Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У листопаді 2015 року до Запорізького районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, вказана позовна заява уточнювалася в останнє 11.04.2016р. Ухвалою суду від 21.04.2016р. за клопотанням представника позивачки було виключено [PERSON] як відповідачку по справі та залучено її в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. В обґрунтування своєї позовної заяви [PERSON] зазначила, що 18.10.2015р. приблизно о 18-20 год.., автомобіль [NUMBER], яким керував чоловік позивачки - [PERSON] на 7 км + 100 м автодороги Запоріжжя Біленьке, зіткнувся з твариною конем, який вибіг на проїжджу частину дороги. За результатами ДТП протокол про адміністративне правопорушення не складався, а із довідки, яка була видана відділом ДАІ Запорізького району вбачається, що при скоєні ДТП потерпілих немає. Також позивачка зазначила, що згодом їй стало відомо, що кінь належить [PERSON] та те що в результаті ДТП кінь був сильно травмований, а згодом помер. Автомобіль «Пежо 208» д.н. [NUMBER] належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності. Вказаний автомобіль було значно пошкоджено, а на підтвердження цього позивачка посилається на висновок експерта автотоварознавця. Позивачка [PERSON] вказала, що відповідно до висновку експерта їй було завдано збитків в наслідок пошкодження автомобіля на суму 83\~816,45 грн., а за проведення експертизи вона також заплатила 900,00 грн. Про день, місце та час проведення експертного дослідження позивачка [PERSON] намагалася повідомити [PERSON], однак телеграма їй не була вручена оскільки остання не зявилася для отримання. Натомість позивачці стало відомо, що [PERSON] звернулась до Запорізького РВ УВМС України в Запорізькій області з заявою, в якій звинуватила чоловіка позивачки, [PERSON], в загибелі її коня, якого збив на автомобілі [PERSON] Позивачка вважає, що [PERSON], як власник коня повинна була його доглядати та не залишати його без належного нагляду, через що він опинився на автодорозі в темний час доби та наніс шкоду автомобілю позивачки внаслідок зіткнення. В ході розгляду вказаної цивільної справи стало відомо, що власником коня є [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] уточнювались. Позивачка вважає, що саме вона є постраждалою стороною, а тому власник коня повинен їй відшкодувати заподіяну шкоду внаслідок ДТП, тому вона була вимушена звернутись до Запорізького районного суду Запорізької області із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь 84\~716,45 грн. майнової шкоди, яка складається завданої пошкодженням автомобілю з 83\~816 ( вісімдесят три тисячі вісімсот шістнадцять) гривень 45 копійок майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля та 900 (девятсот) гривень 00 копійок сплачених за послуги авто товарознавця, а також судові витрати. В судових засіданнях був присутній представник позивачки [PERSON], який підтримував уточнену позовну заяву [PERSON], надавав в судовому засіданні пояснення та просив суд задовольнити уточнену позовну заяву позивачки в повному обсязі, відносно відповідача [PERSON]. 08.06.2016р. була присутня представник позивачки [PERSON], яка також підтримувала уточнену позовну заяву [PERSON] та просила суд її задовольнити. Представники [PERSON] та [PERSON] представляли інтереси [PERSON] на підставі виданої нею довіреності від 06.11.2015 року. Згідно з нотаріально посвідченою довіреністю представники діяли кожен самостійно на підставі укладеного з довірителем усного договору. В судовому засіданні був присутній представник [PERSON] [PERSON], який заперечував проти первинного позову [PERSON], оскільки [PERSON] не є власником тварини, а тому вона не може бути відповідачем по справі. Зазначив, що [PERSON] уклала договір оренди денника на утримання коня з [PERSON], а тому всі вимоги необхідно заявляти до власника. Як пояснювала його довірителька, вона за договором є приватним підприємцем, а не звичайною фізичною особою. В час, коли коня було збито автомобілем була відсутня в Запорізькій області, за яких обставин кінь вискочив на проїзджу частину їй не відомо. Кобила перебувала у власника. Вона особисто звернулася до правоохоронних органів наступного дня, коли тварина загинула від травм та як відповідальна людина просила знайти винуватця трагедії та притягти його до відповідальності. На той час володіла лише уривками інформації, а особисто власник був приголомшений. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] також був присутній в судовому засіданні та визнав уточнену позовну заяву [PERSON] в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення всіх представників, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до довідки, виданої [PERSON] 18.10.2015р. приблизно о 18-20 год. автомобіль [NUMBER], яким керував чоловік позивачки - [PERSON] на 7 км + 100 м автодороги Запоріжжя Біленьке, був деформований внаслідок ДТП. До вказаної довідки було надано додаток схема наслідків дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.10.2015 року. Схема складена не як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення та без участі власника або утримувача тварини. В схемі підпис про згоду з описаними пошкодженнями транспортного засобу відсутній. На підставі заяви [PERSON] від 24.10.2015 року Консультативне-автоекспертне бюро ТОВ ВЕП «Стандарт-сервіс» зробило висновок № 942 від 27.10.2015 року про розмір матеріальної шкоди, що спричинена власнику автомобіля [NUMBER], внаслідок пошкодження. Експерт [PERSON] зробив висновок, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої власнику становить 83816 грн.45 коп. Відповідно до приписів\~ статті 66 ЦПК України,висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Оскільки складений висновок не є висновком експерта у розумінні\~ статті 66 ЦПК України, він не складався за ухвалою суду, а також вказана особа, експерт [PERSON], не попереджалась судом про кримінальну відповідальність, тому суд дійшов переконання, що вказаний висновок не може враховуватися судом як доказ у даній справі та не може бути покладений в основу рішення суду. Поряд із цим, жодна із сторін не заявляла під час розгляду справи клопотання про проведення автотехнічної експертизи, а тому при ухваленні рішення суд спирається на докази, які наявні в матеріалах справи. А висновок експерта приймає, як інформацію щодо оцінки завданої шкоди. Експерт, що склав протокол огляду транспортного засобу [PERSON] зазначив, що провів його за відсутності [PERSON] За проведення експертизи [PERSON] сплатила ТОВ ВЕП «Стандарт-Сервіс» 900 гривень, про що надала суду копію квитанції. Позивачка та її представник стверджували, що вони належним чином сповістили відповідача про проведення експертизи, про що надали копію телеграми на ім.*я [PERSON] Але в судовому засіданні представник [PERSON] заперечував, що його довірителя належним чином сповістили, оскільки телеграма була надіслана на адресу ресторанного комплексу «Панська Хата» в якому [PERSON] не працює, а тому про проведення дослідження їй було не відомо. Представник [PERSON] також звертав увагу на той факт, що відповідача та третю особу належним чином про день та час проведення дослідження не повідомляли, але він погодився з результатами експертного висновку і не наполягав на визнанні вказаного доказу недопустимим. Суд бере до уваги, що в позовній заяві з первісними вимогами до [PERSON] позивачкою, для виклику відповідача до суду було зазначено місце реєстрації, а не місце можливого розташування чи роботи особи. На ухвалу суду Запорізьким ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області біло надано висновок № 4973 за 2015 рік за зверненням [PERSON] У висновку, на підставі письмових пояснень [PERSON] та звернення до оператора «102» [PERSON] було зроблено висновок, що в діях [PERSON] відсутні складові адміністративного правопорушення, а тому перевірка зупинена. Вказаний висновок не було в установленому законом порядку оскаржено. Судом було вивчено всі матеріали, що надані до висновку, а саме судом з*ясовано, що [PERSON] звернувся до оператора служби «102» з заявою про те, що він зіткнувся з твариною конем, 18.10.2015 року о 18-40. Оперативний черговий в рапорті зазначив, що за поясненнями по телефону [PERSON] вказав, що на проїжджу частину дороги вийшов кінь, якого він збив, про що повідомив міліцію. 19.10.2015 року в 15-43 до оператора «102» звернулася [PERSON]В, яка зазначила свою адресу проживання, та повідомила, що 18.10.2015 року в 18-20 невідомі на автомобілі біля с.Нижня Хортиця збили коня. В той же день [PERSON] звернулася із заявою в якій просила притягнути до відповідальності водія який збив коня, який загинув наступного дня. В своїх поясненнях в суді представник [PERSON] та в своїх поясненнях до правоохоронних органів, що вивчені в суді [PERSON] зазначила, що вона є приватним підприємцем. Неподалік від ресторанного комплексу «Панська хата» вона орендує конюшню з 2009 року. 18.10.2015 року вона перебувала за межами Запорізької області. Приблизно о 18-20 часу їй зателефонувала особа, яку вона просила пригледіти за стайнею та кіньми на час своєї відсутності, та повідомила, що [PERSON] збив коня, який був в стайні по договору оренди. Свідоцтво на коня у [PERSON] є. Кінь 19.10.2015 року від травм помер. Представники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зазначили, що [PERSON] в своїх зверненнях та заявах не вказувала, що вона є власницею коня. Вказаний висновок було зроблено в рапорті інспектора Коробова М.А. який він надав не зареєструвавши та не зазначивши дату складання на ім*я начальника [PERSON] Вказані пояснення повністю співпадають з дослідженим в судовому засіданні та долученим в копії до матеріалів справи договором оренди денника та утримання коня. Вказаний договір було укладено 01.10.2010 року між КСК «Кавалькада», що розташований в с.Нижня Хортиця на території ресторанного комплексу «Панська Хата» в особі ПП [PERSON] з [PERSON] про надання комплексу послуг відносно утримання кобили на прізвисько Бахрома, що належить [PERSON] Пунктом 2.1 договору передбачені обов*язки, що виконувала ПП [PERSON] Згідно вказаного договору власник [PERSON] повинен був застрахувати за свій рахунок коня від нещасних випадків та інших ризиків. Щодо тлумачення змісту пункту 2.2.8 договору, то суд вважає, що він не стосується обставин, які виникли 18.10.2015 року, оскільки вивозу коня за межі території та розрахунок на час вивозу не здійснювався, оскільки кобилу не вивозили, вона перебувала у власника, та з невідомих йому причин зірвалася з прив*язі та вийшла на дорогу. Дозвіл на вигул коня був отриманий в усному вигляді. Письмова форма договором не передбачається. Зі змісту вказаного пункту договору мова йде про фінансові розрахунки між сторонами. Згідно до пункту 3.5 вказаного договору ПП [PERSON] не несе матеріальної, моральної та будь-якої іншої відповідальності, спричиненої власнику коня та коню, поза конюшнею, у разі порушення умов техніки безпеки при спілкуванні, тренінзі коня самостійно. Пункт 3.6 договору передбачає, що ПП [PERSON] не несе відповідальності за життя та здоров*я коня. Договір неодноразово прологновувався строком до 2016 року. Державне підприємство «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» повідомило, що [PERSON] як власник тварин в Єдиному державному реєстрі тварин не зареєстрована. Представником [PERSON] було надано оригінал для огляду та копію, що долучена до матеріалів справи племінного свідоцтва на кобилу на призвисько Бахрома [INFO], що передана до приватної власності [PERSON] 14.06.2009 року. До свідоцтва надано родовід. Представником позивачки було заявлено клопотання про залучення в якості третьої особи [PERSON], а [PERSON] в якості співвідповідача, оскільки позов пред*явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Належний відповідач, що є власником коня, фактично проживає за адресою [INFO].Леніна буд.6-б, як зазначено в уточненій позовній заяві позивачкою, тому розгляд справи відбувався за місцем фактичного проживання відповідача. Відповідач маючи належну юридичну допомогу, позовні вимоги визнав повністю. Згідно\~ст.22 ЦК України, особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч. 2\~ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, понесені особою в зв'язку з пошкодженням або знищенням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна була понести для поновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Ст.1166 ЦК України\~передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: 1.наявність шкоди, 2.протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, 3.причинний звязок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, 4.вина особи, що завдала шкоду. Положення статті 22 Закону України "Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку\~оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Але [PERSON] до страхової компанії не зверталась, вважаючи, що вказані обставини не є страховим випадком, як зазначила представник позивачки у судовому засіданні. Як вказує ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.4 ст. 12 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Статтею 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено, що особи, які утримують домашню тварину, мають право з'являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку. Особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Відповідно до ч.1\~ ст.88 ЦПК України\~судові витрати по сплаті судового збору (ч.1 ст.79 ЦПК України), витрати, повязані із проведенням судових експертиз (п.2 ч.3 ст. п.2 ч.3\~ ст.79 ЦПК України) понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved