Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] 27 листопада 2020 року звернулась в суд з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» про зобов`язання внести запис про реорганізацію підприємства у трудову книжку, зобов`язання внести запис про переведення у трудову книжку та зобов`язання ознайомити із записом у трудовій книжці. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у трудовій книжці позивача відсутні записи про реорганізацію підприємства, переведення та позивача не ознайомлено із записом про переведення згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Відсутність таких записів порушує право позивача на соціальний захист по безробіттю після звільнення та на пенсійне забезпечення. Представник відповідача 27 січня 2021 року подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що запис до трудової книжки позивача серії БТІ-І № 3925589 про реорганізацію КЗ «ІФОЦЕМД та МК» за рішенням Івано-Франківської обласної ради від 20.09.2019 року № 1234-30/2019 внесений вчасно. Запис до трудової книжки позивача серії БТІ-І № 3925589 про його переведення із Долинської підстанції Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш)МД у Вигодський пункт постійного базування Е(Ш)МД Долинської підстанції Е(Ш)МД Долинської станції Е(Ш)МД на підставі наказу по КНП «ОКЦЕМД та МК ІФОР» від 31.01.2020 року № 50-тр за № 62 внесений 12 січня 2021 року. Позивач ознайомлений із записами у трудовій книжці під розписку в особовій картці форми П-2. Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року провадження у цивільній справі в частині вимог [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» про зобов`язання внести запис про переведення у трудову книжку та зобов`язання ознайомити із записом у трудовій книжці закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В судовому засіданні позивач позовну вимогу про зобов`язання внести запис про реорганізацію підприємства у трудову книжку підтримав, оскільки вважає, що запис до його трудової книжки не внесено відповідачем та це порушує його право на соціальний захист. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки запис про реорганізацію внесено до трудової книжки позивача вчасно. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Згідно записів в трудовій книжці позивача, він з 01.10.2019 року прийнятий на роботу на посаду водія екстреної (швидкої) медичної допомоги Долинського відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги. На сторінці 48 трудової книжки міститься запис про реорганізацію КЗ «ІФОЦЕМД та МК» в КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської обласної ради» на підставі рішення Івано-Франківської обласної ради від 20.09.2019 року № 1234-30/2019. Позивач вважає такий запис неналежним та заперечує його. Згідно запису в трудовій книжці позивач звільнений з роботи 10.03.2020 року, але 24.12.2020 року позивача поновлено на попередній роботі, що він підтвердив в судовому засіданні, тобто на даний час позивач працевлаштований, що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка\~є основним\~документом про\~трудову діяльність\~працівника. До\~трудової книжки\~заносяться відомості\~про роботу,\~заохочення та\~нагороди за\~успіхи в\~роботі на\~підприємстві,\~в установі,\~організації;\~відомості про\~стягнення до\~неї не\~заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно п.\~2.2\~Інструкції про\~порядок ведення\~трудових книжок\~працівників (далі\~Інструкція),\~до трудової\~книжки вносяться: відомості\~про працівника:\~прізвище,\~ім`я\~та по\~батькові,\~дата народження; відомості\~про роботу,\~переведення на\~іншу постійну\~роботу,\~звільнення; відомості\~про нагородження\~і заохочення:\~про нагородження\~державними нагородами\~України та\~відзнаками України,\~заохочення за\~успіх у\~роботі та\~інші заохочення\~відповідно до\~чинного законодавства\~України; відомості\~про відкриття,\~на які\~видані дипломи,\~про використані\~винаходи і\~раціоналізаторські пропозиції\~та про\~виплачені у\~зв`язку\~з цим\~винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Відповідно до п. 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відповідно д п. 2.5 Інструкції з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Представник позивача у позовній заяві посилається на п. 2.15 Інструкції, але вказаний пункт викладено в іншій редакції, ніж тій, що вказана представником. У п.2.15 Інструкції немає посилання на реорганізацію закладу охорони здоров`я. Відповідно до п. 2.15 Інструкції (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z0110-93#Text) якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер. Запис про реорганізацію підприємства внесено до трудової книжки позивача, що підтверджується копією трудової книжки, яка надана представником відповідача до відзиву. Також позивач вказує, що невнесенням запису про реорганізацію підприємства в трудову книжку порушено його право на соціальний захист. Відповідно до\~ст.\~46\~Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Але, жодних доказів того, що позивач звертався до органів Пенсійного фонду щодо призначення пенсії чи до центру зайнятості щодо отримання допомоги по безробіттю, чи йому було відмовлено в призначенні пенсії чи допомоги по безробіттю з тих підстав, що відсутній запис в трудовій книжці, позивачем та його представником суду не надано. Отже, вимога позивача про зобов`язання відповідача внести запис про реорганізацію підприємства у трудову книжку є необґрунтованою, не підтвердженою жодними належними доказами. Крім того, позивачем не доведено порушення його права. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. В задоволенні позову відмовлено, тому підстав для стягнення судових витрат не має, крім того, позивачем не надано доказів понесення будь яких витрат та не заявлено в позовній заяві, що ним буде понесено якісь витрати. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 48 Кодексу законів про працю України,

Outcome: dismissed