Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи: [PERSON], [PERSON], відповідно до якого, з врахуванням заяви про уточнення предмету позову просила визнати припиненими правовідносини за Договором іпотеки від 26.05.2006 р., що зареєстрований в реєстрі за № 1790 та, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем. Позовна заява обґрунтована тим, що 26.05.2006 р. між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 11006279000, відповідно до якого Банк надав кредит в розмірі 150000 доларів США строком до 26.05.2027 р. зі сплатою 11,8 % річних. З метою забезпечення виконання зобов»язаня за Кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., відповідно до якого в іпотеку Банку передано будинок [ADDRESS] В подальшому, на підставі Договору факторингу від 12.12.2011 р. право вимоги за Кредитним договором № 11006279000 були передані ТОВ «Кей-Колект». Також, на підставі цього ж договору до Державного реєстру іпотек були внесені зміни в частині Іпотекодержателя, яким зареєстровано ТОВ «Кей-Колект». Позивач, в обгрунтування позову посилається на те, що їй стало відомо, що з метою погашення заборгованості за Кредитним договором ТОВ «Кей-Колект» звернуло стягнення на предмет іпотеки та зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки, в зв»язку з чим зобов»язання як за Кредитним договором, так і ті, що випливають з Договору іпотеки є припиненими. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що в зв»язку з реєстрацією за ТОВ «Кей-Колект» права власності на предмет іпотеки припинились зобов»язання, що виникають із Кредитного договору, укладеного з [PERSON] та Договору іпотеки. Представник відповідача - ПАТ «УкрСиббанк» заперечувала проти задоволення позову, обґрунтовуючи тим, що Банк не є належним відповідачем у даному спорі, оскільки 12.12.2011 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого Банк відступив право вимоги за зобов»язання, які виникли у [PERSON] на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11006279000 від 26.05.2006 р. та договором іпотеки. Представник ТОВ «Кей-Колект» в ході судового розгляду заперечувала проти задоволення позову за огляду на те, іпотека є припиненою в силу Закону, оскільки ТОВ «Кей Колект» скористався своїм правом і звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом реєстрації права власності. В подальшому будь-яких вимог до позивача не пред»являв, а тому права позивача не є порушеними. Третя особа - [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] і просив їх задовольнити. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась належним чином. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11006279000, , за умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 150 000 доларів США для придбання нерухомого майна. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 26.05.2006 р. було укладено Договір іпотеки, реєстровий № 1790, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS]. При посвідчені іпотечного договору нотаріусом 26.05.2006 року накладено заборону, яку зареєстровано в реєстрі за № 1791. 12.12.2011 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого Банк відступив право вимоги за зобов»язання, які виникли у [PERSON] на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11006279000 від 26.05.2006 р. та договором іпотеки. Пунктом 2.1.1 договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором. Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі, переважно перед іншими кредиторами. В силу положень п.4.1 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у т.ч. разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов»язань за кредитним договором. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, які були погоджені сторонами, є застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя (п.4.2 Договору іпотеки). Сторони погодили, що у разі настання обставин, які дають підстави Іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, зазначивши який зі способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч.3 ст.36 «Закону України «Про іпотеку», застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. Відповідно до п.5.3 Договору іпотеки у разі застосування передачі предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя право власності переходить до Іоптекодержателя з моменту отримання повідомлення. Судом встановлено, що позивач, як Позичальник за Кредитним договором, взяті на себе грошові зобов'язання належним чином не виконала, в зв»язку з чим на підставі рішення від 21.07.2015 року Апеляційного суду м.Києва з неї була стягнута заборгованість за кредитним договором № 11006279000. Зазначені обставини не заперечувались сторонами. 09.06.2016 р. Державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Філюк С.П. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «Кей-Колект». Статтею 526 ЦК визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.598 ЦК зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених законом. Тобто, у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, іпотека припиняється в силу закону. Закон не передбачає у цьому випадку звернення сторони Договору іпотеки з вимогами про припинення іпотеки, або вчинення будь-яких інших дій, крім реєстрації права власності на предмет іпотеки у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України, звернутися до суду. Іпотекодавець, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" не позбавлений права звернутись до суду за захистом своїх прав, однак у разі їх порушень або невизнання. При зверненні до суду позивач не обґрунтувала в чому полягає порушення її прав та не надала суду доказів, що її право є порушеним або не визнається з боку ТОВ «Кей-Колект», яке в порядку, передбаченому Договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку» реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на нього. Крім того, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача, заявлені до ПАТ «УкрСиббанк», оскільки на час розгляду справи Банк не є стороною Договору іпотеки, а тому не є належним відповідачем у даному спорі. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачами на користь позивача.

Outcome: dismissed