Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав викладених у заяві про зменшення позовних вимог, просив суд звільнити позивача [PERSON] від заборгованості за аліментами,\~за період\~з 01\~вересня 2018\~року по\~квітень 2019\~року на\~суму 13931\~грн.та зменшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2018 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку доходу платника аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/7 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] позовні вимоги позивача не визнали з підстав викладених у відзиві, просили суд відмовити в задоволенні позову Представник третьої\~особи Іл`юк Н.В. в судовому засіданні вважає, що позов в частині звільнення [PERSON] від заборгованості за аліментами до задоволення не підлягає. Додатково суду пояснила, що про відкриття виконавчого провадження позивачу [PERSON] було відомо, з наявною заборгованістю позивач була ознайомлена 10 квітня 2019 року. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , представника третьої особи Ілю`к Н.В., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області по цивільній справі №569/6490/18 від 18 травня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного вікута не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 10 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по цивільній справі №569/6481/18 від 28 серпня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 22 лютого 2019 року державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Іл`юк Н.В відкрито виконавче провадження №58458239 з примусового виконання судового наказу №569/6490/18 від 18 травня 2018 року. Згідно розрахунку заборгованості по виконанню виконавчого листа №569/6490/18 виданого Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 10 квітня 2019 року, за [PERSON] рахується заборгованість по аліментах в розмірі 23159,50 грн. Позивач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 08 листопада 2018 року. Із копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що наказом ПП [PERSON] №17 від 30 січня 2018 року, [PERSON] звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням.\~ 21 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: Хмельницька обл [ADDRESS] , Ізяславський [ADDRESS] - [ADDRESS] . За умовами договору [PERSON] за 7500 грн продала, а [PERSON] купила зазначену земельну ділянку. Крім того, 21 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . За умовами договору [PERSON] за 29 500 грн продала, а [PERSON] купила зазначений житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161950689 від 02 квітня 2019 року за позивачем [PERSON] зареєстровано на праві власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Хмельницька обл., Ізяславський [ADDRESS] . Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно ст.129 Конституції України\~одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом,\~змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст.197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22\~постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року\~суд, у випадках передбачених\~ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При цьому, слід звернути увагу на те, що це право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Відповідно до ч. 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за період з 01 вересня 2018 року по квітень 2019 року на суму 13931 грн. позивач [PERSON] посилалася на те, що була вагітна та перебувала у декретній відпустці по догляду за новонародженою дитиною, що і було причиною по якій вона не мала змоги працювати та сплачувати аліменти. Однак вказані доводи не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами та не звільняють позивача від обов`язку утримувати дитину [PERSON] . Крім того, вищезазначені доводи не заслуговують на увагу суду, оскільки 21 березня 2019 року позивачем був придбаний будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: Хмельницька обл [ADDRESS] , Ізяславський [ADDRESS] , що вказує на те, що матеріальний стан позивача дозволяє їй сплатити заборгованість за аліментами в розмірі 13931 грн. Таким чином, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за період з 01 вересня 2018 року по березень 2019 року включно на суму 13931 грн. слід відмовити. Відповідно до положення ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства». кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини», держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З огляду на ст.6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод», яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. За вищевикладених обставин, враховуючи те, що позивач, має на утриманні малолітню дитину, належне утримання дитини являється обов`язком матері і батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а тому слід зменшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 18 травня 2018 року в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку доходу платника аліментів та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed