Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У серпні 2020 [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 1 000 000,00 грн. Позовна заява обгрунтована тим, що 14.05.2019 [PERSON] було одержано від позивача у борг грошові кошти у розмірі 1 000 000,00 грн., про що ним було написано боргову розписку. Вказані кошти він зобов"язувався повернути у строк до 15.05.2020. 15.06.2020 позивач вручив відповідачеві вимогу про повернення боргу, однак станом на дату подання позовної заяви борг не було повернуто, у зв"язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2020 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. У підготовчому судовому засіданні позивач подав суду заяву про зменшення заявлених позовних вимог, пояснив, що відповідач добровільно сплатив 35 000,00 грн., а тому просив стягнути з нього лише 965 000,00 грн. Відповідач у підготовчому судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав у повному обсязі. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 14.05.2019 між сторонами укладено договір позики, оформлений в письмовій формі у вигляді боргової розписки, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 1 000 000,00 гривень, та зобов`язався повернути їх у строк до 15.05.2020 9а. с. 5). Проте, у встановлений строк, відповідач грошові кошті не повернув, що не заперечувалося ним під час розгляду справи. Відповідно до ст.525, 526, аб.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст.610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відтак, враховуючи подану позивачем заяву про зменшення позовних вимог, суд вважає вимоги позивача про стягнення суми боргу в розмірі 965 000,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За правилами ч.1 ст.141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу підлягає повернення з державного бюджету 4 825,00 грн., та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 4 825,00 грн.

Outcome: approved