Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Українська дистриб'юційна компанія» вимогами якої є зобов'язання видати трудову книжку із записом про звільнення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 32 786, 00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 11 червня 2001 року позивач був прийнятий на посаду директора магазину №1 в Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистриб'юційна компанія» (ідентифікаційний код за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31495849), на посаді пропрацював до 31 березня 2002 року. Однак, при звільненні з роботи йому не видали трудову книжку, на неодноразовому звернення товариство відмовлялося надавати будь-яку інформацію стосовно його трудової книжки.Жодних повідомлень про звільнення його з займаної посади, поштового повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки або трудову книжку позивач не отримував. Вважає, що через невидачу трудової книжки з вини роботодавця не має можливості реалізувати своє право на працю, яке гарантоване статтею 43 Конституції України, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить зобов'язати відповідача видати трудову книжку та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 11 лютого 2008 року по 27 лютого 2018 року, в розмірі 32 773, 00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.07.2018 року позов [PERSON] принятий до розгляду та визначено подальший розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.90-91). Відповідачу було направлено ухвалу суду та встановлено строки для подання відзиву на позов. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20. Відповідно до п. 4 ч. 8ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 11 червня 2001 року був прийнятий на посаду директора магазину №1 в ТОВ Українська дистриб'юційна компанія», розташованого за адресою: місто Київ, вулиця М. Вовчка, будинок 21. На вищезазначеній посаді [PERSON] пропрацював до 31 березня 2002 року, при звільненні з роботи йому не видали трудову книжку. Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (надалі - Інструкція), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу працівника. Відповідно до ст. 47 КЗпП України, п. 4.1, 4.2 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. З 24 вересня 2002 року до 11 лютого 2008 року , на підставі вироку Оболонського районного суду міста Києва, [PERSON] відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Під час відбуття покарання, жодних повідомлень про звільнення його із займаної посади, поштових повідомлень із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки або трудову книжку він не отримував. Після звільнення від відбуття покарання [PERSON] намагався знайти відповідача для отримання своєї трудової книжки, зокрема, для встановлення місцезнаходження відповідача та повернення трудової книжки звертався зі скаргою в управління з питань праці Головного управління Держпраці у Київській області, яке листом від 13.10.2017 року повідомило, що ТОВ «Українська дистриб'юційна компанія» за юридичною адресою відсутня, у зв'язку з чим провести інспекційне відвідування не вбачається можливим. Через невидачу трудової книжки з вини роботодавця [PERSON] не має можливості реалізувати своє право на працю, яке гарантоване йому статтею 43 Конституції України: «Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується», тобто [PERSON] позбавлений будь-яких засобів для власного існування та забезпечення сім'ї. Згідно із відповіддю на адвокатський запит до Головного управління Міндоходів у Київській області ТОВ «Українська дистриб'юційна компанія» (код ЄДРПОУ 31495849) перебуває на податковому обліку у ДПІ Києво-Святошинського району ГУ Міндоходів у Київській області за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5. Крім того, з відповіді на адвокатський запит до відділу державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 09.01.2014 р. вбачається, що ТОВ " Українська дистриб'юційна компанія»" (код ЄДРПОУ 31495849) з 2004 року до державного реєстратора для проведення включення відомостей про юридичну особу не зверталось. Ніякі зміни місцезнаходження, керівника, засновників не проводились та щорічне підтвердження відомостей про юридичну особу не подавалось. Отже, ТОВ «Українська дистриб'юційна компанія» в порушення вимог ст.ст. 47, 48 КЗпП України, п.п. 4.1, 4.2 Інструкції не внесло до трудової книжки запис про звільнення [PERSON] з роботи, не видалойому належно оформлену трудову книжку у день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення та не повідомилоЧабана С.М. про необхідність отримання трудової книжки. Відповідно до ч.4 ст. 235 КЗпП України, п. 4.1 Інструкції у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи те, що відповідач в порушення ст. 47 КЗпП України, п. 4.1 Інструкції не видав [PERSON] належно оформлену трудову книжку у день звільнення, то відповідно до ч.5 ст. 235 КЗпП України, п. 4.1 Інструкції він зобов'язаний виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 11 лютого 2008 року по 27 лютого 2018 року, в розмірі 32 773 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят три) гривні 00 копійок. Середній заробіток за час вимушеного прогулу визначається відповідно до п.п. 1-3, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (надалі - Порядок). Відповідно до абзацу третього п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Відповідно до довідки про доходи, яка міститься в матеріалах справи [PERSON] в лютому 2002 році була нарахована заробітна плата у розмірі 260,00 (двісті шістдесят) гривень 00 копійок; у березні 2002 року - 260,00 (двісті шістдесят) гривень 00 копійок; загальна сума нарахованої заробітної плати за лютий - березень 2002 року - 520 (п'ятсот двадцять) гривень 00 копійок. Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 11 лютого 2008 року по 27 лютого 2018 року склала 2521 днів. Згідно до Порядку, а також враховуючи відомості про розмір заробітної плати, яка нараховувалась позивачу відповідачем за лютий-березень 2002 року, суд визначає середньоденний заробіток позивача, відповідно до наданих доказів, у розмірі 13 (тринадцять) гривень 00 коп., а відтак стягненню з ТОВ «Українська дистриб'юційна компанія» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 32 773 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят три) гривні 00 копійок.

Outcome: approved