Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивача, як спадкоємця за законом свого двоюрідного брата [PERSON], який помер [INFO], отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області, у зв'язку з тим, що втрачено оригінал сертифіката н земельну частку (пай), що підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай). Позивач вважає, що прийняв спадщину брата з набранням чинності Цивільним кодексом України як спадкоємець за законом шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України., проте не вказує на свою чергу спадкоємства. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, вказав, що раніше його двоюрідному брату [PERSON] надали пай, але не було коштів на його оформлення. Агрофірма обіцяла допомогти в оформленні паю. Позивач жив разом із своїм двоюрідним братом [PERSON], поховав його після смерті. [PERSON] не був одружений, не мав дітей. Представник позивача позов підтримав, вказав, що позивач є єдиним спадкоємцем свого двоюрідного брата [PERSON], інших спадкоємців у останнього немає. Належний [PERSON] пай прийняв, як і всю іншу спадщину, проживанням зі спадкодавцем за однією адресою на час смерті. Орган Держгеокадастру не надає дублікат відповідного сертифіката, оригінал сертифіката втрачено. Відповідач представника у судові засідання не направляв, про розгляд справи повідомлений належним чином, у вирішенні позову покладається на розсуд суду, просить розглянути справу за відсутності свого представника, інформація про родинні відносини [PERSON] і [PERSON] відсутня (а.с. 32). Ураховуючи зазначені обставини суд відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України ухвалив вирішувати справу за відсутності представника відповідача. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який проживав в с.\~Матвіївка Семенівського району Полтавської області (а.с. 6). Відповідно до довідки Наріжанської сільської ради від 05.03.2018 за № 22/02-24 [PERSON], [INFO], був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] разом із своїм двоюрідним братом [PERSON] до дня його смерті [INFO] (а.с. 7). Згідно листа Відділу у Семенівському районі Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.01.2018 № 73/115-18 на ім'я [PERSON] виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] за реєстраційним № 372 від 16.04.1997 площею 2,3 умовних кадастрових гектарів на території Наріжанської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Нормативно грошова оцінка частки (паю) на 01.01.2018 по КСП «Наріжанське» становить за 2,3 га 63315,07 грн (а.с. 11). Оригінал вказаного сертифікату втрачено, про що опубліковано оголошення у пресі (а.с. 12). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру спадкова справа на майно [PERSON] не відкривалась (а.с. 14). Згідно довідки Наріжанської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 12.04.2018 № 192 невитребувана земельна частка (пай) [PERSON] за № 712 площею 2,49 га не признана відумерлою спадщиною (а.с.10). У березні 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Полтавської області Н.В.Трембач з метою оформлення вказаної земельної частки (паю) як спадкового майна за законом, але йому листом нотаріуса від 20.03.2018 № 40/0214/0116 відмовлено в посвідченні спадкових прав у зв'язку із відсутністю оригіналів документів, що підтверджують права спадкодавця на спірну земельну частку (пай) та не надання доказів перебування в родинних відносинах зі спадкодавцем (а.с. 13). Постанова приватного нотаріуса Н.В.Трембач про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії до суду не надана, відомості про її складення відсутні. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] ствердили, що здавна жили разом із позивачем у с. Матвіївка на одній вулиці, ходили в гості до [PERSON], у якої була сестра [PERSON]. [PERSON] (позивача) ховав свого двоюрідного брата [PERSON]. До смерті двоюрідного брата вони жили разом у одному будинку. Мати [PERSON] - [PERSON], у неї була сестра [PERSON]. Отже позивач [PERSON] є двоюрідним братом [PERSON], який помер [INFO]. Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На час смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР. [PERSON] заповіт не складав. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ч. 1 ст. 58 Конституції України). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами Цивільним кодексом України (далі - ЦК), якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. На час набрання чинності Цивільним кодексом України пройшло більш як 6 місяців після смерті [PERSON], тобто прийняття його спадщини за ЦК УРСР. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті (ст.ст. 526-527 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР діями, що свідчать про прийняття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відтак чинний на час смерті А.К.Кравченка ЦК УРСР не відносив позивача [PERSON] до кола спадкоємців [PERSON] (двоюрідного брата), а, відтак, у позивача не виникає право на спадкування за законом після [PERSON]. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 524 ЦК УРСР уся спадщина [PERSON] перейшла до держави. Відтак інформація про те, що спадщина [PERSON] не визнана відумерлою є такою, що не має юридичного значення. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок про відсутність достатніх правових підстав для задоволення вимог позову і відмовляє у його задоволенні повністю у зв'язку з безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed