Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 14.09.2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 11.03.2015 року було розірвано. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Зазначила, що в період шлюбу за спільні кошти подружжя була придбана двохкімнатна квартира [ADDRESS], а також автомобіль Toyota Corolla, 2014 року випуску. Посилаючись на наявність в неї права на частину майна подружжя, позивач просила здійснити поділ спільного майна та визнати за нею 1/2 частину квартири [ADDRESS], а також 1/2 частину автомобіля Toyota Corolla, 2014 року випуску. В судовому засіданні позивач та її представник подали заяву про уточнення позовних вимог в якій просили здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за кожним, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину автомобіля Toyota Corolla 1.6L MT Active, 2014 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], стягнути з відповідача на користь позивача 3 654 грн. сплаченого судового збору. Позивач та її представник в судовому засіданні заяву про уточнення позову підтримали та просили її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити з тих підстав, що на купівлю вказаного у позові майна він позичав кошти і тепер повинен їх віддати. Заслухавши позивача, представника позивача, а також відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 14.09.2011 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2015 року було розірвано. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] 16.05.2012 року відповідач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] в порядку та на умовах визначених договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В. Згідно довідки КП ЖЕК № 6 від 16.10.2015 року № 885, за вищевказаною адресою зареєстровані дві особи: [PERSON] та син [PERSON] 29.03.2014 року відповідач [PERSON] придбав автомобіль Toyota Corolla 1.6L MT Active, 2014 року випуску на підставі договору купівлі-продажу № ВДиА-0006/088. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 цього Кодексу). Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Положеннями ч. 1 ст. 69 СК України закріплено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Згідно роз'яснень, які містяться в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, а також враховуючи, що спірна квартира та автомобіль були придбані в період шлюбу, суд дійшов висновку, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін у справі, яке необхідно поділити, виділивши у власність кожному по 1/2 частини спірного майна. Посилання відповідача на ту обставину, що він позичав кошти на придбання вказаної квартири та автомобіля суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не встановлені судом та не доведені відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто судовий збір у розмірі 3 654 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved