Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг» звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за договором №2006967598 від 29.11.2013 року у розмірі 31658,74 гривень. Також просить стягнути з відповідача витрати на судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON]\~ договору №2006967598 від 29.11.2013 року (далі Договір) останній отримав кредит в сумі 25903,48 гривень для придбання товару. Строк повернення кредиту 36 місяців. 22.12.2014 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали Договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг» право вимоги за договором № [NUMBER]. Однак, [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та інших витрат по ньому, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 31658,74, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання повторно не зявився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 09.08.2017 року, не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та невизнання позову у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до таких висновків. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З кредитного договору №2006967598 від 29.11.2013 року вбачається, що між ПАТ «ОТП Банк», позичальником [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту в сумі 25903,48 гривень, для придбання товару. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. \~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. \~\~\~\~\~ Судом встановлено, що 29.11.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] в письмовій формі укладено договір та сторонами договору прийняті на себе взаємні права та обовязки. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до\~ч.2 ст.1050 ЦК України\~кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом із нарахованими процентами -\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. У той же час, виходячи зі змісту\~статей 512,\~514 ЦК України,\~ст. 378 ЦПК України, ст.15\~\~"Про виконавче провадження", заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача\~(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 р. у справі № 6-122цс13). Відповідно до наданої позивачем копії Договору факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір факторингу (а.с.17-20). Відповідно до наданого позивачем [PERSON] заборгованості у справі за позовом ТОВ « ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2006967598 від 29.11.2013 року року станом на 24.11.2016 року існує заборгованість в сумі 31658,74 грн., в т.ч. залишок заборгованості за кредитом 24452,93 грн., комісія 7205,81 грн.(а.с.5) Відповідно до положень ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають істотне значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту за договором та стану виконання умов останнього. Відсутній розрахунок заборгованості [PERSON] станом на день укладання Договору факторингу в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу права вимоги.\~ Відсутній розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, де зазначено, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових вказаної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви. Крім того,\~ відсутні докази, які підтверджують ту обставину, що за договором відступлення права вимоги (факторингу) №22/12/14/1-1\~ від 22.12.2014 року до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору №2006967598 від 29.11.2013 року. Отже, суд позбавлений можливості зробити висновок щодо наявності заборгованості відповідача за кредитним договором, адже наданий розрахунок заборгованості не є належним доказом цього (а.с.5). Позивачем не надано доказів того, що на момент переходу до нього прав на підставі договору факторингу, право вимоги до боржника (відповідача), яке виникло у банку, було передано ним ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу, а також в якому саме обсязі зобовязань позичальника та на яких умовах банк відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Частинами 2, 3 ст. 10 ЦПК та ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребування та збирання доказів по справі, та надання оцінки обсягу доказів, який би був достатній для задоволення вимог позивача. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем до матеріалів справи не було надано належних та допустимих доказів прав нового кредитора до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та існування заборгованості [PERSON] за вказаним договором. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позових вимог. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed