Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі - продажу дійсним та укладеним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 10 листопада 2018 року він купив у відповідача автомобіль марки AUDI А, номерний знак [NUMBER] з номером шасі (кузова, рами) - [NUMBER] та VIN кодом [NUMBER] на підставі усного договору купівлі-продажу. За умовами якого він передав відповідачу грошові кошти в сумі 3 600 дол. США, а останній передав йому автомобіль разом із ключами. З того часу він користується даним автомобілем, однак оскільки договір не було оформлено у письмовій формі, тому він не може здійснити його реєстрацію у встановленому законом порядку. З ц ією метою 18 лютого 2020 року він направив на адресу відповідача заяву, в якій просив укласти з ним договір купівлі-продажу, однак відповідач проігнорував його звернення. Просить суд визнати дійсним та укладеним 10 листопада 2018 року між ним та відповідачем договір купівлі - продажу автомобіля марки AUDI А, номерний знак [NUMBER] з номером шасі (кузова, рами) - [NUMBER] та VIN кодом [NUMBER] . При розгляді справи позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] на розгляд справи не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені в установленому законом порядку. За наявності згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З пояснень позивача вбачається, що між ним та відповідачем було досягнуто усної домовленості про купівлю ним у відповідача автомобіля марки AUDI А, номерний знак [NUMBER] з номером шасі (кузова, рами) - [NUMBER] та VIN кодом [NUMBER] . За цією домовленістю він передав відповідачу грошові кошти в сумі 3 600 дол. США, а останній передав йому автомобіль разом із ключами. Він протягом тривалого періоду користувався спірним автомобілем без відповідних документів, а в цьому році пропонував відповідачеві укласти відповідний договір, на що той відмовився. При цьому, будь-які письмові докази цього, відсутні. На підтвердження своїх вимог суду позивачем надано копію полісу №АМ/3876630 від 12 червня 2018 року, як доказ укладення відповідачем зі страховою компанією «Еталон» договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і як стверджує позивач цей доказ підтверджує, що саме відповідач [PERSON] є власником спірного автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Статтею 209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Виходячи з наведених вище положень закону та обставин справи, щодо договору купівлі-продажу транспортного засобу, зокрема спірного автомобіля, чинним законодавством вимоги щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення не встановлено. В той же час, щодо даного договору встановлена обов`язкова письмова форма, яка не дотримана сторонами. При цьому, законом не передбачено недійсність таких договорів, як наслідок недодержання письмової форми. Статтями 638-640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Правилами ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт» та ст.34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено державну реєстрацію транспортних засобів, порядок здійснення якої визначає Кабінет Міністрів України. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідно до вказаного Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів сервісними центрами МВС може проводитися через центри надання адміністративних послуг, утворені відповідно до Закону України "Про адміністративні послуги" на основі рішень, узгоджених між сервісними центрами МВС та органами, які прийняли рішення про утворення центрів надання адміністративних послуг. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Такою є правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-688цс15. У даній справі позивач не надав суду доказів того, що він та відповідач в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та те, що між ними було досягнуто домовленості про купівлю-продаж спірного автомобіля, передачу йому автомобіля, а ним грошей відповідачеві за це, та ухилення відповідача від укладення договору в установленому законом порядку. Тому підстави для визнання такого договору дійсним та укладеним відсутні. Направлена 13 лютого 2020 року позивачем на адресу відповідача заява про письмове оформлення договору не підтверджує факту ухилення відповідача від укладення договору в установленому законом порядку, як і те, чи отримував відповідач її. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що вказаний автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований за третьою особою [PERSON] , а видане на її ім`я свідоцтво про реєстрацію згідно висновку експертизи від 03 квітня 2019 року № 1/6-21 взагалі є підробленим. Надана суду копія страхового полісу на ім`я відповідача не є документом, який підтверджує право власності відповідача на спірний автомобіль в розумінні вимог ЦК України. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , тому відмовляє в позові повністю.

Outcome: dismissed