Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми кредитної заборгованості, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором та наявність значної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11392765000 відповідно до умов якого банк надав йому кредитні кошти в сумі 11 365,00 доларів США, за умови повернення кредиту в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту зі сплатою відсотків в розмірі 13,50 %. 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», було укладено Договір факторингу відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» (Новий Кредитор та Заставодержатель) набуло права грошової вимоги та застави до відповідача в обсязі та на умовах, що існували у Первісного кредитора та Заставодержателя, а Первісний кредитор та Заставодержатель: ПАТ«УкрСиббанк» втратив такі права. На час укладення Договору факторингу, станом на 14.05.2012 року, загальна сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Кредекс Фінанс» становила 89361,04 грн. з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 68096,93 грн.; заборгованість за відсотками становила - 21264,11 грн. В порушення умов Договору, відповідачем не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов наведеного Договору, в зв 'язку з чим, утворилась заборгованість станом на 06.02.2018 року в сумі 142867,34 грн. Оскільки відповідач заборгованість не сплачує позивач просив стягнути з нього вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 07.06.2018 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.11.2018 року підготовче провадження у вказаній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23.05.2019 року позовну заяву ТОВ «Кредекс Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, залишено без розгляду, в зв`язку з повторною неявкою представника позивача. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 14.08.2019 року ухвалу Обухівського районного суду від 23.05.2019 року про залишення позову без розгляду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому суду клопотанні просить слухати справу у його відсутність. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з застосуванням строків позовної давності, оскільки остання виплата за кредитом відповідачем була здійснена у 2012 році. Також відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому також просив у задоволенні позову відмовити з застосуванням строку позовної давності. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вислухавши відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 10.09.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та фізична особа [PERSON] , уклали Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 11392765000 (далі по тексту - Кредитний договір). Відповідно до пункту 1.2.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) в сумі 11365,00 доларів США та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 55136,16 гривень. За курсом НБУ на день укладення договору. Відповідно умов кредитного договору - за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50% річних. Відповідно до п. 1.2.6. - Позичальник зобов 'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 10 .09. 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Відповідно до п. 1.2.4. Договору - цільове призначення кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме на: придбання автомобіля. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Банк перед відповідачем зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного Кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов 'язків - є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). 20 квітня 2012 року ПАТ «Укрсиббанк» уклав з ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» Договір Факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором № 11392765000 від 10.09.2008 року. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року, Клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») зобов`язується відступити Фактору (ТОВ «Кредекс Фінанс») права вимоги за кредитами, а Фактор зобов`язується придбати Права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором. Пунктом 2.3. Договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 року передбачено, що передача набуває чинності у дату передачі з моменту підписання Акту приймання-передачі, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованості і отримує відповідні Права вимоги за кредитами. Акт приймання-передачі, підписаний Сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в Додатку 2 до цього Договору, є доказом Передачі. Копією акту приймання-передачі від 14.05.2012 року підтверджується, що сторонами договору факторингу було підписано зазначений акт та передано право вимоги за кредитами. Відповідно до п. 3 Акту приймання-передачі визначено, що клієнт передає (відступає) права вимоги за кредитами Фактору (за переліком наведеним у частині А Додатку 1, Реєстр заборгованості боржників до Договору, а Фактор цим приймає такі Права вимоги за кредитами. Клієнт та Фактор підтверджують, що передача Прав вимоги за кредитами, перелічиними у частині А Додатку 1 (Реєстру заборгованості боржників) до Договору, набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту приймання-передачі, як передбачено у п. 2.3 Договору. За таких обставин, ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС», як новий Кредитор та Заставодержатель набуло права грошової вимоги та застави до Відповідача в обсязі та на умовах, що існували у Первісного кредитора та Заставодержателя, а Первісний кредитор та Заставодержатель ПАТ «УКРСИББАНК» втратив такі права. На час укладення Договору факторингу, станом на 14.05.2012 року, загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед новим кредитором - ТОВ «Кредекс Фінанс» становила 89361,04 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 68096,93 грн., заборгованість за відсотками становила - 21264,11 грн., що підтверджується додатком до витягу з реєстру боржників до вищезазначеного Договору факторингу, що є Додатком №1. Позивачем надано розрахунок, відповідно до якого позивачем нараховано відповідачу станом на 06.02.2018 року заборгованість, що складає 142867,34 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 68096,93 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 21264,11 грн., при тому нараховані відсотки згідно Договору - 53506,30 грн., з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку. Тобто матеріалами справи підтверджується, факт того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка ним добровільно не сплачується. Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» № 01/08-2018 від 01.08.2018 року вирішено перейменувати товариство на ТОВ «Вердикт Капітал», яке стає правонаступником всіх прав та обов`язків товариства. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1ст.1056-1Цивільного кодексу України передбачено,що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.610,612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Відповідно до ч. 1,2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідачем по справі у відзиві заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, де зазначено, що оскільки предметом договору факторингу відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), тобто право вимоги у ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» виникало з квітня 2012 року за всією сумою заборгованості по кредиту 89 361,04 грн. Відповідач зазначив, що позивач своїм правом вчасно не скористався, а тому строки позовної давності сплили 20.04.2015 року, а тому просив у задоволенні позову ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відмовити у зв`язку з пропуском строків позовної давності. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність щодо пені тривалістю один рік. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що акт-приймання передачі за договором факторингу від 20.04.2012 року укладено 14.05.2012 року, згідно п.1.2.7 кредитного договору зазначається, що строк сплати процентів з 1 по 25 число кожного місяця наступного за тим за який банком були нараховані відсотки, тобто саме з цієї дати виникло право вимоги у ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» стягнення з відповідача за всією сумою заборгованості по кредиту. Слід зазначити, строк дії кредитного договору від 10.09.2008 року не визначений. Позивач своїм правом вимоги не скористався вчасно, а тому строки позовної давності у ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» щодо стягнення з відповідача за всією сумою заборгованості по кредиту сплили 14.05.2015 року, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 27.03.2018 року. Отже, з огляду на викладені обставини в задоволенні позову суд відмовляє в зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТзОВ "Вердикт Капітал" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2143 грн. слід залишити за позивачем. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: dismissed