Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

14.11.2019 р. позивач Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Закарпатській області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.03.2018 (набрало законної сили 25.06.2018) позов [PERSON] задоволено частково. Зауважує, що відповідно до даного рішення наказ начальника Управління ВДФ соціального страхування України у Закарпатській області від 22 грудня 2017 р. № 330-к про звільнення [PERSON] у зв`язку з відмовою від продовження роботи зі зміною істотних умов праці (п.6 ст. 36 КЗпП України) скасовано, [PERSON] \~поновлено на\~посаді заступника\~начальника відділення\~ начальника\~відділу надання\~матеріального забезпечення,\~страхових виплат,\~медико-соціальних\~послуг та\~перевірок страхувальників\~Свалявського відділення\~управління виконавчої\~дирекції Фонду\~соціального страхування\~України у\~Закарпатській області\~з 29.12.2017\~р.,\~та стягнуто\~з управління\~виконавчої дирекції\~Фонду соціального\~страхування України\~у Закарпатській\~області на\~користь [PERSON] \~заробітну плату\~за час\~вимушеного прогулу\~за період\~із 29.12.2017\~р.\~по 14.03.2018\~р.\~у розмірі\~46\~193,00\~грн.\~і 1\~000\~грн.\~моральної шкоди,\~а також\~рішення суду\~у частині\~поновлення на\~рокоті та\~стягнення заробітної\~плати але\~не більше,\~ніж за\~оди місяць\~допущено до\~негайного виконання.\~Зауважує,\~що в\~частині негайного\~виконання рішення\~Управлінням ВДФ\~соціального страхування\~в Закарпатській\~області добровільно\~ поновлено\~на посаді\~відповідача [PERSON] \~та протягом\~березня 2018\~року нараховано\~і виплачено\~йому суму\~середнього заробітку\~за один\~місяць у\~розмірі 19401 грн. 06 коп., доказом чого слугує витяг із відомостей про нарахування заробітної плати [PERSON] . Крім того, зауважує, що на підставі виконавчого листа Свалявського районного суду, виданого 26.07.2018 для примусового виконання рішення суду у зазначеній справі, відповідно до меморіального ордера № 8785918 від 08.08.2018 здійснено безспірне списання з видаткового казначейського рахунку Управління № [NUMBER] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 46193,00 грн. та відповідно до меморіального ордеру від 08.08.2018 № 87859177 1000,00 грн. моральної шкоди. Таким чином, стверджує, що, оскільки, добровільно сплачені позивачем на виконання рішення суду кошти відповідачці в розмірі 19401 грн. 06 коп. та примусово стягненні з Управління Держказначейством кошти в розмірі 46193 грн. 00 коп. та 1000,00 грн. (всього разом 66594,06 грн.) перевищують на 19401 грн. 06 коп. встановлений судом розмір оплат за вимушений прогул та моральної шкоди, ці кошти вважаються безпідставно набутими відповідачем, оскільки вважає, що відбулося часткове подвійне стягнення коштів з позивача на користь відповідача за одним і тим же рішенням суду. Одночасно стверджує, що відповідач в добровільному порядку безпідставно набуті кошти не повернув, письмової відповіді на передсудову вимогу не надав, тому змушений звернутися до суду за захистом порушених майнових інтересів. У зв`язку з наведеним, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Управління ВДФ соціального страхування України в Закарпатській області безпідставно набуті кошти в розмірі 19 401 грн. 06 коп. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1921 грн. для забезпечення розгляду справи. Ухвалою від 03 грудня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 16.12.2019 р. на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву за вх. № 7961, в якому він просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві відповідач посилається на те, що вимога про стягнення з неї коштів у розмірі 19 401,06 гривень в повному обсязі є необґрунтованою. Зауважує, що зазначена сума є його заробітною платою, і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦПК України не підлягає поверненню в розумінні безпідставно набутих коштів. Крім того, зауважує, що в його діях будь-якої недобросовісності не має, та відсутній умисел на безпідставне збереження майна. Стверджує, що після поновлення на роботі відповідно до рішення суду сума у розмірі 19401,06 грн. на його рахунок не надходила, і в готівковому розрахунку таку від позивача не отримував. Зазначає, що після прийняття рішення Свалявським районним судом 14.03.2018 року з виконавчим листом про примусове стягнення місячного заробітку не звертався, і такий виконавчий лист до виконання не звертав, а він і на даний час знаходиться у нього, що, на думку відповідача, суперечить твердженню позивача про його ( [PERSON] ) недобросовісність. Стверджує, що якщо позивач і провів подвійну виплату, то це відбулося лише з доброї волі позивача. 16.12.2019 року надійшла зустрічна позовна заява від НиткиМ [PERSON] про стягнення заробітної плати, яку ухвалою суду від 20 грудня 2019 року повернуто [PERSON] разом із додатками до неї. 02.01.2020 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив за вх. № 6. Із зазначеної відповіді слідує, що після ухвалення рішення судом 14.03.2018 р. у справі № 306/143/18, позивач видав наказ про поновлення [PERSON] на роботі і виконав рішення суду у частині негайного виконання\~оплати середньомісячного заробітку у розмірі 19401,06 гривень. Зазначає що, пред`явлення відповідачем виконавчого листа до Держказначейства на безспірне списання із позивача коштів в розмірі 46193,00 гривень середнього заробітку, свідчить про те він усвідомлено приховав відомості про часткове виконання позивачем рішення суду на суму 19401,06 грн. у березні 2018 р. Оскільки, стверджує, що середній одномісячний заробіток у сумі виплаченій добровільно входить до складу заробітної плати за час вимушеного прогулу, що складає повну суму, присуджену до стягнення судом за час вимушеного прогулу. Таким чином, зауважує, що відповідач двічі отримав суму у розмірі 19401,06 гривень у березні 2018 року, а згодом цю ж суму у складі 46193,00 гривень у порядку примусового виконання рішення суду. Зауважує, що оскільки після поновлення [PERSON] на роботі за рішенням суду згідно з наказом про поновлення на роботі і скасування попереднього наказу по звільнення було скасовано і виплати з вихідної допомоги [PERSON] у сумі 12343,80 грн., то після нарахування у березні 2019 року суми 19401,06 грн. на виконання рішення суду, було утримано суму вихідної допомоги та на рахунок відповідача нараховано різницю у сумі 5681,09 грн. Зауважує, що про право та намір позивача утримати виплачену вихідну допомогу йому було доведено наказом від 15.03.2018 № 60-к/1, з яким він ознайомився під розпис. Крім того, позивач звертає увагу, і на ту обставину, що пред`являючи виконавчий лист до примусового виконання, відповідач, не повідомив держказначейство про отримання ним суми одномісячного заробітку, та звернувся із заявою про стягнення повної суми згідно з рішенням суду, і ця обставина, на думку, позивача свідчить про недобросовісність [PERSON] , та вважає, що ніякої "доброї волі" управління в цьому не має, адже, звернулось з повідомленням до ДКС та намагалось повідомити про те, що частково рішення суду вже виконане. В цьому, на думку позивача, і полягає недобросовісність відповідача при заволодінні коштами позивача, оскільки за одним і тим рішенням суду відбулося «подвійне стягнення», що не допустимо. Вважає, що дії відповідача підпадають під положення\~ст. 1212 ЦК України, та просить задовольнити позовні вимоги повністю. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та відповіді на відзив просив суд позов задовольнити. Додатково зауважив по недобросовісність відповідача при зверненні з виконавчим листом до держказначейства про стягнення повної суми заробітку за час вимушеного прогулу та не повідомлення про ту обставину, що частково йому вже суму оплачено, в розмірі одномісячного заробітку. Зауважив, що управління намагалось повідомити казначейство про часткове виконання рішення суду, однак, таке не було взято до уваги при безспірному списанні коштів з рахунку управління на виконання рішення суду. Крім того, 14.02.2020 року надав суду додаткові письмові пояснення, в яких стверджує про недобросовісність відповідача щодо подвійного отримання суми місячного заробітку згідно з рішенням суду, та вважає, що відповідачу достовірно було відомо, пор те що йому добровільно оплачено суму одномісячного заробітку згідно з рішенням суду в березні 2018 року, про що вказує поведінка відповідача, щодо незгоди з утриманням із виплат вихідної допомоги та оспорювання цього в судовому порядку. В зв`язку з чим представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. Відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечив обставини на які покликається позивач, зазначивши, що будь-якого умислу чи недобросовісності з його боку не має, чому виникла переплата відповідачу не відомо і його провини в цьому немає. Стверджує , що суми зазначеної в позовній заяві він не отримував, а в березні йому на рахунок надійшло понад п`ять тисяч гривень заробітної плати, про те, що це сума на виконання рішення суду в частині місячного заробітку не знав, окремо виконавчий лист в частині негайного виконання рішення суду до примусового виконання не пред`являв, а подав для примусового виконання виконавчий лист, виданий судом після набрання рішенням суду законної сили. Просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працював на посаді заступника начальника відділення начальника відділу надання матеріального забезпечення, страхових виплат, медико-соціальних послуг та перевірок страхувальників Свалявського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області. Наказом управління від 22.12.2017 року №330-к його звільнено з роботи з 29.12.2017 року на підставі п.6ст.36КЗпП України\~( у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці), Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.03.2018 року позов [PERSON] до Управління про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди задоволено повністю. Зокрема, поновлено [PERSON] на посаді\~заступника начальника\~відділення \~начальника відділу\~надання матеріального\~забезпечення,\~страхових виплат,\~медико-соціальних\~послуг та\~перевірок страхувальників\~Свалявського відділення\~управління виконавчої\~дирекції Фонду\~соціального страхування\~України у\~Закарпатській області з 29 грудня 2017 року та стягнуто на його користь із Управління середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 46193,00 грн. та відшкодування моральної шкоди розміром 1000,00 грн. Цим рішенням суд допустив негайне виконання стягнення середньомісячного заробітку за один місяць вимушеного прогулу, що становить\~19401,06 грн., та цю суму у березні 2018 року відповідачу нараховано у добровільному порядку. Із зазначеної суми у березні 2018 року управлінням здійснено утримання суми вихідної допомоги у розмірі 12343,80 грн. (відповідно до наказу № 60-к/1 від 15.03.2018 року), та нараховано на картковий рахунок відповідача різницю (решту) після утримання у сумі 5681,09 грн. На виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] Управлінням ВДФ соціального страхування України в Закарпатській області видано наказ від 15.03.2018 року № 60-к, згідно з яким 1. скасовано наказ управління від 22.12.2017 р. за № 330-к про звільнення [PERSON] ; 2. поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника\~відділення \~начальника відділу\~надання матеріального\~забезпечення,\~страхових виплат,\~медико-соціальних\~послуг та\~перевірок страхувальників\~Свалявського відділення\~управління виконавчої\~дирекції Фонду\~соціального страхування\~України у\~Закарпатській області з 29.12.2017 р.; 3. відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку управління виплатити [PERSON] суму заробітної плати за один місяць; п.п. 3.1 наказано утримати з [PERSON] суму вихідної допомоги, отриманої ним при звільненні у грудні 2017 року згідно наказу управління від 22.12.2017 р. за № 330-к. У зв`язку з виконанням виконавчого листа Свалявського районного суду Закарпатської області виданого 26.07.2018 року у справі № 306/1438/18 про поновлення на роботі, меморіальним ордером № 87859180 від 08.08.2018 року здійснено безспірне списання з видаткового казначейського рахунку Управління № [NUMBER] середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 46193 грн. 00 коп. та меморіальним ордером № 87859177 від 08.08.2018 р. моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Глави 83\~Цивільного кодексу\~України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Згідно частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим, у статті 1215\~ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, відповідно до ч. 1ст.\~1215\~ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності рахункової помилки зі сторони платника; недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Зазначене узгоджується з правовими висновками зробленими Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, а також в постанові від 16 січня 2019 року (справа № 753/15556/15-ц). Подібні висновки щодо застосування статті 1215\~ЦК України викладені у: постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14), від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року справа №517/186,17, від 28 березня 2018 року, справа №173/166/17, від 03 травня 2018 року справа №473/2859/17, а також в постанові від 16 січня 2019 року (справа № 753/15556/15-ц). Відповідно до повідомлення про здійснене безспірне списання коштів з рахунків боржника від 09.08.2018 року за № 07.3-08/40-2481 Головне управління державної казначейської служби України у Закарпатській області

Outcome: dismissed