Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

25 червня 2014 року позивач Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду із позовом до відповідача - [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 25807,15 грн. На обґрунтування свого позову позивач зазначив, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року № 69 дск [PERSON] з 01.09.2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС). Розпорядженням Кабінету Міністрів від 27.08.2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ (далі-НАВС). Відповідно до даного розпорядження НАВС є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між комплектуючим органом УМВС України у Чернігівській області та відповідачем укладено договір № Чн-30 про підготовку фахівця у КНУВС. Відповідно до договору № Чн-30 від 29.11.2007 року відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України у Чернігівській області. Наказом УМВС України у Чернігівській області від 30.12.2011 року № 277 о/с відповідача звільнено з ОВС за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до п. 2.3.6. договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за порушення дисципліни протягом перших трьох років після закінчення навчання. Посилаючись на порушення відповідачем умов договору щодо обов'язкового трирічного терміну перебування на службі, позивач просив стягнути з відповідача 25807,15 грн. витрат, пов'язаних із його навчанням. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника за наявними в справі доказами. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що відповідач не порушував умов договору, та не відмовлявся від проходження служби в органах внутрішніх справ. Підставою його звільнення з органів внутрішніх справ України став наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 11.11.2011 року № 1694 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УМВС України в Чернігівській області» пунктом 1. 30.12.2011 року відповідно до наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області № 277 о/с відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2013 року було визнано протиправними та скасовано пункт 1 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 11.11.2011 року № 1694 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УМВС України в Чернігівській області», щодо звільнення відповідача з органів внутрішніх справ. Апеляційна скарга УМВС України в Чернігівській області подана на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду була розглянута Київським апеляційним адміністративним судом і прийнятою ухвалою від 10.06.2014 року залишена без задоволення. Відповідач просить суд у задоволенні позову позивача відмовити повністю. Проаналізувавши наведені сторонами доводи, дослідивши матеріали справи та інші докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2006 року № 69 дск [PERSON] з 01.09.2006 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ (а.с. 12) . 29.11.2007 року між комплектуючим органом УМВС України у Чернігівській області та відповідачем укладено договір № Чн-30 про підготовку фахівця у КНУВС (а.с. 8-9). Відповідно до п. 2.3.6. договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за порушення дисципліни протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до витягу з наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області № 277 о/с від 30.12.2011 року (а.с. 14) відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу). Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2013 року було визнано протиправними та скасовано пункт 1 наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 11.11.2011 року № 1694 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УМВС України в Чернігівській області», щодо звільнення [PERSON] (а.с. 42-43). Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2014 року, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.03.2013 року залишено без змін (а.с. 44-47). Згідно з ч. 7 ст. 18 Закону України "Про міліцію" курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Таким чином, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не були порушені умови укладеного між сторонами договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2007 року, позовні вимоги Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed