Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", як правонаступник Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року в розмірі 19471,72 гривень. В позовній заяві позивач вказує про те, що між ним та відповідачем [PERSON] 24 травня 2006 року було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідачеві позивачем було надано кредит у розмірі 651,29 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банком свої зобовязання перед відповідачем виконано, надано грошові кошти (кредит). Однак, відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та погашення суми заборгованості. Через невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року станом на 14 липня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 19471,72 гривень, що складається з: 651,18 гривень заборгованості за кредитом, 4700,36 гривень заборгованості за відсотками, 12716,76 гривень пені, нарахованої за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 500,00 гривень штрафу (фіксована частина), 903,42 гривень штрафу (процентна складова). Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» у позовній заяві просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 19471,72 гривень заборгованості за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився. До суду надійшла заява згідно якої представник позивача вказує про те, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів, а за відсутності відповідача, повідомленого про час розгляду справи у встановленому порядку, ухвалити заочне рішення (а.с. 4). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі та до позовних вимог позивача застосувати позовну давність. Крім того, у вказаній заяві відповідач [PERSON] просив при ухваленні рішення врахувати ті обставини, що він є інвалідом ІІ групи, на утриманні має малолітню дитину, не працює, має важкий майновий стан (а.с. 26). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Згідно Статуту [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 17), Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи (а.с. 16 зв.) позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідженими доказами по справі встановлено, що заява позичальника № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року (а.с. 7), Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 8-11) складають кредитний договір, що відповідає положенню ст. 634 ЦК України. Згідно кредитного договору № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року, укладеного між сторонами по справі, комерційний банк «ПриватБанк» надає відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 651,29 гривень на вісім місяців по 24 січня 2007 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит надавався на споживчі цілі для придбання мобільного телефону, що підтверджується заявою позичальника № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року (а.с. 7), рахунком-фактурою № 384 від 23 травня 2006 року (а.с. 12) та актом прийому-передачі товару № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року (а.с. 12 зв.). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року, проведеного позивачем (а.с. 6-7), станом на 14 липня 2016 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року становить 19471,72 гривень, що складається з 651,18 гривень заборгованості за кредитом, 4700,36 гривень заборгованості по процентах за користування кредитом, 12716,76 гривень пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, та згідно п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) відповідачеві [PERSON] нараховано штрафи - 500,00 гривень штрафу (фіксована частина), 903,42 гривень штрафу (процентна складова). Із змісту вказаного розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року встановлено, що відповідач [PERSON], з часу укладення такого договору, жодних платежів не здійснював для сплати кредиту, процентів чи погашення заборгованості за кредитом. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, а саме: кредитного договору № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року, розрахунку заборгованості (а.с. 6) відповідачем [PERSON] взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у встановлені кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року строки не виконано. У поданій до суду заяві відповідач [PERSON] просив до вимог позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» застосувати позовну давність. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як встановлено із змісту п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 8-11) термін позовної давності до вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки за кредитним договором встановлюється сторонами тривалістю у 5 років. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як встановлено із змісту заяви позивальника № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року (а.с. 7) [PERSON] зобовязувався повернути кредит за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року, сплатити відсотки за користування кредитом у строк восьми місяців, тобто по 24 січня 2007 року, із сплатою щомісячних платежів у розмірі 89,37 гривень. Отже, з часу закінчення строку виконання кредитного договору № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року минуло девять років сім місяців, тобто більше пяти років. Сторонами до суду не надано доказів проведення відповідачем [PERSON] будь-яких платежів для повернення кредиту, сплати процентів чи погашення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року. Разом з тим, позивачем [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» не надано жодних доказів про те, що ним надсилалися відповідачеві [PERSON] вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначає ч. 2 та ч. 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Доказів, що мало місце переривання строку позовної давності сторонами до суду не надано. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року містить запис про погашення суми пені, в т.ч. її списання, в розмірі 3,86 гривень, однак розрахункова таблиця, що виконана позивачем, не містить відомостей про час сплати чи списання такої пені, та відомостей про зарахування такої суми коштів в рахунок погашення заборгованості з нарахованої пені (а.с. 6, 6 зв.). Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд приходить до висновку про застосування до позовних вимог позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP39870135 від 24 травня 2006 року, позовної давності за заявою відповідача [PERSON], та відмову у задоволенні позову з цим підстав. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові від 19 березня 2014 року № 6-20цс14 про те, що позовна давність щодо кредитних коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. На підставі встановлених обставин справи та вказаних правових норм, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed