Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 28.08.2009 відповідачу [PERSON] було надано кредит розмірі 2900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Оскільки позичальником належним чином не виконані зобов`язання за кредитним договором, станом на 20.04.2018 виникла заборгованість в сумі 27615 грн. 75 коп., в тому числі: 2891 грн. 20 коп. заборгованість за кредитом, 20384 грн. 11 коп. заборгованість за пенею і комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 1303 грн. 13 коп. штраф (процентна складова). Заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 29.01.2019, позов Публічного Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.08.2009 року в розмірі 27615 ( двадцять сім тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 75 копійок, стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13.05.2020, заяву відповідачки [PERSON] про перегляд заочного рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 21 січня 2019 року - задоволено та заочне рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 29.01.2019 року в справі 638/7019/18 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в зв`язку із закінченням строків позовної давності. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного. Із заяви для отримання кредиту [PERSON] від 28.08.2009, встановлено, що сторони уклали кредитний договір згідно якого відповідачу надано строковий кредит в сумі 2900 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки, відповідно до довідки наданої АТ КБ «ПриватБанк», строк дії перевипущеної кредитної картки [PERSON] , закінчується 11/14. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30.04.2018 у відповідача виникла заборгованість в сумі 27615 грн. 75 коп., в тому числі: 2891 грн. 20 коп. заборгованість за кредитом, 20384 грн. 11 коп. заборгованість за пенею і комісією, 250 грн. штраф (фіксована частина), 1303 грн. 13 коп. штраф (процентна складова). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач жодного разу не вносила кошти на погашення заборгованості. Відповідно до довідки наданої АТ КБ «ПриватБанк», строк дії перевипущеної кредитної картки [PERSON] , закінчується 11/14. З позовною заявою позивач звернувся до суду 27.09.2018. Відповідно до умов договору строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії платіжної картки. При таких обставинах, строк позовної давності розпочався з дня закінчення строку дії картки з листопада 2014 року. Даний строк є граничним строком дії кредитного ліміту, який дорівнює строку дії картки, після чого у разі неповернення його клієнтом, Банк може протягом строку позовної давності звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 260 ЦК України,позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 5ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, початок строку позовної давності має обчислюватися з дня закінчення строку дії картки з листопада 2014 року після чого протягом 3-х років - до листопада 2017 року банк мав звернутися до суду з захистом свого права, яке вважає порушеним. Однак, Банк звернувся до суду із даним позовом лише вересні 2018 року, тобто після спливу строку позовної давності. Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року. Суд не погоджується з викладеним у відзиві аргументом позивача , що підписання правил користування карткою, відповідно до яких строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки( пені та штрафів) був збільшений до 50 років ( п.1.1.7.31) свідчить про те , що договір про збільшення строку позовної давності був укладений між сторонами у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із частиною першою , другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі , якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах , телеграмах , якими обмінялися сторони. Умови та Правила надання банківських послуг п.1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю 50 років, не містить підпису відповідача. У заяві позичальника від 28.08.2009 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг , п.1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю 50 років, не містить підпису відповідача. У заяві позичальника від 28.08.2009 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає , то суд дійшов висновку , що позивач не надав належних доказів , які б підтверджували факт укладення сторонами договору про збільшення позовної давності у письмовій формі. Позивачем питання про продовження судом строку позовної давності із зазначенням причин поважності пропуску строку у позовній заяві або окремій заяві перед судом не ставилося. Документів, які б свідчили про переривання або зупинення перебігу строку позовної давності до матеріалів цивільної справи не додавалося. Тому, в задоволенні позовних вимог належить відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed