Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У листопаді 2014 р. [PERSON] звернувся з вказаною заявою, у якій просить встановити факт належності йому трудової книжки, виданої на ім'я (російською мовою): [PERSON], посилаючись на те, що встановлення вказаного факту необхідно для оформлення пенсії. Від Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області будь-яких заперечень або пояснень не надходило. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", …на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, що посвідчують особу, наприклад: довідок про поранення чи перебування у госпіталі через поранення, повідомлення військових частин, військкоматів та інших органів військового управління про загибель чи безвісну відсутність у зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, довідки про реабілітацію тощо. Тобто заява [PERSON] підлягає розгляду судом. Судом з'ясовано, [PERSON] народився [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.11.1954 р. та паспортом серії [NUMBER] від 28.01.1999 р., при цьому у свідоцтві про народження його прізвище зазначено російською мовою як [PERSON]. [PERSON] навчався на курсах за спеціальністю радіотелемайстрів з 09.02.1970 р. по 14.06.1970 р., закінчив ці курси, про що отримав свідоцтво серії [NUMBER], яке було видано ДТСААФ 13.06.1970 р., де його прізвище зазначено російською мовою як [PERSON]. З 12.11.1972 р. по 01.11.1974 р. [PERSON] проходив строкову службу у Радянській Армії, що підтверджується військовим квитком серії [NUMBER] від 12.11.1972 р., у якому його прізвище зазначено російською мовою як [PERSON]. З зазначеного випливає, що вказані вище документи складались на ім'я [PERSON], проте при їх заповненні його прізвище у разі зазначення російською мовою писалось і як [PERSON], і як [PERSON]. У матеріалах справи наявна копія трудової книжки, яка видана 01.02.1975 р. (дата заповнення). На її першій сторінці зазначено, що її видано на ім'я (російською мовою) [PERSON], [INFO], професія - радіомеханік, при цьому вона містить виправлення у прізвищі на [PERSON], яке здійснено без урахування Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58. Разом з тим, на іншій сторінці цієї ж трудової книжки, а саме - з якої начинається її друга половина, призначена для заповнення українською мовою, зазначено, що трудову книжку видано на ім'я (російською мовою) [PERSON], [INFO], професія - радіомеханік. Свідок [PERSON] дав показання про те, що [PERSON] працював разом з ним у 1970-х рр., і що у трудовій книжці останнього дійсно було зроблено помилку у написанні прізвища, яку не можна виправити, оскільки необхідні для цього документи не збереглись. Оцінивши викладене, суд приходить до висновку, що трудова книжка, яка видана 01.02.1975 р. (дата заповнення) на ім'я (російською мовою) [PERSON], належить [PERSON], який народився [INFO] р. Зважаючи на наведене, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved