Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

03.09.2014 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 6990.64 грн., а також стягнення судових витрат за сплату судового збору у розмірі 243,60 грн. В обгрунтування позову, представник банку зазначив, що відповідач уклала з позивачем договір № б/н від 21.11.2006 року, за яким отримала кредит у розмірі 4000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис останньої у заяві. Взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором №б/н від 21.11.2006 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит. Проте відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 30.06.2014 року у сумі 6990,64 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 1691,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2870,17 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1620,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та у сумі 309,08 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Ісрафілова К.Р. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вказала, що позивачем пропущено строки позовної давності. Оскільки працівниками Банку помилково було надано невірний номер картки, позовні вимоги є необгрунтованими. Крім того, відповідач не погоджувалася із умовами кредитного договору, вважала їх несправедливими, а дії позивача такими, що вводять в оману суд. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 21.11.2006 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис останньої у заяві. / а.с. 10/ Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач, згідно Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.11.2006 року станом на 30.06.2014 року має заборгованість у сумі 6990,64 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 1691,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2870,17 грн., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1620,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та у сумі 309,08 грн. штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Посилання відповідача на пропущення позивачем строків позовної давності, як на підставу відмовлення у позові, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафі) був збільшений до 50 років, що відповідає нормам ч. 1 ст. 259 ЦК України, якою встановлено, що позона давність може бути збільшена задомовленістю сторін. / зв. ст. а.с. 147/ Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Оскільки згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а відповідачем на обгрутнування своїх заперечень не надано суду жодних належних та допустимих доказів, суд до уваги їх не бере. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 243, 60 грн., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved