Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

03 травня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Відділу Держкомзему у місті Новомосковську Дніпропетровської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з суміжним землекористувачем 08 листопада 2012 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Відділу Держкомзему у місті Новомосковську Дніпропетровської області про усунення перешкод в користування земельною ділянкою. В обґрунтування свої вимог позивач [PERSON] посилався на те, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Він звернувся до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області з заявою на виготовлення технічної документації та проекту землеустрою земельної ділянки, отримав відповідний дозвіл. Власник сусідньої земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] відмовилася підписувати акт погодження меж земельної ділянки. Він звернувся до Новомосковської міської ради із скаргою, на яку отримав рішення № 47 від 14 вересня 2011 року, в якому зазначалося, що комісія не може зобов'язати відповідача підписати акт, рекомендувала звернутися до суду. Позивач зазначив, що у відповідності до ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спору у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян. Позивач зазначив. що органами місцевого самоврядування до теперішнього часу спір не вирішений. Позивач зазначив, що у відповідності до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Позивач зазначив, що відповідач [PERSON] своєю відмовою від погодження меж земельної ділянки порушує його права, як користувача суміжної земельної ділянки. В той же час, згідно до вимог ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянко та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. В зв'язку з наведеним, позивач просив суд: -визнати неправомірною відмову [PERSON] у підписанні акту погодження меж земельної ділянки -визнати за ним, [PERSON] право на приватизацію земельної ділянки без підпису відповідача [PERSON]; -зобов'язати Новомосковську міську раду, Відділ Держкомзему у місті Новомосковську Дніпропетровської області виготовити та видати йому державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]. В зустрічній позовній заяві [PERSON] посилалася на те, що у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НА № 347945, виданого 19 грудня 2006 року Новомосковською міською радою Дніпропетровської області, вона є власником земельної ділянки площею 0,0598 га., яка розташована по [ADDRESS]. В 2007 році відповідач [PERSON], який проживає [ADDRESS], самозахватом заволодів частиною належної їй земельної ділянки, встановив паркан, яким огородив зазначену ділянку, та користується нею. У грудні 2011 року межі належної їй земельної ділянки були відновлені, про що складений відповідний акт, але весною 2012 року [PERSON] прибрав межові знаки, встановив огорожу, продовжуючи користуватися належної їй земельною ділянкою. В зв'язку з наведеним, [PERSON], посилаючись на вимоги ст. 152 ЗК України, просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої вимоги в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду викладені в заяві, просив суд задовольнити його вимоги, зустрічні вимоги [PERSON] не визнав, посилався на те, що не порушував меж земельної ділянки [PERSON] Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилалися на те, що [PERSON] відмовляється погоджувати межі земельної ділянки позивача [PERSON], оскільки він самовільно захопив частину належної їй земельної ділянки, зустрічні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов [PERSON] Представники відповідачів Новомосковської міської ради та Відділу Держкомзему у місті Новомосковську Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22 травня 2007 року. Судом встановлено, що [PERSON] замовлена технічна документація для можливості передачі земельної ділянки по [ADDRESS] у власність. У відповідності до ст. 118 ЗК України, рішення щодо приватизації земельних ділянок приймається відповідною радою на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Згідно до п.1.12 Інструкції № 43 "Про порядок складення, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі" від 04.05.1999 року (з наступними змінами), складання державного акта на право власності на земельну ділянку при передачі або надання земельних ділянко громадянам проводиться після перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка. У відповідності до п. 1.16 Інструкції, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку включає кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки. У відповідності до ст. 198 ЗК України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], як власник суміжної земельної ділянки не погодила межі земельної ділянки [PERSON] В той же час, суд приходить до переконання, що діями [PERSON] права [PERSON] не порушені. Так, у відповідності до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, з дій осіб, що не передбачені цими актами, але, за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 3) створення літературних, художніх творів, винаходів, та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності. 4) завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Суд приходить до переконання, що відмова [PERSON] від погодження меж земельної ділянки не породжує прав та обов'язків між нею та позивачем [PERSON], не порушує права останнього. Відмова відповідача у наданні згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача (позивача) не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами та як порушення прав позивача, оскільки така відмова є формою реалізації відповідачем свого права. Оскільки погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку відповідача у справі відбулось у формі відмови, то зазначене повинно бути прийнято і враховано органами місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документу, який посвідчує право на земельну ділянку. Так, комісією по розгляду земельних спорів виконавчого комітету Новомосковської міської ради, за результатами розгляду скарги [PERSON] не безпідставну відмову [PERSON] від погодження меж земельної ділянки, прийнято рішення № 47 від 14 вересня 2011 року, яким, врахувавши обставини спору рекомендувати погодити межі земельної ділянки в зв'язку з безпідставною відмовою та відсутністю будь яких накладок земельних ділянок. Позивачем не надано суду доказів відмови йому у виготовленні та видачі державного акту на право приватної власності на землю, в зв'язку з чим. суд не вбачає порушень його прав з боку Новомосковської міської ради та органів Держкомзему. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] має можливість продовжити оформлення відповідних документів, необхідних для передачі в його власність земельної ділянки, його права не були порушені, в зв'язку з чим, в задоволенні його позовних вимог належить відмовити. Стосовно зустрічних позовних вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0598 га., яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НА № 347945, виданого 19 грудня 2006 року Новомосковською міською радою Дніпропетровської області. У відповідності до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалася на те, що весною 2012 року [PERSON] прибрав межові знаки, встановив огорожу, користується належної їй земельною ділянкою. У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надала суду жодних доказів, які підтверджують той факт, що [PERSON] знищив межові знаки, користується земельною ділянкою (або часткою), яка належить [PERSON], в зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed