Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

06 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 11 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11167697000, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 51 000,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 12,50 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 червня 2011 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором кредиту, 11 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 11676970001167701000З, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2007 року. На підставі рішення загальних зборів акціонерів Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» від 27 жовтня 2009 року, товариство змінило назву, на Публічне акціонерне товариство ««УкрСиббанк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». У відповідності до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство ««УкрСиббанк» передало своє право вимоги, що виникає з вищенаведеного кредитного договору Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 22 листопада 2013 року становить 79 813,16 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 22 листопада 2013 року складає відповідно 637 946,59 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 48 409,29 доларів США, що становить відповідно 386 935,45 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 31 403,87 доларів США, що становить відповідно 251 011,13 грн. Посилаючись на ст.ст. 346, 514 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 36, 35, 37 Закону України «Про іпотеку» , ст. 109 ЖК України, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» просило суд: - в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 11167697000, який укладений 11 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] в розмірі 79 813,16 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 22 листопада 2013 року складає відповідно 637 946,59 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]., який належить на праві власності [PERSON], шляхом передачі у власність Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» зазначене нерухомого майна; - визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]; - припинити право власності [PERSON] на житловий будинок, загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]; - припинити право користування спірним житловим приміщенням [PERSON]; - висилити [PERSON] та всіх мешканці, які проживають та зареєстровані з жилого будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]; - зобов'язати [PERSON] передати Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» технічний паспорт на будинок, правовстановлюючі документи, або їх дублікати, - стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати в сумі 3 654, 00 грн. В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник Державної реєстраційної служби України в судове засідання не з'явилися про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 11 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11167697000, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 51 000,00 доларів США, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту, виплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 12,50 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 червня 2011 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 22 листопада 2013 року становить 79 813,16 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 22 листопада 2013 року складає відповідно 637 946,59 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 48 409,29 доларів США, що становить відповідно 386 935,45 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 31 403,87 доларів США, що становить відповідно 251 011,13 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за договором кредиту, 11 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 11676970001167701000З, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 20,1 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2007 року. Встановлено, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» від 27 жовтня 2009 року, товариство змінило назву, на Публічне акціонерне товариство ««УкрСиббанк», яке є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк». Судом встановлено, що згідно умов договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, Публічне акціонерне товариство ««УкрСиббанк» передало своє право вимоги, що виникає з вищенаведеного кредитного договору Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В зв'язку з наведеним, суд приходить до переконання, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» має право вимоги до [PERSON] за кредитним договором кредитним договором № 11167697000, який укладений 11 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець (Кредитор) має право дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Враховуючи те, що відповідач порушив умови кредитного договору, суд приходить до переконання, що Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. У відповідності до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішення суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Таким чином, в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, можлива реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві. В той же час, у відповідності до п.4.1 кредитного договору, звернення стягнення, в тому числі і дострокове, здійснюється іпотекодержателем у разі порушення іпотекодавцем зобов'язання, що забезпечено іпотекою. У відповідності до п.4.2 договору іпотеки, звернення стягнення проводиться за рішенням суду. Згідно п.5.1 договору іпотеки, у разі настання обставин, передбачених п.4.1 цього договору, іпотеко держатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до п.5.3 договору іпотеки, у разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотеко держателя як спосіб задоволення вимог іпотеко держателя (п.2 ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»), право власності переходить до іпотеко держателя з моменту отримання повідомлення, про що йдеться у п. 5.1 цього договору іпотеки. Пунктом 2 ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що 04 грудня 2013 року Банком направлена на адресу [PERSON] та поручителя [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, з пропозицією погасити заборгованість, або на виконання ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передати предмет іпотеки у власність іпотекодержателя, але, вимога не була виконана. Оскільки договір іпотеки містить відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки є обгрунтованими.. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У відповідності до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Статтею 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підстав, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням або виселення. [PERSON], як власник нерухомого майна, мала право користування зазначеним житлом, однак, в зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про передачу права власності на зазначене майно банку, суд приходь до переконання. що [PERSON] втратила право користування спірним жилим приміщенням, тому вимоги банку в цій частині підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 109 ЖК України та ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. В зв'язку з тим, що Банком не надано доказів того, що відповідач, або інші особи зареєстровані таабо проживають в спірному житловому приміщенні, позовні вимоги в частині виселення не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 3 654, 00 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial