Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

03 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свій позов обґрунтовує тим, що з жовтня 2017 року він та відповідач проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, підтримують фактичні шлюбні стосунки. [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , але при реєстрації народження дитини у відомостях про батька вказаний [PERSON] за вказівкою матері дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначає, що він являється біологічним батьком дитини та вважає, що його права батьківства відносно [PERSON] порушено. З врахуванням наведеного позивач просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису №2938 від 27 листопада 2018 року про народження [PERSON] , [INFO] , а саме: вказати прізвище дитини « [INFO] », батьком дитини записати [PERSON] , а ім`я, дату та місце народження дитини, відомості про матір дитини - залишити без змін. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилася, однак заявою від 07 серпня 2019 року просить розгляд справи здійснювати без її участі, позов визнає та просить його задовольнити. Представник третьої особи Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду 08 липня 2019 року від третьої особи надійшла заява, в якій зазначено про можливість проведення судового засідання без участі представника відділу, при вирішенні позову Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану покладається на розсуд суду. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавцем визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Суд встановив, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Луцьк, про що 27 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис №2938, місце державної реєстрації - Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Також встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Вiдомостi про батька дитини внесені до актового запису про народження дитини в порядку, передбаченому ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Сторонами визнається, що з жовтня 2017 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Факт спільного проживання позивача з відповідачем однією сім`єю на момент зачаття [PERSON] , у період вагітності відповідача визнається [PERSON] , а тому відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України не потребує доказування. Крім того, суд враховує, що у графі «батько» в свідоцтві про народження [PERSON] зазначено ім`я та по батькові позивача. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Мета визнання батьківства полягає у підтвердженні (констатації) вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Встановлення батьківства розглядається також як засіб захисту прав дитини, тобто захід, спрямований на відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав дитини. Така сутність цього юридичного факту обумовлюється тим, що визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. ЄСПЛ прагне в питанні встановлення батьківства врахувати не тільки інтереси біологічного батька, але й перш за все, інтереси самої дитини. Тому, суд, як орган державної влади, здійснюючи правосуддя поряд з вирішенням конкретних правових спорів, реалізує державну політику в тому числі в сфері охорони дитинства. Держава через свої судові органи сприяє підтвердженню юридичного зв`язку між дитиною та іншими особами не стільки заради підтвердження власне біологічного походження, скільки прагнучи створити для дітей, народжених поза шлюбом, можливість виховання у повній сім`ї. Суд приймає до уваги те, що встановлення батьківства породжує низку юридичних наслідків, серед яких виникнення взаємних прав та обов`язків дитини і батьків. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, з урахуванням інтересів дитини, з метою сприяння забезпечення права дитини на сім`ю для повного і гармонійного розвитку її особи, суд вважає, що є підстави для визнання батьківства відносно вказаної дитини за позивачем із внесенням відповідних змін до актового запису №2938 про народження дитини [PERSON] , [INFO] в розділи:" відомості про дитину" та "відомості про батька". Виходячи з наведеного,

Outcome: approved