Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

19 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 03 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») і третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 490073665, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 73700,00 гривень строком до 123 червня 2013 року, а третя особа, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту в порядку та на умовах, зазначених в договорі, щомісячними платежами, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, відповідно до графіку погашення суми кредиту. У відповідності до умов Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, позичальник сплачує додатково Банку до встановленої процентної ставки пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. 03 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») і відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 11490073665-П, відповідно до якого, поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. В порушення умов кредитного договору, третя особа [PERSON] не в повному обсязі сплачує суми за кредитом і проценти за користування кредитом в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 18 квітня 2014 року становить 364782,03 гривень, що складається з: заборгованість за кредитом - 47017,89 гривень; заборгованість за процентами - 15079,38 гривень; заборгованість по комісії - 5159,00 гривень; пеня - 297525,76 гривень. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» просило суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №490073665 від 03 червня 2008 року в сумі 364782,03 гривень та судові витрати в сумі 3647,82 гривень. В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі в повному обсязі, просив суд задовольнити позов. 17 жовтня 2014 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та заперечення на позовну заяву, згідно яких просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на закінчення строку дії договору поруки. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до переконання, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» належить відмовити, з наступного. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 03 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») і третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 490073665, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 73700,00 гривень строком до 123 червня 2013 року, а третя особа, в свою чергу, зобов'язався повернути суму кредиту в порядку та на умовах, зазначених в договорі, щомісячними платежами, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, відповідно до графіку погашення суми кредиту. У відповідності до умов Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, позичальник сплачує додатково Банку до встановленої процентної ставки пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу. Встановлено, що 03 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») і відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 11490073665-П, відповідно до якого, поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦПК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, третя особа [PERSON] не в повному обсязі сплачує суми за кредитом і проценти за користування кредитом в зв'язку з чим, загальна сума заборгованості станом на 18 квітня 2014 року становить 364782,03 гривень, що складається з: заборгованість за кредитом - 47017,89 гривень; заборгованість за процентами - 15079,38 гривень; заборгованість по комісії - 5159,00 гривень; пеня - 297525,76 гривень, що підтверджується відповідною довідкою банку. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки. У п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Так, позивач звернувся до суду з позовом до поручителя 19 травня 2014 року, при тому, що вимоги про дострокове погашення заборгованості, надіслав 25 квітня 2014 року. Разом з тим договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а тому підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно з якими порука вважається припиненою, оскільки кредитор після настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-155цс1 3 від 29 січня 2014 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Судом також встановлено, що договором поруки № 490073665-П від 03 червня 2008 року не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова п.2.1 Договору поруки про його дію до повного виконання Боржником своїх зобов'язань перед Банком за кредитним договором не є встановленим сторонами припинення дії поруки, оскільки суперечить вимогам ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, а саме, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" є такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, обов`язок компенсації судових витрат, у відповідності до ст. 88 ЦПК України покладається на позивача.

Outcome: dismissed