Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

В липні 2016 року року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк»" ( далі- ПАТ КБ « ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14891,37 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 12.05.2008 р. укладено кредитний договір б/н, відповідно умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 4100,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Банк всі свої зобов»язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Проте відповідач свої кредитні зобов»язання перед Банком не виконує , на вимогу повернути кредит та відсотки , відповідач не реагує , тому позивач змушений звернутися за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність , позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав задовольнити. Відповідач до суду не з»явився , подав заяву про розгляд справи у його відсутність , позов не визнав , прохав відмовити та застосувати строки позовної давності. Суд, вивчивши докази по справі , дійшов наступних висновків . Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 12 травня 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н ,за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 4100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства . Відповідач свої зобов»язання не виконував у зв»язку з чим виникла заборгованість у сумі 14891,37 грн. ., з них 3122,00 грн. - заборгованість за кредитом , 8260,20 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом , 2561,96 грн. - заборгованість за пенею та комісією , 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина) ,697,21 грн. - штраф (процентна складова). Позовні вимоги позивача підтверджуються заявою з «Умовами та правилами надання банківських послуг», « Правилами користування платіжною карткою» , « Тарифами Банку» , розрахунком заборгованості станом на 31.05.2016 року у сумі 14891,37 грн . В матеріалах справи міститься заява відповідача від 11.10.2016 року про застосування наслідків спливу позовної давності . Згідно ст. 256 , ст.257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови в позові ( ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події , з якою пов»язано його початок . За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня ,коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу ,яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд . Таким чином ,у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором , позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом , повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами , повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу . Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається , що позовна давність спливла і до додаткової вимоги . Відповідно до розрахунку суми заборгованості , [PERSON] востаннє сплачував кошти за договором 25 квітня 2012 року у сумі 243,00 грн. Після цієї дати проплати за кредитом припинилися. Разом з тим , із матеріалів справи вбачається , що Банк звернувся з позовом до суду лише 07 липня 2016 року , про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду, тобто позивач звернувся за захистом свого права з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності , тобто після спливу позовної давності . Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено , що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до п.5 ч.4 ст.267 ЦК України , якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності , порушене право підлягає захисту. Підстав для відмови по суті позовних вимог у суду не має , однак , відповідач в своїй заяві прохає застосувати строки позовної давності. Суд вважає , що строк звернення до суду з позовом пропущено без поважної причини, про застосування позовної давності заявлено відповідачем до ухвалення рішення , підстав для поновлення строку позовної давності , суд не вбачає. Суд вважає, що позивач дізнався про порушення своїх прав у травні 2012 р., коли відповідач припинив погашати заборгованість за договором, тобто саме з цього місяця розпочався перебіг позовної давності. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України вимога позивача про стягнення з відповідача сплаченого судового збору задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed