Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

07 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому народився син [PERSON] . Сімейне життя не склалося і тому в 2016 році вони розлучилися. Через деякий час після розірвання шлюбу вони помирилися і почали проживати разом як подружжя, вели спільне господарство та [INFO] в них народився син [PERSON] , у свідоцтві про народження якого записаний батьком дитини відповідач. Після народження другого сина у них знову почали виникати конфлікти та непорозуміння з відповідачем, спільне життя не склалося і вони стали проживати окремо. Малолітні діти перебувають на її утриманні і на них вона витрачає всі свої кошти, оскільки одягає, посилено харчує, лікує, але її доходів на утримання дітей не вистачає. Працювати на даний час змоги немає, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за сином [PERSON] . Відповідач працює в охоронній фірмі в м. Долина і заробляє значні кошти, а тому має змогу утримувати дітей, однак коштів на утримання дітей не надає. 12 травня 2021року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував щодо стягнення судових витрат за правову допомогу, вказуючи, що працює охоронцем у Західній філії ТОВ «СЕКЬЮРАЙТІ» та має стабільний дохід є батьком сина [PERSON] згідно заяви про визнання батьківства. Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши вступне слово позивача та відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачем позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 червня 2015 року та 21 жовтня 2016 року рішенням Болехівського міського суду шлюб між ними розірвано (а.с.8-9). В даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). 17 січня 2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , в якому народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що перебуваючи в даному шлюбі, позивач народила сина [PERSON] ,[INFO] , батьком якого був зазначений [PERSON] , з яким позивач перебувала в шлюбі. 22 квітня 2020 року шлюб позивача з [PERSON] розірвано, а малолітню дочку [PERSON] залишено на проживання з батьком на підставі рішення Болехівського міського суду від (а.с.24-25). Рішенням Болехівського міського суду від 18 вересня 2020 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] виключено відомості про батьківство [PERSON] з актового запису № 2 від 05 лютого 2019 року, складеного Міжрічанською сільською радою Болехівської міської ради Івано-Франківської області щодо народження 07 січня 2019 року [PERSON] (а.с.26-28). Відповідач, подавши відповідну заяву, визнав батьківство малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7), а, відтак, є його батьком. На даний час сторони проживають окремо, а діти, стан здоров"я яких задовільний, перебувають на утриманні позивача, проживаючи з нею. Окрім того, позивач має на утриманні дочку [PERSON] від другого шлюбу, яка проживає з батьком [PERSON] . Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено та сторонами не оспорюється той факт, що відповідач працює охоронцем в Західній філії ТОВ «СЕКЬЮРАЙТІ»,де отримує стабільний дохід - заробітну плату; немає у власності рухомого та нерухомого майна та немає інших дітей, яких він зобов`язаний утримувати, окрім сина [PERSON] та сина [PERSON] . Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком 6 років становить: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан відповідача, якиймає постійну роботу та його доходи носять регулярний характер, відсутність в нього інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров"я відповідача, дітей та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дітей через проживання їх нею, а також те, що позивач має на утриманні дочку [PERSON] , приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів не є надмірним для відповідача і є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дітей, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов"язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мали діти до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Оскільки позивач звернулася до суду з вимогами - 07 травня 2021 року, то з 08 травня 2021 року слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача, у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК, слід стягнути судовий збір в дохід держави. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з нього підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн. та в користь позивача витрати на правову допомогу згідно квитанціїї ( а.с. 10) в розмірі 800 грн. за складання позовної заяви. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved