Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

14.06.2014р. в суд поступила уточнена позовна заява Представника позивача [PERSON] до ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору іпотеки та визнання поруки припиненою. Представник позивача зазначає в позові, що 20.07.2007р. між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № E/V 2791 на загальну суму кредиту 350000грн.. Відразу 20.07.2007р. між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №1 за умовами якого поручитель зобов»ячався нести відповідальність за виконання договору кредиту від 20.07.2007р. В позові вказується, що поручителю стало відомо, що 17 березня 2008р. між банком та позичальником [PERSON] була укладена додаткова угода до кредитної угоди № E/V 2791 якою збільшено загальну суму кредиту до 500000 дол.США. Позивачка вказує, що таке збільшення кредиту вчинено без його згоди як поручителя. Як зазначає позивачка про таке збільшення кредиту вона дізналась лише 12.08.2012р. отримавши від дружини позичальника поштове відправлення у зв»язку з судовим спором. Окрім договору поруки між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 23.07.2007р. було укладено договір іпотеки за яким останній передав в іпотеку житловий будинок [ADDRESS] який був придбаний за час шлюбу з позивачкою, а тому необхідна була згода позивачки для укладення договору іпотеки. [INFO] помер [PERSON] , що на думку позивачки дає додаткові підстави для припинення поруки. 26.12.13р. представник позивачки [PERSON] подав уточнення позовних вимог де просив додатково визнати недійсним договір про внесення змін до договору іпотеки від 07.04.2008р.. Позивачка вказує, що є спадкоємцем майна померлого чоловіка і з підстав викладених в позові просить його задоволити. В суді представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. Нотаріус заперечила позов з підстав, що договір про внесення змін до договору іпотеки від 07.042008р. було посвідчено так як [PERSON] надав довіреність від 26.03.2008р. за якою [PERSON] уповноважив його на підписання від його імені договір про внесення змін у договір іпотеки № 3099 від 23.07.2007р.. За таких обставин просила в позові відмовити. Представник ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» в попередньому засіданні позов заперечив за безпідставністю позовних вимог. В суд на 13.02.2014р. не явився але надіслав суду відзив на позов та просив слухати справу у його відсутності. [PERSON] в суд не явився, про причини неявки суд неповідомив. Дослідивши усі наявні обставини та матеріали справи , заслухавши пояснення та доводи представника позивача , нотаріуса , суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають . Згідно положень ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Підставою недійсності правочину у розумінні ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Нормами ст. 626 ЦК України визначено, що договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Зі змісту ст.628 ЦК України вбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Нормою ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 3 ст. 65 СК України встановлено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Судом встановлено, що 20.07.2007р. між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № E/V 2791 на загальну суму кредиту 350000грн.. Відразу 20.07.2007р. між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №1 за умовами якого поручитель зобов»ячався нести відповідальність за виконання договору кредиту від 20.07.2007р. та поручитель конкретно за даними зобов»язаннями [PERSON] відповідав своїм майном - житловим будинком [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.05.2007р. [PERSON] одноосібно на праві приватної власності належав будинок [ADDRESS]. Суд критично оцінює доводи представника позивача про скасування договору іпотеки та договору про внесення змін до договору іпотеки укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] та припинення поруки з підстав непогодження з останнім зміну розміру взятого кредиту за додатковою угодою № 1 від 17.03.2008р. до кредитної угоди № E/V 2791 від 20.07.2007р. у загальній сумі 500000дол.США з тих міркувань, що відповідно до довіреності від 26.03.2008р. [PERSON] уповноважив [PERSON] на підписання від його імені договору про внесення змін у договір іпотеки № 3099 від 23.07.2007р.. Окрім цього зобов»язання [PERSON] з підписанням [PERSON] за його дорученням договору про внесення змін у договір іпотеки № 3099 від 07.04.2008р. стали незмінні, так як згідно п. 7 Договору іпотеки № 3099 від 23.07.2007р. [PERSON] передавав виключно в іпотеку тільки житловий будинок [ADDRESS]. Слід зазначити, що договір іпотеки [PERSON] підписував за згодою позивачки, про що свідчить додана до справи нотаріусом заява [PERSON] зі згодою на передачу [PERSON] в іпотеку житлового будинку [ADDRESS]. Окрім цього згідно п. 1 Договору поруки, поручитель [PERSON] зобов»язувався перед кредитором відповідати за виконання зобов»язань боржника згідно кредитної угоди № E/V 2791 від 20.07.2007р. , а не згідно додаткової угоди № 1 від 17.03.2008р. до кредитної угоди E/V 2791 від 20.07.2007р.. Слід зазначити , що позивачкою оскаржуються договора за 2007 та 2009рр., а [PERSON] за життя до 22.04.2012р. не вчиняв заходи щодо їх опротестування. При цьому ні позивачкою ні її представниками в суд ненадано належний доказ (свідоцтво про право на спадщину) прийняття [PERSON] спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] [INFO]. Суд не вважає належним доказом поданим представником позивачки лист нотаріуса [PERSON] від 16.10.2012р. з повідомленням про необхідність вчинення [PERSON] необхідних дій стосовно подання необхідних документів для належного прийняття спадщини (а.с.117) так як даний лист не підтверджує факт офіційного прийняття спадщини та отримання відповідного документу. Нормою ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Outcome: dismissed