Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] та просить позбавити відповідача, [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з відповідачкою по справі він перебував в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду був розірваний. Від шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Крім того, разом з ними проживала донька відповідача від першого шлюбу, [PERSON]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2014 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення відповідача, [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] - було відмовлено. Посилаючись на інші підстави щодо повторно заявлених позовних вимог, пов*язані з погіршенням ситуації з відповідачем, а також відсутність висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, що слугувало підставою відмови у позові при ухваленні судом рішення від 23.04.2014 року, позивач знов звернувся з вказаним позовом до суду. З метою відновлення свого порушеного права, діючи в інтересах малолітніх дітей, позивач просить розглянути вказані вимоги та на підставі ст.164 СК України, задовольнити їх у повному обсязі. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач, сповіщена належним чином, у судове засідання не з*явилася, заперечення стосовно предмету позову або заява про розгляд справи за її відсутністю, до суду не надходило. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради у судові засідання, сповіщений належним чином, не з*явився, проте надав до суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, згідно вимог чинного законодавства з урахуванням висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 10.07.2014 року № 2597/01-20 щодо розгляду питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд приймає рішення за наявними в справі доказами. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши наявні докази у їх сукупності вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. У відповідності до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 180, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2013р. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, доданих до матеріалів справи. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2013року шлюб між сторонами розірваний (справа №1519/23614/12). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2014 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення відповідача, [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] - було відмовлено (справа №521/17883/13ц). При розгляді вказаної справи судом було досліджено ряд обставин, що явились підставою звернення [PERSON] з вказаними позовними вимогами до суду. Зокрема пояснення позивача, згідно яких вбачається, що відповідач фактично усунулася від виховання дітей, не проявляє до них ніякого батьківського піклування, не проявляє турботи щодо їх долі, формування їх внутрішнього світу та самоусвідомлення, не приходить до школи та дитячого садку, де знаходяться діти, б'є дітей та погрожує йому та дітям фізичною розправою, у зв'язку з чим неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. На підтвердження вказаних обставин позивачем було представлено суду копії постанов про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, зі місту яких вбачається, що остання дійсно притягувалася до адміністративної відповідальності у зв'язку зі сварками, та лайками між нею та позивачем. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог рішенням від 23.04.2014 року, суд керувався принципами розумності та об*єктивності, враховуючи висновок спеціаліста - психолога від 20.03.2014р. №12/01-788 за результатами проведеної роботи з дитиною [PERSON] [INFO], заперечення відповідача, надані особисто у судовому засіданні, а також що на час винесення рішення письмовий висновок органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], був відсутній і вказане питання не виносилося на розгляд органу, тобто звернення позивача з вказаним позовом було передчасним. При новому розгляді справи судом було отримано та досліджено висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 10.07.2014 року № 2597/01-20 щодо розгляду питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно даного висновку вбачається, що батько дітей - [PERSON] фактично мешкає зі співмешканкою та її двома дітьми за адресою: м.Одеса, вул.. Терешкової, 43/105. За цією ж адресою останнім часом мешкають малолітні, [PERSON] та [PERSON], яких батько самовільно відібрав від матері. Результати роботи психологів з дітьми свідчать про тривожний стан дітей, стреми, підвищений рівень емоційної напруги, потребу в турботі та захисті. Зазначений стан дітей став наслідком розлучення дітей з матір*ю та вимушеною зміною місця проживання, спричиненими батьком. Радою опіки та піклування було встановлено, що мати, [PERSON] працює, турбується про дітей, категорично заперечує про позбавлення її батьківських прав, намагається повернути дітей на постійне місце проживання. Однак суперечки між батьками стосовно спільного користування кімнатою у гуртожитку перешкоджають в порозуміння між ними стосовно питань виховання та утримання малолітніх дітей. На підставі наданих документів, з урахуванням викладених обставин, позитивного висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради та протоколу засідання ради опіки від 09.07.2014 року за №13, орган опіки та піклування районної адміністрації вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Таким чином, з вказаного висновку неможливо зробити висновок, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо своїх малолітніх дітей, з якими вона не має можливості спілкуватися у зв'язку з не бажанням на це позивача, який в порушення Декларації прав дитини від 20.11.1959року, забрав дітей до своєї цивільної дружини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15,16 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками. Проте, у своїх поясненнях, наданих при розгляді справи №521/17883/13ц, відповідач, [PERSON] посилалася на те, що від дітей вона не відмовлялася і від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилялася, займалася їх вихованням, належним чином за ними доглядала, турбувалася про них, виконувала обов'язки по їх утриманню. Працює на трьох роботах, щоб матеріально забезпечити дітей, не перебуває на обліку в нарколога чи психіатра. Зазначала, що позивач не дає їй спілкуватися з дітьми, на влаштовує їх проти неї, тому щоб не травмувати їх психіку, вона не забирає їх у позивача, але збирається робити все можливе, щоб їх повернути. Вказані обставини також було досліджено органом опіки та викладено у висновку від 10.07.2014 року № 2597/01-20. Крім того, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" зазначено, що національні суди не надали значення тому факту, що заявник намагався побачити сина в червні 2003 року. До того ж факт оскарження заявником заяви пані М. про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина. З вказаного рішення вбачається, що спроба побачення з дитиною, вчинена в будь-якої формі, свідчить про інтерес батька до життя дитини, а отже має бути врахована судом при розгляді справи про позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінюючи ситуацію, що склалася у родині [PERSON], суд робить висновок, що перебування дітей на вихованні батька, а також фактичне усунення матері від процесу виховання дітей з боку батька, стало причиною порушення усталених сімейних зв'язків між матір*ю та дітьми, заміщенням ролі матері цивільною дружиною батька, та як наслідок, вимушеним частковим усуненням матері від виконання своїх обов'язків. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, що застосовується у виключних випадках, суд, з врахуванням негативного висновку органу опіки та піклування, відсутності належних доказів винної поведінки відповідача в частині ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, вважає за доцільне відмовити в задоволенні позовної заяві у зв'язку з її необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed