Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до КМПП " Медоліс" про скасування наказу,поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що з 2005 року працювала на посаді лікаря стоматолога-терапевта у КМПП «Медоліс».У зв'язку з невиплатою заробітної плати, оплати за час щорічної відпустки,тобто порушенням прав як працівника керівництвом підприємства звернулася до Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області із заявою про проведення перевірки. 17 вересня 2014 року на її адресу надійшов лист №А-257/01-11-02 від 01.09.2014 року Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області з якого дізналась,що наказом №32 від 31.10.2013 року її звільнено з роботи за прогули. На звернення до КМПП «Медоліс» від 25.09.2014 року про видачу трудової книжки та довідки про заробітну плату,відправлення якого, підтверджене квитанцією та описом до цінного листа, станом на день звернення до суду відповіді не отримала. Також не надано і самого наказу №32 від 31.10.2013 року про звільнення. Вважає, що відповідач звільнив її заднім числом жодних грошових коштів від КМПП «Медоліс» не отримувала і про звільнення її ніхто не повідомляв. Крім того, зазначила , що з червня 2012 року неповністю здійснювалась їй виплата заробітної плати , не забезпечувалось належних умов праці, засобів для здійснення лікарської діяльності. Про дані порушення трудового законодавства неодноразово зверталася до керівництва з метою їх усунення , але жодних дій з їх сторони не відбулося, про що свідчать копії долучених заяв. Також вказує, що по серпень 2014 року виходила на роботу, зверталась до директора з заявами про забезпечення стоматологічними матеріалами та наданням щорічної відпустки за період з 28.07.14 року по 20.08.2014 рік, які були прийняті головним бухгалтером КМПП « Медоліс» без будь-яких повідомлень про її звільнення. Ствердила, що жодних прогулів не допускала, була присутня на роботі, керівництво підприємства жодних пояснень від неї не вимагало , що підтверджує підроблення наказу № 32 від 31.10.2013 року заднім числом , без її відома. Після звільнення грошових коштів від підприємства не отримувала , про звільнення її не повідомляли. Просить витребувати у КМПП « Медоліс» наказ № 32 від 31.10.2013 року, акти, трудову книжку та інші документи, що стосуються її звільнення; зобов'язати надати розрахунок нарахованої та виплаченої заробітної плати, починаючи з червня 2012 року з доказами про її отримання та розміру середнього заробітку на момент звільнення, скасувати наказ про звільнення з роботи,поновити на роботі лікаря стоматолога - терапевта з 31.10.2013 року , стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.10.2013 року до дня поновлення на роботі. 18.11.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просить: визнати незаконним та скасувати наказ № 32 від 31.10.2013 року про звільнення її з посади лікаря стоматолога - терапевта КПМПП- РФ «Медоліс» за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпПУ; поновити її на роботі лікаря стоматолога - терапевта на КПМПП- РФ «Медоліс»; стягнути з КПМПП- РФ «Медоліс» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13764,96 гривень за період з 31.10.2013 по 18.11.2014 рік; стягнути з КПМПП- РФ «Медоліс» на її користь моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та судові витрати на правову допомогу в розмірі 3500 гривень. В судовому засіданні позивачка, її представники позовні вимоги підтримали , просять їх задовольнити. Додатково пояснивши, що з самого початку укладення трудового договору мала проблеми із фірмою. Не оплатили курси підвищення кваліфікації, не надавали матеріали для роботи, виручку здавала відповідно до кількості наданих матеріалів для роботи. Зверталася із заявами про видачу матеріалів . Звернулася до інспекції з питань дотримання трудового законодавства , щоб встановили розмір заробітної плати, махінації з фінансами на підприємстві. Інспектор повідомила, що мене звільнено з роботи. В червні 2014 року звернулася про надання щорічної відпустки, не може сказати за який відпрацьований період часу. Ствердила, що на підприємстві працювала до серпня 2014 року, перейшла на 3 годинний робочий день , перед цим працювала 6 годинний робочий день, робочого графіку не визначено, вихідні дні субота, неділя. Не пам'ятає кому здала трудову книжку при прийнятті на роботу . З 2013 року зареєстрована як підприємець, є орендований кабінет, стоматологічні послуги не надає 6 місяців, підприємницькою діяльністю не займається, податки сплачує. Заяви на звільнення не подавала , заробітна плата була в розмірі 25%, від зданої виручки. На заяву про надання відпустки від 18.07.2014 року відповіді не отримала. Відповідач, її представник позов не визнали, просять відмовити в задоволенні. Додатково пояснивши, що [PERSON] звільнена із роботи за усною домовленістю по за згодою сторін , оскільки не хотів звільнити за прогули. 31.10.2013 року [PERSON] повідомлено про її звільнення , але вона відмовилася підписати наказ про те, що її звільнено . Відмовилася пред'явити трудову книжку для внесення відомостей про її звільнення, про що складено відповідний АКТ , який підписали: [PERSON], [PERSON] та він . Ствердив, що позивачка надає клієнтам стоматологічні послуги, знаючи, що звільнена разом із своїми рідними мамою : [PERSON], [PERSON], [PERSON] вивезли стоматологічну установку з підприємства , на якій працювала , з цих обставин є звернення до правоохоронних органів. Вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду , не просить стягнути розрахункові, які не виплачені, оскільки винна підприємству за отримані ТМЦ. . 29.04. 2013 року здала виручку 50 гривень, а з цього часу позивачка не здає виручку, а приймала пацієнтів , користувалася приміщення підприємства , використовувала електроенергію, за яку не оплачувала. Ствердив, що виручка на підприємстві здається через касовий апарат і виписується прибутковий касовий ордер , квитанція - прибутковий касовий ордер видається особі, яка здала виручку. Ведеться касова книжка , де відображено сума виручки. Свідок [PERSON] показала суду, що позивачка отримала зарплату в розмірі 25% від зданої виручки , тобто відрядна оплата праці . Вона часто прогулювала роботу . За рекомендацією інспектора праці нараховували без зданої виручки заробітну плату в розмірі 2/3 від мінімальної заробітної плати . Наказ про звільнення оголошено позивачці в кінці жовтня, яка відмовилася підписати, що ознайомлена із ним. Про це склали Акт, який підписав [PERSON], вона і [PERSON], який ремонтував світло і не є постійним працівником. Розрахункові не виплачені [PERSON] , бо вона не зверталася . Підтвердила показання позивача щодо ведення обліку зданої виручки. Заяву прийняла від [PERSON] про надання відпустки після її звільнення, оскільки дуже важка психологічна обстановка в колективі . Інспектор перевірки не проводила. Після 31.10.2013 року [PERSON] приходила на фірму до засновника [PERSON] , яка є її матір'ю. Свідок [PERSON] показала суду , що надійшло звернення [PERSON] , але перевірку не проводила, так як з 01.08.2014 року заборонено їх проводити. Ствердила, що була на підприємстві і бачила зареєстрований наказ про звільнення [PERSON] з роботи, а по телефону [PERSON] повідомив, що вважайте, звільнена остання за прогули. Вважала, що так правильно, оскільки в табелі виходу на роботу в [PERSON] стояли прочерки. Ствердила, що в кінці серпня проводила перевірку і бачила Акт відмови [PERSON] підписати наказ про ознайомлення із звільненням. Після проведення перевірки в кінці серпня 2014 року повідомила останню, що вона звільнена із роботи , ще до офіційно направленої відповіді про це на її звернення. Ствердила, що бачила наказ з липня 2012 року про переведення [PERSON] на неповний робочий день. Підтвердила, що проводила раніше перевірку на підприємстві, [PERSON] здала виручку 50 гривень, а її ставили повний робочий день, а тому рекомендувала нараховувати зарплату в розмірі 2/3 від мінімальної заробітної плати. Свідок [PERSON] показав суду , що [PERSON] працює лікарем - стоматологом у будинку побуду, виконавчим директором якого він від власника будівлі, де орендує у співвласника [PERSON] кабінет. Підтвердив, що останнім часом її постійно тут бачить, а також одного разу пацієнта, який сидів у спеціальному медичному кріслі. Ствердив , що раніше стоматологічний кабінет [PERSON] знаходився на першому поверсі фірми « Медоліс», який точно з літа 2014 року пустий без медичної апаратури. Неповнолітній свідок [PERSON] , яка допитана в присутності представника служби у справах дітей [PERSON], повідомила суду, що лікувала в [PERSON] в серпні на початку вересня лікувала зуби, за що сплатила 400 гривень. Перед тим, у неї лікувала зуби її однокласниця [PERSON], яка заплатила останній 300-400 гривень за надання стоматологічних послуг. Кабінет [PERSON] знаходиться на другому поверсі будинку побуду на другому поверсі, заходи в приміщення через центральний вхід. Суд заслухавши сторони,їх представників, свідків, дослідивши надані сторонами докази, приходить до висновку відмовити в задоволенні позовних вимог Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпПУ. Позивач [PERSON] з 01.02.2010 року по 31.10. 2013 року знаходився у трудових відносинах з КПМПП- РФ « Медоліс» , що вбачається із наказу № 5 від 01.02.2010 року , наказу № 32 від 30.10.2013 року . Відповідно до Стату підприємства, свідоцтва про державну реєстрацію, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємство надає послуги стоматологічна практика та інші. Відповідно до ст. 29 КЗпПУ до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний : роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати , небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором ; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідним для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. 31 жовтня 2013 року [PERSON] була звільнена з займаної посади на підставі ст.36 ч. 1 п. 1 ( угода сторін) КЗпПУ. Як установлено у судовому засіданні відповідач по усній домовленості домовилися про звільненні її з роботи за угодою сторін, як пояснив відповідач . Позивач [PERSON] не подавала письмової заяви на припинення трудового договору. Однак, відповідно до Акту від 30 жовтня 2013 року про відмову від підпису про ознайомлення з наказом та про відмову пред'явлення трудової книжки , де підтверджено , що [PERSON] повідомлено, що її звільнено з роботи, що підтвердили в судовому засіданні свідки : [PERSON], [PERSON] та достовірно стверджено відповідно до звіту управлінню Пенсійного фонду України в Ратнівському районі - таблицею 5 Відомості про трудові відносини осіб звіт за 10 місяців 2013 року, де зазначено , що [PERSON] звільнена з роботи за ст. 36 п.1 КЗпПУ, тобто цим спростовується твердження позивачки, що її звільнення проведено заднім числом. Факт звільнення [PERSON] також підтверджується відсутністю зданої неї виручки з листопада 2013 року , описом , квитанцією Укрпошти від 01.12.2014 року про відправлення їй розрахункових в сумі 104,34 гривень та трудової книжки; її заявою про надання щорічної відпустки від 18.07.2014 року на ім'я директора фірми , на яку до цього часу не отримала відповіді; довідкою головного державного інспектора праці [PERSON] , де зазначено , що в табелях обліку робочого часу за період з листопада 2013 року - серпень 2014 року заявниця відсутня, розрахунком заробітної плати [PERSON] , де зарплата вказана по жовтень 2013 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців , звідки слідує, що [PERSON] з 05.07.2013 року зареєстрована фізичною особою -підприємців по стоматологічній практиці. Крім того, свідок [PERSON] ствердив, що з червня 2014 року пустий кабінет , де знаходилося робоче місце [PERSON] на фірмі « Медоліс» , тобто відсутня медична апаратура для виконання її трудових обов'язків лікаря стоматолога. Поряд з цим , свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] перед зимою 2013 року здавала гроші для придбання дров , при цьому опалювальний сезон приміщення будинку побуту було розпочато з 15.10.2013 року, тобто [PERSON] знаходилася в орендованому приміщенні, де знаходилася медична апаратура , куди приходили люди лікувати зуби, а не на своєму робочому місці на фірмі « Медоліс». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконувала свої трудові обов'язки, що слідує із доповідних головного бухгалтера [PERSON] від 10.05.2013 року,24.05.2013 року, 31.05.2013 року, 27.06.2013 року, 30.07.2013 року, 30.08.2013 року, 06.08.2013 року, наказ № 39 від 01.06.2012 року, що також пов'язано з тим, що її мама є засновниками фірми . Відповідно до наказу № 33а від 31.05.2012 року [PERSON] встановлено неповний робочий день , з графіком роботи п'ть днів на тиждень по три години з 14 години до 17 години , оплата праці проводилася пропорційно до відпрацьованого робочого часу за відрядною системою з розрахунку 25% від виробітку ( зданої виручки), що підтвердила [PERSON] та відповідач. Відповідно до відомостей на виплату грошей : № 4/10 за вересень 2013 року [PERSON] було 712,59 гривень зарплати, яку депоновано ; № 4/10 за жовтень 2013 року було 104,34 гривень зарплати , яку також депоновано. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня , коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права , а у справах про звільнення - місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно із пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами трудових спорів « № 9 від 06 листопада 1992 року , встановлені статтями 228, 233 КЗпПУ строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін. Статтею 234 КЗпПУ передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу , районний суд може поновити ці строки. Представник позивача ствердили, що вказані строки [PERSON] не порушені, оскільки про звільнення з роботи дізналася 17.09.2014 року , тобто з часу отримання листа від 01.09.2014 року № А-257/01-11-02 Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області, де зазначено, що з 31.10.2013 року звільнена з роботи . Про те, дане твердження спростовується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, позивачем не надано оригінал конверта із штемпелем поштового відділення, що вказаний лист із м. Луцька отримала через 17 днів . Слід відмітити , що представник позивача надав долучити до матеріалів справи копію конверта, з якого не вбачається дата на поштовому штемпелі . Отже, суд вважає, що позивач [PERSON] дізналася , що звільнена з 31.10.2013 року, а звернулася до суду 17.10.2014 року, тобто більше як через один рік, не надала належних, допустимих достатніх доказів, що строк звернення до суду пропустила з поважних причин. Факт , що [PERSON] дізналася про порушення свого права про її звільнення з1.10.2013 року підтверджується: Актом від 30.10.2013 року про відмову від підпису про ознайомлення з наказом та про відмову пред'явлення трудової книжки, показаннями свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],таблицею 5 Відомості про трудові відносини осіб звіт за 10 місяців 2013 року , які подано до управління Пенсійного фонду України в Ратнівському районі, де зазначено , що [PERSON] звільнена з роботи за ст. 36 п.1 КЗпПУ, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців запис 2, заявою [PERSON] від 18.07.2014 року про надання щорічної відпустки , відомостями про відсутність зданої виручки [PERSON] з листопада 2013 року. При цьому, суд враховує, що позивач з 01 листопада 2013 року не отримує заробітну плату, відсутня медична апаратура для виконання нею трудових обов'язків на робочому місці з червня 2014 року, що ствердив свідок [PERSON], який не є зацікавленою особою. Крім цього, [PERSON] достовірно знаючи, що знаходиться на відрядній оплаті праці , що ствердили сторони, а також вбачається із наказу № 7 від 01.02.2011 року, яким встановлена заробітна плата в розмірі 30% від суми наданих послуг з 01.02.2011 року, а відповідно до наказу № 33а від 31.05.2012 року з 01.06.2012 року змінено умови праці, встановлено її неповний робочий день з графіком роботи п'ять днів на тиждень по три години з 14 години до 17 години , оплата праці проводилася пропорційно до відпрацьованого робочого часу за відрядною системою з розрахунку 25% від виробітку ( зданої виручки) з 01 листопада 2013 року не здавала виручки, що підтверджено відповідачем оригіналами бухгалтерських документів, які оглянуті судом, а саме : копіями до прибуткового касового ордеру, оригінали яких видавалися [PERSON] при здачі виручки за період її роботи на підприємстві « Медоліс» , книгою обліку зданої виручки працівниками фірми « Медоліс», квитанціями касового апарату через який всі працівники проводили виручку від наданих стоматологічних послуг лікарями стоматологами, в тому числі і [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] з 05.07. 2013 року зареєстрована як фізична особа - підприємець, яка, як сама ствердила сплачує податки, вид діяльності - стоматологічна практика, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до статті 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням вимог КЗпПУ у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Позивач не заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду та будь-яких поважних причин його пропуску . Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду за їх безпідставністю. За таких обставин, суд не визнає незаконним та не скасовує наказ № 32 від 31.10.2013 року про звільнення [PERSON] з посади лікаря стоматолога - терапевта КМПП « Медоліс» за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпПУ , не поновлює позивача на роботі лікаря стоматолога - терапевта з 31.10.2013 року , а отже відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 13764,96 гривень за період з 31.10.2013 року по 18.11.2014 року , моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. При цьому, судом встановлено порушення строку розрахунку КПМПП -РФ « Медоліс» при звільненні [PERSON], визначені ст.. 116 КЗпПУ, однак суд не виходить за межі позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed