Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

29.05.2019 року позивач звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 16.07.2019 року справу за підсудністю передано на розгляд Яремчанського міського суду. Ухвалою Яремчанського міського суду від 12.08.2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. В своїй позовній заяві позивач зазначає, що 06.11.2018 року рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області було змінено розмір стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 30.11.2018 р. рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області було змінено спосіб стягнення аліментів та визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 29.03.2019 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , яка зареєстрована в м.Чортків та проживає разом із донькою [PERSON] , 2012 року народження та батьками. 30.11.2018 року позивач звільнився із посади водія автотранспортних засобів. Отже на сьогоднішній день у позивача погіршилось матеріальне становище, на його утриманні перебуває двоє дітей від попередніх шлюбів та дружина [PERSON] , яка проживає із донькою від попереднього шлюбу. Оскільки позивач не має постійного доходу та на даний час ніде не працевлаштований, просить його позов задовольнити та зменшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Чортківського районного суду від 06.11.2018 року з 1/5 частини до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менеше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 25.09.2019 року відповідач подала відзив на позовну заяву. Вона вказала, що твердження позивача про його важке матеріальне становище є недостовірним. Позивач є працездатним, з офіційної роботи звільнився за власним бажанням, а також він обробляє земельні угіддя своїх родичів з яких отримує необліковані доходи. Позивач має змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі, тому просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача адвокат Іжук Б.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивач на даний час перебуває в іншому шлюбі, де є ще дитина, на яку інший батько сплачує аліменти. Оскільки відповідач звільнився з офіційної роботи, тому його дохід мінливий та нерегулярний. Окрім того, позивач ще сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] , 2004 року народження при середньомісячній заробітній платі в Чортківському районі в 2019 році в розмірі 8358 грн., визначений рішенням суду розмір аліментів на користь відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частки становив 1671 грн. З 2020 року сеердньомісячна зарплата в регіоні збільшилася до 9393 грн., з якої 1/5 частина становитиме 1838 грн. Вказана сума для позивача є непосильною, тому він просить зменшити розмір аліментів з 1/5 до 1/8 частини. В судове засідання 19.02.2020 року відповідач не з`явилася. 14.02.2020 року від неї надійшла заява про те, що [INFO] вона народила другу дитину від іншого шлюбу, а тому в неї погіршився матеріальний стан. Просить врахувати дану обставину при постановленні рішення і відмовити у його задоволенні, просить справу розглядати у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.08.2013 року (а.с.12) встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є сторони по справі. 06.11.2018 року рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області (а.с.13-14) було змінено розмір стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вказаним рішенням, у позивача на час подачі позову утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 2049,32 грн., що підтверджено розрахунком державного виконавця (а.с.15). 30.11.2018 р. рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області (а.с.16-17) було змінено спосіб стягнення аліментів та визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, як доводив позивач у нього є зобов`язання і щодо утримання дочки [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.03.2019 року (а.с.21) встановлено, що позивач вдруге зареєстрував шлюб із [PERSON] . Поясненнями представника позивача, що підтверджуються витягом з трудової книжки позивача (а.с.28-29) встановлено, що позивач 30.11.2018 року звільнений із посади водія автотранспортних засобів, проте за власним бажанням. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Посилаючись на зміну свого матеріального та сімейного стану, [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів з 1/5 до 1/8 частини його заробітку. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України (надалі - «СК України») визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України). Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. При цьому, частиною 1 статті 192 СК України передбачено можливість суду, зокрема, зменшити визначений за рішенням суду розмір аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Погіршення матеріального стану платника аліментів надає йому право звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. На погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання ним іншого шлюбу, у зв`язку з чим від буде зобов`язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі, дружину до трьох років дитини, тощо. Погіршення матеріального стану платника аліментів може бути викликано також і зміною місця роботи та зменшенням зарплати, виходом на пенсію, банкрутством, знищенням майна, яке давало доходи тощо. Обставиною, яка може призвести до зменшення розміру аліментів, є окрім того наявність у платника аліментів інвалідності І чи II груп і отримувана пенсія є єдиним джерелом його існування; за період дії аліментного зобов`язання у платника з`являться непрацездатні члени сім`ї, яких за законом він мусить утримувати. До числа таких осіб належать непрацездатні батьки, повнолітні дочка, син, непрацездатні за станом здоров`я. Зміна матеріального стану також можлива за наявності у платника аліментних зобов`язань щодо дітей від іншого шлюбу. У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходилися в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім`ї. Проте, станом на 06.11.2018 року - прийняття судом рішення про стягнення 1/5 частини доходу батька, він був уже платником аліментів на утримання дочки [PERSON] , а тому ця обставина не є підставою зменшення розміру аліментів на сина [PERSON] . При цьому, як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про охорону дитинства"). За приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»,прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; а для дітей від 6 до 18 років : з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. Проаналізувавши зазначені положення закону та встановлені обставини справи, давши їм належну оцінку, суд приходить висновку, що створення позивачем нової сім`ї (при цьому що дружина є отримувачем аліментів на дитину, яка народилася до укладення даного шлюбу), тимчасове безробіття позивача (який і звільнився з роботи за власним бажанням), не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною і може працевлаштуватися. Окрім того, і в позовній заяві позивач не заперечив того, що він є здоровою працездатною особою, від обов`язку матеріально утримувати свого сина не відмовляється, а тому будь-яких фізіологічних чи об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали виконання ним свого обов`язку щодо утримання дитини від першого шлюбу судом не встановлено, тому в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити. За вимогами ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 200 Сімейного кодексу України,ст. 8,11 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»,

Outcome: dismissed