Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що в актовому запису про його народження від 09.07.1970, запис № 342, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області моїми батьками вказані: батько « [PERSON] , національність - «українець», мати « [PERSON] , національність - «українка». Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 (справа № 520/11078/18) був задоволений адміністративний позов матері позивача [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Суд своїм рішенням зобов`язав відповідача внести зміни до актового запису № 71 від 15.08.1952 про народження [PERSON] , складеного службою ЗАГС Іркутської області відділом по Ангарському району і м. Ангарську шляхом зміни національності моєї матері з « росіянки» на «німку». Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 (справа № 646/835/20) був задоволений позов його матері [PERSON] , встановлений факт неправильності в актовому записі про її шлюб № 2122 від 17.07.1964, укладеному між [PERSON] та [PERSON] . Суд своїм рішенням зобов`язав відповідача внести зміни до актового запису про шлюб № 2122 від 17.07.1964, який складено Соборним (колишня назва Жовтневим) відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначивши в графі національність нареченої « німкеня». 04 вересня 1992 року в м. Харкові (актовий запис № 1695) було укладено шлюб з [PERSON] . В свідоцтві про одруження національність заявника вказана не була. Разом з тим, в актовому запису про шлюб № 1695, складеному відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкові Харківського міського управління юстиції від 04.09.1992 національність помилково вказана « українець». 05 жовтня 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В актовому запису про шлюб № 1000, складеному 19.12.2003 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області на [PERSON] та [PERSON] національність помилково вказана « українець». У зв`язку з чим заявник просив встановити юридичний факт неправильності змісту в актових записах про народження та шлюб. Ухвалою суду від 19.08.2020 провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] та його представник надали заяву, в якій просили проводити розгляд справи за їх відсутності, вимоги викладені у заяві підтримали у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків та відповідних ним правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п.5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Цивільним процесуальним кодексом України визначено можливість встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до загальних правил даної категорії справ, вбачається, що факт, який підлягає встановленню, повинен мати юридичне значення, тобто від нього має залежати виникнення, зміна або припинення особистих прав громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦК України - особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Право на національну ідентифікацію віднесено до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Тож в силу прямих вимог закону, заявлена вимога не містить в собі спору про право. У відповідності ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускаються. На сьогодні встановити відповідний факт, окрім як в судовому порядку, не видається можливим з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерством юстиції № В-350-35 від 13.07.1999. Згідно вказаного листа зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31 грудня 1991 року "Про порядок зміни громадянами України національності" втратив чинність згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 № 70/99. Заявник [PERSON] , народився [INFO] в м. Дзержинськ Донецької області, Україна. В теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з актового запису про народження від 09.07.1970, запис № 342, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області батьками заявника вказані: батько « [PERSON] , національність - «українець», мати « [PERSON] , національність - «українка» Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 ( справа № 520/11078/18) був задоволений адміністративний позов його матері [PERSON] до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Суд своїм рішенням зобов`язав відповідача внести зміни до актового запису № 71 від 15.08.1952 про народження [PERSON] , складеного службою ЗАГС Іркутської області відділом по Ангарському району і м. Ангарську шляхом зміни національності з « росіянки» на «німку». Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.02.2020 (справа № 646/835/20) буз задоволений позов матері [PERSON] , встановлений факт неправильності в актовому записі про її шлюб № 2122 від 17.07.1964, укладеному між [PERSON] та [PERSON] . Суд своїм рішенням зобов`язав відповідача внести зміни до актового запису про шлюб № 2122 від 17.07.1964, який складено Соборним (колишня назва Жовтневим) відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначивши в графі національність нареченої «німкеня». Встановлення факту належності до німецької національності та внесення відповідних змін щодо національності до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, необхідно заявниці для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями наданими Федеративною республікою Німеччина, зокрема вивчення німецької культури, мови та встановлення національних зв`язків, спрощеного порядку в`їзду до Німеччини, спілкування з рідними, що є етнічними німцями та проживають в Німеччині. За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції) далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно п. 2.13 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записі цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Пунктом 9 Постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження, коли були допущені помилки під час реєстрації акта. Відповідно до п. 11 вищезгаданої Постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Належність заявника до німецької національності є особистим невід`ємним правом та не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п. 2.16.7. Правил. Отже єдиний нормативно-правовий документ, що встановлює порядок внесення записів до актів цивільного стану, а саме Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, не передбачає іншої процедури окрім як наявність рішення суду. Згідно висновку про відмову у внесені виправлень до актового запису цивільного стану заявниці відмовлено у внесені змін до актового запису. У такому випадку єдиним шляхом встановлення факту, від якого залежить визначення національності особи, є встановлення відповідного факту у судовому порядку, оскільки на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про шлюб вносяться виправлення відомостей про національність. Оцінюючи дослідженні по справі докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що мається достатньо підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved