Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

29.06.2021 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] , у якому просить визнати його особою, яка постраждала від домашнього насильства та видати обмежувальний припис [PERSON] , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав відносно [PERSON] : - заборонити [PERSON] наближення на відстань меншу за 50 м. до [PERSON] ; - заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] та переслідувати його; - заборонити [PERSON] використовувати образливі та принизливі слова щодо [PERSON] в будь якій формі. Також заявник просить направити [PERSON] на проходження корекційної програми для кривдників та покласти на неї понесені заявником судові витрати. Вимоги заяви мотивовано тим, що [PERSON] з 25.12.2002 року по [INFO] проживав в офіційному шлюбі з [PERSON] . В 2003 році у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] . З 2002 року по 2013 рік подружжя разом проживало однією сім`єю з [PERSON] (донькою від першого шлюбу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ). 24.06.2021 року близько 12 год в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва по вул. Івана Сергієнка, буд. 3, [PERSON] , яка була викликана до суду як відповідач у справі №755/640/21 про визнання договору дарування квартири недійсним, нестримно брудно обзивала заявника, застосувавши вираз в образливій формі. Така образа надзвичайно вплинула на заявника психологічно та морально, враховуючи що це було громадське місце та багато було людей навколо і поруч та все чула рідна донька заявника [PERSON] . Заявник попереджав заінтересовану особу про те, що розмова записується на диктофон і буде використана для подальшого звернення до суду, однак [PERSON] це не зупиняло і вона продовжувала ображати заявника. Заявник зазначає, що, в свою чергу, чоловік заінтересованої особи [PERSON] погрожував розправою в приміщенні суду, за те, що заявник «лізе в їх справи». Дані погрози заявник сприйняв цілком реально, та відчуває себе в небезпеці. Також, заявник зазначає, що [PERSON] відомо, що внаслідок такого ускладення як розширення аорти та миготлива аритмія, будь-який додатковий стрес із її сторони може бути летальним, тому, на думку заявника, остання створює йому постійні додаткові стреси. 24.06.2021 року з приводу домашнього насильства, заявником була викликана поліція та подана заява про скоєння громадянкою [PERSON] адміністративного правопорушення згідно ст. 173 КУпАП. Таким чином, заявник вважає себе особою, яка зазнала та зазнає домашнього насильства. У зв`язку із тим, 24.06.2021 року мав місце черговий епізод прояву домашнього насильства у вигляді словесних образ зі сторони [PERSON] . Ухвалою суду від 30.06.2021 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження в судовому засіданні у спрощеному порядку із викликом учасників справи. Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги своєї заяви та зазначив, що 24.06.2021 року заінтересована особа в приміщенні суду застосувала стосовно заявника образи та провокації. Висловлювання заінтересованої особи надзвичайно образили заявника. Заявник вказує, що має вищу освіту, вже не перший раз зазнає психологічного насильства та не має змоги себе захистити, тому звернувся до суду з відповідною заявою. Заінтересована особа має тактику приниження навіть в судовому засіданні. Заявник вказує, що 24.06.2021 року він спокійно сидів та чекав засідання, а заінтересована особа підійшла та стала ображати в присутності доньки заявника. Заінтересована особа в судовому засіданні зазначила, що вона дійсно казала те, що зафіксовано на аудіозаписі, але застосоване слово є синонімом слова «трус». Заявник постійно цькує матір заінтересованої особи та всю родину, при цьому родина і сама його ні бачити, ні чути не хоче і саме заявник є ініціатором всіх контактів. Заявник ображає своє доньку - сестру заінтересованої особи, довів її до сліз. Заявник багато років має негідну поведінку відносно родини заінтересованої особи. Також заінтересована особа стверджує, що заявником наданий не повний аудіозапис, а на повному можна було б почути як він ображає власну рідну доньку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, прослухавши аудіозапис, з`ясувавши обставини, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст. 350-2, 350-3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). У відповідності до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» , до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За змістом статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 10) програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). За змістом наявної в матеріалах справи копії заяви [PERSON] на адресу начальника Головного управління Національної поліції у місті Києві Крищенко А. Є. від 24.06.2021 року про скоєння [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, заявник з 25.12.2002 року по [INFO] проживав в офіційному шлюбі з [PERSON] . В 2003 році у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] . З 2002 року по 2013 рік подружжя разом проживало однією сім`єю з [PERSON] (донькою від першого шлюбу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ). 24.06.2021 року близько 12 год в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва по вул. Івана Сергієнка, буд. 3, [PERSON] , яка була викликана до суду як відповідач у справі №755/640/21 про визнання договору дарування недійсним, нестримно брудно обзивала заявника, і дана образа надзвичайно вплинула на заявника психологічно та морально, враховуючи що це було громадське місце, багато людей навколо і поруч та все чула рідна донька заявника. Заявник просив визнати [PERSON] винною у здійсненні домашнього психологічного насильства в вигляді надсилання словесних образ та притягнути її до відповідальності за ст. 173 КУпАП. За змістом виписки №9464 із медичної карти стаціонарного хворого від 09.06.2021 року заявнику встановлено діагноз: Міокардитичний кардіофіброз. Пароксизмальна форма фібриляції передсердь, пароксизм від 02.06.2021 року, відновний синусовий ритм 03.06.2021 р. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. ризик 3 (а. с. 7). Згідно протоколу проведення консультації сімейного лікаря від 11.06.2021 року, заявнику рекомендовано, зокрема, уникати психоемоційного та фізичного навантаження до місяця. (а. с. 8). За змістом Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. При вирішенні питання щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. У частинах першій - третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з результату аналізу норм закону, які регулюють спірні правовідносини, а також встановивши обставини справи та відповідні їм докази суд дійшов висновку, що у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обставини справи та надані докази не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення психологічного насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зокрема видачі обмежувального припису та направлення заінтересованої особи на проходження корекційної програми. Встановлені судом обставини свідчать, що між заявником та заінтересованою особою 24.06.2021 року відбулась конфліктна ситуація під час розгляду цивільної справи №755/640/21, ініційованої [PERSON] в інтересах своєї доньки [PERSON] , проте, донька заявника, після виповнення їй 18-річного віку, використовуючи свої процесуальні права, в судовому засіданні під час розгляду цивільної справи №755/640/21 звернулась з клопотанням про залишення позову без розгляду у зв`язку з тим що вона не підтримує позовних вимог, і до відповідачів жодних претензій не має та не мала. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2021 року позовну заяву у справі №755/640/21 залишено без розгляду, отже відсутні підстави вважати, що заявник та заінтересована особа будуть вимушені в подальшому знаходитись в одному місці, тож ризики передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відсутні, крім того, заявник та заінтересована особа разом не проживають. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків, а програма для кривдника також передбачає комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, при розгляді даної справи суд дійшов висновку, що заявник не надав суду належних, достатніх, допустимих й достовірних доказів на підтвердження ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із не вчиненням обмежувального припису та не направленням на проходження корекційної програми, що є його процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України. Надана заявником медична документація не містить даних про те, за яких обставин заявник отримав описані у ній діагнози, а також, чи причетна заінтересована особа до виникнення ряду захворювань у заявника. З огляду на викладене суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed