Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею аванс відповідачу за житловий будинок у розмірі 16 878 грн., що еквівалентно 600 доларів США за курсом НБУ станом на 19.11.2020 року. В обґрунтування позову зазначає, що вона шукала житлове приміщення з метою його придбання, [PERSON] запропонував їй оформити договір купівлі-продаж житлового будинку у с. Морозівка, Новоград-Волинського району, вказавши, що це його спадщина. Сторони домовились, що після оформлення відповідачем спадкових прав на будинок, сторони укладуть договір купівлі-продажу цього будинку. У рахунок укладення у майбутньому договору купівлі-продажу, позивач передала відповідачу аванс в розмірі 600 доларів США, з умовою, що гроші будуть враховані як авансовий платіж при здійсненні повного розрахунку за будинок. Відповідач тривалий час під різними приводами ухилявся від оформлення у нотаріуса договору купівлі-продажу, в результаті позивач була змушена придбати житло в інших осіб, та звернулась до [PERSON] з проханням повернути суму авансу. Однак, відповідач повертати кошти відмовляється, посилаючись на те, що вона дала йому задаток, який поверненню не підлягає. Між сторонами у справі письмового договору купівлі-продажу житлового будинку чи будь-якого іншого правочину, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, укладено не було, тому передані відповідачу кошти в розмірі 600 доларів США є авансом, який підлягає поверненню. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позовні заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову та пояснив, що надана сума коштів в розмірі 600 дол. США є завдатком, а не авансом, а тому поверненню не підлягає. Також визнав факт отримання від позивача коштів в розмір 600 доларів США, згідно письмової розписки, оригінал якої перебуває у позивача. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, 6.06.2019 року між сторонами складено письмову розписку, відповідно до змісту якої [PERSON] отримав від [PERSON] 600 дол. США у рахунок оплати будинку (а.с. 28). Оригінал вказаної розписки знаходиться у позивача, про що відповідач в судовому засіданні не заперечив. 30.09.2020 року дізнавачем Новоград-Волинського ВП відібрано письмові пояснення у [PERSON] , з яких вбачається, що останнім було розміщено оголошення у газеті "Звягель" про продаж будинку у с. Морозівка, Новоград-Волинського району. Восени 2018 року за місцем його проживання, він з [PERSON] обговорили питання щодо купівлі-продажу зазначеного будинку, домовленість була сформована в усній формі. 6.06.2019 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в розмірі 600 доларів США, як задаток на проживання в його будинку. [PERSON] запропонував [PERSON] сплати всю суму за будинок, але вона не погодилась і заплатила лише завдаток. [PERSON] була складена розписка про отримання зазначених коштів. [PERSON] разом зі своєю сім`єю переїхали проживати до будинку в с. Морозівка, Новоград-Волинського району та проживала там близько 11 місяців. [PERSON] не погодилась сплати кошти за весь будинок та покинула його нічого йому не сказавши. Гроші в сумі 600 доларів США [PERSON] не повернув, оскільки це був завдаток на проживання в його будинку (а.с.5). Постановою від 27.10.2020 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР 29.09.2020 року за заявою [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрито на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України (а.с.28). Судом також встановлено, що на момент розгляду справи письмового договору купівлі-продажу будинку, як і будь-якого іншого правочину (договору оренди, тощо), між сторонами укладено не було, а сплачені позивачем кошти в розмірі 600 дол. США останній не повернуті. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами, який би за своєю формою та змістом відповідав закону. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, який би за своєю формою та змістом відповідав закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовились укласти такий договір в майбутньому, то передана відповідачу сума коштів є авансом, який підлягає поверненню позивачу, а не завдатком. Аналогічних висновків щодо застосування норми статті 570 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року № 367/661/16-ц. Отже, аванс в розмірі 600 доларів США, що еквівалентно 16 878 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Доводи відповідача про те, що кошти за усним договором він отримав, як завдаток, а не аванс є безпідставними, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ, що підтверджується копіює посвідченням серія [NUMBER] від 27.06.2017 року. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved