Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

У серпні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Представником позивача одночасно з поданням позовної заяви подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать на праві власності або підлягають передачі або сплаті [PERSON] і знаходяться у неї чи в інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява представника позивача [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності. Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв'язку з чим необхідно накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у неї чи в інших осіб. Також в матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що відповідачеві належить на праві приватної власності будь-яке рухоме чи нерухоме майно, а також грошові кошти, що не дає можливості суду оцінити співмірність застосування вказаних заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Крім того, заявником не конкретизовано, на яке саме майно [PERSON] представник позивача просить суд накласти арешт. Більш того, заявник не зазначає з посиланням на докази те, що в будь-яких банківських установах відкриті рахунки на ім'я [PERSON], а також, що на цих рахунках знаходяться грошові кошти. Зважаючи на викладене, підстави для забезпечення позову відсутні. Суд роз'яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed