Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 грудня 2011 року до повноліття дитини. У звязку зі змінами до Сімейного кодексу України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. , просить збільшити розмір аліментів до 30% з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене просила збільшити розмір аліментів з 30% прожиткового мінімуму до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судове засідання на 20.12.2017 р., 17.01.2018 р., однак конверти повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді від 27.11.2017 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в шлюбі, який рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2012 року розірвано (а.с. 23). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12). На час розгляду судом справи неповнолітня дитина проживає разом з матірю за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідками відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради № 14406 від 07.11.2017 року та № 14407 від 07.11.2017 року (а.с. 13,14). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 квітня 2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10). Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набув чинності 08.07.2017 року та відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне збільшити мінімальний розмір аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн. Крім того з огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved