Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO], з тих підстав, що відповідач ухиляється від виховання батьківських обов'язків, не спілкується з сином, не цікавиться його здоров'ям, його розвитком, успіхами, має заборгованість по сплаті аліментів. Дитина не знає батька. Фактично вихованням сина займається її чоловік. У судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки та відповідача надійшли заяви з проханням справу слухати за їх відсутності. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав. Представник органу опіки та піклування Пількевич О.В. у судове засідання не з'явилася, до суду спрямувала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позов підтримала. Відповідно до п. 9 Перехідих положень ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку з неявкою у судове засідання учасників судового розгляду, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] року народження(а.с. 10). Згідно заочного рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с. 11). Відповідно до копії довідки з місця проживання син сторін проживає з позивачкою та її чоловіком [PERSON].( а.с. 14). З довідки-розрахунку з відділу ДВС № 7/703 від 07 червня 2017 року вбачається, що борг відповідача за аліментами складає 5559,9 грн., та виник, починаючи з жовтня 2015 року(а.с. 13). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 150 СК України, передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток та інше. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність, зокрема, за ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Дослідженими доказами доводиться свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо сина [PERSON]. Так, відповідно до характеристики з Дошкільного навчального закладу № 10 вихованням [PERSON] займається мати. Батько дитини, [PERSON] жодного разу не приводив та не забирав дитини, не відвідував батьківські збори, дитина батька ніколи не згадує. Дитина добре розвинута, гарно вихована(а.с. 19). Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов № 955 від 10 червня 2017 року [PERSON], разом з сином та чоловіком проживають у будинку, обладнаному всім необхідним. Дитина себе добре почуває, їй приділяється достатньо уваги(а.с. 20). У адресованій Службі у справах дітей заяві [PERSON] не заперечив проти позбавлення його батьківських прав, вказав, що з сином не спілкувався з моменту розлучення з дружиною. Сина виховує вітчим, та його син вважає батьком(а.с. 21). Згідно висновку органу опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації № 02-36/2363 від 05 липня 2017 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO] року(а.с. 22-23). Думка дитини щодо розв'язання даного спору не з'ясовувалася, зважаючи на вік дитини та з тим, щоб не травмувати дитину, яка вважає чоловіка позивачки своїм батьком. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач, починаючи з часу розірвання шлюбу з позивачкою, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо сина, не спілкувався взагалі з ним, має борг по сплаті аліментів, - суд вважає доведеним факт умисного ухилення відповідача від виконання батьківських прав, зважаючи, що такі дії відповідача тривають на протязі значного періоду часу, настали з винної поведінки останнього. З огляду на те, що дитина належно виховується та має повноцінну сім?ю, а батько дитини не бажає займатися його вихованням, позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 640.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved