Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просила визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3220484100:01:003:0009 площею 3,210 га, розташовану на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що належала її матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Зазначила, що вона прийняла спадщину після померлої матері, про що 05 листопада 2008 року повідомила Білоцерківську районну державну нотаріальну контору, і того ж дня було відкрито спадкову справу щодо майна померлої. Інші спадкоємці були відсутні; спадщина складалась з зазначеної земельної ділянки. Однак державний нотаріус Білоцерківської державної нотаріальної контори постановою від 25.02.2014 р. відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки державна реєстрація права власності була здійснена після смерті спадкодавця. Не погодившись з таким рішенням, звернулась до суду. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач та третя особа своїх представників у судове засідання не направили, ставлення до позову не висловили, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з урахуванням такого. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області, [PERSON] померла [INFO] року, про що в Книзі реєстрації смертей [INFO] р. зроблено актовий запис за № 12. Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 573669, виданого 29.12.2005 р. на ім'я [PERSON], їй належала земельна ділянка площею 3,210 га, кадастровий номер 3220484100:01:003:0009, розташована на території Озернянської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Судом встановлено, що цей державний акт був виданий на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області №197 від 05.07.2005 року. Зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] вбачається, що позивач є дочкою померлої [PERSON]. Згідно з довідкою МСЕК серії КИО-1 № 0374732 від 06.04.12, позивач є інвалідом першої групи довічно, потребує постійної сторонньої допомоги. Судом встановлено також, що позивач 5 листопада 2008 року подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої Білоцерківська районна державна нотаріальна контора 5 листопада 2008 року відкрила спадкову справу щодо майна померлої. Інших спадкоємців не встановлено. З постанови від 25.02.2014 р. вбачається, що державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки державна реєстрація права власності була здійснена після смерті спадкодавця. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах (ч.1 ст.125 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п.п.10,11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позивач не довела суду того факту, що право власності на земельну ділянку входило до складу спадщини після смерті [PERSON] , а тому у позові відмовляє.

Outcome: dismissed