Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

01 липня 2016 року прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державного підприємства "Волиньвугілля" до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що [PERSON] в період часу з 15.06.2012 по 11.03.2013 в м. Нововолинську, працюючи на посаді виконуючого обовязки директора ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995, п.6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999, п.9.15.9 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, ч.1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди», п.2.2.4, п.3.2.4 Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості, п.8.3, п.9.3 Колективного договору ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», Кодексу законів про працю України, п.1.4, 1.9 Положення про преміювання працівників ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», п.6.8.2, п.9.2, п.9.4, п.9.13 Положення про відокремлений підрозділ «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» (в редакції 2006 року), видавав накази про преміювання, внаслідок чого безпідставно нараховано та виплачено премій на суму 102000 грн. Всього [PERSON] заволодів чужим майном на користь третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем на загальну суму 102000 грн., спричинивши ДП «Волиньвугілля» майнову шкоду на вказану суму. Ухвалою Нововолинського міського суду від 20.05.2016 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.191 КК України, за якою він обвинувачувався, на підставі ст.48 КК України у звязку із зміною обстановки. В добровільному порядку шкоду, завдану кримінальним правопорушенням ДП «Волиньвугілля», відповідач не відшкодував, тому просить стягнути з відповідача на користь ДП «Волиньвугілля» 102000 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Прокурор також зазначає, що підстави представництва прокурором інтересів держави полягають у тому, що факт безпідставного нарахування премій [PERSON] керівництву ДП «Волиньвугілля» стало відомо за результатами проведеної ревізії у період з 25.05.2015 по 07.08.2015, незважаючи це, за наявності правових підстав для стягнення з відповідача завданої шкоди, з серпня 2015 року службовими особами ДП «Волиньвугілля» ніяких заходів щодо відшкодування шкоди не здійснювалось. Невідшкодування [PERSON] завданої шкоди порушує інтереси держави, так як ДП «Волиньвугілля» перебуває у скрутному фінансовому становищі у звязку із недофінансуванням державою видатків на утримання і функціонування підприємства, існуванням заборгованості по виплаті заробітної плати, відсутністю дотацій держави на компенсацію собівартості видобутого вугілля. За таких обставин у прокурора є всі правові підстави для представництва інтересів держави в суді. В судовому засіданні прокурор Левчук О.П. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просить їх задовольнити. Позивач ДП «Волиньвугілля» в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, подавши до суду письмове заперечення, просить відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування заперечень посилається на те, що позивач при зверненні до суду із вказаним позовом невірно визначив предмет позову (майнова відповідальність) та підставу позову (норми ст.1166 Цивільного кодексу України). Разом з тим, у відповідності до ст.ст.11, 31 ЦПК України суд не може за власною ініціативою змінити підстави та предмет позову, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, думку прокурора, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. ДП «Волиньвугілля» засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, відповідно невідшкодування шкоди [PERSON] порушує інтереси держави. Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2016 заступник керівника Володимир-Волинської місцевої прокуратури\~\~звернувся з листом до в.о. генерального директора ДП «Волиньвугілля» [PERSON], в якому повідомив про факт предявлення Володимир-Волинською місцевою прокуратурою\~\~у відповідності до абз.2 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» позову в інтересах держави в особі ДП «Волиньвугілля» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з [PERSON] в сумі 102000 грн., розяснивши право на оскарження наявності підстав для представництва (а.с.13). На час розгляду справи позивач не надав підтвердження вжиття заходів для відшкодування шкоди [PERSON] державному підприємству «Волиньвугілля», не бере участі у судовому розгляді справи, з приводу розгляду позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с. 105, 112). На підставі наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» суд підтверджує наявність підстав для представництва прокурором інтересів ДП «Волиньвугілля» у правовідносинах із стягнення з відповідача шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Ухвалою Нововолинського міського суду від 20 травня 2016 року встановлено, що [PERSON] в період часу з 15.06.2012 по 11.03.2013 в м. Нововолинську, згідно наказу №21-к від 11.02.2013, працюючи на посаді виконуючого обовязки директора відокремленого підрозділу «Шахта №9 «Нововолинська» державного підприємства «Волиньвугілля», згідно Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, 2001 року із змінами та доповненнями, Колективного договору відокремленого підрозділу «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» на 2010-2014 роки в редакції 2011 року із змінами та доповненнями, Положеннями про відокремлений підрозділ «Шахта №9 «Нововолинська» Державного підприємства «Волиньвугілля», затвердженим 12.05.2006 Генеральним директором ДП «Волиньвугілля» погодженим Міністерством вугільної промисловості України та Волинським теркомом профспілок працівників вугільної галузі будучи службовою особою, наділеним адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями, всупереч вимогам ст.15 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 щодо організації оплати праці на підприємстві з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством; згідно ч. 1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди», діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду п.6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 де вказано, що керівник підприємства зобов'язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів, п. 9.15.9 Галузевої угоди між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості з доповненнями і змінами, положення якої встановлено, що виплата заробітної плати працівникам підприємства, відособлених (структурних) підрозділів повинна проводитися у межах скоригованого розрахункового фонду оплати праці за відповідний період і перевищення фактичного фонду оплати праці може проводитися за наявності дозволу сторони власників; п.2.2.4, п. 3.2.4 «Положення про преміювання працівників на підприємствах вугільної промисловості», що є додатком до Галузевої угоди та де вказані умови можливості працівників і технічних службовців на підприємствах вугільної промисловості; п.8.3, п.9.3 Колективного договору ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» де зазначено, що остання неділя серпня є професійним святом працівників вугільної промисловості - Днем шахтаря і оплата праці працівників Підприємства проводиться у відповідності з Законом України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України, іншими нормативними та законодавчими актами, а також з Генеральною та Галузевими угодами і цим Колективним договором, п. 1.4, 1.9 «Положення про преміювання працівників ВП «Шахта №9 «Нововолинська» за основні результати господарської діяльності» де вказано, що при визначені показників преміювання до обрахування приймаються показники обсягів робіт (продукції), виконані (вироблені) відповідно до технічних умов діючих стандартів, а також відповідно до «Положення про порядок приймання і бракування вугілля (сланцю) та робіт, виконуваних на вугільних (сланцевих) шахтах», згідно яких премії нараховані працівникам відповідно до цього положення, відносяться на витрати виробництва і виплачуються за рахунок собівартості; «Положення преміювання працівників ВП «Шахта №9 «Нововолинська» за виконання додаткового завдання з видобутку вугілля, проведення гірничих виробок та відрядження вугілля для постачання на теплові електростанції України» де зазначено, що премія за виконання додаткового завдання виплачується за рахунок і в межах скоригованого фонду оплати праці, п.6.8.2, 9.2, 9.4 та 9.13 "Положення про відокремлений підрозділ "Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля», в редакції 2006 року де вказано, що керівник відокремленого підрозділу розпоряджається у встановленому порядку фінансовими ресурсами Підприємства і несе відповідальність за невиконання планових завдань з видобутку вугілля, проведення підготовчих виробок, продуктивності праці, собівартості й інших установлених показників, нераціональне використання основних виробничих фондів, капітальних вкладень і фінансових ресурсів та перевищення скоригованого фонду оплати праці, достовірно знаючи про фінансовий стан ввіреного йому підприємства та постійне невиконання планових завдань з видобутку та реалізації вугілля, шляхом зловживання своїм службовим становищем, що виразилося у використанні адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій діючи із прямим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном в користь третіх осіб, усвідомлюючи в силу своїх службових обовязків, про наявність перевитрат фактичного фонду оплати праці над величиною скоригованого розрахункового фонду оплати праці, про перевищення встановленої (планової) собівартості кінцевої продукції по відособленому підрозділу в цілому у відповідні періоди, що прямо обмежувало можливість виплати із перевищенням фонду заробітної плати, без наявності дозволу власника, відповідно не отримавши такі дозволи, з підстав, що суперечать вище переліченим нормативним актам, видав наступні накази про преміювання працівників: -№100-к від 27.07.2012 до «Дня працівників торгівлі та громадського харчування», на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 2000 грн.; -№109-к від 08.08.2012 до «Дня будівельника», на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 3800 грн.; -№151-к від 15.11.2012 до «Дня працівників радіо, телебачення та звязку», на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 2200 грн.; -№163-ак від 20.12.2012 до «Дня енергетика» за виконання програми енергозбереження на 2012 рік, зниження споживання електроенергії за 11 місяців, безаварійну роботу високовольтного обладнання, якісний ремонт електродвигунів, на підставі якого працівникам підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 2900 грн.; -№25-к від 25.02.2013 за якісну та своєчасну підготовку звітів з охорони праці та «Комплексної програми підвищення безпеки праці на вугледобувних та шахтобудівельних підприємствах» за 2012 рік, на підставі якого фахівцям підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 19634 грн.; -№31-к від 04.03.2013 за якісну та своєчасну здачу річного геолого- маркшейдерського звіту за 2012 рік, на підставі якого фахівцям підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 4666 грн.; -№32-к від 04.03.2013 за своєчасне і якісне складання фінансової (бухгалтерської) звітності за 2012 рік та подання її у встановлені терміни, на підставі якого фахівцям підрозділу незаконно нараховано та виплачено премію на суму 66800 грн. Всього [PERSON] заволодів чужим майном на користь третіх осіб, зловживаючи своїм службовим становищем, на суму 102000 грн., чим державному підприємству «Волиньвугілля» спричинено майнову шкоду на вказану суму (а.с.4-5). За результатами розгляду Нововолинським міським судом кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України у звязку із зміною обстановки, кримінальне провадження закрито, а цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі ВП «Шахта № 9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на суму 102000 грн. залишено без розгляду. В судовому засіданні прокурор і представник відповідача підтвердили фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON], та встановлений ухвалою Нововолинського міського суду від 20.05.2016 розмір завданої [PERSON] шкоди, тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Суд встановив, що між сторонами мали місце трудові відносини, під час виконання яких з вини відповідача [PERSON] заподіяно шкоду ДП «Волиньвугілля» через неправомірне преміювання працівників. Чинним Кодексом законів про працю України передбачені підстави і умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну підприємству. Згідно із ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести порушення працівником трудових обовязків, наявність прямої дійсної шкоди, причинний звязок між порушенням і шкодою та вину працівника. Факти порушення [PERSON] своїх трудових обовязків шляхом вчинення злочину, завдання ним ДП «Волиньвугілля» прямої дійсної шкоди у розмірі 102000 грн., наявність причинного звязку між порушенням і шкодою та вина відповідача встановлені ухвалою Нововолинського міського суду від 20.05.2016 та підтверджені сторонами в судовому засіданні. Пунктом 3 статті 134 КЗпП України\~передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Суд встановив, що [PERSON], порушуючи покладені на нього трудові обовязки, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, чим завдав шкоду ДП «Волиньвугілля», тому повинен нести відповідальність у повному розмірі шкоди. Згідно із ч.1 ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Статтею 137 КЗпП України визначено, що суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] завдану ним ДП «Волиньвугілля» пряму дійсну шкоду, оскільки прокурор і представник відповідача не надали суду доказів, на підставі яких суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, відповідно до ст. 137 КЗпП України. Представник відповідача стверджував, що у задоволенні позову слід відмовити у звязку з тим, що позивач неправильно обрав предмет спору (майнова відповідальність), підставу позову (ст. 1166 ЦК України), вважає предметом спірних правовідносин матеріальну відповідальність, підставою норми Кодексу законів про працю і що суд не вправі змінити предмет і підставу позову самостійно. Суд вважає такі твердження представника відповідача необґрунтованими у звязку з наступним. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. У даній справі ця вимога полягає у відшкодуванні шкоди, завданої [PERSON] ДП «Волиньвугілля» при порушенні його трудових обовязків шляхом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Підставами позову є обставини (юридичні факти матеріально-правового характеру), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Норми права не є підставами позову і суд, встановивши, що норми законодавства, на які посилається позивач, не поширюються на певні правовідносини, може застосувати інші норми законодавства. Таким чином, суд вважає, що з вини відповідача [PERSON] завдано шкоду ДП «Волиньвугілля» в розмірі 102000 грн., а тому в порядку відшкодування завданої шкоди з відповідача в користь позивача підлягає до стягнення 102000 грн. Згідно ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає 1530 грн. судового збору.

Outcome: approved