Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.11.2006 у справі № 21/518 відповідно до ст. ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України накладено арешт, зокрема, на квартиру [ADDRESS]. На виконання означеної ухвали постановою Відділу державної виконавчої служби у Печерському районі м. Києва від 01.12.2016 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. На підставі вищевказаної постанови Шостою київською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесений відповідний реєстраційний запис № 4227895, в якому зазначено об'єкт обтяження: «Однокімнатні (секція 2, передача у ІІ кварталі) за Договором про пайову участь у будівництві від 27.10.2004 № 27/10-04, права за якими перейшли до Національного банку України відповідно до договору про відступлення права вимоги від 25.04.2005 № Г-368, [ADDRESS]». Водночас, 17 серпня 2006 між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудівест» та [PERSON], [PERSON] укладено Договір про пайову участь у будівництві від 17.08.2006 № 131/3-53, відповідно до умов якого заявники приймають участь на пайових засадах у фінансуванні будівництва будинку, а відповідач зобов'язується передати їм у власність квартиру [ADDRESS] 28.09.2006 за Актом Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, житловий будинок [ADDRESS] прийнято в експлуатацію. Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 891 від 20.04.2007, житловому будинку [ADDRESS] присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. 05.02.2008 між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудівест» та [PERSON], [PERSON] підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт та Акт прийому-передачі квартири. Рішенням про державну реєстрацію прав за № 33123756 від 23.12.2016 зареєстровано право власності позивачів на квартиру [ADDRESS]. З наведеного вбачається, що за адресою адресою [ADDRESS] ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудівест» здійснювалось будівництво 3-х житлових будинків, яким присвоєно номери «секція 1-3» (будинки № 1, 2, 3), і ухвалою господарського суду міста Києва від 03.11.2006 у справі № 21/518 накладено арешт саме на квартиру [ADDRESS], якому в подальшому розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 511 від 17.08.2015 присвоєна поштова адреса за адресою [ADDRESS]. Відповідно до інформації з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 15.12.2006 на підставі постанови ВДВС Печерського району м. Києва АА 835096 від 01.12.2006 зареєстровано обтяження за адресою [ADDRESS], проте, об'єктом обтяження є секція 2 (будинок №2), а не секція 3 (будинок №3), фактичним власником квартири в кому є [PERSON] та [PERSON] Тому, останні заявили позов до сторін виконавчого провадження, а саме до Національного банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудсервіс» про скасування арешту, як такого, що порушує їх права власника квартири. Представник позивачів [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без участі сторони позивача, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Представник НБ України надіслав письмові заперечення за якими погодився, що права позивачів порушені, проте вказав, що вини Національного банку України в цьому не має. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудсервіс" в суд не з"явився. Відповідно до ст. 15 ЦПК УКраїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Вимогами ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що паво власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень п. 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і криміальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно п.2 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктом 8 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Відповідно до п. 1.4.Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомості у місті Києві, затвердженого Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.06.2011 №1094, адреса - ідентифікатор об'єкта нерухомого майна (за критеріями його місцезнаходження); будівельна адреса - це адреса, яка використовується для ідентифікації об'єктів нерухомого майна на період будівництва. Пунктом 1.6. Тимчасового порядку присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомості у місті Києві, визначено, що присвоєння поштових адрес об'єктам нерухомого майна здійснюється шляхом видання розпоряджень районних в місті Києві державних адміністрацій або наказів Головного управління містобудування та архітектури з подальшим їх внесенням до єдиного реєстру адрес. Таким чином, арешт у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 4227895 до сьогодні значиться за будівельною адресою, навіть після присвоєння їй поштової адреси ([ADDRESS]). Будівельна адреса об'єкта обтяження співпадає з поштовою адресою квартири позивачів, що є свідченням порушення прав позивачів і обмеженням їх свобод щодо забезпечення правна на вільне розпорядження своїм майном. Крім того, в матеріалах справи є дані, що необхідність в продовженні заходів забезпечення позову в тому числі і спірного арешту на даний час відпали, оскільки рішення у справі, в рамках якої вони вживались, виконане. Тому, суд знаходить позов обґрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню на підставі наведених вище норм закону. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved