Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

02.08.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки укладеного у 2005 році між його матір'ю [PERSON] і ТОВ «Агропідприємство Грузьке» та звільнення успадкованої ним після померлої [INFO] року [PERSON] земельної ділянки площею 2,6810 га, розташованої на території Грузької сільської ради, кадастровий № [NUMBER]. Свої вимоги мотивував тим, що він є новим власником орендованої земельної ділянки і вирішив розірвати вищезазначений договір оренди, який припинений зі смертю орендодавця, вважав що орендар для використання належної йому земельної ділянки має укласти з ним новий договір оренди. В судовому засіданні позивач, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив задовольнити вимоги позову пояснив, що після оформлення спадщини після померлої [INFO] року матері [PERSON] він повідомив відповідача що є новим власником земельної ділянки площею 2,6810 га, розташованої на території Грузької сільської ради, та про припинення договору оренди зі смертю орендодавця, проте відповідач всупереч вимог законодавства про оренду землі порушує його права не передає земельну ділянку. Представник відповідача заперечував у задоволенні позову, вказував що передбачених законом та договором підстав для розірвання оспорюваного договору оренди землі немає. В своїх доводах посилався на те, що у 2006 році між [PERSON] і ТОВ «Агропідприємство Грузьке» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,6810 га, розташованої на території Грузької сільської ради, кадастровий № [NUMBER], який 16.03.2006 року зареєстровано у Державному реєстрі земель за №040681000151. За цим договором [PERSON] передала, а ТОВ «Агропідприємство Грузьке» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільського господарського виробництва на строк 15 років. За умовами укладеного договору перехід права власності на земельну ділянку не є підставою для припинення договору оренди, також позивач визнає, що умови договору оренди відповідачем виконуються, тому підстав для розірвання договору немає. Заслухавши сторони, дослідивши подані ними докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,6810 га, розташованої на території Грузької сільської ради, кадастровий № [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12). Земельна ділянка ділянки площею 2,6810 га, на території Грузької сільської ради, кадастровий № [NUMBER] успадкована [PERSON] після померлої [INFO] року матері [PERSON], якій земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 05.10.2004 року (а.с.11,13). 31.01.2006 року між [PERSON] і ТОВ «Агропідприємство Грузьке» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,6810 га, який 16.03.2006 року зареєстровано у Державному реєстрі земель за №040681000151; договір укладено на строк за умовами п.49 укладеного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Пунктом 38 договору передбачено, що його дія припиняється розірванням за взаємною згодою сторін, або рішенням суду на вимогу сторони внаслідок невиконання другою стороною обов'язків (а.с.16,17). [PERSON] визнає що умови договору оренди успадкованої ним земельної ділянки відповідачем виконуються. Спірні правовідносини регламентуються: - ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, яка передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем; - ст. 125 Земельного кодексу України, яка визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; - ст. 526 ЦК України, яка визначає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу актів цивільного судочинства; - ст. 13, ст. 14 Закону України "Про оренду землі", які визначають, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та обов'язковість письмової форми договору оренди землі. - ч. 1 ст. 638 ЦК України, про те, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; - ч. 3 ст. 31, ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених договором; Сукупний аналіз встановлених судом обставин та норм права, що регулюють спірні правовідносини свідчить, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку не є підставою для розірвання договору оренди за відсутності взаємної згоди сторін на розірвання договору оренди, або ж інших, передбачених законом чи договором, підстав для цього. Оскільки вимоги позивача про розірвання договору оренди землі не обґрунтовані належними доказами на підставах встановлених законом, то вони не підлягають задоволенню. Із відмовою у задоволені позову судові витрати по справі необхідно віднести на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed