overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

КП „Компанія Вода Донбасу" в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за надані послуги, мотивуючи тим, що позивачка проживаючи в квартирі [ADDRESS] користувалася послугами з питного водопостачання та водовідведення, але оплату за надані послуги не проводила внаслідок чого станом на 1 вересня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 3234.06 грн., яку в добровільному порядку сплатити відмовляється. В судовому засіданні представник позивача позов не підтримала, оскільки згідно Акту обстеження квартири відповідачки від 30 січня 2015 року вода в її квартиру не надходить. Відповідачка позов не визнала мотивуючи тим, що послугами позивача в частині з питного водопостачання та водовідведення не користується і не користувалася. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно копії особового рахунку, з 17 червня 2002 року відповідачка зареєстрована в кв.[ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він поси\-лається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Стаття 61 ЦПК України містить підстави звільнення від доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В матеріалах справи мається копія рішення Добропільського міськрайонного суду від 4 лютого 2009 року відповідно до якого, в задоволенні позову КП „Компанія Вода Донбасу" в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 1 листопада 2006 року по 1 листопада 2008 року було відмовлено. Рішення суду набрало чинності. Згідно Акту обстеження від 30 січня 2015 року, відповідачка не користується послугами з водопостачання та водовідведення, тому правової підстави для стягнення з неї заборгованості немає. Отже, виходячи з вищенаведеного встановлено, що відповідачка послугами позивача не користувалася і не користується.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Ленінським районним судом м. Миколаєва 09.12.2014 р. було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство "Юстиція», [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення аукціону, акту про реалізацію квартири, свідоцтва про право власності на квартиру, витребування майна та повернення його у володіння, яким відмовлено у задоволенні позову. Але рішення не містить висновку суду щодо всіх позовних вимог, які були предметом розгляду. В судове засідання сторони не з'явились, повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Ленінським районним судом м. Миколаєва 09.12.2014 р. було постановлено рішення по справі за позовом [PERSON] до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство "Юстиція», [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення аукціону, акту про реалізацію квартири, свідоцтва про право власності на квартиру, витребування майна та повернення його у володіння. Проте, резолютивна частина рішення не містить висновку суду щодо всіх позовних вимог, які були предметом розгляду. Зокрема, суд розглядав, між іншими, позовні вимоги [PERSON] про витребування майна та повернення його у володіння, з приводу яких судом було відмовлено у задоволенні позову у мотивувальній частині, проте не зазначено про це у резолютивній частині рішення. Згідно п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним ухвалення додаткового рішення з приводу позовної вимоги, щодо якої не ухвалено рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Лікар КЗ Кіровоградська обласна психіатрична лікарня звернулася до суду з заявою про госпіталізацію недієздатної [PERSON], 1985 року народження, що мешкає по [ADDRESS], яка хворіє на розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просить заяву задоволити , зазначає про те, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, 04.02.2016року Новоархангельским районним судом Кіровоградської області визнана недієздатною та призначено опікуном сестру [PERSON], остання госпіталізація з 11.11.15р. по 24.11.2015 року. Зазначила, що при погіршенні стану здоров"я стає агресивною, скоює неадекватні дії, теперішня госпіталізація пов»язана з погіршенням психічного стану в зв"язку з чим потребує госпіталізації. В судовому засіданні опікун зазначила, що хвора сестра має неприязні стосунки з її трьома дітьми, без дозволу покинула місце проживання, пішла до своєї тітки. Прокурор вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки відсутня небезпека по відношенню до себе чи оточуючих. [PERSON] не заперечує проти госпіталізації, зазначила , що не бажає проживати в сім»ї сестри , оскільки має власне житло, де бажає проживати самостійно з своєю малолітньою дитиною, яка також знаходиться під опікою її сестри. Стверджує про неприязні стосунки з сестрою та її дітьми. Судом встановлено , що [PERSON] є інвалідом ІІ групи по психічному захворюванню, 04.02.2016року Новоархангельским районним судом Кіровоградської області визнана недієздатною та призначено опікуном сестру [PERSON], остання госпіталізація з 11.11.15р. по 24.11.2015 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, опікуна , хворої, думку прокурора, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 279, 280 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа , яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Встановлені судом обставини доводять, що [PERSON] не потребує лікування в стаціонарних умовах, згідно пояснень лікаря , лікування є таблетоване, що не позбавляє хвору за місцем свого проживання під контролем дільничого психіатра пройти відповідне таблетоване лікування. Суду не надано жодного доказу вчинення чи виявлення намірів вчинити дії хворою , що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Лікар КЗ Кіровоградська обласна психіатрична лікарня звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], що мешкає [ADDRESS], який хворіє на психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просить заяву задовольнити , зазначає про те, що [PERSON] при погіршенні стану здоров"я стає агресивним, скоює неадекватні дії, теперішня госпіталізація пов»язана з погіршенням психічного стану в зв"язку з чим потребує госпіталізації. Зазначила, що у хворого конфліктні ситуації в сімї. В судовому засіданні мати [PERSON] зазначила , що син стає агресивним , але він працює, кошти від заробітної плати надає для оплати комунальних послуг. Прокурор вважає, що заява не підлягає задоволенню. [PERSON] зазначив , що має можливість і бажання проходити лікування в амбулаторному порядку. Судом встановлено , що особа [PERSON] хворіє на психічний розлад у формі гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії, у 2015 році з суїцидальною метою в усіх на очах почав їсти щурячу отруту . На даний час згідно проведених аналізів в КЗ потребує додаткового обстеження на наявність вірусів гепатиту Б та С , що є неможливим в умовах даного КЗ. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора, особи відносно якої ставиться питання госпіталізації , його матері, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 341,342 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа , яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Встановлені судом обставини доводять, що [PERSON] не потребує госпіталізації, оскільки не вчиняє небезпеки ні по відношенню до себе ні оточуючих.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Лікар Комунального некомерційного підприємства «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради » звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію гр. [PERSON] , [INFO] , проживаючий [ADDRESS] , який хворіє на параноїдну шизофренію,безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, виражений емоційно- вольовий дефект F-20.00 . В судовому засіданні представник психіатричного закладу просить заяву задовольнити , зазначає про те, що [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково. Остання госпіталізація до КНП «ОКПЛ КОР» з 07.05.2018 року по 17.09.2018 року, 18.04.2016 року був визнаний недієздатним. Зазначила, що при погіршенні стану здоров"я стає агресивним, скоює неадекватні дії, теперішня госпіталізація пов`язана з погіршенням психічного стану в зв"язку з чим потребує примусової госпіталізації згідно рішення Конституційного Суду. В судовому засіданні брат [PERSON] , просить задовольнити заяву, оскільки є погіршення стану здоров`я. [PERSON] не заперечує проти його госпіталізації. Прокурор вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] не заперечує проти його госпіталізації , має можливість написати заяву про надання згоди на його госпіталізацію, термін дії судового рішення в розумінні ст.300 ЦПК України закінчився. Судом встановлено , що [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково, хворіє на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром, виражений емоційно- вольовий дефект F-20.00 . Остання госпіталізація до КНП «ОКПЛ КОР» з 07.05.2018 року по 17.09.2018 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, [PERSON] , його брата, думку прокурора, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 341,342 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа , яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Встановлені судом обставини доводять, що [PERSON] якого було визнано недієздатним , але термін дії рішення суду про визнання особи недієздатною сплив , є на даний час дієздатним, має право особисто написати заяву про добровільне лікування, стан здоров`я йому дозволяє написати дану заяву , виявляє бажання продовжувати лікування . Крім того, судом не було встановлено, що особа відносно якої розглядається судом питання, вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Тому за вказаних обставин клопотання про примусову госпіталізацію є безпідставним .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Лікар Комунального некомерційного підприємства «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради » звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію гр. [PERSON] , [INFO] , проживаючої [ADDRESS] , яка хворіє на виражений розлад особистості і поведінки внаслідок епілепсії з рідкими генералізованими судомними нападами, дисфоріями та психотичними включеннями. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просить заяву задовольнити , зазначає про те, що [PERSON] є інвалідом 2 групи безтерміново по неврологічному захворюванню (епілепсія). Остання госпіталізація до КНП «ОКПЛ КОР» з 27.07.2018 року по 14.09.2018 року. Зазначила, що при погіршенні стану здоров"я стає агресивною, скоює неадекватні дії, теперішня госпіталізація пов`язана з погіршенням психічного стану в зв"язку з чим потребує примусової госпіталізації. В судовому засіданні [PERSON] заперечує проти її госпіталізації. Вказує , що судомні напади не є психічним захворюванням, не вчиняє дій небезпечних для себе чи оточуючих, її госпіталізація проведена працівниками поліції у зв`язку з її неодноразовими зверненнями щодо вчинення відносно неї злочину. \~ \~ \~ \~ \~ \~Прокурор вважає,\~що \~заява підлягає\~задоволенню,\~оскільки \~ [PERSON] \~не приймає\~ліки ,\~ лікарем\~зазначено про\~приступи епілепсії\~,\~ що\~є небезпечним\~для \~самої хворої. Судом встановлено, що [PERSON] 16.12.19 р. була доставлена працівниками поліції до даного лікарняного закладу. З матеріалів , наданих прокурором вбачається, що [PERSON] досить часто звертається до правоохоронних органів з приводу розслідування справ щодо неправомірних дій та злочинів відносно неї. При цьому,\~суду не\~надано доказів\~,\~що \~остання є\~інвалідом 2 групи безтерміново по неврологічному захворюванню (епілепсія), не доведено тяжкість захворювання , вказаного в діагнозі висновку комісії лікарів , не надано доказів призначення лікування невропатологом, та не виконання призначень [PERSON] , відповідних підтверджень дій , направлених на заподіяння шкоди собі чи іншим особам , не доведено необхідність лікування в стаціонарних умовах та неможливість лікування в амбулаторному порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора, та пояснення [PERSON] суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 341,342 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа , яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Лікар Комунального некомерційного підприємства «Обласної клінічної психіатричної лікарні Кіровоградської обласної ради » звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію недієздатної гр. [PERSON] , [INFO] , проживаюча [ADDRESS] , яка хворіє на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, апатико- абулічний дефект. В судовому засіданні представник психіатричного закладу просить заяву задовольнити , зазначає про те, що [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково. Остання госпіталізація до КНП «ОКПЛ КОР» з 01.05.2011 року по 26.07.2011 року. Зазначила, що погіршення стану здоров"я сталося після смерті її бабусі, у зв"язку з чим потребує примусової госпіталізації згідно рішення Конституційного Суду. В судовому засіданні опікун зазначила, що як опікун з 2011 року, на даний час не має змоги опікуватися, стан здоров`я погіршився , а племінниця потребує госпіталізації , оскільки померла її бабуся, а залишати її одну небезпечно. [PERSON] не заперечує проти її госпіталізації та лікування. Прокурор вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки процесуальний строк дії судового рішення про визнання особи недієздатною закінчився, особа не заперечує проти її госпіталізації , що не позбавляє заклад провести лікування особи за її письмової згоди. Судом встановлено , що [PERSON] є інвалідом 2 групи безстроково. Остання госпіталізація до КНП «ОКПЛ КОР» з 01.05.2011 року по 26.07.2011 року. Згідно рішення суду від 15.09.2011 року була визнана недієздатною( а.с. 6) та призначена опікун [PERSON] Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, особи відносно якої розглядається заява, опікуна-тітки , думку прокурора, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 341,342 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». За змістом ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа , яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Встановлені судом обставини доводять, що [PERSON] не потребує саме примусової госпіталізації, оскільки відповідно до ч.6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення суду про визнання особи недієздатною визначається судом , але не може перевищувати двох років . За вказаних обставин , особа , яка була визнана недієздатною, але термін дії рішення суду закінчився, має право написати заяву про її госпіталізацію в добровільному порядку . Посилання лікувального закладу на рішення Конституційного Суду за вказаних обставин є безпідставним. Клопотання про продовження строку дії рішення не подавалось.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Лікар-психіатр комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" звернувся до суду із заявою про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON] страждає на параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу. Після огляду комісією лікарів-психіатрів встановлено, що [PERSON], 1993року народження потребує продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Прокурор вважає, що заява не підлягає задоволенню. [PERSON] в судове засідання не з»явився. Відсутні докази його повідомлення про розгляд даного питання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення лікаря- психіатра психіатричного закладу, думку прокурора, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 279, 280 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». \~\~\~ \~ \~ \~ \~ Згідно висновку комісії лікарів від 29.05.18 року зазначено, що підставою для продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, є те, що ремісія не наступила, може ухилятись від динамічного диспансерного нагляду і амбулаторного лікування. При цьому, лікар, яка є також його лікуючим лікарем в судовому засіданні зазначила, що всі рекомендації [PERSON] виконував та виконує. \~ \~ \~ \~ \~ \~Встановлені \~судом \~обставини \~ доводять,\~що \~ \~ продовження надання [PERSON] допомоги саме в примусовому порядку є недоцільним , заява задоволенню не підлягає .

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

ЛКП "Залізничнетеплоенерго" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги по постачанню теплової енергії в сумі 1175,07грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на вказані в заяві обставини справи. Просить задовольнити позов. Відповідачів в судове засідання не з'явилися. Від відповідача [PERSON] поступила заява, в якій він просить суд застосувати позовну давність і відмовити у задоволенні позову. Справу розглядати у відсутності відповідачів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких мотивів. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю в три роки. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги по постачанню теплової енергії до квартири [ADDRESS] в сумі 1175,07грн. Згідно представленого розрахунку надання таких послуг позивачем здійснювалося до вересня 2002 року. Саме до цього часу у відповідачів виникла вказана заборгованість. Та обставина, що в березні 2009р. зараховано оплату в сумі 110,92грн. не може бути підставою для висновку про визнання відповідачами суми боргу та переривання перебігу позовної давності, оскільки така на той час спливла. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Відповідачі подали суду заву про застосування позовної давності. Суд вважає, що позовна давність по вимозі про стягнення заборгованості в сумі 1175,07грн. за 1996-2002 роки позивачем пропущена без поважних причин, підстав для її поновлення немає. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed