Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом, у якому зазначає, що з серпня 1988 року по 18.04.1995 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. Вказує, що в період з 1997 р. по 2000 р. вона з [PERSON] одночасно, за спільною домовленістю перебували у формально зареєстрованих шлюбах з іншими особами, які були розірвано в 2000 році. Зазначає, що протягом 1988-2015 років вона з відповідачем проживали однією сім»єю, від спільного проживання в них з [PERSON] [INFO] народився син [PERSON]. Посилається на те, що з 18.10.2015 р. проживання однією сім»єю з відповідачем припинено, син знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала суду письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник відповідача надав письмову заяву, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з серпня 1988 року по 18.04.1995 року (а.с.7), від якого мають двох повнолітніх дітей(а.с.5-6), а також під час спільного проживання без реєстрації шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO].(а.с. 4). У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач працює, має постійний заробіток, будь-яких стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved