Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого вказав, що на засіданні 7 сесії міської ради VIII скликання 16.02.2021 заступник міського голови м. Коростишів [PERSON], як депутат міської ради, ініціював звернення до місцевої прокуратури щодо проведення розслідування за фактами службової недбалості та зловживання службовими повноваженнями КНП Коростишівска ЦРЛ ім.Д.І.Потєхіна під час закупівель медпрепаратів. Під час виступу з трибуни перед депутатами відповідач свідомо озвучив інформацію про факти нібито існування зловживань під час закупівель медпрепаратів, особисто підрахував збитки у сумі 93.000 грн., при цьому посилаючись на невідомий аптечний лист чи прайс. Зокрема відповідач стверджував наступне: «виходить, як би закупівлі медпрепаратів здійснювала Центральна районна аптека, вона би купила з цих 255 тис.на 93,400 грн. дешевше, тобто на майже 40 %». Далі відповідач самостійно абсолютно безпідставно здійснив кваліфікацію дій позивача та головного лікаря відповідно до Кримінального кодексу України: «тут як мінімум службова недбалість, а як максимум це перевищення владних повноважень та зловживання посадовою особою своїм становищем». Виступ відповідача на сесії міської ради містить недостовірну інформацію, яка є негативною для репутації закладу охорони здоров`я та всього колективу в цілому. Спосіб та подача інформації, яку відповідач вважає достовірною, мали характер підтверджених відомостей, а не оціночних суджень чи аналізу, обговорення на побутовому рівні. У рішенні Європейського суду з прав людини «Шагін проти України» зазначено, що слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин. Зазначена відповідачем негативна інформація не є критикою якихось дій, в ній відсутні суб`єктивна думка, погляди, а є висловлюванням у формі фактичного твердження про встановлені зловживання закладом охорони здоров`я та головним лікарем під час закупівель медичних засобів та нанесення збитків у розмірі 93.000 грн., вчинення такого кримінального правопорушення, як службова недбалість, перевищення владних повноважень та зловживання посадовою особою своїм становищем. Спростування поширеної недостовірної, негативної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Просить визнати недостовірною та такою, що наносить шкоду діловій репутації КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім.Д.І. Потєхіна», інформацію поширену заступником міського голови м. Коростишів, депутатом міської ради [PERSON] на засіданні 7 сесії VIII скликання 16.02.2021 про встановлені зловживання закладом охорони здоров`я та головним лікарем під час закупівель медичних засобів та нанесення збитків у розмірі 93.000 грн., вчинення такого кримінального правопорушення, як службова недбалість, перевищення владних повноважень та зловживання посадовою особою своїм становищем. Зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати вказану недостовірну інформацію у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна негативна інформація. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що ним як депутатом міської ради до лікарні направлялись запит про надання інформації щодо здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг без застосування визначених законодавством процедур закупівель, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби. 11 листопада 2020 відповідач отримав відповідь про те, що лікарня отримала від ТОВ «Віола-Медфарм» вироби медичного призначення на суму 255 529, 55 грн. Інформацію про тендерні закупівлі та про ціни на вироби медичного призначення, отриманих КНП «Коростишівська ЦРЛ ім.Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради було доведено до депутатів на 9 (позачерговій) сесії Коростишівської міської ради VIII скликання 23 березня 2021 та долучено до матеріалів справи. Крім того, 16.02.2021 відповідачем як депутатом на пленарному засіданні було внесено, а рішенням ради підтримано, депутатський запит до Коростишівської місцевої прокуратури, щодо суттєвих розбіжностей у коштах зазначених у накладних та у інформації наданій КП «ЦРА №1» на суму 93 417,49 грн., а також можливої розтрати або заволодінням майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. За матеріалами розгляду місцевою прокуратурою внесені відомості до ЄРДР № 4202106119000002 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інші, суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових осіб та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами також інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові та службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Щодо спростування інформації, то відповідно до постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009 визначив, що під діловою репутацією розуміється оцінка діяльності, яку здійснює особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до п.3.1. статуту лікарні, то основною метою та предметом діяльністю закладу охорони здоров`я є забезпечення медичного обслуговування населення шляхом надання йому медичних послуг в порядку та обсязі, встановлені законодавством, а відповідач вказує, що в своєму виступі не озвучувалась інформація та не оцінювався порядок та обсяг наданих медичних послуг лікарні. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач Коростишівська міська рада направила до суду клопотання в якому зазначила, що вона як орган місцевого самоврядування і як юридична особа своєю діяльністю жодним чином не нанесла шкоди репутації закладу охорони здоров`я КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна», не порушила права та обов`язки даного підприємства. Разом з тим, позовні вимоги стосуються безпосередньо дій [PERSON] та жодним чином не стосуються діяльності міської ради. Просять виключити Коростишівську міську раду зі складу відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного висновку. Щодо клопотання відповідача Коростишівської міської ради про її виключення як відповідача, суд зазначає наступне. Згідно п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює. Враховуючи, що розгляд справи може вплинути на права та обов`язки цієї особи, остання може бути залучена до участі у справі в порядку, передбаченому статтею 36 ЦПК. У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона. Враховуючи, що оспорювана позивачем інформація була поширена заступником міського голови та депутатом Коростишівської міської ради [PERSON] на засіданні 7 сесії VIII скликання Коростишівської міської ради як депутатом вказаної ради (що не заперечується сторонами), суд вважає, що Коростишівська міська рада є належним відповідачем у вказаній справі. Щодо позовних вимог про захист ділової репутації закладу охорони здоров`я, суд зазначає, що з відеозапису, доданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що на засіданні 7 сесії міської ради VIII скликання 16.02.2021 заступник міського голови м. Коростишів [PERSON], як депутат міської ради, в своєму виступі оголосив депутатський запит, в якому зазначив, що: «протягом 2020 КНП «Коростишівська ЦРЛ ім.Д.І.Потєхіна» здійснювала закупівлю товарів, робіт і послуг, без застосування визначених законодавством процедур закупівель, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби. Згідно видаткових накладних № 204, № 207 від 26.10.2020 лікарнею було здійснено закупівель на суму 255 529,55 грн. Разом з тим, КП «Коростишівська ЦРА № 1» надала інформацію, згідно якої вироби медичного призначення можливо було придбати в постачальників ТОВ «Волиньфарм», ПП «Контекс», ТОВ «Тетафарм» за 162 112,06 грн. Зважаючи на вказану інформацію можна припустити, що тут як мінімум службова недбалість, а як максимум це перевищення владних повноважень та зловживання посадовою особою своїм становищем. Також, 16.02.2021 Коростишівська міська рада на сьомій сесії восьмого скликання, розглянувши депутатський запит [PERSON] вирішила направити до Коростишівської місцевої прокуратури запит [PERSON] для проведення перевірки щодо закупівель товарів, робіт і послуг, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби Комунальним некомерційним підприємством «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна» Коростишівської міської ради та відповідного реагування. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 грудня 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Відповідно до статті 40Конституції України ( 254к/96-ВР ) усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції ( 254к/96-ВР ), а не поширення недостовірної інформації. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання. Частиною 1, 2, 5 статті 22 вказаного Закону визначено, що депутатський запит може бути внесений депутатом місцевої ради або групою депутатів попередньо або на пленарному засіданні ради у письмовій чи усній формі. Запит підлягає включенню до порядку денного пленарного засідання ради. Депутатський запит обговорюється у разі необхідності на пленарному засіданні місцевої ради. Депутат місцевої ради має право дати оцінку відповіді на свій депутатський запит. Відповідно до листа № 2240 від 11.11.2020 головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна вбачається, що у відповідь на звернення депутату Коростишівської міської ради 8 скликання [PERSON] надаються копії договорів та накладних , за якими підприємством здійснювалася закупівля товарів, робіт та послуг без застосування визначених законодавством процедур закупівель, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби протягом вересня - листопада 2020р. Так, Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Водночас відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію і таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справи Lingens v. Austria, De Haes and Gijsels v. Belgium, Goodwin v. The United Kingdom), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації свободи кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. Тоді як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11). Як вбачається зі статуту комунального некомерційного підприємства «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна» затвердженого рішенням 103 сесії міської ради сьомого скликання від 06.11.2020, то відповідно до п. 1.2 майно підприємства є власністю Коростишівської територіальної громади в особі Коростишівської міської ради Житомирської області. Пунктом 1.4 визначено засновником, власником та органом управління майном Підприємства є Коростишівська територіальна громада в особі Коростишівської міської ради (надалі Засновник). Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Засновнику, а майно Підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Також, п. 7.3.5 статуту визначено, що Коростишівська міська рада (Засновник) здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є власністю Коростишівської територіальної громади та закріплене за Підприємством на прав оперативного управління. Крім того, суд враховує, що одним із джерел фінансування КНП «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна» є кошти місцевого бюджету (бюджетні кошти) згідно п.5.3.2 Статуту лікарні, затвердженого рішенням 103 сесії міської ради сьомого скликання від 06.11.2020, а отже, межа допустимої критики стосовно лікарні є значно ширшою, а її діяльність є об`єктом значного суспільного інтересу. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що інформація, поширена депутатом Коростишівської міської ради [PERSON] на засіданні 7 сесії міської ради VIII скликання 16.02.2021, про КНП »Коростишівська Центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна» була допустимою критикою щодо підприємства, оскільки лікарня є об`єктом суспільного інтересу, а її діяльність зокрема щодо використання бюджетних коштів також є власністю Коростишівської територіальної громади та підлягає контролю за ефективністю використання майна, а тому в задоволенні позовних вимог Комунального некомерційного підприємства «Коростишівська центральна районна лікарня ім. Д.І.Потєхіна» до Коростишівської міської ради, [PERSON] про захист ділової репутації закладу охорони здоров`я слід відмовити На підставі викладеного,

Outcome: dismissed