Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач , Виконком Дзержинської районної у місті ради, звернувся до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно з діючим законодавством України, до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності, питання розподілу та надання житла, що належить до комунальної власності, розташованого на території району, у тому числі кімнат у гуртожитках. Здійснюючи вказані повноваження, виконкомом Дзержинської районної у місті ради встановлено, що на реєстраційному обліку у кімнаті № 533 загальною площею 22,4 кв. м в гуртожитку, розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, пл. Домнобудівників, корпус 1, буд.2, знаходяться відповідачі - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. У серпні 2014 року в гуртожитку створено обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Домнобудівників 2-1». Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідачів. Відповідачі тривалий час, з початку 2014 року, у кімнаті фактично не мешкають, їхнє місце перебування невідоме, будь-яка інформація про них відсутня. Оплата за комунальні послуги по кімнаті не сплачується, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за енергоресурси. Враховуючи те, що відповідачі без поважних причин тривалий час, понад шість місяців, не мешкають у вищезазначеній кімнаті, позивач просить визнати їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] ( довіреність №15/35-530 від 05.03.2015 р., дійсне до 31.12.2015 р.) не була присутньою, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судовому засіданні не були присутніми , про час та місце розгляду справи повідомлені за зареєстрованою в установленому порядку адресою місця проживання, про причину неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи начальник Дзержинського РВ в м.Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області [PERSON] до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила розглядати справу за відсутності представника міграційної служби, не заперечувала проти позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконкому Дзержинської районної у місті ради [PERSON] ( доручення №15/35-21 від 06.01.2015 р., дійсне до 31.12.2015 р.) надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог Виконкому Дзержинської районної у місті ради слід відмовити з урахуванням наступного . Так, з довідки №105 від 26.12.2014 року, виданої ОСББ «Домнобудівників 2-1», вбачається, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], буд.2, кімн. №533 з 20.08.2010 року ( а.с.2 зворот). З акту б/н від 26.12.2014 року , складеного ОСББ «Домнобудівників 2-1», вбачається, що відповідачі не мешкають в гуртожитку за вказаною адресою з початку 2014 року ( а.с.3), тобто понад шість місяців. Заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.02.2015 року складає 4874,81 грн ( а.с.2). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування житловим приміщенням зберігається за відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках, прямо передбачених діючим законодавством. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Таким чином відповідачі понад встановлений законом термін без поважних причин не мешкають в спірній кімнаті, із заявою до уповноважених органів про причини своєї відсутності [PERSON] не зверталася, обовязки по сплаті комунальних послуг не несе. Разом із тим суд враховує результати засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Дзержинської районної у місті ради від 06.07.2015 року, якою, виходячи з інтересів малолітнього [PERSON], одноголосно проголосовано за необхідність проведення додаткової роботи з [PERSON] фахівцями міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді щодо недопущення втрати права користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, пл. Домнобудівників, корпус 1, буд.2, кімн. №533. Крім того, з пояснень, наданих [PERSON] начальнику служби у справах дітей, вбачається, що вона не мешкає за зазначеною вище адресою з 01.09.2014 року у звязку з відсутністю належних умов для проживання (відсутність води, погана електропроводка), комунальні платежі не сплачувала, оскільки не мешкала у гуртожитку; заперечує проти її зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], буд.2, кімн. №533, має намір укласти договір на реструктуризацію заборгованості. Отже, оскільки разом з відповідачем [PERSON] мешкає її малолітній син [PERSON] [INFO], суд має враховувати інтереси і права дитини. Згідно ч.3 ст.27-1 ЦПК України суд сприяє створенню належних мов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Конституцією України передбачено право \~кожного на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду ( ст..47). Статтею 27 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР\~№ 789-XII від 27.02.91 встановлено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Отже, на підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі іншого житла крім кімнати у гуртожитку не мають, можливості придбати житло за власний кошт не мають, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON], який має право бути забезпеченим житлом, суд відмовляє в задоволенні позову. Пунктом 7 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору, тому суд на підставі ч.4 ст.88 ЦПК України компенсує судові витрати в розмірі 243,60 грн за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed