Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в порядку зворотної вимоги (регресу). Мотивуючи свої вимоги тим, що 26 листопада 2014 року о 18 год. 45 хв. на перехресті вул. Дарницьке шосе та вул. Сортувальна в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], який був застрахований в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АС/9066974 від 09.04.2014 року, чинним на час ДТП, з терміном дії з 10 квітня 2014 року до 09 квітня 2015 року) зі становленим лімітом відшкодування - 50 000 грн. 00 коп. з «нульовою» франшизою, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], власниокм якого є [PERSON] В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. З метою визначення розміру збитку, завданого відповідачем транспортному засобу внаслідок ДТП, належного [PERSON], автомобілю, проведено судову автовотоварознавчу експертизу від 05 грудня 2016 року відповідно до висновку якої вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу станом на 26 листопада 3014 року становить 21 073 грн. 28 коп., а станом на 05 грудня 2016 року - 31 753 грн. 63 коп. 25 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] згідно довіреності від 22 листопада 2010 року в інтересах [PERSON] було укладеного угоду про відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталася 26 листопада 2014 року, з метою його ремонту у розмірі 37 410 грн. згідно з якою [PERSON] сплатила [PERSON] цю суму. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017 року за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення 37 410 грн. 00 коп. стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] 21 073 грн. 28 коп. - визначену суму страхового відшкодування згідно проведеної судово автовотоварознавчу експертизи, як вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу станом на 26 листопада 3014 року становить 21 073 грн. 28 коп. Вважає, що різниця між фактичними витратами на відновлення автомобіля - 37 410 грн. 00 коп. й стягнутим страховим рідшкодуванням - 21 073 грн. 28 коп., а саме - 17 336 грн. 72 коп. має в порядку ст.1194 ЦК України бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 10 липня 2018 року (а.с.23), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на сайті судової влади (суду). Надав до суду відзив на позов. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року о 18 год. 45 хв. на перехресті вул. Дарницьке шосе та вул. Сортувальна в місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], який був застрахований в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АС/9066974 від 09.04.2014 року, чинним на час ДТП, з терміном дії з 10 квітня 2014 року до 09 квітня 2015 року) зі становленим лімітом відшкодування - 50 000 грн. 00 коп. з «нульовою» франшизою, під керуванням [PERSON] та автомобіля «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником якого є [PERSON] (а.с.7, 8). В наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року [PERSON]визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.5). З метою визначення розміру збитку, завданого відповідачем транспортному засобу внаслідок ДТП, належного [PERSON] проведено судову автовотоварознавчу експертизу від 05 грудня 2016 року відповідно до висновку якої вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу станом на 26 листопада 3014 року становить 21 073 грн. 28 коп., а станом на 05 грудня 2016 року - 31 753 грн. 63 коп. (а.с.16-18, рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017 року по справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення 37 410 грн. 00 коп.). Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Поняття «франшиза» міститься у ст. 9 Закону № 85/96-ВР і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. 25 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] згідно довіреності від 22 листопада 2010 року в інтересах [PERSON] було укладеного угоду про відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Мітсубіші», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталася 26 листопада 2014 року, з метою його ремонту у розмірі 37 410 грн. 00 коп., згідно з якою [PERSON] сплатила [PERSON] цю суму (а.с.12). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення 37 410 грн. 00 коп. стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] 21 073 грн. 28 коп. - визначену суму страхового відшкодування згідно проведеної судово автовотоварознавчу експертизи, як вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахування коефіцієнта фізичного зносу станом на 26 листопада 3014 року становить 21 073 грн. 28 коп. (а.с. 16-18). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Позивач вважає, що різниця між фактичними витратами на відновлення автомобіля - 37 410 грн. 00 коп. й стягнутим страховим рідшкодуванням - 21 073 грн. 28 коп., а саме - 17 336 грн. 72 коп. має в порядку ст.1194 ЦК України бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП. Проте суд не може погодитися із такою позицією. Так, оскільки відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахованою в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АС/9066974 від 09 квітня 2014 року, чинним на час ДТП, з терміном дії з 10 квітня 2014 року до 09 квітня 2015 року) зі становленим лімітом відшкодування - 50 000 грн. 00 коп. з «нульовою» франшизою, й згідно проведеної судово автовотоварознавчої експертизи від 05 грудня 2016 року, відповідно до висновку якої вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу станом на 26 листопада 3014 року становить 21 073 грн. 28 коп., а станом на 05 грудня 2016 року - 31 753 грн. 63 коп., і рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2017 року по справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення 37 410 грн. 00 коп. стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] 21 073 грн. 28 коп. - визначену суму страхового відшкодування згідно проведеної судово автовотоварознавчу експертизи, як вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахування коефіцієнта фізичного зносу станом на 26 листопада 3014 року, 21 073 грн. 28 коп., тобто визначена сума не виходить за межі ліміту страхування, а тому підстав для стягнення різниці між фактичними витратами на відновлення автомобіля - 37 410 грн. 00 коп. й стягнутим страховим рідшкодуванням - 21 073 грн. 28 коп., а саме - 17 336 грн. 72 коп. в порядку ст.1194 ЦК України не має, оскільки до даних правовідносин застосовується Закон України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, й оцінені збитки не виходять за межі ліміту страхування, а є більше, аніж удвічі меншими. Так, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу висновок судової авто товарознавчої експертизи (рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення 37 410 грн. 00 коп.), на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. Статтею 29 зазначеного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, ч.7 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). На підставі вищевикладеного, ст.ст. 993, 1194 ЦК України, ст. ст. 98, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: dismissed