Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

16.04.2014р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області, треті особи Охтирський МРС УДМС України в Сумській області, [PERSON], в якому після збільшення позовних вимог, просили суд визнати нікчемними з моменту їх оформлення і підпису заяви про реєстрацію місця проживання за адресою у квартирі [ADDRESS], [PERSON], від 20.11.2013р. та [PERSON] від [INFO], на МС УДМС України в Сумській області відповідно до додатку №5 до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженої Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012р., в наслідку невідповідності поданих заяв вимогам чинного законодавства України; визнати незаконною та скасувати паспортну реєстрацію [PERSON] від 20.11.2013р. та [PERSON] від [INFO] за адресою у квартирі [ADDRESS], здійсненої за наслідками реалізації вказаних заяв до МС УДМС України в Сумській області, без письмової згоди власника/співвласників житла [PERSON], [PERSON] і [PERSON], та на підставі технічного паспорту на квартиру від 20.12.1993р. реєстровий [NUMBER]. Свої вимоги мотивують тим, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] та [PERSON]. На підставі розпорядження №4 від 06.01.1994р. квартира [ADDRESS] передана у спільну сумісну власність в порядку приватизації житла [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Державна реєстрація квартири проведена лише на батька [PERSON], який помер [INFO].. Інші співвласники квартири, які реалізували своє право на приватизацію, державну реєстрацію права власності не провели. У квартирі залишилась проживати мати [PERSON] 18.11.2013р. мати занедужала, а [INFO] - померла. Останні дні свого життя мати [PERSON] знепритомніла, не вставала з ліжка, не рухалася, нікуди не виходила, сторонні особи в квартиру не заходили. За нею доглядала дочка - [PERSON], а відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON] допомоги у догляді за матір'ю не надавали. Після смерті матері виник спір щодо речей, які складають спадкове майно. Спадщина після смерті матері відкрилась за законом, кожен із спадкоємців звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Виявилось, що [PERSON] після смерті чоловіка - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не зверталась, у зв'язку з чим спадкоємцям буде відмовлено у вчиненні нотаріальних дій після смерті батька [PERSON]. Випадково виявили, що в день смерті матері в квартирі [ADDRESS], через Сонячненську сільську раду проведена паспортна реєстрація відповідачів [PERSON], [PERSON], за нібито письмовою згодою матері [PERSON] До цього відповідачі були зареєстровані за адресою: [ADDRESS], а фактично проживали в м. Суми. Між спадкоємцями [PERSON], [PERSON] з одного боку та [PERSON] , [PERSON] з іншого боку виник спір щодо прийняття та оформлення спадщини. Позивачі вважають, що проведена паспортна реєстрація є незаконною, та такою що підлягає скасуванню, оскільки мати - [PERSON] не давала письмової згоди на проведення паспортної реєстрації відповідачів, заяви на проведення паспортної реєстрації завірено секретарем виконкому Сонячненської сільської ради, яка не була присутня при наданні письмової згоди матері; згоди інших співвласників квартири а ні [PERSON], а ні [PERSON] не отримували, крім того паспортна реєстрація проведена на підставі технічного паспорту на квартиру [NUMBER] від 20.12.1993р., який не є правовстановлюючим документом. Позивачі зазначають, що заява про реєстрацію місця проживання є правочином в розумінні чинного законодавства, тому наявні підстави, передбачені ст.ст. 203, 205, 215ЦК України, для визнання їх нікчемними. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити, посилалися на обставини, викладені в позові, а також на те, що [PERSON] перед смертю проживала сама у квартирі [ADDRESS], у зв'язку з отриманням субсидії нікому реєструватися в квартирі не дозволяла. Мати останній час перед смертю дуже хворіла. [PERSON] приїздив до неї 17.11.2013р. возив до лікаря. В цей час за матір'ю доглядала [PERSON], відповідачів: [PERSON] та [PERSON] у матері не було. Здійснивши паспортну реєстрацію [PERSON] та [PERSON] порушили їх права як співвласників квартири, оскільки не узгодили з ними здійснення реєстрації, та їх права як спадкоємців після смерті матері. Представник позивачів [PERSON] просив позов задовольнити, з підстав викладених в ньому, посилаючись на те, що здійснивши паспортну реєстрацію у спірній квартирі, [PERSON] та [PERSON] порушили права інших співвласників квартири та права позивачів як спадкоємців після смерті матері. Зазначив, що паспортна реєстрація проведена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки заяви про реєстрацію місця проживання , які надані [PERSON] та [PERSON], були сфальсифіковані, тому заяви є нікчемними, а паспортна реєстрація підлягає скасуванню. Представник [PERSON] - [PERSON], з думкою якого погодилась [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, вважав що він не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] здійснила паспортну реєстрацію у спірній квартирі як співвласник квартири, тому згода будь-якої особи в даному випадку не потребується. Право власності на квартиру [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 12.01.1994р. І хоча [PERSON] не здійснила Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, однак це не позбавило її права власності на квартиру. Враховуючи, що [PERSON] юридично необізнана, то оформлення документів на реєстрацію місця проживання вона здійснила так, як їй сказали в Сонячненській сільській раді, а саме: зазначила в заяві як правовстановлюючий документ технічний паспорт та отримала письмовий дозвіл [PERSON] Звернув увагу суду, що позивач [PERSON] не є співвласником спірної квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 08.07.2014р. позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, пояснив, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1994р. Документи для проведення реєстрації оформляв за допомогою спеціаліста Сонячненської сільської ради Представник Сонячненської сільської ради Охтирського району Сумської області в судовому засіданні 08.07.2014р. зазначила, що позов не визнає, пояснила, що спеціаліст сільської ради допомагає оформити пакет документів для здійснення паспортної реєстрації, а здійснює реєстрацію Охтирський міськрайонний сектор УДМС України в Сумській області, в подальшому подала заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Треті особи в судове засідання не з'явилися, причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши пояснення сторін, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в порядку приватизації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на підставі розпорядження Охтирської районної державної адміністрації № 4 від 06.01.1994р., що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1994р. На зворотньому боці свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1994р.наявна відмітка Охтирського МБТІ про реєстрацію вказаної квартири за [PERSON] .(а.с.52) Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 22134267 від 26.05.2014р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо реєстрації права власності на квартиру 1, вул. 23 серпня, 23, с. Іллічівка, Охтирського району відсутні. (а.с. 48) Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до статті 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним із документів, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав, є свідоцтво про право власності, видане органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді. Враховуючи наведене, у разі приватизації об'єктів державного та комунального житлового фонду документом, що підтверджує виникнення прав на такі об'єкти, є свідоцтво про право власності, видане відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яке є підставою для проведення державної реєстрації права власності на приватизований об'єкт нерухомого майна в органах державної реєстрації прав за заявою власника чи уповноваженої особи . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, як визначено ч. 1 ст. 321 ЦК України. З огляду на викладене, відсутність проведення державної реєстрації права власності на приватизований об'єкт нерухомого майна особами, які є співвласниками майна, не позбавляє їх права власності на це майно. Згідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 6 вказаного Закону особа для реєстрації подає такі документи: письмову заяву, документ, до якого вносяться відомості про місце проживання, квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати, талон зняття з реєстрації та документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів. Відповідно до п. 2.2. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012р., для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання (додаток 5); документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України); документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. Таким чином, законодавство, що регулює правовідносини у сфері реєстрації місця проживання, не вимагає для співвласника житлового приміщення надання дозволу на реєстрацію місця проживання від іншого співвласника вказаного житлового приміщення чи від інших осіб, оскільки однією з правових підстав для реєстрації місця проживання фізичної особи є належність їй житлового приміщення (або його частини) на праві власності, а заява про реєстрацію місця проживання є одним з документів, який подається до реєструючого органу, з метою реалізації права власника квартири на користування квартирою та проживання в ній. Тому доводи позивачів та їх представника, що заява про реєстрацію місця проживання є правочином в розумінні чинного законодавства суд вважає безпідставними. Судом встановлено, що Охтирським МС УДМС України в Сумській області на підставі заяви про реєстрацію місця проживання від 20.11.2013р. [PERSON] та на підставі заяви про реєстрацію місця проживання від [INFO] [PERSON] здійснена реєстрація вказаних осіб у квартирі [ADDRESS], що підтверджується копіями заяв, копіями паспортів, які містяться в матеріалах справи. (а.с.53-54, 56, 99-100 ) Зазначені заяви про реєстрацію місця проживання відповідають зразку, затвердженому в додатку №5 до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженої Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012р., в яких зокрема зазначено, що підставою для реєстрації місця проживання є технічний паспорт від 20.12.1993р. реєстровий номер 164 та отримана письмова згода [PERSON] як власника /співвласника квартири.(а.с.99,100) [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що зразки заяв заповнювали власноручно за вказівкою спеціаліста Сонячненської сільської ради, яка рекомендувала отримати письмовий дозвіл матері - [PERSON], як власниці квартири. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, які допитані окремо, дали аналогічні покази, що останні дні перед смертю [PERSON] дуже хворіла, проживала за адресою [ADDRESS], сама, бачили сина [PERSON] та доньку [PERSON], які доглядали за матір'ю. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 984 від 30.09.2014р. підписи від імені [PERSON] у завах про реєстрацію місця проживання від 20.11.2013р. та від [INFO], що розташований у розділі «Згода власників/співвласників житла…» виконані не [PERSON], а іншою особою.(а.с.159-171) Однак, виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. В судовому засіданні позивачами не доведено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені права власності на спірну квартиру. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Звертаючись до суду позивачі вказували, що зареєструвавшись в спірній квартирі [PERSON] та [PERSON] порушили їх права як співвласників спірної квартири та їх права на спадкування, що підтвердили і в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є співвласником, а [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], разом з цим, як позивачі [PERSON] , [PERSON], так і відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті матері [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказів, які б підтверджували порушення прав позивачів, до суду не надано. Крім цього, право на звернення до суду з таким позовом має заінтересована особа, якщо вчиненням дій щодо реєстрації за місцем проживання були порушені, невизнані або оспорені її права, свободи чи інтереси. З огляду на викладене, та враховуючи, що реєстрація місця проживання є похідним правом від права власності на житло, суд дійшов висновку, що права позивачів не порушені, а обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому у задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] зазначив, що на даний час в провадженні суду перебуває адміністративний позов позивачів по даній справі про оскарження дій реєструючих органів при проведенні паспортної реєстрації [PERSON] та [PERSON], тому доводи позивачів про порушення процедури здійснення паспортної реєстрації [PERSON] та [PERSON] на підставі їх заяв про реєстрацію місця проживання від 20.11.2013р. та від [INFO], на які вони посилаються в обґрунтування позову в даній справі, підлягають перевірці та оцінці судом під час розгляду вказаної адміністративної справи. У зв'язку з відмовою у позові, судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів. На підставі ст.ст.1, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 2, 6,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 319, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212- 215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed