Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

03 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS]. В ході підготовки пакету документів для прийняття спадщини та отримання кадастрового номеру нотаріусом була виявлена помилка в державному акті на право власності на землю Серія [NUMBER], виданого 15 січня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 12.12.97 р. № 1938, а саме допущена помилка в перекладі прізвища його матері з російської мови на українську, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину. В державному акті на право власності на землю зазначене прізвище власника "[PERSON]", а згідно паспорту "[PERSON]". Враховуючи викладене, заявник просив суд встановити факт належності [PERSON] державного акту на право власності на землю Серія [NUMBER] виданого 15 січня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 12.12.97 р. № 1938. Представник заявника надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі заявника та розгляд справи без участі зацікавленої особи не заперечував. Зацікавлена особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Старова Ольга Сергіївна на судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти заявлених вимог не заперечувала. Представник зацікавленої особи Дніпровської міської ради на судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що паспорт громадянина України Серія [NUMBER] виданий Бабушкінським РВДМУУМВС України в Дніпропетровській обл. виданий 01 вересня 1998 року, належав померлій [PERSON]. Заявник [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 29 травня 1953 року. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. В Державному акті на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] виданого 15 січня 1998 року зазначено, що він виданий громадянці України [PERSON], у тому, що на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 12.12.97 р. № 1938 їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0491 Га. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS]. Приватним нотаріусом Старовою О.С. 18.05.2017 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON], 1922 року народження, яка померла [INFO]. Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права суб'єкта права власності на майно та складений у порядку, передбаченому законодавством. За такими ознаками, державний акт на право приватної власності на землю відноситься до правовстановлюючих документів. Встановлення факту належності померлій [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю необхідно заявнику для визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку у порядку спадкування за законом. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON], оскільки обставини, на які вона посилається в своїй заяві, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, хоча й прізвище, вказане у Державному акті на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] виданого 15 січня 1998 року, не збігається з прізвищем, вказаним у паспорті померлої [PERSON], однак, враховуючи співпадіння в цих документах адреси реєстрації померлої та місцезнаходження земельної ділянки, суд дійшов до висновку, що у прізвищі, вказаному у акті на право приватної власності на землю допущена помилка, обумовлена довільним перекладом прізвища «[PERSON]» з російської на українську мову. На підставі викладеного,

Outcome: approved