Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві вказує, що 12.01.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н. Відповідно до умов договору, позичальник отримала кредит у розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, всупереч вимогам договору, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 31.03.2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 57637,38 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4880,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46365,52 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3170,93 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2720,83 грн. В зв`язку з вище викладеним, просить стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості у розмірі 57637,38 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представником відповідача подано заперечення на позовну заяву у якій зазначив, що з заявленими вимогами щодо стягнення заборгованості, штрафів, пені за несвоєчасне погашення кредиту та інших платежів в сумі 57637,38 грн. відповідачка не згодна, вважає їх необґрунтованими та недоведеними. Відповідно до укладеного договору, а саме підписаної Анкети-заяви на відкриття карткового рахунку та отримання платіжної картки від 12.01.2011 року банк не надав позичальнику у повному обсязі інформацію, визначену Законом України «Про захист прав споживачів». Розрахунок заборгованості за кредитом взагалі не визначає порядок нарахування заборгованості по процентам, пені та комісії, штрафів і процентних складових за прострочення сплати кредиту, період такого нарахування тощо. Термін дії договору закінчився у 2014 році та фактичне використання кредитної карти закінчилось 11.02.2014 року, термін позовної давності щодо стягнення заборгованості по процентам, пені та комісії, штрафів і процентних складових за прострочення виконання зобов`язання у ПАТ КБ «Приватбанк» сплинув 11.02.2015 року, а по основній заборгованості за кредитом 11.02.2017 року, тобто за три місяці до пред`явлення позову. Зазначає, що позивач умисно строював відповідачу борг на платіжній картці, а саме списував з його рахунку кошти на погашення кредиту в той час, коли балансу на платіжній картці не вистачало для їх списання. Дані дії призводили до того, що на картковому рахунку відповідача створювався мінусовий баланс на який позивачем нараховувалась штрафна санкція. Просив застосувати до позовних вимог пропущені терміни позовної давності, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності у справі та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки починаючи з 2012-2013 року банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто починаючи з 2013 року строк позовної давності щодо кредитного договору б/н від 12.01.2011 року та стягнення неустойки за вказаним договором сплинув, а банк звернувся до суду за захистом своїх прав лише 17.05.2017 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача не з`явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, відмовити у задоволенні позову, застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно заяви-анкети від 12.01.2011 року позивач оформив на ім`я відповідача кредитну картку, на якій було встановлено кредитний ліміт у сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач ознайомилася і погодилася з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.01.2011 року станом на 31.03.2017 року, який подано у вигляді таблиці здійснення операцій по картці відповідача загальна сума заборгованості становить 57637,38 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4880,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 46365,52 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3170,93 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2720,83 грн. У відповідності до положень ст.256 ЦК України та згідно ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. В пункті 1.5.2 правових Висновків ВСУ у цивільних справах викладених у постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п.1,2,4 ч.1 ст.355 ЦПК України за ІІ півріччя 2017 року, викладено наступний правовий висновок. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Даний правовий висновок висловлено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 6-2322цс16. Окрім того, у п.1.5.10 вищенаведених Висновків ВСУ зазначено, що не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16). Як вбачається із з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.01.2011 року станом на 31.03.2017 року, наданої суду АТ КБ «Приват Банк», який подано у вигляді таблиці здійснення операцій по картці відповідача судом встановлено, що останній платіж на погашення кредиту відповідачем було здійснено ще 11.02.2014 року в розмірі 380,00грн., що відображено в графі "сума погашення за наданим кредитом", при цьому, суд не бере до уваги платіж у розмірі 8,27 грн., який було здійснено 22.09.2014 року, оскільки він є не чим іншим, як автоматичним погашенням простроченої заборгованості, що підтверджується наданою відповідачем випискою операцій по картці відповідача, а позов до суду ПАТ КБ «Приват Банком» було подано 17.05.2017 року, тобто після спливу термінів позовної давності передбачених чинним законодавством, що вказує на те, що позивач не вчиняв жодних дій по поверненню кредитних коштів, сума яких з кожним роком все збільшувалася. У відповідності до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За таких обставин, суд вважає, що в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованостіслід відмовити за спливом строків позовної давності звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed