Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Повне товариство «Ломбард донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-ріелті» і компанія». В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним у відповідача (інтернет магазин « [INFO] ») було придбано ноутбук марки «Lenovo» модель «Z546» за ціною 12080,00 грн. Після отримання ноутбуку, позивач звернувся до сервісного центру, де йому було повідомлено, що вказаний ноутбук не відповідає заявленим на сайті параметрам. У зв`язку з цим позивач доставив ноутбук у відділення «Благо», яке розташоване по вул.. Торгова, буд. 49 у м. Одесі. У вищевказаному відділені співробітники відділення «Благо» усно підтвердили позивачу той факт, що вказаний товар не відповідає заявленим продавцем параметрам. В подальшому, позивачем на адресу відповідача було направлено лист з претензією та прохання повернути кошти або обміняти на іншу техніку. 30.10.2020 року позивачем отримано письмову відповідь відповідача на його звернення за № 4563 від 30.10.2020 року, відповідно до змісту якої йому було відмовлено у поверненні ноутбуку. Однак у телефоній розмові позивачу було повідомлено, що кошти за ноутбук буде повернуто, для цього позивачу необхідно з`явитись до відділення і повернути ноутбук. 06.11.2020 року позивачем було повернуто ноутбук у відділені ломбарду ПТ «Донкредит», що розташоване за адресою: [ADDRESS] . При цьому позивачеві було зазначено, що на відділенні можуть повернути лише 1953,00 грн., а повну вартість ноутбуку буде повернуто у повному розмірі на його банківську карту пізніше. Станом на 15.01.2021 року гроші за неякісний товар так і не були повернуті, у зв`язку з чим позивач звертається до суду та просить стягнути з відповідача грошові кошти сплачені за договором купівлі-продажу ноутбука у розмірі 10827,00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2021 провадження по справі залишено без руху. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено до судового розгляду. 05 травня 2021 року від відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву. Так у відзиві позивач підтвердив, що відповідач реалізував Позивачу предмет застави, що був отриманий від позичальника відповідно до договору № ДОН0137002849 від 19.09.2020 р. При цьому, на момент реалізації предмету застави, його стан та якість жодним чином не змінилися та не погіршилися. Цей факт підтверджено квитанцією, у якій зазначено, що Позивач отримав предмет застави (ноутбук) та не має фінансових та інших претензій до Відповідача. Зокрема, ноутбук було отримано на відділенні ТОВ «Нова Пошта», оглянуто перед оплатою. Крім того, відповідач зазначає, що Позивачем не доведено, що проданий йому ноутбук має істотні недоліки та не надано жодного доказу щодо звернень позивача з приводу ремонту ноутбука та усунення можливих в ньому недоліків. Також відповідач надає пояснення щодо посилання позивача про повернення ноутбука до відділення ломбарду ПТ «Донкредит». Так відповідач зазначає, що дійсно, 06.11.2020 року між ПТ «Донкредит» та гр. [PERSON] , укладено договір № ДОН0165003660 фінансового кредиту та застави, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальникові грошові кошти в позику під заставу майна (ноутбук), а позичальник повернути фінансовий кредит на умовах передбачених цим договором. 11 травня 2021 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якому надав пояснення та заперечення на поданий відповідачем відзив. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 11 травня 2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 24 травня 2021 року від відповідачів на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву та просив суд розглядати справу за відсутності сторони відповідача. У судове засідання призначене на 08 червня 2021 року з`явився позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] . Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Позивач та представник позивача надали пояснення та обґрунтування які зазначені в позові. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Так судом встановлено, що ПТ «Донкредит» запропонувало ноутбук марки «Lenovo» моделі «NVIDIA GeForce GTX 960V; 500 GB; Intel Core i7-8550U», с/н N14608, товщиною від 1 до 2 см., до продажу шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті. Позивачем було придбано ноутбук марки «Lenovo» модель «Z546» за ціною 12080,00 грн. 19.10.2020 р. відправлення за ЕН № 20400197199221 отримано [PERSON] у відділені "Нова Пошта". Позивач зазначає, що після отримання спірного ноутбука він начебто відразу звернувся до сервісного центру для подальших налаштування, де спеціалістами нібито виявлено, що даний ноутбук не відповідає заявленим до продажу параметрам. Проте, належних та допустимих доказів, які б свідчили про звернення Позивача до сервісного центру саме з ноутбуком за оспорюваним договором купівлі-продажу - не надано. Також, Позивачем не надано жодного належного доказу від сервісного центу (акту технічної експертизи), який би містив відомості про встановлену не відповідність придбаного ноутбуку заявленим параметрам на сайті з фактичними. Крім того, не надано жодного доказу щодо звернень позивача з приводу ремонту ноутбука та усунення можливих в ньому недоліків. Щодо посилання позивача про повернення ноутбука до відділення ломбарду ПТ «Донкредит» та зобов`язань відповідача повернути повну суму за ноутбук. З матеріалів справи вбачається, що 06.11.2020 року між ПТ «Донкредит» та гр. [PERSON] , укладено договір № ДОН0165003660 фінансового кредиту та застави, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальникові грошові кошти в позику під заставу майна (ноутбук), а позичальник повернути фінансовий кредит на умовах передбачених цим договором. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Позивач спростовує версію подій відповідача, однак не обґрунтовує свою правову позицію письмовими доказами. Позивач вказує, що відповідач здійснює нечесну підприємницьку практику та вважає їх дії сфальсифікованими. Факт невідповідності ноутбука заявленим на сайті параметрам позивач обґрунтовує інформацією отриманою від третіх осіб, але ці обставини не підтверджені жодним доказом. Суд сприймає та допускає позицію позивача. Те, що певні події трапляються нечасто, не означає що вони взагалі не трапляються. Однак позиція позивача не може ґрунтуватися лише на поясненнях третіх осіб, тим більше зі слів позивача. Чим менш ймовірна подія, тим більше має бути свідчень та доказів на підтвердження того, що вона дійсно могла мати місце. Питання як про достовірність конкретного доказу, так і про достатність їх у сукупності суд вирішує у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи. З іншого боку, принциповим можна вважати положення щодо неможливості доказування на основі припущень. Достатніми є докази, яких може бути достатньо для встановлення певного факту або усієї сукупності фактів, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторони. Однак це має місце поки існування цього факту не буде заперечене іншими доказами. Тобто такі докази не є безспірними, але якщо протилежна сторона не надасть належні докази для їх спростування, вони є достатніми для ухвалення рішення на користь особи, котра їх подала. За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність обставин на які посилається позивач, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди є похідною вимогою. В п.5\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №4\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди»,\~відповідно до\~загальних підстав\~цивільно-правової\~відповідальності обов`язковому\~з`ясуванню\~при вирішенні\~спору про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди підлягають:\~наявність такої\~шкоди,\~протиправність діяння\~її заподіювана,\~наявність причинного\~зв`язку\~між шкодою\~і протиправним\~діянням заподіювана\~та вини\~останнього в\~її заподіянні.\~Суд,\~зокрема,\~повинен з`ясувати,\~чим підтверджується\~факт заподіяння\~позивачеві моральних\~чи фізичних\~страждань або\~втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди - тобто виникнення у нього стресу, порушення звичного ритму його життя, наявності сумнівів у його командирів щодо його особливої відповідальності - тобто доказів виникнення з вини відповідача тих обставин, з якими він пов`язує обов`язок відшкодування йому моральної шкоди. Таким чином суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю.

Outcome: dismissed