Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційнийбанк «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2006 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який потім був збільшений. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [INFO] [PERSON] померла. На дату смерті заборгованість позичальника становить 13026,57 грн. в тому числі, 13026,57 грн. заборгованість за тілом кредиту. 4 червня 2020 року позивачем було направлено претензію кредитора до Лебединської районної державної нотаріальної контори, на яку 17 червня 2020 року було отримано відповідь про те, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачка по справі постійно проживала разом з померлою, спадкодавицею, на час відкриття спадщини, том позивач звернувся до суду і просить стягнути з неї на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 13026,57 грн. Ухвалою суду від 03.02.2021 року було відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 вересня 2006 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 15.09.2006, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 19). Розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, що вбачається з довідки (а.с. 18). [INFO] в [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 31). З копії паспорта серія [NUMBER] (а.с. 33) встановлено, що [PERSON] [INFO] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 33), копія вказаного паспорта завірена 10.09.2015 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 30 листопада 2018 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 13026,57 грн (а.с. 15). Згідно з копією спадкової справи, заведеної Лебединською районної державною нотаріальною конторою Сумської області за № 150/2020 за претензією позивача АТ КБ «ПриватБанк», спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову у прийнятті спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 67-76). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з вимогами статті 1282 ЦК України (в редакції, яка була чинною станом на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права можна дійти висновку про те, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Саме таких висновків щодо застосування відповідних норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Звертаючись з позовом до [PERSON] як до спадкоємиці [PERSON] , позивачем не доведено, що спадкоємицею всього майна є саме відповідачка, так як позивач не довів, а матеріали справи не містять даних про ступінь родинних зв`язків відповідачки зі спадкодавцем. Та обставина, що вона була зареєстрована на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, на думку суду, не підтверджує той факт, що саме вона є спадкоємицею померлої [PERSON] за умови відсутності у матеріалах справи належних і допустимих доказів про ступінь їх родинних зв`язків зі спадкодавцем. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, як і не вказав даних про вартість отриманого у спадщину майна, що давало би підстави для задоволення вимог кредитора за рахунок отриманого у спадщину майна. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed