Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до Державного вищого навчального закладу «Словянський коледж транспортної інфраструктури», про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимог обґрунтував тим, що 01 вересня 2014 року його звільнено з роботи з порушення трудового законодавства. До такого висновку прийшов Словянський міськрайонний суд у своєму рішенні від 19 березня 2015 року. Крім того, відповідачем на його думку, грубо порушено вимог ст. 116 КЗпП України, а саме з ним не вчасно розрахувались при звільненні. Розрахунки сум належних йому при звільненні здійснювались з 17 вересня 2014 року і закінчились 29 січня 2015 року, виплатою суми 552 грн. Про невчасність повного розрахунку за належними йому сумами при звільненні, він дізнався, коли прийшла сума на його банківську картку 29 січня 2015 року у розмірі 552,32 грн. Тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку належних йому при звільненні з 01 вересня 2014 року до 29 січня 2015 року. В судовому засіданні позивач заявлені ним вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, а також надав власний розрахунок суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, згідно якого з відповідача належить стягнути суму середньої заробітної плати у розмірі 12500 грн. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON], пояснивши, що остання сума, яка виплачувала на користь [PERSON] була допомогою по тимчасовій непрацездатності на підставі листка непрацездатності. За вказаним листком позивач продовжував хворіти з 27 серпня 2014 року по 05 вересня 2014 року, однак даний листок непрацездатності було оформлено з помилками, у звязку з чим прийнято рішення про повернення листка непрацездатності позивачу для виправлення помилок і відмовлено у виплаті допомоги з тимчасової втрати непрацездатності на цій підставі. Згодом, 12 грудня 2014 року, позивач надав вказаний листок непрацездатності із виправленими помилками. 15 грудня 2014 року та 26 грудня 2014 року відбулось засідання комісії із соціального страхування і було вирішено здійснити оплату допомоги з тимчасової непрацездатності, у звязку з чим направлено заяву-розрахунок до Словянської міської виконавчої дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на суму 351,27 грн. та заяву розрахунок від 29 грудня 2014 року на суму 552,32 грн. Після отримання коштів від Словянської міської виконавчої дирекції відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності кошти перераховано позивачу. Тому, просила відмовити у задоволенні позов [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову [PERSON], з наступних підстав. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 22 березня 1966 року позивача прийнято на посаду викладача спеціальних предметів у Словянському технікумі залізничного транспорту. 01 вересня 2014 року [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажання, згідно ст. 38 КЗпП України. Згідно Довідки № 1173 від 26 березня 2015 року, виданої ТВБВ 10004/0570 філії Донецьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», на рахунок № 26258501095764 відкритий на імя [PERSON] зараховувались наступні кошти: -04 вересня 2014 року в сумі 46,21 грн.; -17 вересня 2014 року в сумі 1577,99 грн.; -15 жовтня 2014 року в сумі 690,40 грн.; -26 січня 2015 року в сумі 351,27 грн.; -29 січня 2015 року в сумі 552,32 грн. Статтею 116 Кодексу законі про працю України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно матеріалів цивільної справи, позивач [PERSON] перебував на лікуванні у КЗ «Верхньодніпровської ЦРЛ «ДОР», у період з 15 серпня 2014 року по 26 серпня 2014 року, що підтверджується копією Листка непрацездатності серії АГІ № 297279 виданого 14 серпня 2014 року. Даний Листок непрацездатності включено до платіжної відомості за вересень 2014 року (а.с.17) Комісія із соціального страхування ДВНЗ «Словянського коледжу транспортної інфраструктури» своїм протоколом № 13 від 15 вересня 2014 року (а.с. 18) призначила [PERSON] допомогу по тимчасовій непрацездатності за вищевказаним [PERSON] непрацездатності, за період непрацездатності з 14 серпня 2014 року по 26 серпня 2014 року за 8 днів, в тому числі за рахунок коштів Фонду 5 днів, у розмірі 100 %, що згідно Заяви-розрахунку (а.с. 19) в грошовому еквівалентів становить 690,40 грн. Відповідно до Зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки № 77 від 15 жовтня 2014 року, на картковий рахунок № 26258501095764 відкритий на імя [PERSON], здійснено виплату лікарняних за вересень 2014 року в сумі 690,40 грн. (а.с. 22). Зазначена сума компенсації, призначеної [PERSON] сплачена 13 жовтня 2014 року за платіжним дорученням № 25 від 13 жовтня 2014 року (а.с. 21). Як вбачається зі Зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки № 66 від 16 вересня 2014 року, на картковий рахунок № 26258501095764 відкритий на імя [PERSON], здійснено виплату компенсації при звільненні у розмірі 1577,99 грн. (а.с. 20). Вказана сума компенсації, призначеної [PERSON] сплачена 16 вересня 2014 року за платіжним дорученням № 234 від 16 вересня 2014 року (а.с. 20). Крім того, 29 вересня 2014 року позивачем надано до ДВНЗ «Словянський КТІ» Листок непрацездатності серії АГЛ № 980309 виданого 18 вересня 2014 року, згідно якого з 26 серпня 2014 року по 05 вересня 2015 року [PERSON] перебував на лікарняному (а.с. 26). Згідно копії Протоколу засідання комісії із соціального страхування ДВНЗ «Словянський коледж транспортної інфраструктури» № 13/1 від 29 вересня 2014 року, вказаний Листок непрацездатності серії АГЛ № 980309 виданий 18 вересня 2014 року був предметом розгляду та комісія дійшла до висновку про належність відмовити у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності [PERSON], у звязку з помилками у оформленні лікарняного (а.с. 24). Згодом, 12 грудня 2014 року позивачем надав наведений Листок непрацездатності із виправленнями у даті звільнення від роботи у звязку з загальним захворюванням та перебування [PERSON] на лікуванні у стаціонарному режимі (а.с. 26). Протоколом засідання комісії із соціального страхування ДВНЗ «Словянський коледж транспортної інфраструктури» № 16 від 15 грудня 2014 року, [PERSON] призначено допомогу по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності серії АГЛ № 980309 за загальним захворюванням, у період з 27 серпня 2014 року по 01 вересня 2014 року, за чотири днів непрацездатності, що підлягають оплаті, з яких чотири дні підлягають оплаті за рахунок Фонду соціального страхування (а.с. 28). З Заяви-розрахунку від 29 грудня 2014 року (а.с. 29) вбачається, що на підставі наведеного листка непрацездатності та протоколу засідання відповідної комісії, позивачу нарахована сума лікарняних у розмірі 552,32 грн. Відповідно до копії Зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки № 9 від 28 січня 2015 року, позивачу зарахована сума лікарняних за грудень 2014 року у розмірі 552,32 грн. (а.с. 33). Окрім цього, у відповідності до копії Зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки № 3 від 21 січня 2015 року, [PERSON] також зарахована сума 351,27 грн. у якості лікарняних за грудень 2014 рік (а.с. 32). У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції 31 липня 2014 року), допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання. Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції 31 липня 2014 року), фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить до цільових позабюджетних страхових фондів. Відповідності до п. 1 ст. 34 вказаного Закону, за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною) (статті 35, 37 цього Закону). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 35 вищевказаного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Частиною другою зазначеної статті Закону передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що суми виплачені позивачу 15 жовтня 2014 року, 26 січня 2015 року та 29 січня 2015 року є допомогою по тимчасовій непрацездатності, при чому останні дві на суму 351,27 грн. та 552,32 грн. виплачувались за рахунок Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Процедура виплати застрахованим особам допомоги Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, встановлена «Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності», затвердженим Постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 26 від 22 грудня 2010 року. Зокрема, наведеним Порядку закріплено, що працедавець після отримання лікарняного листка від працівника і встановлення факту, що частина оплати лікарняного повинна проводитися за рахунок коштів ФСС з ТВП, повинен подати заяву-розрахунок установленої форми. У заяві-розрахунку слід зазначити повну нараховану суму допомоги з урахуванням обов'язкових утримань (ПДФО, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які утримуються з суми допомоги з тимчасової непрацездатності). І лише після надходження суми коштів, зазначеної в заяві-розрахунку, на окремий спецрахунок працедавця, відкритий у банківській установі, працедавець зможе здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення в терміни, визначені ст. 52 Закону № 2240 (тобто не пізніше за найближчий встановлений термін виплати зарплати). Зрозуміло, після сплати до ПФУ єдиного внеску в розмірі 33,2% у межах максимальної суми доходу, з якого утримується єдиний внесок, за рахунок коштів працедавця, а також сплати зі спецрахунка 2,0% єдиного внеску і ПДФО з суми лікарняних. У відповідності до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Отже, відповідачем додержано порядок та строки, встановлені для розгляду документів для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. Слід зауважити, що розгляд наданого позивачем [PERSON] непрацездатності серії АГЛ № 980309 відбувся після здійснення у ньому виправлень установою, що його видала, у встановлений законодавством строк. Згідно ч. 5 ст. 52 наведеного Закону, суми матеріального забезпечення, не одержані з вини органу, що призначає матеріальне забезпечення, виплачуються застрахованій особі за минулий час з дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення. Положеннями частини 3 статті 94 Кодексу законів про працю України встановлено, що питання регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 94 КЗпП України закріплено поняття заробітної плати. Так, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Законом України «Про оплату праці» визначено економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати. Так, частиною першою наведеного закону встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Таким чином, сума допомоги по тимчасовій втраті працездатності, не належить до структури заробітної плати. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 1 статті 233 Кодексу законів про працю України встановлено загальний строк звернення до суду з питань вирішення трудового спору, а саме працівник може звернутися з такою заявою безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення строків виплати усіх належних працівнику до сплати сум у звязку зі звільненням мали місце, проте їх причиною стало несвоєчасне надання позивачем документів, на підставі яких нараховується та виплачується допомога з тимчасової втрати працездатності, а саме після його звільнення. При цьому судом враховується, що наданий [PERSON] Листок непрацездатності містив помилки, без виправлення яких мало б місце необґрунтоване завищення або заниження розміру допомоги. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed