Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної протиправними діями та бездіяльністю органів державної влади. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус громадянина, захворювання якого повязане з наслідками Чорнобильської катастрофи першої категорії. За результатом проходження медико-соціальної експертної комісії його визнано інвалідом 2 групи, першої категорії (безтерміново), внаслідок захворювань, повязаних з роботами в зоні відчуження Чорнобильської атомної електростанції та внесений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. 20 травня 2011 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси його позовні вимоги задоволено частково, та зобов'язано Управлінням Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси здійснити йому перерахунок пенсії по інвалідності, відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та 75 відсотків мінімальної пенсії за віком починаючи з 30 вересня 2010 року. 23 серпня 2012 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду вказану постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси залишено без змін. 05 лютого 2018 року листом Державної казначейської служби України № 12-12/110-815 повідомлено, що на його рахунок здійснено виплату в сумі 51 054,18 гривень, згідно платіжного доручення від 06.09.2017 №384. Постанова суду\~була виконана\~лише 05\~лютого 2018\~року.\~Внаслідок порушення\~прав позивача\~на отримання\~пенсії на\~пільгових умовах\~через неправомірні\~дії органу\~державної влади\~Управління пенсійного\~фонду України\~ при\~здійснені ними\~своїх повноважень\~позивачу було\~завдано моральну\~шкоду,\~яка підлягає\~відшкодуванню державою\~за рахунок\~коштів державного\~бюджету.\~У звязку\~з цим\~просить стягнути\~з Державного\~бюджету України\~шляхом безспірного\~списання Державною\~казначейською службою\~України з\~є \~єдиного казначейського\~рахунку Державного\~бюджету України\~на його\~користь 50\~000,00\~грн.\~у рахунок\~відшкодування моральної\~шкоди.\~Також просить\~стягнути з\~Управління Пенсійного\~фонду України\~в м.\~Черкасах за\~рахуноккоштів Накопичувального фонду на його користь у відшкодування майнової шкоди грошову суму трьох процентів річних в сумі 10 629,06 грн., проценти за користування та грошову суму індексу інфляції в сумі 43 860,10 грн., а всього 54 489,16 грн. В ході розгляду справи позивач позовні вимоги збільшив, та просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 50000 грн. моральної шкоди. Також просив стягнути з [PERSON] управління пенсійного фонду України в Черкаській області майнову шкоду в розмірі 3% річних в сумі 10629,06 грн., проценти за користування в сумі 43860,10 грн.,та інфляційні втрати в сумі 94858,67 грн. В судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідачаДержавної\~казначейської служби\~України [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що на час розгляду даної справи рішення Придніпровського районом суду м. Черкаси від 20.05.2012 року виконано. Казначейство виконуючи рішення суду діяло виключно в межах свої повноважень. Вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди необґрунтовано завищена, оскільки майже дорівнює сумі заборгованості за рішенням суду прийнятим на користь позивача, що становить 51054,18 грн., яка виплачена останньому. Представник відповідача[PERSON] Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з'явився, направив до суду відзив на позов, в якому зазначено, що вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, оскільки рішення суду Управлінням виконано в межах діючого законодавства, перерахунок позивачу проведено, доплата по перерахунку за період з 30.09.2010 по 30.09.2011 року в розмірі 51054,18 грн. виплачено в добровільному порядку. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.07.2018 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, та є інвалідом ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчень. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 травня 2011 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, та зобов'язано Управлінням Пенсійного фонду України в Придніпровському районі м. Черкаси здійснити йому перерахунок пенсії по інвалідності, відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та 75 відсотків мінімальної пенсії за віком починаючи з 30 вересня 2010 року. В подальшому ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2012 року вказану постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси залишено без змін. 05 лютого 2018 року листом Державної казначейської служби України № 12-12/110-815 повідомлено позивача, що на ви конання Порядку погашення заборгованості за рішенням суду його рахунок здійснено виплату коштів в сумі 51 054,18 грн. Факт виплати позивачу зазначених коштів підтверджується копією платіжного доручення № 384 від 06.09.2017 року. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено належними доказами, що постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.05.2011 року виконана, кошти позивачу сплачено. В той же час позивач в своєму позові зазначає, що постанова суду була виконана лише 05 лютого 2018 року, внаслідок чого було порушено його право на отримання пенсії на пільгових умовах через неправомірні дії органу державної влади Управління пенсійного фонду України при здійснені ними своїх повноважень йому було завдано моральну шкоду, що полягає в погіршенні здоров'я, а саме через переживання, які були викликані неможливістю отримати пенсію з'явилися приступи головного болю, порушився тиск, часто почав дратуватись, що призвело до погіршення відносин з рідними, та оточуючими людьми. Завдана шкода також полягає у моральних стражданнях та переживаннях у звязку з порушенням конституційних прав та гарантій щодо отримання гарантованих законом виплат, а саме постійного забезпечення необхідності відстоювати в судах своє право та не мати можливості отримати присуджену в судовому порядку пенсію тривалий час у звязку з бездіяльністю УПФУ в м. Черкасах. Позивач вбачає в цьому глузування та відчуття всесильності та безкарності органів державної влади , що завдає йому моральних страждань, оскільки він вимагає лише те, що гарантовано Законами України. Суд не погоджується з таким твердженням позивача та оцінює його критично, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У відповідності до пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами , визначений у Порядку затвердженому кабінетом Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку рішення про стягнення коштів державного чи місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попередній інформуванням Мінфіну), про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Пунктом 4 зазначеного Порядку на органи Казначейства покладено обовязок, зокрема, вживати заходи до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розглядати письмові звернення (вимоги) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів. Відповідно до пунктів 24 та 25 Порядку № 845, стягувачі, на користь яких прийнятті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункяті 6 цього Порядку. Пунктом 6 цього ж Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Згідно пункту 28 Порядку № 845 орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків га кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів. Відповідно до пункту 11 Порядку №845 відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі: -звернення до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення про стягнення коштів чи зміни порядку і способу його виконання; -необхідності отримання від стягувана додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів -звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, щодо підтвердження їх зарахування до бюджету або встановлення залишку сум платежів, що підлягають безспірному списанню, чи узгодження реквізитів рахунків, на яких обліковуються надходження бюджету, кодів бюджетної класифікації тощо; -у випадках, передбачених пунктами 31 і 49 цього Порядку. Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду. Як вбачається із матеріалів справи, листом від 05.02.2018 року № 12-12/110-815 Державної казначейської служби України повідомило позивача, що на виконання Порядку погашення заборгованості за рішенням суду виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440 йому здійснено виплату заборгованості за рахунок Державного бюджету України за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.05.2012 № 2а-3542/11 в сумі 51054,18 грн. Виплату коштів здійснено на його рахунок відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено платіжним дорученням від 06.09.2017 № 384. Отже, з матеріалів справи вбачається, що постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 2а-3542/11 в установленому законом порядку прийнято на виконання в порядку черговості на даний час виконано. Суд зазначає, законодавством передбачено виконання судових рішень за рахунок коштів державного бюджету за черговістю надходження таких рішень, в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Проте у зв'язку із відсутністю необхідного обсягу бюджетних призначень, виконати вказане рішення суду у визначений законом строк не було можливим. При цьому, Державною казначейською службою України направлялися відповідні запити на збільшення бюджетних асигнувань за програмою з виконання судових рішень. Існування черговості щодо виконання рішень суду також передбачене Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", також передбачено, що заборгованість погашається за наявності бюджетних асигнувань. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ГУПФ України в Черкаській області прийнято виконавчий лист до виконання, здійснено перерахунок пенсії. Відповідачем [PERSON] службою вживалися всі необхідні заходи щодо його виконання із дотриманням принципу черговості, тобто на виконанні у Казначейства знаходились рішення судів, що надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа позивача, а списання коштів на користь позивача відбулося в порядку черговості Затримка перерахування коштів відбулася не через протиправні дії або бездіяльність відповідачів, а в зв»язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. Відповідно до ст. 23 ЦПК України \~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода\~відшкодовується незалежно\~від вини\~органу державної\~влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим,\~органу місцевого\~самоврядування,\~фізичної або\~юридичної особи,\~яка її\~завдала: 1)\~якщо шкоди\~завдано каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров'я\~або смертю\~фізичної особи\~внаслідок дії\~джерела підвищеної\~небезпеки; 2)\~якщо шкоди\~завдано фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту або\~виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, як вбачається, зі змісту ст. 1167 ЦК України у Казначейства відсутній обовязок перед позивачем щодо обовязкового відшкодування моральної шкоди. Натомість відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушені права власності, в тому числі інтелектуальної, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Згідно п. 4 ППВСУ №4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При цьому в судовому порядку не встановлено факт вчинення ГУПФУ у Черкаській області незаконних дій або бездіяльності, що призвели до неможливості позивачем отримати пенсію, оскільки в судовому рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.05.2011 зобовязано боржника здійснити перерахунок пенсії починаючи з 30.09.2010, тобто , позивач отримував з 30.09.2010 певну суму пенсії, а отже користувався послугами пенсійного забезпечення. Крім того, позивачем не надано підтверджуючих документів, на підтвердження погіршення здоровя, приступів головної болі, порушення тиску, пригніченого настрою, роздратованості, погіршення стосунків з близькими, а також підтвердження причинно-наслідкового звязку, що саме невиконання рішення суду спричинило вищезазначені події. Також, позивачем не надано підтверджуючих доказів, як зазначено в позовній заяві глузувань та відчуття всесильності та безкарності органів державної влади, зокрема органів Казначейства та органів Пенсійного фонду України. Надані суду докази хвороби та смерті дружини позивача, не можуть бути взяті до уваги, так як моральна шкода відшкодовується особі, якій завдано неправомірними діями чи бездіяльністю особі, яка звернулась до суду з позовом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, вимогу позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн. необгрунтованою та до задоволення не підлягає. Більш того, суд вважає, що всі наведені позивачем докази моральних страждань не підтверджені документально, а є виключно його переконання. Що стосується інших вимог позивача, то суд вважає, що вони також не підлягають до задоволення, оскільки як вже встановлено [PERSON] Управлінням\~Пенсійного фонду\~України в\~Черкаській області\~рішення Придніпровського\~районного суду\~від 20.05.2011\~року виконано\~в добровільному\~порядку,\~та в\~межах повноважень\~покладених \~на них,\~перерахунок позивачу\~проведено,\~доплата по\~перерахунку за\~період з\~30.09.2010\~по 30.09.2011\~в розмірі\~51054,\~18\~грн.\~виплачено.\~ Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтрею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином обов'язковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету згідно Законодавства України є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового звязку між такими діями. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed