Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

07.11.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: здійснити виділ у натурі 4/25 частки із майна, що є у спільній частковій власності, з припиненням спільної часткової власності, яка складається з приміщень 1-1, 1-2, 1-3 в житловому будинку літ. «В-1», приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7 в житловому будинку літ Ю-2, літ. Ж-2, 4/25 частин огорожі №4, 10, 4/25 частин замощення №1 по [ADDRESS] ; визначити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] між землекористувачами. Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником 4/25 часток житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами та будівлями по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 26.11.1987 року. Відповідачі є співвласниками. Відповідно до висновку судового експерта № 125-062/1 від 12.09.2019 р. провести виділ 4/25 часток технічно можливо. Вирішити спір за домовленістю на час подання позову не можливо, так як відповідачі ухиляються від спілкування, у зв`язку з чим позивач звернуся до суду. 15.11.2019 року зазначений позов залишено без руху. 20.12.2019 року позивачем на виконання вимог ухвали надано квитанцію про сплату судового збору. 23.12.2019 року відкрито провадження у справі. призначено підготовче засідання. 20 березня 2020 року залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] . 13 травня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 20 березня 2020 року до суду надійшли заяви відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання позову та розгляд справи без їх участі. 23 березня 2020 року до суду надійшли заяви відповідачів: [PERSON] , [PERSON] про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до підготовчого засідання не з`явились, причину не повідомили. 19 травня 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.08.2016 р., за результатами обстеження станом на 09.08.2016 р. на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходяться: Літ. Б-1 - житловий будинок, літ. В-1 - житловий будинок, літ. Ю-2 - житловий будинок, літ. Г2 - тамбур, літ. Д2 - сарай, літ. Ж2 - вбиральня, літ. З1 - вбиральня, літ. И1 - літня кухня, літ. К2 - Навіс, літ. Л1 - Сарай, літ. М - Вбиральня, літ. Шпд - Погріб, літ. Щ1 - Літня кухня, літ. Щ2 - Тамбур, літ. Э - Літня кухня, літ. Эпд - погріб, №4, 10 - Огорожі, №1 - Споруда. Співвласники станом на 28.12.2012 р. : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - 2/25 частки на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.04.2009 р. справа № 2-2828; [PERSON] - 7/100, [PERSON] - 4/25 згідно договору купівлі-продажу від 26.11.1987 р. р.№2-354, [PERSON] - 2/25. Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26.05.2006 р. № 986, 11/50 частин домоволодіння (житловий будинок літ. А-2), яка належала [PERSON] , надана нова адреса: [ADDRESS] . Згідно рішення виконкому Миколаївської міської ради від 25.03.2008 р. № 776, 39/100 частин домоволодіння (частина житлового будинку літ. В-1, літня кухня літ. Г, гараж літ. Г1 , гараж літ. Д1 , вбиральня літ Е1 , літня кухня літ. К1 , погріб літ. Лпд, сарай літ. Ф, сарай літ. Ч), ка належала [PERSON] , [PERSON] , надана нова адреса: [ADDRESS] . Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, зазначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивачі та відповідач є суб`єктами спільної часткової власності. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Уразі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішення справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ так може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно висновку № 125-062/12 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеного 12.09.2019 р. експертом РТПП в Миколаївській області [PERSON] , провести виділ 4/25 частки житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згядно ідеальних часток співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-2005 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. основні положення» - технічно можливо. Також, частиною 1 статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (користувача). Відповідно до ч. ч.1, 2, 4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак права власності. Згідно з ч.ч.1,3,4 ст.88 ЗК України - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди-у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Відповідно до ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 319 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Згідно висновку № 125-062/12 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, складеного 12.09.2019 р. експертом РТПП в Миколаївській області [PERSON] , на розсуд суду пропонується один варіант виділу в натурі частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласників з визначенням реальної частки, згідно порядку, що склався та з урахуванням побажання власників: У користування співвласника [PERSON] пропонується виділити: Частина літ. "В-1 " - 1- новерховий житловий будинок - 1917р. побудови, у складі приміщень: Квартира №6 1-1 - коридор -кухня пл. 7,0 кв.м. 1-2- житлова кімната пл. 12,6 кв.м. 1-3 - житлова кімната пл. 6,6 кв.м. РАЗОМ по квартирі №6: пл. 26,20 кв.м. - інв.варт. - 30441 грн., літ. "Ю-2" - 2-хповерховий житловий будинок -1990р. побудови, у складі приміщень: Квартира №1 1-1 - коридор зі сходами пл. 3,1 кв.м. 1-2 - кухня - їдальня пл. 14,8 кв.м. 1-3 - житлова кімната пл. 6,1 кв.м. 1-4- коридор зі сходами пл.. 3,1 кв.м. 1-5 - житлова кімната пл.. 18,20 кв.м 1 -6 - житлова кімната пл. 9,9 кв.м. 1-7 - санвузол пл. 5,9 кв.м. РАЗОМ по квартирі №1: пл. 61,1 кв.м. - інв.варт. - 148329 грн. Надвірні узаконені господарські будови: літ. «Ж2» - вбиральня - 1989р - пл. 1,1 кв.м. - 1462 грн 4/25 частин №4,10 - огорожа - 923 грн 4/25 частин №І - замощення - 602 грн Всього інвент. Вартістю - 181757 грн Реальна частка складає - 50/100 (180232 : 358588буд) що на 34/100 більше від частки, що ідеально належить - 4/25 В даний час в користуванні співвласника знаходяться ізольовані житлові будинки, при цьому які-не будь роботи по переобладнанню не потрібні. Розмір грошової компенсації за розбіжність між ідеальною та реальною часткою співвласника [PERSON] в більший бік на 34/100 частини, експертом не розраховується, в зв`язку з тим, що розбіжність в більший бік виникла в результаті того, що житловий будинок літ. «Ю-2» - 1990р. побудови загальною площею - 61,1 кв.м. , житловою площею - 34,2 кв.м. та споруда будівлі літ. «Ж2» -1989р. побудови, на час проведення експертизи не є самочинно забудованими на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затв. Наказом Держбуду України від 24.05.2001р №127 із змінами і доповненнями станом на 26.07.2018 р №186, як вказано в Довідці БТІ від 10.08.2016р. Для визначення порядку користування земельної ділянки, за адресом: [ADDRESS] , експертом враховується земельна ділянка фактичною площею - 951,0 кв.м. На розсуд суду надається один варіант визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками. На підставі вимірів, виконаних розрахунків , площі земельних ділянок, що виділяються в користування співвласника, згідно виконаної геодезичної зйомки ФОП [PERSON] , складає: - [PERSON] - 142,57 кв.м., зокрема: - під будівлями - 84,10 кв.м. - під інд землею - 58,47 кв.м. Земельна ділянка загального користування між співвласниками - 40,55 кв.м. Фактично співвласник буде користуватися земельною ділянкою в домоволодінні 1. [PERSON] - 162,85 кв.м., що на 10,69 кв.м. більше від ідеальної долі - 152,16 кв. м. Лінія розділової границі для даного варіанту проходить: - від правої бокової внутрішньої розділової межі вздовж фасадної границі вліво довжиною - 0,6м. - поворот вверх довжиною - 5,5м. - поворот вліво довжиною - 2,2м. - поворот вверх довжиною - 7,9м. - поворот вліво довжиною - 0,88м. - поворот вверх до задньої торцевої межі вздовж лівої бокової зовнішньої стіни житлового будинку літ. «Ю-2» довжиною - 19,97м. - поворот вправо вздовж задньої торцевої межі довжиною - 4,1м. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що аналіз наведених доказів вказує на те, що наявні усі умови, передбачені ст. ст.358, 364, 367, 377 ЦК України, що визнано відповідачами, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved