Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 2 500 дол. США, що в еквіваленті становить 29 325,00 грн. на підставі вимог ст. 1212 ЦК України. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 20.03.2005 року він передав відповідачам кошти у розмірі 2500 доларів США в якості вступного внеску за майбутній ремонт належного відповідачам торгового закладу, який позивач планував орендувати. Факт передачі коштів підтверджується розпискою [PERSON] від 20.03.2005 року. Однак, проведення ремонту торгового закладу за отриманні кошти відповідачі не здійснити. Посилаючись на наведене та те, що у добровільному порядку відповідачі відмовляються повертати безпідставно отримані кошти, просить позов задовольнити У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] розписки не писала та коштів не отримувала. [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, щодо задоволення позову заперечує. Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 20.03.2005 року [PERSON] отримала від [PERSON] кошти в розмірі 2500 доларів США, як часткову компенсацію за проведений ремонт даного закладу. Висновком судової почеркознавчої експертизи за № 110/111/15-22 від 04.03.2015 року, наданої судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ МЮ України встановлено, що підпис від імені [PERSON] на письмовій розписці від 20.03.2005 року про отримання коштів в сумі 2 500 дол. США виконаний не [PERSON], а іншою особою. Рукописний текст письмової розписки від 20.03.2005 року про отримання коштів в сумі 2 500 дол. США виконаний не [PERSON], а іншою особою. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом ч. 1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Висновком судової почеркознавчої експертизи за № 110/111/15-22 від 04.03.2015 року, наданої судовим експертом Тернопільського відділення КНДІСЕ МЮ України встановлено, що підпис від імені [PERSON] на письмовій розписці від 20.03.2005 року про отримання коштів в сумі 2 500 дол. США виконаний не [PERSON], а іншою особою. Рукописний текст письмової розписки від 20.03.2005 року про отримання коштів в сумі 2 500 дол. США виконаний не [PERSON], а іншою особою. Вказаний висновок відповідає вимогам Закону України "Про судову експертизу", Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.01.1998 р., інших нормативних актів. Експерт попереджений судом про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Вказаний висновок є чітким та конкретним, обґрунтованим та належно мотивованим, виконаний на підставі відповідних методик, ґрунтується на матеріалах справи і чинному законодавстві, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом по справі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, зокрема, висновком судової почеркознавчої експертизи за № 110/111/15-22 від 04.03.2015 року, що письмову розписку від 20.03.2005 року про отримання коштів [PERSON] не підписувала та не виконувала. Позивачем, крім спірної розписки від 20.03.2005 року, не подано суду будь-яких інших доказів на підтвердження факту передачі відповідачам та отримання ними від [PERSON] коштів у розмірі 2500 доларів США. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Позивач не надано, а судом не здобуто будь-яких доказів на підтвердження факту передачі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] і отримання останніми коштів у сумі 2500 доларів США. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів згідно розписки від 20.03.2005 року слід відмовити. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності встановлений ст.257 ЦК України.

Outcome: dismissed