Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У травні 2017 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що [PERSON] являється її колишнім чоловіком. Починаючи з 2013 року відповідач з сім'єю не мешкав та після розірвання шлюбу зв'язок із ним повністю було втрачено. [PERSON] в квартирі не з'являвся, місце його проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснює, комунальні платежі не сплачує, однак залишився бути зареєстрованим за адресою квартири [ADDRESS] [PERSON] зазначила, що вона зі своїм батьком [PERSON] та матір'ю [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], при цьому змушені сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі [PERSON] У зв»язку із цим, позивачі просили про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивачів та дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 30.03.1998 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно Довідки Форма №3 від 03.03.2017 року, №75/298 «Центр комунального сервісу» [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з 1985 року, [PERSON] зареєстрований в даному приміщенні з 2013 року (а.с. 22). Факт непроживання відповідача за адресою квартири [ADDRESS] протягом станнього року засвідчується довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Оболонського районного сервісного центру по роботі зі споживачами від 04.04.2017 року про відсутність звернень [PERSON] щодо неможливості проживання в квартирі, крім того, згідно відповіді від 10.04.2017 року №87-аз/125/51/01-2017, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі [ADDRESS] до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому відповідачем не надано належного чи допустимого доказу на спростування позовних вимог. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним." Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] як співвласники мають право на здійснення права власності на належні їм частки квартири [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON],. таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved