Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на праві приватної власності йому належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі, окрім нього, зареєстровані, але не проживають більше одного року брат [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] та його дружина [PERSON] , племінниця [PERSON] . Відповідачі у квартирі не проживають, добровільно знятись з реєстрації не бажають. У зв`язку з цим він не може в повній мірі реалізувати свої права, пов`язані з володінням та розпорядженням власністю. Наразі відповідачі спільним побутом з ним не пов`язані, позивач позбавлений можливості оформити житлову субсидію. Просить суд усунути перешкоди, в користуванні житлом, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач [PERSON] вказувала про те, що вона правомірно заселена у квартиру. Вважає, що заявлений позов є протиправним намаганням позбавити її права на користування житловим приміщенням. Крім того, позивачем не підтверджено будь якими доказами наявність вчинення перешкод у користуванні його квартирою, матеріали справи не містять відомостей самого факту звернення позивача за оформленням житлової субсидії та відмови у її призначенні, матеріали справи не містять відомостей про наявність іншого житла у неї. Позбавлення відповідача житла може спричинити для неї тяжкі наслідки. Крім того, вказала, що їй було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до рішення Березнівської міської ради № 545 від 26 січня 2009р., вона тимчасово не проживає у спірній квартирі, оскільки навчається у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка, у квартирі знаходиться її майно а саме: двоспальне ліжко із матрасом, дві шафи для одежі та трюмо, також вказала, що іншого житла вона не має. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судові засідання не з`явилися, про час і місце судових засідань повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки суду не повідомили. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Березнівського районного суду від 01.04.2021р. провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в судове засідання на 26.04.2021 року. До суду 16.04.2021 року надійшов відзив від відповідача [PERSON] , в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін встановив, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з реєстрацією відповідачів в квартирі [ADDRESS] . На праві приватної власності позивачу [PERSON] належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.09.2020р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2020р., індексний номер 223181940. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають більше одного року брат [PERSON] , сестра [PERSON] , брат [PERSON] та його дружина [PERSON] , племінниця [PERSON] . Факт непроживання відповідачів у спірній квартирі більше одного року підтверджується актом обстеження помешкання від 10 березня 2021 року, яке було проведене комісією виконавчого комітету Березнівської міської ради. Із 2008 року по 2012 рік [PERSON] проживала в даній квартирі та навчалася в Березнівському ліцеї- інтернаті. Відповідач [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до рішення Березнівської міської ради № 545 від 26 січня 2009р. У 2017 році відповідач [PERSON] переїхала проживати за адресою: [ADDRESS] та навчалася в Березнівській гімназії імені [PERSON] , в 10-11 класах, її опікуном був позивач [PERSON] . Відповідач [PERSON] навчається у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка, довідка від 23.03.2021р. № 58/67. Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке знаходиться у приватній власності позивача і це регулюються цивільним законодавством, спірні правовідносини між сторонами виникли щодо квартири, яка належить позивачу, відповідачем [PERSON] позовні вимоги не визнаються, інші відповідачі у судові засідання не з`явилися. Норми права, які застосував суд. Згідно з ч.ч. 1,2,3,4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно зі ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За положеннями ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один (1) рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Положеннями ст. 72 ЖК України, передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться судом. Мотиви суду. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Частиною першою статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] а праві приватної власності належить позивачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.09.2020р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2020р., індексний номер 223181940. Право власності на спірний об`єкт нерухомого майна є чинним. Через реєстрацію вiдповiдачів у квартирі, позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов`язані із реєстрацією у ній відповідачів. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( далі - Конвенція) закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. У спірних правовідносинах права позивача, як власника квартири, захищені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Конвенція в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці першому п. 10 постанови № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Право користування спірною квартирою у відповідача виникло з волі попереднього власника, яка в подальшому відступила своє право власності на спірну квартиру за позивачем. У вказаній квартирі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є зареєстровані, однак на протязі тривалого періоду у ній не проживають, вказаній факт непроживання відповідачів у спірній квартирі більше одного року, підтверджується актом обстеження помешкання від 10 березня 2021 року, яке було проведене комісією виконавчого комітету Березнівської міської ради. Оцiнюючи дослiдженi по справi докази в їх сукупності, суд встановив, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають понад один рік, а тому вiдповiдно до вимог частини другої статті 405 ЦК України повинні бути визнанні такими, що втратили право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності їх понад встановлені строки. Виходячи з наведеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги заявлені в частині до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом підлягають до задоволення в повному обсязі та слід визнати їх такими, що втратили право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] . Залишаючи заявлені позовні вимоги до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом без задоволення, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за згодою колишнього власника даного домоволодіння [PERSON] . Із 2008 року по 2012 рік [PERSON] проживала в даній квартирі та навчалася в Березнівському ліцеї- інтернаті. Відповідач [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до рішення Березнівської міської ради № 545 від 26 січня 2009р. У 2009 році її опікуном була [PERSON] , сестра [PERSON] . У 2012 році відповідач переїхала проживати у м. Костопіль, оскільки її опікуном була сім`я із м. Костопіль, Рівненської області. Під час проживання у м. Костопіль вона навчалася в Костопільській ЗОШ № 2 І-ІІІ ступеня. У 2017 році вона переїхала проживати за адресою: [ADDRESS] та навчалася в Березнівській гімназії імені [PERSON] , в 10-11 класах, її опікуном був позивач [PERSON] . Після закінчення Березнівської гімназії у 2019 році, вона вступила на навчання до Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка, де навчається по даний час. На момент розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] тимчасово не проживала у спірній квартирі, оскільки навчається у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка, довідка від 23.03.2021р. №58/67. Крім того, позивачем не підтверджено будь якими доказами наявність вчинення перешкод відповідачем [PERSON] у користуванні квартирою, матеріали справи не містять відомостей про наявність іншого житла у [PERSON] , відповідно вона не має іншого місця реєстрації проживання, тому позбавлення права користування спірним житлом призведе до порушення її житлових прав. Позбавлення відповідача житла може спричинити для неї тяжкі наслідки. В зазначеній квартирі знаходиться її майно а саме: двоспальне ліжко із матрасом, дві шафи для одежі та трюмо. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме: від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63). Відповідач тривалий час проживала та має намір проживати в спірній квартирі, в ній знаходяться її речі. Таким чином, відповідач має достатні та триваючі зв`язки зі спірною квартирою, як конкретним місцем її проживання, що є підставою вважати спірну квартиру житлом відповідача в розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Покликання позивача на наявність у відповідача можливості проживати із своїм опікуном до уваги не приймає, оскільки в порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України доказів на підтвердження вказаних обставин позивач не надав. Про відсутність у відповідача такої можливості свідчить і факт її реєстрації у вказаній квартирі. Визнання відповідача таким, що втратила право користування житлом, буде мати наслідком виселення останньої зі спірної квартири. Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції. За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні справи щодо виселення особи чи визнавання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі провести оцінку на предмет того, чи є втручання у право особи на повагу до його житла не лише законним, але й "необхідним у демократичному суспільстві". Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Втручання у право на повагу до житла відповідача буде відповідати Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише тоді, коли таке втручання здійснюється не тільки згідно із законом, але й якщо для такого втручання існують легітимні цілі. Обгрунтовуючи необхідність визнання відповідача таким, що втратила право користування квартирою, позивач покликається на те, що на даний час відповідач не сплачує кошти за користування жилим приміщенням. Суд встановив, що відповідачу було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до рішення Березнівської міської ради № 545 від 26 січня 2009р., на даний час навчається у Кременецькій обласній гуманітарно-педагогічної академії ім. Тараса Шевченка. Враховуючи, що позивач є власником спірної квартири, спірна квартира є єдиним житлом відповідача, відповідач не є такою, що самоправно вселилася до жилого приміщення, позбавлення відповідача права користування житлом, у якому вона проживає, не є співмірним з наслідками втручання у право відповідача на повагу до житла. За таких обставин суд вважає, що у позові в цій частині необхідно відмовити. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed