Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

06 липня 2017 року на адресу суду надійшла заява представника Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] (далі [PERSON]П.), заінтересована особа [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що громадянка [PERSON] рішенням Луцькиого міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2012 року визнана недієздатною. 13 липня 2017 року о 13:10 вказана громадянка була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за заявою опікуна [PERSON], в якій він зазначає про 13 липня 2017 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, та згідно висновку від 14 липня 2017 року №3063/2-06.17 потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. На підставі наведеного, представник психіатричного закладу просить суд, задовольнити заяву про подальше лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку недієздатної [PERSON] Представник психіатричного закладу лікар-психіатр [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Прокурор Яненко В.В. в судовому засіданні просив суд заяву задовольнити. Законний представник опікун у судовому засіданні просив суд заяву задовольнити. [PERSON], як особа, щодо якої вирішується питання про госпіталізацію, не змогла виказати своєї позиції щодо госпіталізації. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, законного представника [PERSON] та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 грудня 2012 року визнана недієздатною. Опікуном призначено [PERSON] (сина) (а.с.6-7). Як слідує з матеріалів справи, 13 липня 2017 року о 13:10 вказана громадянка була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька за згодою і заявою опікуна [PERSON], в звязку з різким погіршенням її психічного стану, який проявляється в неадекватних та агресивних діях щодо сусідів по підїзду та мешканців двору. Як зазначено у висновку комісії лікарів-психіатрів від 14 липня 2017 року №3063/2-06.17, за даними медичної картки амбулаторного хворого №31839, медичної картки стаціонарного хворого №2126, зі слів опікуна відомо, що на диспансерному обліку у ВОПЛ №1 м. Луцька перебуває з 19.02.1985 року, з діагнозом: Параноїдна шизофренія, прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром, часті декомпенсації, стан загострення. Остання госпіталізація перед нинішнім поступленням з 14 січня 2017 року по 05 квітня 2017 року. Періоди між госпіталізація ми короткочасні, швидко декомпенсуються. Протягом останнього часу стала збуджена, метушлива та агресивна. При огляді у відділенні: доступна малопродуктивному контакту, відповідає на запитання однослівно і відразу стає багатомовною не по суті; мислення з розривами, паралогією; періодично дає мовно-рухове збудження із нецензурною лайкою; орієнтована достатньо; самокритичність відсутня. Було встановлено діагноз: Параноїдна шизофренія, прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром, емоційно-вольове зниження, стан мовно-рухомого збудження з агресивністю до оточуючих. Виходячи з даних анамнезу та обєктивного стану комісія прийшла до висновку, що громадянка [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, прогредієнтний перебіг, параноїчний синдром, емоційно-вольове зниження, мовно-рухоме збудження з агресивністю до оточуючих, загострення, який позбавляє її здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок чого вона вчиняла та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку до оточуючих. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, як недієздатна. Вказаний висновок підписаний комісією лікарів-психіатрів у складі в.о. головного лікаря [PERSON], завідувача відділення №4 [PERSON], лікара-ординатора відділення №10 [PERSON] та скріплений печаткою Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька (а.с.3-4). Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію [PERSON], суд виходить з наступного. Частиною третьою статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Таким чином, наразі лише суд має право прийняти рішення стосовно примусового психіатричного лікування недієздатної особи, оскільки вона не може надати свою усвідомлювану згоду на таке лікування. Проаналізувавши наявну в матеріалах справи медичну документацію, з якої слідує що [PERSON] тривалий час перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі, вивчивши висновок комісії лікарів-психіатрів, з якого слідує що [PERSON] не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують її життєдіяльність та потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару, враховуючи стан [PERSON], яка є недієздатною та не в змозі надати усвідомлювану згоду на психіатричне лікування, та згоду опікуна на примусове лікування його підопічної, суд дійшов висновку, що [PERSON] слід примусово госпіталізувати до психіатричного закладу, а заяву представника Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 м. Луцька задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved