Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

04.04.2019 [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Уктранс логістик" (далі- відповідач, ТОВ "Уктранс логістик") про стягнення заборгованості по заробітній платі. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.08.2017 був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів до ТОВ «Уктранс логістик». Відповідно до розрахункового листка виданого товариством, станом на лютий 2019 року борг за підприємством перед працівником становить 39 405, 07 грн. Станом на день подачі позовної заяви до суду заборгованість відповідачем не погашена, на численні звернення позивача, відповідач ніяким чином не реагує. Оклад працівника становить 4175 грн. Середньоденний заробіток від окладу 4175 грн. розраховуючи за показниками двох місяців, є січень 2019 (21 робочий день), лютий 2019 ( 20 робочих дні) та становить: 7450 грн /39 р.д. = 203,65 грн. Розрахунок середнього заробітку, що підлягає відшкодуванню у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати становить за березень 2019 року (20 р.д)* 203,65= 4 073,17 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача на підставі ст. 117 КЗпП України. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що з 15.08.2017 позивач був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів до ТОВ «Уктранс логістик»/а.с. 7-8/. Відповідно до розрахункового листка виданого підприємством станом на кінець лютого 2019 борг за підприємством перед працівником становить 39 405, 07 грн. /а.с. 9/. Приписами ч. 3 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Враховуючи, що відповідач відзив на позов із спростуванням позовних вимог суду не подав, суд вважає, що позов в цій частині є законним та обгрунтованим. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, вразі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи, що позивач не надав доказів розірвання трудових відносин з відповідачем, суд вважає, що положення ст.ст. 116, 117 КЗпП України на вказані правовідносини не розповсюджується. Враховуючи викладене в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, зокрема про стягнення відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 39 405,07 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору за законом, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з другої сторони всі судові витрати на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial