Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства власників гаражів №2 про порушення прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.02.2014 року він звернувся до керівництва ТВГ №2 із письмовою заявою про надання інформації з приводу неодноразових відмов щодо: - прийняття грошових коштів за надані у 2013 році послуги; - ознайомлення і надання копій протоколу загальних зборів власників гаражів, що відбулися 25.01.2014 р., а також роз'яснення причини відсутності освітлення території гаражів у темний час доби і заходів щодо приборкання неприв'язаних собак, які перешкоджають безпечному проходу до гаражів. Оскільки голова правління ТВГ №2 Галінський С.Ф. у прийнятті вказаної заяви відмовив, позивач був вимушений направити її поштою. Позивач зазначає, що зазначена поведінка керівництва ТВГ №2 перешкоджає реалізації його права на отримання письмової відповіді на подане звернення, що потягнуло порушення вимог закону, що потягло за собою його звернення до суду із даним позовом. Просить суд, визнати ухилення Товариством власників гаражів №2 від письмового повідомлення про розгляд заяви від 10.02.2014 року порушенням його права, гарантованого Законом України «Про звернення громадян» та Законом України «Про доступ до публічної інформації»; покласти обов»язок відповідачу надати письмову відповідь позивачу по суті його звернення від 10.02.2014 року, безпосередньо в судовому засіданні. Спричинені діями відповідача витрати, пов»язані із даним позовом й моральну шкоду, відшкодувати в розмірі однієї тисячі гривень. В ході судового розгляду, позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі за обставин, викладених в позовній заяві та просив їх задоволити. Представники відповідача Галінський С.Ф., та Радзієвський С.В., в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали та заперечили проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність та обґрунтувавши свою позицію в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Додатково пояснили, що позивач не являється членом ТВГ №2, а тому його права ніяким чином не порушені. Окрім того, на адресу позивача простим листом направлено відповідь на його звернення, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією Журналу реєстрації вихідних і внутрішніх документів. Допитана в судовому засіданні в якості свідка бухгалтер ТВГ №2 [PERSON], пояснила, що позивач не являється членом ТВГ №2 і не сплачує внесків, однак на його адресу простим листом направлено відповідь на його звернення. З»ясувавши позиції сторін, вислухавши пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані Законом України «Про звернення громадян» та Законом України «Про доступ до публічної інформації». Так, судом достовірно встановлено, що 10.02.2014 року [PERSON], звернувся до керівництва ТВГ №2 із письмовою заявою про надання інформації з приводу неодноразових відмов щодо: - прийняття грошових коштів за надані у 2013 році послуги; - ознайомлення і надання копій протоколу загальних зборів власників гаражів, що відбулися 25.01.2014 р., а також роз'яснення причини відсутності освітлення території гаражів у темний час доби і заходів щодо приборкання неприв'язаних собак, які перешкоджають безпечному проходу до гаражів. Вказана обставина підтверджується копією заяви [PERSON] від 10.02.2014 року та копіями квитанцій про сплату послуг за відправлення рекомендованого поштового відправлення (а.с.2-3). Суд критично відноситься до пояснень представника відповідача Галінського С.Ф., та свідка [PERSON], з приводу того, що позивач [PERSON], не являється членом ТВГ-2, оскільки їх пояснення спростовуються копією заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2013 року по справі № 212/13513/2012 за позовом [PERSON] до ТВГ-2 про захист права, в якому зазначено в п»ятому абзаці, що [PERSON] являється уповноваженим членом ТВГ-2 (а.с.26). А відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, належність позивача [PERSON] до уповноважених членів ТВГ-2 підтверджується наявними в матеріалах справи: копією розрахункової книжки члена ТВГ-2 по оплаті за утримання та електроенергію, копією списка уповноважених членів ТВГ-2, де під №48, зазначений [PERSON], копією виписки із рішення загальних зборів членів ТВГ-2, в якому в п.4 зазначено про поновлення в члени товариства ТВГ-2 [PERSON], копією постанови Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 21.02.2014 року та копією посвідчення №48 виданого на ім»я [PERSON], про те, що він являється членом ТВГ-2, долученими до матеріалів справи (а.с.4, 24,25). Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, між іншим, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 1 ЗУ «Про звернення громадян» врегульовано, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об»єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов»язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно ст.ст. 11, 15 ЗУ «Про звернення громадян», одержані об»єднаннями громадян звернення із зауваженнями і пропозиціями щодо їх діяльності розглядаються цими об»єднаннями та їх органами відповідно до статутів об»єднань, а заяви і скарги на ущемлення чи порушення ними прав громадян - згідно з цим Законом. Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об»єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов»язані об»єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз»ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. В судовому засіданні достовірно встановлено, проти чого не заперечили і представники відповідача, що позивач в письмовій формі звертався до ТВГ-2 із заявою про надання інформації. Твердження представника відповідача Галінського С.Ф. про направлення на адресу позивача письмової відповіді на його заяву не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи і на момент розгляду справи по суті, письмова відповідь позивачеві на його заяву, йому не надана. Враховуючи викладене, ухилення відповідача від письмового повідомлення [PERSON] про розгляд його заяви, являється порушенням його права, передбаченого ЗУ «Про звернення громадян» та ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та підлягає судовому захисту, а тому суд вважає за необхідне зобов»язати відповідача надати письмову відповідь [PERSON] по суті його заяви від 10.02.2014 року. Що ж стосується вимог [PERSON] щодо стягнення із відповідача на його користь витрат, пов»язаних із даним позовом та моральної шкоди в розмірі однієї тисячі гривень, то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження його витрат, пов»язаних із розглядом даного позову, що унеможливлює прийняття рішення в цій частині його вимог. П. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. В судовому засіданні [PERSON] не обґрунтовано та не надано жодних доказів того, що ненадання відповідачем відповіді на його заяву, завдають шкоди його відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджають позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, а відтак юридичний склад правопорушення, який би давав підстави для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення із відповідача на його користь моральної шкоди - відсутній. Враховуючи, що ТВГ-2 надає послуги, а [PERSON], являється їх споживачем та відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, та у відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із ТВГ-2 на користь держави судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: dismissed