Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON], зазначаючи у позовній заяві про те, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,009 га, які знаходяться в [ADDRESS]. Житловий будинок відповідача [PERSON], який знаходиться в [ADDRESS], та який був побудований приблизно в 1978-1980 роках, розташований на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою позивача. Згідно технічної документації житловий будинок позивача був побудований в 1950 році, погріб в 1954 році, хлів-сарай в 1955 році, сарай в 1997 році, а тому, на думку позивача, земельна ділянка для будівництва будинку була виділена ще у 1950 році. Позивач зазначає, що її погріб, який був побудований за 25 років до того, як був побудований житловий будинок відповідача, розташований на земельній ділянці позивача, а не відповідача, а відповідач на земельній ділянці, що належить позивачу, спорудила вигрібну яму та склад на солому. Крім того, попередній власник належного позивачу житлового будинку та земельної ділянки під час виготовлення технічної документації не підписувала акт погодження меж з суміжними землекористувачами (землевласниками). 30 жовтня 2013 року комісією по обстеженню земельних ділянок, яка створена згідно розпорядження сільського голови Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області, було проведено обстеження меж суміжних земельних ділянок, що знаходяться в [ADDRESS] та [ADDRESS]. Під час вищевказаного обстеження було виявлено, що на земельній ділянці позивача часткового розміщена вигрібна яма та склад на солому, які належать відповідачу. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить відновити межу, яка поділяє земельні ділянки, що розташовані в [ADDRESS] та по [ADDRESS], у відповідності з даними земельно-кадастрової документації. В судовому засіданні представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити. Представники відповідача пояснили, що відновлення межі між суміжними земельними ділянками з урахуванням наявності на цих ділянках вищевказаних об'єктів призведе до зміни конфігурації цих ділянок, а тому вирішити цей спір без скасування державних актів на право приватної власності на землю неможливо. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] заявлені позивачем позовні вимоги підтримали у повному обсязі, ствердили факти, наведені в позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення представників позивача та представників відповідача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. Судом встановлено, що позивач та відповідач є власниками і користувачами земельних ділянок, які межують між собою. Так, договором дарування земельної ділянки, посвідченим 19 червня 2012 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] (а.с.9-10), стверджується, що [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд площею 0,09 га., яка розташована в с.Угринів Горохівського району Волинської області. Як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 048334, виданого 25 липня 2012 року управлінням Держкомзему у Горохівському районі Волинської області (а.с.11), [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,0900 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS]. Договором дарування житлового будинку, посвідченим 19 червня 2012 року приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] (а.с.5-6), стверджується, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Крім цього, як вбачається із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 20 травня 2008 року управлінням земельних ресурсів у Горохівському районі Волинської області (а.с.24), [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,09 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, яка розташована в с.Угринів Горохівського району Волинської області. Свідоцтвом про право власності на житловий будинок серії АБ № 11819, виданим на підставі рішення Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області № 11 від 29 травня 2000 року (а.с.25) стверджується, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює на посаді сільського голови Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області. В 2013 році до нього звернулася місцева жителька [PERSON] із заявою про те, що її сусідка [PERSON] зайняла частину належної їй земельної ділянки. В жовтні 2013 року комісією по обстеженню земельних ділянок було проведено обстеження меж суміжних земельних ділянок, що знаходяться в [ADDRESS] та [ADDRESS]. Під час вищевказаного обстеження було виявлено, що на земельній ділянці позивача часткового розміщена вигрібна яма та склад на солому, які належать відповідачу, а на земельній ділянці відповідача - погріб, який належить позивачу. Свідок ствердив, що коли ліцензованою організацією виготовлялась технічна документація на вищевказані суміжні земельні ділянки, то проводилася зйомка місцевості, використовувались межові знаки, підписувались акти погодження меж власниками суміжних земельних ділянок, після чого цей акт підписувався представником сільської ради. Свідок показав, що він, як сільський голова, підписував державний акт на земельну ділянку, який належить позивачу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює на посаді земельного розпорядника Угринівської сільської ради Горохівського району Волинської області. У 2013 році комісією сільської ради було складено акт, яким зафіксовано, що майно [PERSON] знаходиться на земельній ділянці [PERSON], а майно [PERSON] - на земельній ділянці [PERSON]. Свідок ствердив, що у 2008 році він підписав акт погодження меж між власниками вищевказаних суміжних земельних ділянок, однак під час проведення вимірів земельних ділянок присутнім не був. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у 2008 році він, як працівник Волинської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" проводив горизонтальну зйомку для виготовлення технічної документації вищевказаних суміжних земельних ділянок. Свідок ствердив, що замовником таких робіт стосовно однієї із цих ділянок була [PERSON] Зйомка здійснювалася за допомогою електронного тахометра та мірної стрічки по наявних межах в присутності власників земельних ділянок. Власники ділянок підписалися в технічній документації, щодо вимірів претензій не мали. Всі будівлі, які були розміщені на земельних ділянках, нанесені на кадастровий план, при цьому ці будівлі повинно було чітко видно над землею. Чи були на межі цих ділянок інші будівлі, свідок не пам'ятає. Свідок показав, що без скасування державних актів на право власності на земельні ділянки змінити межі та конфігурацію цих ділянок неможливо. Із акту погодження меж з суміжними землекористувачами (землевласниками) від 20 лютого 2008 року, який наявний в матеріалах технічної документації з землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], що знаходиться в с.Угринів Горохівського району Волинської області (а.с.116-127), вбачається, що межі її землекористування були погоджені із суміжними землекористувачами, в тому числі і з [PERSON] Межі землекористування були закріплені в натурі межовими знаками встановленого зразка. Непорозумінь при погодженні меж землевласності гр. [PERSON] не виникало. Із акту погодження меж з суміжними землекористувачами (землевласниками) від 20 лютого 2008 року, який наявний в матеріалах технічної документації з землеустрою по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. [PERSON], що знаходиться в с.Угринів Горохівського району Волинської області (а.с.128-141), вбачається, що межі її землекористування були погоджені із суміжними землекористувачами, в тому числі і з [PERSON] Межі землекористування були закріплені в натурі межовими знаками встановленого зразка. Непорозумінь при погодженні меж землевласності гр. [PERSON] не виникало. Таким чином судом встановлено, що межі земельної ділянки відповідача [PERSON] та межі земельної ділянки, що на даний час належить позивачу [PERSON], закріплювалися одночасно - 20 лютого 2008 року, непорозумінь при погодженні меж землевласниками не виникало. Крім цього, право власності як позивача, так і відповідача на суміжні земельні ділянки посвідчено дослідженими в судовому засіданні відповідними державними актами, виданими в установленому законодавством України порядку (а.с.11, 24). Із акту комісії від 30 жовтня 2013 року, створеної Угринівською сільською радою Горохівського району Волинської області (а.с.12), та відповіді Угринівської сільської ради № 198 від 30 жовтня 2013 року (а.с.12) вбачається, що в результаті обстеження меж суміжних земельних ділянок було виявлено, що на земельній ділянці [PERSON] частково розміщена вигрібна яма та склад на солому, які належать [PERSON], а на земельній ділянці [PERSON] частково розміщений погріб, який належить [PERSON] Вищевказаною сільською радою було рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з позовом для вирішення земельного спору. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до ст.107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відповідно до п.п.4.1, 4.3, 4.5 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18 травня 2010 року № 376, передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України документації із землеустрою. Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється відповідно до розділу III цієї Інструкції. Із змісту п.п.3.12 вищевказаної Інструкції в їх системному зв'язку із положеннями п.п.4.1, 4.3, 4.5, вбачається, що відновлення межових знаків в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Виконавець робіт зобов'язаний письмово повідомити власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками. Відповідно до п.1.3 Інструкції виконавцем вищевказаних робіт є юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником. Поряд з цим зверненням [PERSON] до прокуратури Горохівського району Волинської області із заявою про кримінальне правопорушення (а.с.61-62) стверджується, що вона 20 лютого 2008 року не підписувала акту погодження меж із суміжними землекористувачами та із заявою про виготовлення технічної документації на земельну ділянку не зверталась. Вищевказаний факт, на думку суду, свідчить про те, що заявником піддається сумніву відповідність даних земельно-кадастрової документації фактичним обставинам. Виходячи із вищевикладеного та розглядаючи цей позов у межах заявлених позивачем позовних вимог, суд вважає також, що в ході судового розгляду справи жодних доказів зникнення чи переміщення межових знаків стороною позивача не надано. Не надано суду також і будь-яких доказів, що підтверджують факт звернення позивача до виконавця робіт по відновленню межових знаків із відповідною заявою. Крім цього, стороною позивача в ході судового розгляду не заявлялось клопотання про залучення до участі у справі виконавця таких робіт та проведення відповідної будівельно-технічної експертизи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу вимог позову, в зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed