Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу зазначивши, що відповідно до рішення президії обкому профспілки працівників освіти і науки України від 18 серпня 2005 року, з 01.09.2005 року вона працювала на посаді юрисконсульта в обласному комітеті профспілки працівників освіти і науки України та на громадських засадах обіймала посаду заступника голови первинної профспілкової організації обкому профспілки працівників освіти і науки України. Згідно з розпорядженням голови обкому профспілки №1 від 19 лютого 2015 року її було звільнено 20 лютого 2015 року за скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи звільнення з посади незаконним, позивач з даним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала та посилаючись на викладені в заяві обставини, позов просила задовольнити. Представники відповідача проти позовних вимог заперечували, надали письмові заперечення та в задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності з трудовою книжкою позивача, серії [NUMBER], виданої 26.12.1994 року, позивач 01.09.2005 року була прийнята на посаду юрисконсульта Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України, про що свідчить запис у трудовій книжці, зроблений на підставі розпорядження № 9 від 01.09.2005 року. Відповідно до п.2 постанови президії Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки № П-58-4 від 31.10.2014 року «Про доповідні записки щодо фінансового забезпечення статутної діяльності», голові обкому профспілки Скалько С.Л. спільно з профспілковим комітетом обкому профспілки було доручено вивчити можливість скорочення адміністративних витрат та додаткових виплат працівникам апарату, внести зміни до колективного договору. Відповідно до п. 3 цієї ж постанови, передбачено скоротити посаду юрисконсульта, попередивши юрисконсульта [PERSON] про можливе вивільнення згідно чинного законодавства.(а.с.51). 18.11.2014 року голова обкому профспілки працівників освіти і науки України Скалько С.Л. звернувся до голови ПК обкому профспілки працівників освіти і науки України Діордіці Н.О. з листом щодо надання згоди на скорочення посади юриста та звільнення юрисконсульта [PERSON](а.с.16). Відповідно до розпорядження № 9 від 18.11.2014 року Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України, позивача було попереджено про розірвання трудового договору у зв'язку зі скороченням штату, про що свідчить вказане розпорядження та підпис позивача від 19.11.2014 року про ознайомлення з розпорядженням.(а.с.15). 19.11.2014 року позивача, як юрисконсульта письмово було запрошено на засідання профкому обкому профспілки на 21 листопада 2014 року з питання скорочення посади юрисконсульта та звільнення позивача з посади юрисконсульта, про що свідчить надана позивачем у судовому засіданні копія письмового запрошення від 19.11.14р.(а.с.71). 21 листопада 2014 року, на засіданні первинної профспілкової організації профспілкового комітету Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України, на якому були присутні 3 члени профспілкового комітету, в протоколі записано виступ лише члена профспілкового комітету [PERSON] та 31.12.2014 року на президії Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки погоджено скорочення посади юрисконсульта та надано згоду на звільнення [PERSON] за скороченням штату, про що свідчать протокол № 38 від 21.11.2014 року Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України та постанова президії Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки № П-61-1 від 31.12.2014 року, згідно з якою надано згоду на звільнення [PERSON] з 20 січня 2015 року за скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України та розділу III п.3.2 колективного договору.(а.с.53). В обґрунтування причин скорочення штату, відповідачем у розпорядженні № 9 від 19.11.2014 року, з яким була ознайомлена позивач зазначено, що скорочення штату обумовлено скороченням асигнувань на статутну діяльність обкому профспілки та з метою уникнення подвійних витрат на фінансування правової роботи за рахунок членських внесків, в т. ч на заробітну плату та створення умов для роботи юрисконсульта обкому профспілки та головного інспектора ФПО, що не оспорювало ся сторонами під час розгляду справи.(а.с.15). Кіровоградською обласною організацією профспілок працівників освіти і науки України, Президії обкому профспілки працівників освіти і науки України направлялися пропозиції щодо перегляду штатного розпису обласного Будинку вчителя та обкому профспілки з метою уникнення подвійної оплати окремих послуг, зокрема, з правової роботи.(а.с.55). З моменту отримання позивачем попередження про можливе наступне звільнення, позивач визначивши день свого звільнення, 29.12.2014 року звернулася до голови профспілки працівників світи і науки України Скалько С.Л. з заявою про надання їй невикористаної відпустки за відпрацьований період з 01.09.2014 року по 20.01.2015 року тривалістю 16 календарних днів з 1 січня 2015 року та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення.(а.с.60). 20.01.2015 року, згідно з розпорядженням №1 від 19.01.2015 року (а.с.14),позивача було звільнено з посади юрисконсульта за скороченням чисельності та штату працівників згідно п1 ст. 40 КЗпП України, що також підтверджується записом у трудовій книжці позивача. За цим же розпорядженням, передбачено виплату позивачці вихідної допомоги, згідно зі ст. 44 КЗпП України у розмірі не менше середнього місячного заробітку, яку як встановлено у судовому засіданні позивач отримала. Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача щодо звільнення її з посади юрисконсульта у період перебування на посаді заступника голови первинної профспілкової організації обкому профспілки без відповідного погодження з профспілковим комітетом, оскільки на підтвердження факту перебування позивача на посаді заступника голови первинної профспілкової організації, окрім копії почесної грамоти (а.с.67) датованої січнем 2014 року, відповідно до якої вона була нагороджена як юрисконсульт Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки України та заступник голови первинної профспілкової організації обкому, будь - яких доказів, які б свідчили, що вона займала посаду заступника голови первинної профспілкової організації обкому профспілки на день звільнення не надано. Крім того, як встановлено з пояснень представника відповідача Гостєвої С.А., позивач особисто складала протокол № 38 від 21.11.2014 року Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України, в якому зазначила лише свій виступ та те, що вона є заступником голови профкому на день складання цього ж протоколу, проте позивач була лише членом профкому, що не оспорювалося позивачем у судовому засіданні. Також, в протоколі № 42 від 31.12.2014 року (а.с.58) первинної профспілкової організації Кіровоградської обласної організації профспілок працівників освіти і науки України, зазначено, що: «Протокол засідання профкому оформляла юрисконсульт, член профкому [PERSON], яка не протоколювала думку інших членів профкому, але наполягала, щоб її пояснення повністю було занесене в протокол. Враховуючи ці пояснення та аргументи, викладені у поданні та доповідній записці головного бухгалтера з розрахунками щодо зменшення надходження до обласного бюджету, члени профкому дали згоду на скорочення посади юрисконсульта і звільнення з посади [PERSON] проголосували за дану пропозицію», проти чого позивач під час розгляду справи не заперечувала. Згідно з Витягом з протоколу № 1 засідання профкому первинної профспілкової організації обкому профспілки працівників освіти і науки України від 28.12. 2009 року, розподілено обов'язки між членами профкому, де зазначено, що [PERSON] є член профкому відповідає за питання оргмасової роботи та юридичні питання (а.с.49). Суд не погоджується з доводами позивача про відсутність з боку відповідача консультацій з первинною профспілковою організацією з питань звільнення, проведення яких передбачено ч. 2 ст. 49-4 КЗпП України, оскільки зазначена норма вказує на необхідність завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформації про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися та строки проведення звільнення при ліквідації, реорганізації підприємства, зміні форм власності або часткового зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників та погіршення умов праці. Проте, як вбачається з наданих позивачем пояснень та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що профспілкова організація володіла інформацією щодо скорочення штатної чисельності працівників, у тому числі й щодо скорочення посади юрисконсульта, тобто позивача. Не відповідає також з'ясованим фактичним даним зазначена позивачем обставина стосовно того, що відповідачем не було проінформовано первинну профспілкову організацію щодо намічуваного розгляду звільнення позивача, в період виконання нею обов'язків заступника голови первинної профспілкової організації, оскільки відповідно до подання голови обкому профспілки працівників освіти і науки України Скалько С.Л. від 18.11.2014 року, яка письмово звернулася до голови ПК обкому профспілки працівників освіти і науки України Діордіці Н.О. з листом щодо надання згоди на скорочення посади юриста та звільнення юрисконсульта [PERSON], на засіданні первинної профспілкової організації профспілкового комітету Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України від 21 листопада 2014 року та на президії Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки від 31.12.2014 року було погоджено скорочення посади юрисконсульта та надано згоду на звільнення [PERSON] за скороченням штату, про що свідчить протокол № 38 від 21.11.2014 року Кіровоградської обласної організації профспілки працівників освіти і науки України та постанова президії Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки № П-61-1 від 31.12.2014 року, згідно з якою надано згоду на звільнення [PERSON] з 20 січня 2015 року за скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України та розділу III п.3.2 колективного договору. Не відповідають також з'ясованим фактичним даним доводи позивача щодо звільнення її понад встановлений ч. 8 ст. 43 КЗпП України строк з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації, оскільки згідно з постановою президії Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки № П-61-1 від 31.12.2014 року (а.с.53), погоджено скорочення посади юрисконсульта та надано згоду на звільнення [PERSON] за скороченням штату, а звільнення позивача відбулося 20 січня 2015 року, тобто через 20 днів після надання погодження на скорочення посади юрисконсульта згоди на звільнення позивача. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. У відповідності до штатного розпису і посадових ставок працівників обкому профспілки працівників освіти і науки України, введеного в дію з 21.01.2015 року, (а.с.52), відповідач окрім зазначених у штатному розписі посад, інших посад не мав. Таким чином, суд вважає обґрунтованим заперечення відповідача, відповідно до якого відповідач не мав вакантних посад та не міг би запропонувати іншу посаду та як наслідок цього, посилання позивача на недотримання відповідачем вимог закону в частині обов'язкового пропонування позивачеві вільної вакантної посади суд вважає безпідставним. Крім того, суд вважає, що переважне право залишитись на роботі має визначатись у випадку скорочення чисельності штату працівників, які займають однакові посади. У зв'язку з тим, що відповідач за штатним розписом мав лише одну одиницю посади юрисконсульта, яка підлягала скороченню та був позбавлений можливості як запропонувати позивачеві іншу вільну посаду так і вирішити питання щодо надання переваг одному з працівників, посади яких підлягали до скорочення, тому суд не бере до уваги надані позивачем відомості щодо перебування на її утриманні членів її сім ї. Згідно з п. 3 постанови президії Кіровоградського обласного комітету профспілки працівників освіти і науки № П-61-1 від 31.12.2014 року «Про виконання постанови президії обкому профспілки від 31.10.2014 року № П-58-4 «Про доповідні записки щодо фінансового забезпечення статутної діяльності», пропозиції комісії з питань фінансового забезпечення статутної діяльності обкому профспілки від 15.10.2014р. та постанови профкому обкому профспілки від 21.11.2014 року «Про надання згоди на скорочення посади юрисконсульта обкому профспілки та звільнення з цієї посади [PERSON]», враховуючи заяву [PERSON] від 29.12.2014 року про надання невикористаної частини відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 01.09.2014 року по 20.01.2015 року, вирішено надати [PERSON] відпустку терміном на 16 календарних днів та виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2015 рік відповідно до колективного договору. Матеріальну допомогу на оздоровлення позивачем отримана в січні 2015 року, що також не оспорювало ся позивачем у судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Згідно зі ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. У відповідності до ч. 8 ст. 43 КЗпП України власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Відповідно до п. 19 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9 розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно з п.15 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9 розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП Відповідно до ст. 49 - 2 КЗпП України про наступне вивільнення працiвникiв персонально попереджають не пiзнiше нiж за два мiсяцi. При вивiльненнi працiвникiв у випадках змiн в органiзацiї виробництва i працi враховується переважне право на залишення на роботi, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звiльнення у зв'язку iз змiнами в органiзацiї виробництва i працi власник або уповноважений ним орган пропонує працiвниковi iншу роботу на тому ж пiдприємствi, в установi, органiзацiї. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи отриманні пояснення сторін та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що звільнення позивача відбулося з дотримання вимог трудового законодавства та підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed