Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Гайтота Ірини Миколаївни до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільський ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області звернувся до суду з позовом про зарахування добровільно сплачених сум в рахунок сплати аліментів. В ході підготовчого провадження відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому відповідач заперечувала проти позовних вимог з підстав їх безпідставності та необґрунтованості. Поряд з цим, 13 листопада 2018 року стороною позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву поданий відповідачем по справі. Згідно ухвали суду від 16 січня 2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 19 березня 2019 року явку представника третьої особи Подільського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання по слуханню даної справи було визнано обов`язковою. Згідно ухвали суду від 28 травня 2019 року явку позивача по справі [PERSON] в судове засідання визнано обов`язкою для дачі пояснень по справі. Ухвалою суду від 11 липня 2019 року було витребувано у позивача довідку про розмір доходу отриманого на території України та поза її межами за період з березня 2014 року по теперішній час. Витребувано інформацію відносного [PERSON] з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Вислухавши сторін по справі, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, про те, що уточнені позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 14 грудня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 18 березня 2016 року шлюб зареєстрований 14.12.2005 року виконавчим комітетом Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області , актовий запис № 32, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - розірвано ( а.с.10). Так, на підставі рішення Карлівського районного суду Полтавської області стягнуто з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, починаючи з 29.01.2007 року. Виконавчий лист з виконання даного рішення суду було пред`явлено [PERSON] до виконання. Проте, 26 лютого 2009 року нею було подано заяву про повернення виконавчого документа на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки сторони у справі [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією сім`єю в період з 2008 року по 2015 рік. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини 1 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, у березні 2017 року [PERSON] повторно пред`явила виконавчий лист до виконання, з пояснень відпоаідачки в зв`язку щ тим, що [PERSON] виїхав за кордон та перестав утримувати свою дитину і забезпечувати матераільно сім`ю. На виконанні у Подільському відділу державної виконавчої служби м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 53680214 з примусового виконання виконавчого листа № 2-226/2007 від 13.03.2007 року, виданого Карлівським районним судом Полтавської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до частини 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», визначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Судом встановлено, що у визначений законом строк , що заяв про добровільне виконання рішення суду на адресу відділу від сторін виконавчого провадження не надходило. У відповідності до ч.1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Поряд з цим, позивач та його представник в ході судового розгляду вказували про те, що [PERSON] постійно в добровільному порядку надавались відповідачу кошти для повного забезпечення потреб по утриманню їхньої спільної доньки шляхом перерахування валютних коштів в розмірі від 100 до 300 доларів США щомісячно в період з 01.2015 року по 07.2017 рік через системи грошових переказів «Western Union», «Contakt - system», «MoneyGram». Дані грошові перекази автоматично зараховувалися на картковий рахунок [PERSON] ,. відкритий в ПАТ «ПриватБанк». За змістом частини 2 статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставинаою, що має істотне значення. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторонами виконавчого провадження, а саме боржником не повідомлялось державного виконавця про відкритий рахунок в ПАТ «ПриватБанк» відкритий на ім`я [PERSON] для перерахування аліментів. Дані обставини не були спростовані стороною позивача по справі шляхом подання належних та допустимих доказів. В зв`язку з невиконанням рішення Карлівського районного суду Полтавської області № 2-226/2007 від 13.03.2007 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття у позивача наявна заборгованість, що стало підставою для звернення державного виконавця у межах делегованих їй повноважень до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Так, у рамках розгляду даного подання на ухвалу суду про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» витребувано інформацію про надходження коштів на картковий рахунок [PERSON] через системи грошових переказів «Western Union», «Contakt - system», «MoneyGram» від відправника [PERSON] за період з 01.2015 року по 07.2017 року. У відповідності до наданої АТ «ПриватБанк» на вимогу суду інформації, надано інформацію про грошові перекази [PERSON] на ім`я [PERSON] , а саме: 1.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 341,37 USD Переказ відправлений з пункту системи : WESTERN UNION LT - 29.01.2015 WESTERN UNION отримання міжнародний. 2.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 49,78 USD Переказ відправлений з пункту системи : WESTERN UNION PL Пункт получения: 36022, М,ПОЛТАВА, ВУЛ, АНАТОЛІЯ КУКОБИ 12 - 05.03.2015 WESTERN UNION отримання міжнародний. 3.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 100 EUR Переказ відправлений з пункту системи : CONTACT IT Пункт получения: 36022, М,ПОЛТАВА, ВУЛ, АНАТОЛІЯ КУКОБИ 12 - 13.03.2015 CONTACT отримання міжнародний. 4.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 54,22 USD Переказ відправлений з пункту системи : WESTERN UNION LT Пункт получения: 36022, М,ПОЛТАВА, ВУЛ, АНАТОЛІЯ КУКОБИ 12 - 30.03.2015 WESTERN UNION отримання міжнародний 5.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 219,72 USD Переказ відправлений з пункту системи : WESTERN UNION LT 36014 , М.ПОЛТАВА,ВУЛ , ШВЕДСЬКА, 2, 36014, М .ПОЛТАВА, ВУЛ. СОБОРНОСТІ, 70-А,UNION отримання міжнародний. 6.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 150 EUR Переказ відправлений з пункту системи : CONTACT IT -03.08.2015 CONTACT отримання міжнародний 7.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 109,21 USD Переказ відправлений з пункту системи : WESTERN UNION PL Пункт получения: 36022, М,ПОЛТАВА, ВУЛ, АНАТОЛІЯ КУКОБИ 12 - 09.09.2015 WESTERN UNION отримання міжнародний. 8.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 200 EUR Переказ відправлений з пункту системи : MONEYGRAM ES Пункт получения: 36022, М,ПОЛТАВА, ВУЛ, АНАТОЛІЯ КУКОБИ 12-03.11.2015 MONEYGRAM отримання міжнародний. 9.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 109,23 USD Переказ відправлений з пункту системи : WESTERN UNION LT Пункт получения: 36022, М,ПОЛТАВА, ВУЛ, АНАТОЛІЯ КУКОБИ 12 -15.01.2016 WESTERN UNION отримання міжнародний. 10.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 100 EUR Переказ відправлений з пункту системи : MONEYGRAM ES - 05.02.2016 MONEYGRAM отримання міжнародний. 11.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 100 EUR Переказ відправлений з пункту системи : MONEYGRAM ES -19.04.2016 MONEYGRAM отримання міжнародний 12.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 100 EUR Переказ відправлений з пункту системи : MONEYGRAM ES -06.08..2016 MONEYGRAM отримання міжнародний 13.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 55,35 USD Переказ відправлений з пункту системи : WESTERN UNION LT- 04.11.2016 WESTERN UNION отримання міжнародний. 14.Відправник: [PERSON] Отримувач: [PERSON] Сума : 50 EUR Переказ відправлений з пункту системи : MONEYGRAM ES -29.11..2016 MONEYGRAM отримання міжнародний По клієнту 16 переказів. Більше переказів по клієнтам немає, останній був відправлений і отриманий 29.11.2016. В зв`язку з чим позивачем та його представником вказувалось про те, що в період з 29.01.2015 року по 29.11.2016 року ним було сплачено аліменти в розмірі 40 395,26 грн.. При цьому, у відповідності до розрахунку заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа 2-226/2007 від 13.03.2007 року, виданого Карлівським районним судом Полтавської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. щомісячно сума заборгованості по аліментам станом на 01.10.2018 року становить 14 800,00 грн.. З вказаних підстав позивач стверджує, що ним в добровільному порядку було сплачено в рахунок аліментів грошові кошти, в зв`язку з чим кошти на суму 14 800,00 грн. повинні бути зараховані в рахунок сплати аліментів [PERSON] за період з березня 2014 року по червень 2017 року. З даних підстав сторона позивача зверталась до державного виконавця з відповідною заявою, але державним виконавцем було роз`яснено вирішення даного питання в судовому порядку, оскільки у даний грошових переказах відсутній вид призначення платежу, що вказує про спірність виду призначення грошових коштів. При цьому, згідно інформації, наданої АТ «ПриватБанк», в графі призначення платежу не вказано будь-якої інформації щодо виду призначення. В судовому засіданні стороною позивача наголошувалось на тому, що дані кошти переводились на ім`я [PERSON] за видом призначення аліменти на утримання дитини [PERSON] , що було обумовлено та узгоджено з отримувачем коштів [PERSON] .. Вказані доводи сторони позивача заперечувались відповідачем по справі [PERSON] та при цьому нею вказувалось про те, що [PERSON] у 2015 року вирішив виїхати за межі України для працевлаштування, в зв`язку з чим йому були потрібні грошові кошти для оформлення візи, закордонного паспорта, документів, в зв`язку з чим були оформлені кредити для цих цілей. Після того, як [PERSON] працевлаштувався закордоном, останній за домовленістю з нею переказував грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними зобов`язаннями на рахунок відкритий у АТ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] .. Суд приймає як належний та допустимий доказ надані відповідачем по справі [PERSON] , а саме вимоги банківських установ «ПриватБанк» та ПАО «Банк Київська Русь» про сплату [PERSON] заборгованості за кредитними договорами. Вказані доводи сторони відповідача не були спростовані стороною позивача шляхом подання належних та допустимих доказів, в зв`язку з чим твердження позивача про належність перерахованих ним коштів на ім`я [PERSON] до аліментів є неприпустимими, оскільки у останньоого існували непогашені боргові зобов`язанння перед третіми особами. Як вбачається з іформації наданої АТ КБ "ПриватБанк" щодо направлення [PERSON] грошових переказів, останні не мали певної чіткої періодичності їх направлення, а також фіксованої рівної суми, яка направлялася кожного разу, що також вказує про відсутність критерію періодичності даних переказів та що не може відноситися до аліментних платежів, котрі носять характер періодичних. Більше того, в лютому , квітні, травні, червні, липні, жовтні, грудні 2015 року; березні, травні, червні, липні, жовтні, грудні 2016 року, тобто по 6 місяців кожного року позивачем вказані грошові перкази, взагалі не направлялися, що також не дає суду підстав відносити дані виплати до аліментних зобов`язань. Таким чином, встановлені вище обставини, які підтверджуються матеріалами справи вказують про безпідставність даного позову, оскільки згідно інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» не вказано вид призначення грошових переказів з 01.2015 року по 07. 2017 року, та ніяким чином не зафіксовано їх призначення, як переказ аліментів на утримання дитини, а також кількість їх направлення лише по 6 місяців 2015- 2016 років, що не вказує про повну чітку їх періодичність, що характерна саме для аліментних зобов`язань. Більше того, в судовому засіданні відповідачем вказувалось про те, що аліментів за період з березня 2014 року по червень 2017 від [PERSON] нею не отримувалось, та на її рахунок відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» для сплати аліментів в добровільному порядку [PERSON] кошти не зараховувались. Дані обставини булди підтверджені і третьою особою на стороні відповідача - державним виконавчем, яка займається примусовим виконання виданого рішення суду. Сам позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні не змогли підтвердити цільового призначення даних коштів, а саме як сплату аліментів, на утримання їх спільної доньки. На підставі викладеного вбачається відсутність цільового призначення коштів за наданими платіжними дорученнями саме як аліментів на утримання дитини. Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Immobiliare v. Italy» від 28.07.1999 року вказано, що коли внутрішнє законодавство держави допускає невиконання остаточного рішення суду на шкоду одній із сторін, право на судовий розгляд стає ілюзорним. При цьому, виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового розгляду у сенсі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Провадження у справі та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження, що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Skordino v.Italy». Виконавче провадження не може бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження потрібно розглядати як цілісний процес, що визначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справах «Estima Jorge v Portugal» від 21.04.1998 року, «Silka v Slovakia» від 13.06.2006 року. Таким чином, наведені вище обставини в своїй сукупності та встановлені судом обставини справи вказуються про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed