Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

03 вересня 2021 року позивач Головне управління ДФС у Рівненській області звернулося до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідачу передбачена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, за 06 (шість) календарних років служби з дня останнього зарахування на службу. 09 червня 2021 року було здійснене нарахування виплат при звільненні [PERSON] згідно наказу №55-о від 07.06.2021 року, поданого в бухгалтерію. При розрахунку належних виплат виникла рахункова помилка, внаслідок того, що в розрахунок для виплати вихідної допомоги автоматично враховано вислугу років за весь період служби з 23.12.2002 року, тобто 19 років, а не з останньої дати зарахування на службу з 23.04.2015 року - 6 років. Таким чином різниця між належною і фактичною виплатою становить 84630,00 грн. Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 24 листопада 2021 року представник відповідача адвокат Бідюк Т.В. подала до суду письмові пояснення, в яких просить суд відмовити ГУ ДФС у Рівненській області у задоволенні позову. Вказала, що дійсно її довіритель 11.06.2021 був звільнений із ГУ ДФС у Рівненській області з посади та податкової міліції ДФС у запас ЗСУ наказом «По особовому складу» №55-о від 07.06.2021. ЇЇ довіритель не заперечує, що 30.06.2021 р. на його картковий рахунок було перераховано грошові кошти у сумі 123690,00 грн. у якості виплат при звільненні. Проте, у відповідності до прямої норми ст. 127 КЗпПУ слідує, що відповідач в разі виявлення лічильної помилки щодо внесення даних в програму, які стосуються безперервності стажу відповідача був зобов`язаний на протязі одного місяця з дня виплати коштів, тобто 31.07.2021 видати наказ (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, що позивачем не було зроблено. 02 грудня 2021 року ГУ ДФС у Рівненської області подали до суду заперечення на письмові пояснення відповідача, зазначивши, що роботодавець використав право звернутися до суду з позовом у відповідності до ст. 232 КЗпП, для цього роботодавцю відведено строки один рік, з дня виникнення права на утримання відповідних сум. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що у період з 23 грудня 2002 року по 21 січня 2015 року [PERSON] проходив службу в органах податкової міліції. 21 січня 2015 року був звільнений. 23 квітня 2015 року відповідач поновився в органах податкової міліції, де пропрацював до 11 червня 2021 року і був звільнений з посади заступника начальника відділу організаційно- аналітичного забезпечення Головного управління ДФС у Рівненській області. 16 квітня 2021 року відповідача було персонально попереджено про звільнення з роботи 16 червня 2021 року у зв`язку зі скороченням штату, за відсутності можливості подальшого використання на службі відповідно до Положення про Головне управління ДФС у Рівненській області, затвердженого наказом ДФС України від 01.02.2019 року №80, постанов Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200, від 25 вересня 2019 року №846, наказу ДФС від 22.01.2021 року №22 «Про введення в дію Структури головних управлінь ДФС в областях, м. Києві, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та затвердження їх чисельності», наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 11.02.2021 року №11 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДФС у Рівненській області». 11 червня 2021 року, підполковника податкової міліції [PERSON] було звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних сил України за пунктом 64 підпунктом «Г» Положення (через скорочення штатів) відповідно до наказу «По особовому складу» №55-о від 07 червня 2021 року. Разом з тим у відповідності до вказаного наказу, відповідачу передбачена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, за 06 (шість) календарних років служби з дня останнього зарахування на службу. 09 червня 2021 року було здійснене нарахування виплат при звільненні [PERSON] згідно наказу №55-о від 07.06.2021 року, поданого в бухгалтерію. Представник позивача вказав, що при розрахунку належних виплат відповідачу виникла рахункова помилка, внаслідок того, що в розрахунок для виплати вихідної допомоги автоматично враховано вислугу років за весь період служби з 23.12.2002 року, тобто 19 років, а не з останньої дати зарахування на службу з 23.04.2015 року - 6 років. Тобто, через допущену програмою рахункову помилку, правильні первинні дані (кількість календарних років), що містилися в наказі №55-о від 07 червня 2021 року відрізнялися від тих, на підставі яких було розраховано вихідну допомогу (фактично було сплачено кошти). Замість шести років неперервного стажу з моменту останнього зарахування на службі, відображено весь загальний стаж. При здійсненні розрахунків за червень 2021 року з заступником начальника відділу організаційно-аналітичного забезпечення [PERSON] сектором фінансово-бухгалтерського забезпечення Головного управління ДФС у Рівненській області автоматизовано здійснено нарахування та утримання в системі «ДПС ПРО» з врахуванням даних стажу 19 років, а не 6. При розрахунку основними показниками повинні були бути: посадовий оклад - 7890,00 грн., розмір за спецзвання - 1410, 00 грн., вислуга років (посадовий оклад + спецзвання) *40%= (7890+1410)*40%=3720,00 грн. Основний розмір грошового забезпечення: 7890,00+1410,00+3720,00=13020,00 грн. Відсоток оплати - 50%. Сума для розрахунку: (13020*50%)=6510,00 грн. Розрахункова сума одноразової грошової допомоги при звільненні:6510,00 грн.*6= 39060,00 грн. Нарахована сума вихідної допомоги: 6510,00 грн.*19=123690,00 грн. 30 червня 2021 року на картковий рахунок [PERSON] було перераховано 123690,00 грн., що не заперечується стороною відповідача. Таким чином, позивач перерахував відповідачу 123690,00 грн. замість належних 39060,00 грн. Різниця між належною і фактичною виплатою становить 84630,00 грн. 04 серпня 2021 року на адресу відповідача, рекомендованим листом була надіслана претензія-вимога №602/ФОП/17-97-09 від 04.08.2021 року з вимогою повернути позивачу помилково перераховану суму у розмірі 84630,00 грн. Судом встановлено, що лист було вручено відповідачу 05 серпня 2021 року згідно відстеження на сайті Укрпошти реєстраційного номеру конверта. Однак, відповідачем кошти повернуті не були, що й стало підставою для звернення до суду. Спірні правовідносини виникли з того приводу, що відповідач отримав вихідну допомогу при звільненні у більшому розмірі, у зв`язку з лічильною помилкою, а це є підставою для повернення відповідних грошових коштів в порядку ст. 1212 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Згідно із ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою ст. 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" складається із основної, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 1215 ЦК України передбачено виключення із загального правила щодо повного повернення всього безпідставно набутого або збереженого майна та встановлює перелік видів майна, яке хоча і набуте або збережене безпідставно, але не підлягає поверненню. До такого майна відносяться зокрема, і допомоги (це допомога по тимчасовій непрацездатності; допомога по вагітності та пологах; допомога при народженні дитини; допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; допомога на поховання тощо). Отже, вихідна допомога при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, чи допомогою. Закон встановлює, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату та недобросовісностю з боку набувача підлягає поверненню як безпідставно набута. Наявна рахункова помилка при обрахуванні сум належних відповідачу до виплати, що пов`язана з специфікою роботи програми «ДПС ПРО» та автоматичним врахуванням при нарахуванні виплат загального стажу відповідача. Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп`ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка - це результат неправильного застосування правил арифметики, - не більш того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. Судом встановлено, що 11 червня 2021 року року відповідач підписом підтвердив видачу йому трудової книжки, а також отримав копію наказу про звільнення. В наказі №55-о від 07 червня 2021 року «Про звільнення по скороченню чисельності» вказано про те, що одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 06 календарних років служби з дня останнього зарахування на службу. Тобто відповідач знав про те, яка орієнтовно сума коштів має надійти на його зарплатний картковий рахунок. Відповідач знав про те, що кошти, які ним отримано, є значно більшими ніж ті які він мав отримати у відповідності до наказу при звільненні та жодних підстав для заволодІння надлишковою сумою коштів у нього немає. Таким чином, суд приходить до переконання, що відповідач є недобросовісним набувачем коштів в розмірі 84630,00 грн., оскільки в момент отримання коштів [PERSON] знав, що кошти в сумі 84630,00 грн. йому не належать. Недобросовісність відповідача, зокрема доводить та обставина, що після отримання листа претензії-вимоги з вимогою повернути безпідставно отримані кошти, жодних дій для повернення позивачу коштів [PERSON] здійснено не було, жодних спроб досудового врегулювання спору ним також не вчинялося. Таким чином, суд приходить до висновку, що жодних підстав для застосування до спірних відносин ст.1215 ЦК не має, оскільки наявною є рахункова помилка позивача при виплаті відповідачу належних при звільненні сум та недобросовісність відповідача при набутті таких коштів. Враховуючи те, що відповідач грошові кошти позивачу не повернув, суд дійшов висновку, що кошти в розмірі 84630,00 грн. на підставі ч. 1 ст.1212 ЦК України підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу як набуті без достатньої правової підстави, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved