Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

07.06.2017 року [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. Позов обґрунтовується тим, що 25 лютого 2011 року між нею, [PERSON], що діє від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та між [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS]. Правочин було здійснено у нотаріуса Київського міського нотаріального округу Громової О.П., належним чином оформлено та зареєстровано в реєстрі за № 1331. За вказаним договором [PERSON] передала однокімнатну квартиру у власність неповнолітній [PERSON], а [PERSON], діючи в інтересах неповнолітньої доньки, в свою чергу передала їй за квартиру гроші в повному обсязі. По причині свого онкологічного захворювання [PERSON] відразу квартиру купувала для своєї малолітньої дитини і оформляла на неї. Внаслідок здійсненого правочину 25.02.2011 року власником однокімнатної квартири [ADDRESS] стала малолітня [PERSON], [INFO] Пунктом 3.1.2 Договору купівлі-продажу [PERSON] (Продавець) зобов'язувалась попередити Покупця про права третіх осіб на квартиру. Згідно п.1.4 вищевказаного договору [PERSON] (Продавець) стверджувала, що на момент укладання договору купівлі-продажу квартира не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, треті особи не мають прав на квартиру та відчужуване майно, що квартира не є предметом спадкового договору і не передана за договором управління. Продавець квартири [PERSON] приховала той факт, що квартира, яку придбала [PERSON], була у судових спорах, а також була до продажу під арештом. У позовній заяві позивач посилається на те, що у березні 2014 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві в квартиру [ADDRESS] було вселено відповідача [PERSON] Після вселення у квартиру відповідач безперешкодно вчиняв безлад у квартирі, так як ніхто не міг стати йому на заваді, користуючись тим, що позивачка є матір'ю одиначкою і що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини. Відповідач [PERSON] самовільно встановив у приміщенні кухні в квартирі броньовані двері, чим обмежив доступ позивача з дитиною на кухню, позбавив можливості готувати собі їжу й доглядати за кухонним посудом, самостійно відключив газопостачання, перешкоджав газовій службі відновити газопостачання. Також відповідач [PERSON] встановив металеві ящики на лічильнику газу та води, захаращив місця загального користування ( передпокою, вбиральні та ванної кімнати) й перекрив доступ до балкону. Позивач просить суд захистити її інтереси та інтереси її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] шляхом зобов'язання відповідача [PERSON] у демонтуванні броньованих дверей у приміщенні кухні; демонтуванні металевого ящика на лічильник води та газу; ліквідуванні захаращення місць загального користування (передпокою, вбиральні та ванної кімнати); відновленні доступу до балкону. 29.11.2017 року відповідач [PERSON] подав через канцелярію суду зустрічну позовну заяву про визнання [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] такою, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.88-92). 30.11.2017 року в судовому засіданні позивач повідомила суду про смерть [PERSON] та просила суд перенести розгляд справи для надання їй строку для уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON] просив суд прийняти до розгляду зустрічний позов, поданий ним через канцелярію 29.11.2017 року. Судом було відмовлено у прийнятті зустрічного позову відповідача [PERSON] до [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про визнання такою, що втратили право користування житловим приміщенням. 07.08.2018 року в судовому засіданні позивач [PERSON] просила прийняти уточнені позовні вимоги до [PERSON] в частині перешкод в користуванні житловим приміщенням і у зв'язку з смертю [PERSON] відмовившись від позовних вимог до неї в частині усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. Суд відмовив позивачу у прийняті уточнених позовних вимог у зв'язку з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України через те, що вона вийшла за межі предмету спору. В судовому засіданні позивач та її представник за довіреністю позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять про їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що йому нема де спати. На запитання представника позивача про те, коли він усуне перешкоди у користуванні житлом відповідач відповів, що це станеться коли він вселиться до дитини в кімнату. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, 25 лютого 2011 року між [PERSON], що діє від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та між [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS]. Правочин було здійснено у нотаріуса Київського міського нотаріального округу Громової О.П., належним чином оформлено та зареєстровано в реєстрі за № 1331. За вказаним договором [PERSON] передала однокімнатну квартиру у власність неповнолітній [PERSON], а [PERSON], діючи в інтересах неповнолітньої доньки, в свою чергу передала їй гроші за продану квартиру (а.с.12-13). Судом установлено, що внаслідок здійсненого правочину 25.02.2011 року власницею однокімнатної квартири [ADDRESS] стала малолітня [PERSON], [INFO], даний правочин зареєстровано та внесено відомості у державний реєстр прав власності на нерухоме майно, власником 1/1 частки квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON], підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, 1331, 25.02.2011, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Громова О.П. (а.с.16-19). У березні 2014 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві в квартиру [ADDRESS] було вселено відповідача [PERSON], після вселення у квартиру відповідач безперешкодно вчиняв безлад у квартирі, так як ніхто не міг стати йому на заваді, користуючись тим, що позивачка є матір'ю одиначкою і що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово вступав в конфлікт безпосередньо з неповнолітньою дитиною [PERSON] ([INFO]). Відповідач [PERSON] самовільно встановив у приміщенні кухні в квартирі броньовані двері, чим обмежив доступ позивача з дитиною на кухню, позбавив можливості готувати собі їжу й доглядати за кухонним посудом. Самостійно відключив газопостачання, перешкоджав газовій службі відновити газопостачання. Також відповідач [PERSON] встановив металеві ящики на лічильнику газу та води, захаращив місця загального користування ( передпокою, вбиральні та ванної кімнати) й перекрив доступ до балкону. Обставини викладені у позові, а саме перешкоди відповідача [PERSON] позивачу з неповнолітньою донькою [PERSON] підтверджуються складеними Службою у справах дітей Святошинської РДА м. Києва актами обстеження умов проживання від 12.08.2015 року, від 28.04.2016 року та 02.02.2017 року, із яких вбачається перешкоди в користування місцями загального користування, готування їжі для дитини в кімнаті через встановлення відповідачем броньованих дверей на кухні, перекриття відповідачем доступу до балкону, встановлення металевого ящика на лічильнику води та газу, що позбавило можливості позивачки з дитиною в користуванні водою та газом. Відповідно до норм ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, але відповідач створив такі умови щ дитина вимушена тривалий час проживати в умовах відсутності умов для приготуванняї жі (доступ до кухні перекритий броньованими дверима), для нормального санітарно-гігієнічного догляду за собою. Відповідач одноособово, без відома і згоди позивача, переоформив на себе особові рахунки по оплаті комунальних послуг, та за користування електроенергією. Послуги відповідач не сплачує. Внаслідок виниклої заборгованості з 05 вересня 2017 року було відключено електроенергію, оскільки позивачка вимушена готувати їжу на електроплиті в дитячій кімнаті і постійно користується тільки електропостачанням, то була вимушена сплатити борги [PERSON] Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та можев чиняти що до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. Зурахуванням положеньст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведенихдій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. Постановою Верховного Суду Українивід 6 вересня 2017 року та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 листопада 2017 року було установлено, що захист прав одних осіб за рахунок порушення прав інших осіб призведе до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду. Відповідно до норм ст. 50 ЖК України не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру № 211, вона є однокімнатною, її жила площа становить 19,2 кв.м., що унеможливлює поділ кімнати на дві відокремле нічастини. Стаття 155 Житлового кодексу України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством. Постановою Верховного суду України № 6-92 цс 15 від 27 травня 2015 року передбачений спосіб захисту права власності - усунення перешкоду здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном. В ній йдеться про те,що спосіб захисту прав власності підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем. Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ інформаційним листом (витяг № 7) узагальнено Практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок (квартиру). В якому пунктом 5 визначено Принципи здійснення права власності закріплені у статті 319 ЦК, де, зокрема, зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, дотримуючись при цьому моральних засад суспільства, а держава не втручається у здійснення власником своїх правомочностей щодо належного йому майна і забезпечує власникам рівні умови здійснення своїх прав. У зв'язку з цим показовим є Рішення ВССУ № № 6-4341св11 від 13.04.2011 року. Де визначено, що забороняється власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Касаційний суд у цьому рішенні дійшов висновку, що неповнолітній, перебуває під опікою відповідно до статті 247 СК України та статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» зберігає за собою право на збереження житла, в якому він проживав до встановлення опіки, протягом усього часу перебування під опікою, незалежно від того, чи проживає він у цьому жилому приміщенні. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved