Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, вимоги якого мотивує наступним. Згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.12.2018 розмір аліментів, стягуваних з позивача, змінено та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по1600, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Стверджує, що окрім аліментів, визначених судом, він додатково та добровільно брав та бере участь у всіх витратах, пов`язаних з утриманням дітей. Поряд з цим, фінансове становище відповідача є стабільним та хорошим, а матеріальне становище позивача значно погіршилося. Зокрема, у [PERSON] погіршився стан його здоров`я та з 18.02.2020 йому призначено державну соціальну допомогу як інваліду 3 групи. Стверджує, що окрім наведеного, допомагає своїй матері, яка також хворіє. З об`єктивних, на думку позивача, причин в нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, а тому виїхати закордон на роботу на даний час він змоги не має. Зважаючи на викладене просить суд зменшити розмір аліментів стягуваних з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] з твердої грошової суми в розмірі по 1600,00 гривень щомісячно на кожну дитину на 1160, 00 грн. гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідно до частин 2-6 статті 19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, однак подала до суду заяву в якій проти задоволення позову заперечила. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2018 змінено розмір аліментів та вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер - [NUMBER] , уродженця [ADDRESS] , жителя [ADDRESS] , не працюючого, аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1600,00 гривень щомісячно на кожну дитину але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9-13). В подальшому, судом видано відповідний виконавчий лист № 345/4538/18 (а.с. 14). Позивач в своєму позові стверджує, а відповідач не заперечує, що на даний час у [PERSON] існує заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання дітей з тих підстав, що змінилося його матеріальне становище, а також, що він являється інвалідом 3 групи, внаслідок чого не може знайти постійну роботу ані в Україні, ані за її межами. Поряд з цим, причиною інвалідності [PERSON] згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 03.03.2020 є загальне захворювання (а.с. 5). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів. Тобто, СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, і ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з роз`ясненнями п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Суд вважає, що з часу ухвалення рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2018 по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей сімейний чи матеріальний стан позивача суттєво не змінився. Зокрема, долучена медична документація щодо стану здоров`я позивача, не звільняє його від обов`язку утримувати своїх дітей в розмірі, визначеному рішенням суду. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що його матеріальний стан з часу ухвалення рішення судом від 10.12.2018 погіршився, та що він не може працевлаштуватися в Україні. З приводу посилань [PERSON] на стан здоров`я його матері, то слід зазначити, що підтвердження здійснення за нею догляду чи матеріального утримання позивачем не надано, а тому враховуватися при винесенні рішення не може. Крім даного, при винесенні судового рішення від 10.12.2018 судом було враховано те, що позивач в 2015 був прооперований в м.Києві, а тому його стан здоров`я не дає можливості довго перебувати за межами країни, з липня 2018 він знаходиться в Україні, однак знайти роботу, яку б міг виконувати за станом здоров`я, не може. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Слід зазначити, що законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоровя, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Ці випадки не конкретизуються, однак можна дійти висновку про те, що з часу присудження аліментів у розмірі по 1600, 00 грн. на кожну дитину (2018 рік) економічна ситуація у країні змінилася в бік погіршення матеріального стану населення і звичайно розмір аліментів в такому розмірі не є достатнім навіть для мінімального забезпечення дитини першочерговими необхідними речами. В даному випадку суд приходить до висновку, що діти проживають разом з матір`ю, і так чи інакше, обов`язок по їх утриманню переважно лежить на відповідачу. Безумовно, утримання дітей лежить на плечах обох батьків, однак воно не зводиться лише до суми стягуваних аліментів із платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів) так і в моральному аспекті (виховання дітей, навчання їхнє дозвілля і т.д.). Суд вважає, що позивачем не доведена необхідність зменшення розміру аліментів, які він сплачує на утримання дітей, а зменшення розміру матеріального утримання на дітей не сприятиме їх інтересам для забезпечення достойного рівня їх життя, який необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. Така ж сама правова позиція, з приводу відсутності підстав для зменшення розміру аліментів з вищезазначених підстав, викладена і в постанові Верховного Суду від 09.08.2018р. (Справа №640/10064/16-ц, провадження 61-35771св18). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed