицького району Рівненської області і складається із садибного (індивідуального) житлового будинку 1948 року забудови, загальною площею 45,1 м.кв. (з яких житлова - 21,9 м.кв., допоміжна - 16,4 м.кв.) надвірних будівель і споруд, вартість якого становить 50034 грн., в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], яка померла 12 травня 2012 року. Свої вимоги позивач за зустрічним позовом [PERSON] мотивує тим, що 12 травня 2012 року померла її мати [PERSON], яка була зареєстрована [INFO]. Однак, через прояви агресії та застосування по відношенню до матері фізичного насилля чоловіком, тобто її батьком, мати змушена була фактично проживати у її будинку [ADDRESS]. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння, що знаходиться в с.Червоне по вул.Центральна,17 Дубровицького району. Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Центральна,17 в с.Червоне Дубровицького району документально ніким з батьків не оформлялось, відтак свідоцтво про право власності на нерухоме майно не видавалось. Належність вказаного домоволодіння матері підтверджується даними по господарського обліку. На випадок своєї смерті, мати 04 січня 2012 року залишила заповіт, яким заповіла їй все належне майно. Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не був зміненим чи скасованим. Факт прийняття спадщини після смерті матері підтверджується наявною у неї в розпорядженні ощадної книжки, виданої на імя [PERSON] Оформити право на спадщину на належне її матері нерухоме майно вона не мала обєктивної можливості, оскільки не могла виготовити технічну документацію (технічний паспорт на будинок) у звязку із відсутністю доступу до спадкового майна через ставлення її батька до неї. Після смерті батька [PERSON], її брат [PERSON], який на даний час вважає себе єдиним спадкоємцем житлового будинку, також обмежує її в доступі до спадкового майна. Ухвалою суду від 04 травня 2016 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задоволити у повному обсязі. Зустрічний позов не визнали, пояснивши тим, що відповідач за первісним позовом [PERSON], яка є позивачем за зустрічним позовом, пропустила строки для прийняття спадщини, оскільки протягом строку, встановленого Цивільним кодексом України, не подала заяву про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері, а тому, відповідно, вважається такою, що не прийняла її. Відповідач за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги не визнала. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала у повному обсязі. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що первісний позов слід задоволити , а у задоволені зустрічного позову відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу, як [PERSON], так і [PERSON] було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Вказана обставина підтверджується довідками приватного нотаріуса Дубровицького районного нотаріального округу №68/01-09 від 22.02.2016 року та №153/01-09 від 12.04.2016 року (а.с.17, 47). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №123799 (а.с.46) [PERSON] померла 12.05.2012 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №8. Із свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-ГЮ №142612 (а.с.4) вбачається, що останній помер 20.06.2013 року, про що складено відповідний актовий запис за №15. Як після смерті [PERSON], так і після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з їх смертю. Спадковий житловий будинок, що знаходиться по вул.Центральна,17 в с.Червоне Дубровицького району рахувався за [PERSON] в період з 01.01.1947 року по 31.12.1953 року, що підтверджується довідкою від 27.04.2016 року №424, виданої виконкомом Мочулищенської сільської ради (а.с.52). Як вбачається із заповіту, посвідченого 04.01.2012 року (а.с.45) [PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON] Згідно ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець протягом шести місяців, з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] після смерті матері [PERSON] до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий житловий будинок не зверталася і свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримувала. Частиною 1 ст.1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Суд не бере до уваги вказану [PERSON] обставину про те, що вона постійно проживала з матір'ю та вела з нею спільне господарство, оскільки як сама зазначила у зустрічному позові та підтвердила у судовому засіданні, що мати [PERSON] періодично проживала у неї в будинку, який належить їй на праві спільної сумісної власності та знаходиться в [ADDRESS], тобто в будинку по вул.Центральна,17 в с.Червоне [PERSON] не проживала та не вела з померлою спільне господарство. Крім того, в судовому засіданні не знайшло підтвердження і те, що померлий [PERSON] чинив перешкоди дочці [PERSON] в доступі до будинку, що знаходиться по вул.Центральна,17 в с.Червоне Дубровицького району. Показами допитаних у судовому засіданні свідків встановлено, що поховання матері сторін [PERSON] провели із спірного будинку. На відміну від встановлених обставин, [PERSON], згідно довідки від 01.02.2016 року №142 виданої виконкомом Мочулищенською сільською радою (а.с.14), без реєстрації проживав з батьком [PERSON] в його будинку, розташованому в с.Червоне по вул.Центральна,17 Дубровицького району та продовжує проживати після його смерті, про що не заперечує відповідач за первісним позовом. Згідно виписки з погосподарської книги, виданої 01.02.2016 року Мочулищенською сільською радою (а.с.12) в погосподарській книзі №4 особовий рахунок №0254 будинок №17 по вул.Центральна в с.Червоне рахується за [PERSON] з січня місяця 1961 року по день смерті. Даний факт підтверджується також наявною у матеріалах справи довідкою від 07.06.2016 року №581 виданою виконкомом Мочулищенської сільської ради. Згідно п.1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11.05.2005 року за №487\\10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і\\або земельної ділянки. Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 22.06.2011 року №703. Постановою Кабінету Міністрів від 05.08.1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. У відповідності до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1948 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, [PERSON] набув право власності на житловий будинок №17 по вул.Центральна в с.Червоне, хоча і не здійснив його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки його цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено ст.ст.25, 346 ЦК України. Як вбачається із заповіту, посвідченого 05.05.2011 року (а.с.5) [PERSON] все своє майно заповів сину [PERSON]. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою. За таких підстав, суд переконується в тому, що [PERSON], згідно норм спадкового права, став власником спадкового майна померлого [PERSON] і набув права власності на нього. Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала постійно з спадкодавцем [PERSON] в будинку №17 по вул.Центральна в с.Червоне Дубровицького району та не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після її смерті, а тому, згідно ст.1272 ЦК України, вважається такою, що не прийняла її. Зважаючи на викладене, суд рахує, що первісний позов слід задоволити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Outcome: dismissed