Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

01.03.2017 року від Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 до суду надійшла заява про госпіталізацію [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласної психіатричної лікарні №1 терміном на три місяці для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS], захворів на туберкульоз в 2013 році. В зв'язку з чим він отримував лікування в Обласному протитуберкульозному диспансері №3 (ОПТД № 3) з 24.09.2013 року по 03.07.2014 рік та з 04.07.2014 року по 21.07.2014 року. Рішенням Центральної лікарсько-консультативної комісії (ЦЛКК) 01.10.2013 року хворому встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний. В 2014 році рішенням МСЕК [PERSON] визнано інвалідом 3 групи. З 2015 року хворий від переогляду відмовлявся. І в цей період виїздив до Росії, де неофіційно працював. В зв'язку із погіршенням стану здоров'я хворий в березні 2016 року звернувся до сімейного лікаря за місцем проживання із скаргами на кашель, підвищену температуру тіла, слабкість. Для обстеження та лікування [PERSON] направлений до ОПТД №3, де він перебував на лікуванні з 14.03.2016 року до 18.10.2016 року. В період перебування на лікуванні 24.03.2016 року хворому встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз правої легені інфільтративний. 18.03.2016 року хворого направлено на лікування до протитуберкульозного санаторію «Шарівка». В зв'язку з прогресуванням туберкульозу, хворого повторно 18.11.2016 року госпіталізовано до ОПТД №3, де він перебуває і по-теперішній час. Але, в період перебування в стаціонарі хворий зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, медичні рекомендації не виконує. Часто буває відсутнім у диспансері. Є бактеріоносієм та несе небезпеку зараження туберкульозом для оточуючих. 21 листопада 2016 року [PERSON] консультований лікарем - наркологом. Під час обстеження, лікарем - наркологом було встановлено, що хворий зловживає спиртними напоями, в зв'язку з чим контакт з хворим ускладнений, його інтелект та пам'ять знижено. На питання відповідає з затримкою. Соціально деградований. Тому, лікарем-наркологом хворому встановлено діагноз: розлад особистості та поведінки внаслідок зловживання алкоголем (F10.20.) та рекомендовано направити хворого на примусове спеціалізоване лікування до Обласної психіатричної лікарні № 1. 16 вересня 2016 року та 23.09.2016 року [PERSON] консультований лікарем - психіатром. Під час обстеження, лікарем встановлено діагноз: розлад особистості та поведінки внаслідок зловживання алкоголем та рекомендовано направити хворого на примусове лікування до Обласної психіатричної лікарні № 1. Необхідно відмітити, що в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу. Хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними. В період, коли хворий контактує із здоровими людьми, він наражає їх на небезпеку зараження туберкульозом, оскільки є бактеріоносієм туберкульозу. Вимоги протиепідемічного режиму[PERSON] не виконує. В період коли хворий не лікується в стаціонарному відділенні, він створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хворий не бажає розуміти своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 23.02.2017 року за №15 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистен6тний туберкульоз правої легені інфільтративний, розлад особистості та поведінки внаслідок зловживання алкоголем. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці. Оскільки, [PERSON] створює загрозу розповсюдження небезпечної хвороби, а в Обласній психіатричній лікарні №1 є змішане психо-туберкульозне відділення для лікування хворих на туберкульоз та алкоголізм, то буде найдоцільнішим направити його на примусове лікування саме в цей медичний заклад і саме на три місяці. Бо в коротший термін лікування буде неефективним та недостатнім. Відповідно до ст. 285 ЦПК України просила не викликати у судове засідання [PERSON], оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих. Представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві. Заінтересована особа [PERSON], який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи за його відсутністю, оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби. Враховуючи заяву [PERSON], а також те, що за даними протитуберкульозного закладу він становить загрозу розповсюдження хвороби і його участь у судовому засіданні є небезпечною для оточуючих, відповідно до ч. 2 ст. 285 ЦПК України, судовий розгляд проведено за його відсутністю. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 23.02.2017 року за №15 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистеньтний туберкульоз правої легені інфільтративний, розлад особистості та поведінки внаслідок зловживання алкоголем. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці. (а. с. 4). Наявність у [PERSON] захворювання на небезпечну форму туберкульозу та алкоголізм, а також його ухилення від лікування та порушення режиму лікування підтверджується даними виписки з історії хвороби №2016/156, виписки із медичної карти ТБ 09, листка огляду та консультацій спеціалістами. (а. с. 5, 6, 7). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" хворі на туберкульоз та інфіковані мікобактеріями туберкульозу зобов'язані: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоров'я під час стаціонарного чи санаторно-курортного лікування; 3) проходити у встановлені строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначені відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Представником Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 надано докази того, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та хронічний алкоголізм, під час амбулаторного та стаціонарного лікування порушує протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу та хронічний алкоголізм, ухиляється від добровільної госпіталізації до протитуберкульозного закладу, заява Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування строком на 3 місяці є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved