Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким зобов»язати відповідачку усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON] та встановити спосіб його участі у вихованні дитини у виді спільного відпочинку - канікули, по домовленості з мамою, дитина проводить з батьком; спілкування з сином особисто, засобами телефонного зв»»зку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що до 03 квітня 2014 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. За рішенням суду після розірвання шлюбу дитина проживає разом з відповідачкою, яка з часу розлучення створює йому перешкоди у нормальному спілкуванні з сином. Всі його намагання врегулювати даний спір мирним шляхом призводили лише до конфліктів та жодних позитивних результатів не давали. Він любить свого сина та хоче особисто спілкуватися з ним і, як батько, має на це право. Крім того, свій обов»язок щодо участі у вихованні сина він може повноцінно виконати лише за умови безпосереднього спілкування з ним. Позивач у судове засідання не з»явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідачка також у судове засідання не з»явилася повторно, хоч про час розгляду справи судом була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки на другий виклик суд не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 11 ). 3 квітня 2014 року рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області шлюб між сторонами розірвано, сина [PERSON] залишено проживати з матір"ю, що підтверджується копією рішення суду (а. с. 4). За змістом ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той з батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За змістом ст. 158 СК України, за заявою матері або батька дитини, орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини Згідно ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідності до ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Аналізуючи досліджені судом надані позивачем докази та норми закону суд приходить до висновку, що позивач не довів своїх позовних вимог. Зокрема у своїй позовній заяві він не зазначив, як саме відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Не надав суду копії рішення органу опіки і піклування про визначення йому порядку і способу спілкування з дитиною та не зазначив у своєму позові, чи взагалі звертався до зазначеного органу з відповідною заявою. Його голослівна заява про те, що відповідачка після розірвання шлюбу «почала створювати перешкоди стосовно неможливості його нормального спілкування з сином» не підтверджена будь-якими об"єктивними даними. Також позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його спілкування з сином не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому безпідставними і не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed