Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. В позовній заяві вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними згідно рішення суду від 07.09.2017р. розірвано. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]., з народження якої її доглядом, вихованням та утриманням фактично займається позивачка. Зазначає, що вже третій рік відповідач до дочки не приїжджає, дитину не виховує, коштів на її проживання не надає, зовсім не цікавиться життям та здоров»ям дитини. Вихованням дитини займається позивачка, у чому їй допомагають її ж батьки. Вказує, що дочка хворіє, так вона перенесла в травні-червні 2017р. пневмонію, в липні-серпні 2017р. бронхіт, в лютому 2018р. гострий бронхіт. Позивач працює медичною сестрою в Сокальській ЦРЛ та проживає з своїми батьками в с. Бутини Сокальського району. Дочки відповідач фактично не визнає, під час розірвання шлюбу заявляв, що він не є батьком дитини, а тому його не цікавить подальша її доля. Зазначає, що ухилення батька від виконання своїх обов'язків виражається в тому, що він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Просить позбавити відповідача батьківських прав, відносно дочки [PERSON], [INFO].. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, в обґрунтування вимог зіслалася на доводи, як і викладені у позовній заяві. Додатково зазначила, що відповідач дитиною взагалі не цікавиться, не цікавиться її життям. Один чи два рази відповідач брав дочку на базар, де купував їй речі. Твердження відповідача про відкриття на дочку рахунку у банку не відповідає дійсності, так як жодного підтвердження цьому він не надав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, додатково повідомив, що факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дочки є повністю доведений зібраними доказами у справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав. Щодо рахунку у банку повідомив, що такий відкрив на своє ім»я, де відкладає кошти для дочки так як вона є малолітньою. Вказує на те, що в 2017 році розлучилися із позивачкою, після чого позивачка йому давала дитину та він декілька разів возив її на базар, де купував речі та іграшки. В даний час він не може дійти згоди із позивачкою щодо відвідування дитини, коли телефонує їй, вона не відповідає на телефонні дзвінки. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сокальської РДА в судове засідання не прибув, надав суду клопотання в якому просить розгляд справи проводити без його участі, підтримує висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав. З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]. серії [NUMBER] встановлено, що батьками малолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON]. Згідно рішення Сокальського районного суду від 07.09.2017р., шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 28.03.2018р. складеного Великомостівською міською радою, встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] у житловому будинку власником якого є її батько [PERSON]. Умови проживання є задовільними. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 21.05.2018р. складеного Великомостівською міською радою, крім вище вказаного, наводиться те, що [PERSON] є розлученою із чоловіком [PERSON], який проживав за її адресою без реєстрації з листопада 2013р. до липня 2014р. В вихованні дитини допомагає мати, батько участі не приймає, матеріально не допомагає. Згідно характеристик із місця проживання від 28.03.2018р., що надана Великомостівською міською радою та місця праці від 18.05.2018р., що надана Сокальською ЦРЛ, встановлено, що як за місцем проживання та праці позивач [PERSON] характеризується позитивно. Дослідженими письмовими показами свідків [PERSON] та [PERSON] від 15.03.2018р., встановлено, що вони є сусідами позивачки та вказують на те, що з народження малолітня дитина [PERSON] проживає із матір»ю [PERSON] в с. Бутини. Їм відомо, що батько дитини [PERSON] на протязі трьох років до дочки не приїздить та дитину не виховує, а також зі слів матері їм відомо, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Вихованням дитини займається лише матір. В свою чергу, згідно з висновком органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 18.06.2018 року № 1180/01-11 орган опіки та піклування вважає за не доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO].. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав виходячи з наступних підстав. Позивач посилається на те, що відповідач не цікавиться життям дитини, не відвідує її, не цікавиться розвитком, не несе витрат щодо утримання, всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про недостатнє виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дочки, однак не є тим свідомим нехтуванням батька щодо своїх батьківських обов'язків, яке характеризується його винною поведінкою, з якими закон пов'язує можливість застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Вирішуючи даний спір, суд також враховує висновок органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 18.06.2018 року про не доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO].. Також згідно рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що поведінку відповідача відносно дитини не можливо розцінити як свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, оскільки відповідач бажав та бажає бачитися з дочкою, однак на прохання колишньої дружини не приймав участі у її вихованні, проте в подальшому має намір спілкуватися з дитиною. Крім того, позивач не зміг аргументувати в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до їх дочки. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків та приймаючи до уваги вищевикладені обставини, в тому числі ставлення [PERSON] до дочки, його бажання приймати участь у її вихованні, а також відсутності в діях відповідача свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed