Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

27 березня 2020 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 23 липня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 29 лютого 2020 року не виконав. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 1 174 695,94 грн., з яких: -12634,83грн. - заборгованість за кредитом; -1156261,11грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -5800,00грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року в розмірі 58773,34 грн., різниця становить: 1115397,52 грн. Позивач, користуючись своїм правом, просить стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитом, яка становить 158853,57 грн., з яких: -158853,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30.10.2016 по 28.02.2018 року, яку позивач просить стягнути разом з судовими витратами на свою користь з відповідача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Представник позивача, Міщенко В.В., який діє на підставі довіреності від 06.09.2018 року, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 23.07.2010 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є позивач, та відповідачем, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 9500,00 грн. У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.03.2013 року у розмірі 58773,34 грн., яка складається з: 12634,83 грн. - заборгованість за кредитом; 40863,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2000 грн. - заборгованість за комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2774,92 грн. - штраф (процентна складова). Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн. (а.с.12-14) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.11.2016 року внесено виправлення описки до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року по цивільній справі № 639/6596/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначено в резолютивній частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року :" Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.07.2010 року у розмірі 58773,34 грн., яка складається з: 12634,83 грн. - заборгованість за кредитом; 40863,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2000 грн. - заборгованість за комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 2774,92 грн. - штраф (процентна складова)". (а.с.17-18) Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2016 року, описка в якому була усунута ухвалою того ж суду від 15 листопада 2016 року, залишено без змін. Згідно ч.3 ст. 6 ЗУ «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Отже, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року набрало законної сили 25.04.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н від 23.07.2010 року вбачається, що станом на 29.02.2020 року заборгованість становить 1174695,94 грн., з яких: -12634,83 грн. - заборгованість за кредитом; -1156261,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -5800,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року в розмірі 58773,34 грн., різниця становить: 1115397,52 грн. Позивач, користуючись своїм правом, просить стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитом, яка становить 158853,57 грн., з яких: - 158853,57 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 30.10.2016 по 28.02.2018 року. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2019 року у цивільній справі № 175/4753/15-ц , провадження № 61-8449св18. Оскільки позивач вже звертався до суду, за наслідком якого вирішено спір, чим фактично змінив строк договору, а по даній справі просить стягнути відсотки які нараховані після ухвалення рішення, що суперечить законодавству, то суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed