Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач в травні 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом , в якому просив надати дозвіл малолітнім дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі України у будь-яку країну світу в супроводі батька [PERSON] без згоди та супроводу матері [PERSON] з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він займається вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, а мати в свою чергу не бере участі у їх вихованні та догляді. Наразі спілкування між сторонами припинено. Оскільки [PERSON] безпричинно чинить перешкоди у виїзді дітей закордон , відмовляючись надати нотаріально засвідчений документ , вимушений звернутися до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2018 року провадження по справі відкрито. Третя особа, як орган опіки та піклування, в наданих суду 14 серпня 2018 року поясненнях , вважала , що надання судом дозволу на виїзд малолітніх дітей за кордон без згоди та супроводу матері, не порушить права цих дітей. У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, відзив на позов не надав, в зв»язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи підтримала надані суду пояснення , просила ухвалити рішення на розсуд суду . Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, представника третьої особи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1568, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2017 по справі № 331/7972/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітні діти на теперішній час проживають з батьком .Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 січня 2018 року у справі 331/99/18 забезпечено позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав шляхом тимчасової заборони [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] бачитись, спілкуватись та підходити ближче ніж на 500 метрів до малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] до вирішення цивільної справи № 331/99/18 по суті, а також шляхом тимчасового відібрання малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] та передати їх на тимчасове виховання до батька, [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) до вирішення цивільної справи № 331/99/18 по суті. Крім того, з матеріалів справи вбачається , що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2018 року у справі 331/100/18 визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] р.н, з батьком [PERSON]. Відповідно до частини 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Як вбачається з ст. 3 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Постановою КМ N 619 ( 619-2018-п ) від 22.08.2018 пункт 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України доповнено підпунктом 3, згідно з яким виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред'явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб У статті 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Тобто, за змістом вказаних положень чинного законодавства, тимчасовий виїзд дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим з батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Виходячи з положень зазначених норм матеріального права, дозвіл на виїзд дитини за межі України у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Натомість, позивачем заявлені вимоги про надання дозволу малолітнім дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд за межі України у будь-яку країну світу в його супроводі без згоди та супроводу матері [PERSON] з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дітьми шістнадцятирічного віку Отже, надання дозволу на виїзд дітей закордон без згоди та супроводу батька без встановлення конкретних періодів перебування дітей закордоном, суперечить чинному законодавству, що визначає рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, що може призвести до фактичного позбавлення матері дітей передбаченої законодавством можливості брати участь у їхньому вихованні та можливості спілкування з ними. Окрім того, в матеріалах справи наявне судове рішення, яким визначено місце проживання малолітніх дітей з батьком [PERSON], тобто наразі позивач не позбавлений можливості виїзджати з малолітніми дітьми закордон на строк до одного місяця без нотаріально посвідченої згоди відповідачки [PERSON]. Слід зауважити, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження наміру вивезти малолітніх дітей закордон з метою відпочинку , навчання чи оздоровлення, а так саме не надано доказів того, що відповідачка ухиляється від надання нотаріально посвідченої згоди, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання [PERSON] запрошення на зустріч у нотаріуса , а свідоцтво від 13 липня 2018 року , видане [PERSON], приватним нотаріусом ЗМНО , лише засвідчує факт знаходження позивача у приміщенні приватного нотаріуса. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed