Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду 15.06.2020 року з позовом до ВНЗ «Східноєвропейський Університет Економіки і Менеджменту» про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову зазначила, що 26.07.2019 між нею та ВНЗ «Східноєвропейський Університет Економіки і Менеджменту» укладено договір зворотної безвідсоткової позики, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. та зареєстровано в реєстрі за №7276. Відповідно до п.1.1 договору позикодавець надає позичальнику зворотну безвідсоткову позику у вигляді безпроцентної поворотної фінансової допомоги, а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк. Згідно п. 2.1 вказаного договору сума позики становить 800000,0грн. Зі сторони позивача, як позикодавця належним чином виконано умови договору та надано ВНЗ «Східноєвропейський Університет Економіки і Менеджменту» грошові кошти в розмірі 800 000,0грн. в строки передбачені договором. Відповідно до пункту 4.1 договору визначено, що позика підлягає поверненню позикодавцю не пізніше 02.09.2019р. в повній сумі. 05.09.2019 позивач звернулася до відповідача з вимогою про негайне повернення грошових коштів по договору зворотної безвідсоткової позики. Однак, на день звернення до суду з даним позовом, ВНЗ «Східноєвропейський Університет Економіки і Менеджменту» своє грошове зобов`язання не виконав. Посилаючись на положення ст.ст. 526, 530, 549, 550, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, а також на пункт 7 договору, яким передбачено, що за порушення умов цього договору винна Сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством. На користь позикодавця позичальник сплачує штраф у розмірі 10% від неповернутої суми; 3% річних від суми простроченого зобов`язання за весь строк включаючи день останнього погашення позики; компенсацію інфляційних, позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу у розмірі 800 000грн., штраф в розмірі 10% від неповернутої суми у розмірі 80 000грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 17 595,33грн., інфляційне нарахування на суму боргу у розмірі 22 616,64грн. та судові витрати. Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії на відчуження нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 264627571101 та накласти арешт на грошові кошти відповідача у розмірі 996747,62грн, що знаходяться на розрахунковому рахунку [NUMBER] та інших рахунках у банківських установах. Ухвалою суду від 17 червня 2020 року відмолено позивачу в задоволенні клопотання про забезпечення позову. Ухвалою суду від 24.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 03.07.2020 позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 17.06.2020р. Постановою Черкаського апеляційного суду від 30 липня 2020 відмовлено [PERSON] в задоволенні її апеляційної скарги. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 червня 2020 року залишено без змін. 10.08.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач не визнає вимоги в повному обсязі, оскільки вважає, що грошове зобов`язання за договором зворотної безвідсоткової позики від 26.07.2019р. ним виконано повністю, на підтвердження чого надав суду копії видаткових ордерів за період часу з 26.07.2019 по16.08.2019р. на загальну суму 800 000,0 грн. та копії карток рахунку № [NUMBER] за період з 26.07.2019 по 31.07.2019р. 29.10.2020 в судовому засіданні позивачем надано суду відповідь на відзив. У вказаній відповіді зазначено, що позивач вважає, що вказаними касовими ордерами наданими відповідачем, було повернуто позивачу поворотну фінансову допомогу надану нею відповідачу раніше на суму 799 295грн., на підтвердження чого надала копії квитанцій до прибуткових ордерів за період часу з 06.08.2018р. по 17.07.2019р. Вважає, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання за договором зворотної безвідсоткової позики, укладеного між нею та відповідачем 26.07.2019р., а тому на задоволенні позовних вимог наполягала. 09.11.2020 від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 29.12.2020 закрито підготовчий розгляд справи. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Алтунін Я.І., позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Бойко М.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві та додані до нього докази. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2019 між нею та ВНЗ «Східноєвропейський Університет Економіки і Менеджменту» укладено договір зворотної безвідсоткової позики, який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. та зареєстровано в реєстрі за №7276. Відповідно до п.1.1 договору позикодавець надає позичальнику зворотну безвідсоткову позику у вигляді безпроцентної поворотної фінансової допомоги, а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк. Згідно п. 2.1 вказаного договору сума позики становить 800000грн. Відповідно до пункту 4.1 договору визначено, що позика підлягає поверненню позикодавцю не пізніше 02.09.2019р. в повній сумі. Крім того пунктом 7 договору, сторони визначили, що за порушення умов цього договору винна Сторона відшкодовує завдані збитки, у тому числі втрачену вигоду, у порядку, передбаченому чинним законодавством. На користь позикодавця позичальник сплачує штраф у розмірі 10% від неповернутої суми; 3% річних від суми простроченого зобов`язання за весь строк включаючи день останнього погашення позики; компенсацію інфляційних. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі сторони позивача, як позикодавця, належним чином виконано умови договору та надано ВНЗ «Східноєвропейський Університет Економіки і Менеджменту» грошові кошти в розмірі 800 000,0грн., зазначене вбачається з квитанцій до прибуткових ордерів № 158 від 26.07.2019; №159 від 29.07.2019; № 161 від 30.07.2019; № 163 від 31.07.2019; №165 від 01.08.2019; № 167 від 02.08.2019; №169 від 05.08.2019; № 171 від 06.08.2019; №173 від 07.08.2019; №175 від 08.08.2019; №177 від 09.08.2019; № 179 від 12.08.2019; № 181 від 13.08.2019; № 182 від 14.08.2019; № 183 від 15.08.2019; № 185 від 16.08.2019. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. 05.09.2019 позивач звернулася до відповідача з вимогою про негайне повернення грошових коштів по договору зворотної безвідсоткової позики. Проте, як зазначає позивач, дана вимога була відповідачем проігнорована, а борг не повернутий, тому вона звернулась до суду з даним позовом. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). В судовому засіданні представник відповідача підтвердив факт отримання від позивача зворотної безвідсоткової позики в розмірі 800 000грн., відповідно до укладеного між сторонами договору від 26.07.2019р. Проте, заперечив існування грошових зобов`язань за вказаним договором на сьогоднішній день. В судовому засіданні встановлено, що: відповідно до картки рахунку № [NUMBER] за період з 26.07.2019 по 31.07.2019 рік та видаткових касових ордерів, чітко прослідковується повернення грошових коштів у сумі 200 000 грн. (двісті тисяч грн. 00 коп.), а саме: 26.07.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000147 від 26.07.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 29.07.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000148 від 29.07.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 30.07.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000150 від 30.07.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 31.07.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000154 від 31.07.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги. Відповідно до картки рахунку № [NUMBER] за серпень 2019 та видаткових касових ордерів, чітко прослідковується повернення грошових коштів у сумі 600000 грн. (двісті тисяч грн. 00 коп.), а саме: 01.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000155 від 01.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 02.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000157 від 02.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 05.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000158 від 05.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 06.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000159 від 06.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 07.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000162 від 07.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 08.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000163 від 08.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 09.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000166 від 09.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч гри. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 12.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000168 від 12.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 13.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000169 від 13.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 14.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000170 від 14.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 15.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000171 від 15.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги; 16.08.2019 року відповідно до видаткового касового ордеру №00000172 від 16.08.2019, позивачу повернуто грошові кошти в сумі 50 000грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) по цільовому призначенню у вигляді повернення поворотної фінансової допомоги. Отже, судом встановлено, що ВНЗ «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» розрахувався в повному обсязі з позивачем за договором зворотної безвідсоткової позики в розмірі 800 000грн., укладеного між сторонами 26.07.2019р. Суд не приймає доводи позивача, що вказаними касовими ордерами було повернуто позивачу поворотну фінансову допомогу в сумі 799 295грн. надану нею відповідачу раніше, а саме в період часу 06.08.2018р. по 17.07.2019р., оскільки на підтвердження вказаної обставини позивачем не було надано жодних допустимих та належних доказів (будь-якого письмового договору, розписки тощо). У зв`язку із цим, суд не приймає в якості доказу копії квитанцій до прибуткових ордерів. Таким чином, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 800 000грн., а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача у вигляді: 10% від неповернутої суми боргу в розмірі 80 000грн., 3% річних з простроченої суми у розмірі 17 595,33грн. та інфляційне нарахування на суму боргу у розмірі 22 616,64грн. також не підлягають до задоволення. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: dismissed