Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

17 грудня 2015 року до Обухівського районного суду звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 17 серпня 2015 року в м. Донецьк померла його дружина [PERSON], що підтверджується довідкою про смерть №298 від 17.08.2015 року, видана лікарем [PERSON], а також свідоцтвом про смерть виданим Донецькою Народною Республікою. Отримати свідоцтво про смерть на бланку України він не може тому просить його заяву задовольнити та встановити факт смерті дружини на підставі наявних документів. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав подану заяву та просить її задовольнити з підстав викладених у ній, інших доказів смерті дружини, крім довідки та свідоцтва про смерть виданих на бланку ДНР в нього не має. Представник заявника [PERSON] підтримав подану заяву та просить її задовольнити, з підстав викладених у ній. Представник зацікавленої особи Управління праці та соціального захисту населення Обухівської РДА в судове засідання не з'явилися причин неявки суду не повідомили. Представник зацікавленої особи відділ реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явилися, накавши суду лист про слухання справи в відсутності їх представника. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у зазначені та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Згідно з абзацом 2 пункта 2.1. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої Наказом МОЗ України 08.08.2006 N 545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. N 1152/13026, у разі загублення лікарського свідоцтва про смерть видається нове свідоцтво з поміткою "дублікат" на підставі письмової заяви особи, яка отримала оригінал, або іншої особи, яка зобов'язалася поховати померлого. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. З аналізу змісту зазначеної норми Закону вбачається, що конкретного формулювання, поняття та за яких обставин суд може встановити факт смерті фізичної особи в певний час, у певному місці ні Цивільний, ні Цивільний процесуальний кодекси не містять. Однак, перед тим, як звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті у певний час, заявник зобов'язаний спочатку вирішити це питання у відділі ДРАЦС. Лише при одержанні відмови органів ДРАЦС у реєстрації події смерті заявник має право звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті у певний час. Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України, суд не бере до ували докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Заявником надані до суду довідка про смерть особи та свідоцтво про смерть, але вони видані на не встановлених та визначених державою України бланках держави яка не визнана, тому не можуть бути належними та допустими доказами в цивільному судочинстві Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, суд вважає позовні вимоги недоведеними і необґрунтованими. Враховуючи викладене вище, заява не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed