Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка була бабою позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] рідні сини [PERSON] та відносяться до першої черги на спадкування. [PERSON] , батько позивача, помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняв його син , [PERSON] . Так, після смерті баби, [PERSON] , її онук - [PERSON] не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як черга рідного дядька є першою, крім того, йому випадково стало відомо про наявність складеного заповіту на користь [PERSON] , зміст якого був йому невідомим. На даний час позивачу стало відомо, що [INFO] в с. Малинівка Малинського району Житомирської області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй будинок з надвірними будівлями і все майно, заповіла своїм синам, [PERSON] та [PERSON] . Нотаріус постановою від 02.06.2021 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки він пропустив визначений законом строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки не знав про наявність заповіту на користь свого батька, а з моменту, коли йому стало про це відомо, він звернувся до нотаріуса. У зв`язку з чим представник позивача просить суд визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Процесуальні дії у справі. 29.06.2021 представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача. Ухвалою від 30.06.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строк для усунення недоліків, які були усунуті заявою від 08.07.2021. Ухвалою від 22.07.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання; задоволено клопотання позивача та витребувано копію спадкової справи. 28.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву. 03.08.2021 на виконання вимог ухвали надійшла копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . 05.08.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, а 09.08.2021 додаткові пояснення. Підготовче судове засідання, яке було призначено на 05.08.2021 було відкладено на 12 годину 01.10.2021 та 12 годину 30 хвилин 25.10.2021. Ухвалою від 25.10.2021 закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 годину 00 хвилин 30 листопада 2021 року. Позиція позивача Представник позивача - адвокат Реус Д.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з тих підстав, що позивачу не було відомо про наявність та зміст заповіту [PERSON] . Позиція відповідача Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні повністю за безпідставністю. Вважає, що у позивача відсутні поважні причини пропуску строку звернення до нотаріуса для прийняття спадщини. Представник відповідача - адвокат Плетень С.Ю. у судовому засіданні заперечила проти позову, просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви за безпідставністю. Встановлені судом обставини. Свідоцтвом про смерть (видане повторно) серії [NUMBER] , що видане виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області, засвідчується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Згідно з копією заповіту, 13.03.1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно заповіла своїм синам - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Свідоцтвом за № [NUMBER] про право власності на нерухоме майно підтверджується, що [PERSON] була власником домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.8). Встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Малинської державної нотаріальної контори Ходаківської Л.В. від 02.06.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки він пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини (а.с.13). З копії спадкової справи №148/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що 13 липня 2016 року [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини на користь дочки [PERSON] , а [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] та 13 березня 2020 року отримала свідоцтво на спадщину за законом (а.с.32-49). [PERSON] заявою від 02.06.2021 звернувся до нотаріуса із проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом за правом представлення на майно [PERSON] або постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.50 зворот). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Між сторонами виник спір щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. При вирішенні спору суд застосовує норми ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України визначає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її . За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами, бабуся сторін у даній справі - [PERSON] мала майно: домоволодіння та земельну ділянку. За життя, 13.03.1995 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїм синам - [PERSON] та [PERSON] . Позивач є внуком [PERSON] та сином [PERSON] . [INFO] помер батько позивача та син спадкодавця [PERSON] - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , з дати її смерті - [INFO] відкрилася спадщина на її майно. 02.06.2021 позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом за правом представлення на майно [PERSON] . Постановою від 02.06.2021 позивачу нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 статті 1266 ЦК України ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, спадкують внуки, правнуки спадкодавця. Виходячи із вищенаведених положень закону та встановлених судом фактичних обставин, позивач мав право спадкування після смерті [PERSON] за правом представлення свого батька - [PERSON] , який помер до відкриття спадщини [PERSON] , тобто, є спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення. Позивач, як спадкоємець за законом за правом представлення (ст. 1261 ЦК України), з урахуванням приписів ст. 1268-1270 ЦК України, у разі прийняття спадщини після смерті бабусі, за відсутності обставин, визначених у ч. 3 ст. 1268 ЦК України (тобто, постійно не проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини), повинен був у строк до 08.11.2016 звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак цього не зробив, тобто, пропустив строк для прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує поважність причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини необізнаністю про наявність заповіту, зокрема, того, що його батько ( [PERSON] ), як спадкоємець [PERSON] , був включений нею до заповіту та мав частку у спадщині. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, зокрема, п оважними причинами пропуску строку визнається необізнаність спадкоємця про існування заповіту на його користь. Суд, дослідивши письмові докази, подані позивачем на підтвердження позовних вимог, погоджується з позицією відповідача, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності об`єктивних та істотних труднощів чи перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та внуком [PERSON] . Батько позивача, [PERSON] помер раніше, ніж [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що позивач був обізнаний і про смерть батька, і про смерть бабусі та наявність у бабусі спадкового майна. Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій. Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі; нездійснення особою цивільного права не є підставою для припинення цього права, крім випадків, встановлених законом. Закон обмежує строк здійснення права на прийняття спадщини, що відповідно до ст.1270 ЦК України становить шість місяців з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що у позивача право на спадкування майна спадкодавця [PERSON] виникло не на підставі заповіту (про необізнаність щодо якого вказує позивач), а на підставі закону - права представлення свого батька, то право на прийняття спадщини позивач міг реалізувати незалежно від того, чи був обізнаний про наявність заповіту на користь свого батька, оскільки по своїй суті спадкування за правом представлення є специфічним порядком набуття права на спадкування (закликання до спадкування) за законом. Відтак, незалежно від обізнаності позивача про наявність і зміст заповіту [PERSON] , позивач міг реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після її смерті як спадкоємець першої черги за законом за правом представлення шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк, тобто, якщо позивач бажав би прийняти спадщину, мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак цього не зробив. Враховуючи зміст позовної заяви, зокрема, посилання представника позивача в позові на ті обставини, що «після смерті баби, [PERSON] , позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як черга рідного дядька є першою», суд вважає, що причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем було елементарне незнання закону. Однак, згідно з презумпцією знання закону відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення позивачем своїх прав у визначені законом строки, не свідчить про їх порушення та наявність підстав для їх захисту в судовому порядку. Суд зауважує, що висновок Верховного Суду у справі №565/1145/17 від 26.06.2019 року, на який здійснює посилання представник позивача, не може бути застосований у даній справі, оскільки досліджувані ВС обставини не є подібними з тими, що встановлені у даній справі. Таким чином, суд вважає, що позивачем не підтверджено належними доказами існування жодних об`єктивних, непереборних, істотних труднощів чи перешкод, які б завадили позивачу подати заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Суд не проводить розподілу судових витрат між сторонами, оскільки відмовляє позивачу у задоволенні позову, а понесені ним витрати не підлягають розподілу, відповідач про понесені судові витрати та їх розподіл не заявляла.

Outcome: dismissed