Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким витребувати з незаконного володіння [PERSON] належне їй на праві приватної власності майно, а саме: килим шерстяний 2x3, покривало диванне, 2 покривала і 2 подушки, телевізор "Soni", супутникову антену, швейну машинку, пральну машину, холодильник, велосипед, пилосос, посуд: 5 ваз для квітів, 2 вази для цукерок, набір посуду з фарфору: мисок 6 штук та 6 тарілок з зображенням циган, набор 6 тарілок та 6 мисок з зображенням клубники, 6 тарілок та чайник ємкістю 3 літри т, чайник ємкістю 1 літр нержавіючий, 2 скляних графини, 1 фаянсовий графин, 9 столових тарілок, 10 блюдець, 6 пластмасових лоточків, 4 пластмасових миски, 4 миски овальної форми з трояндами, 15 чарок ємкістю по 50 грам кожна, 9 синіх чарок ємкістю по 100 грам кожна, 6 бокалів ємкістю по 200 грам, 2 глибоких миски фаянсові, набор 2 чайники і 6 чашок білі у червоний горошок, набір з одного чайника і 4 чашок з зеленими квітами, 2 підставки до стаканів, фаянсовий графин з двома чашками в наборі, 2 чайники і сахарниця та 4 чашки у розових квітах з синіми листочками в наборі, набір каструль з нержавіючої сталі, одна відерна, каструля 4 літрова, каструля 3 літрова, 2 миски, 2 жовті каструлі емальовані на 3 літри, одна на 1,5 літра з малюнком троянд, 2 миски пластмасові 2-х відерні, миска пластмасова одновідерна, миска ємкістю 5 літер пластмасова, а також: 2 шуби чоловічі, одна з них б/у, інша нова, 2 нових чоловічих костюми, рожева жіноча куртка, старовинні ікони 2 штуки писані на дереві, дерев'яна скриня, закатка: мед 1 банка ємкістю 3 літри, томат 3 банки по 3 літри кожна, вишні 4 банки по 3 літри, наливка 3 банки по 3 літри, варення 5 банок по 1 літрі, 1 мішок цукру, яке вона оцінює в 14 000 грн. При неможливості повернення вищевказаного майна зобов'язати відповідачку [PERSON] сплатити їй вартість вказаного майна, а саме 14 000 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачки на її користь 6 000 грн. моральної шкоди, 600 грн., витрачених на юридичну допомогу, та судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав пояснивши суду, що позивачка продала свій житловий будинок та забрала всі свої цінні речі, які вважала за необхідне. Він особисто власним автомобілем перевозив [PERSON] з її майном до Білорусії. Частина речей позивачки які не мають значної цінности, список яких він додає, зберігається у господарстві відповідачки, але позивачка їх не забирає. Перепон в цьому відповідачка не чинить. Будь-якої домовленості про зберігання речей між сторонами не було. В задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним.. Крім того, ч. 1 ст. 400 ЦК України передбачено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала Крім того, за змістом п.26 вказаної Постанови Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року № 5, передбачено, що відповідно до положень ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1 ст. 388 ЦК України. Судом встановлено, що 24 листопада 2014 року приватним нотаріусом [PERSON] був посвідчений договір купівлі-продажу будинку між позивачем [PERSON], як продавцем, та відповідачем [PERSON], як покупцем, який знаходиться за адресою: вул. Комінтерна, буд. 10 в с. Коровинці, Недригайлівського району, Сумської області, копія якого міститься на а.с.20-21. Відповідно до умов цього договору у власність [PERSON] переходить вищезгаданий житловий будинок з надвірними, господарчими та побутовими будівлями,який розташований на приватизованій земельній ділянці, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,0583 га, кадастровий номер: 5923583400:06:000:0043. Інше майно, що знаходилось в будинку та в господарстві, і яке має на увазі позивачка, у власність відповідача, як покупця, не переходило. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст.ст.59-61 ЦПК України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка сільський голова [PERSON] пояснив, що він особисто вирішуючи скаргу [PERSON] відвідував господарство [PERSON]В з метою вирішити спір який виник між сторонами в позасудовому порядку, та вияснив що в господарстві [PERSON] дійсно перебуває деяке майно [PERSON]А, яке знаходилося в окремому приміщенні та може бути передане позивачці в любий час, про що ним і було повідомлено останню. Але як йому відомо позивачка до цього часу не забрала з господарства [PERSON] вказаного майна. Незаконного утримання майна чи перешкоди у його витребуванні він не виявив. Відповідачка на зберігання нічого не приймала, ніяких домовленостей з даного приводу між сторонами судом не встановлено. Так само, не надано позивачкою будь-яких документів, які б підтверджували факти придбання та наявності в неї саме цього майна (квитанції, чеки, технічні паспорти тощо). В судовому засіданні позивачкою не було доведено тих обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння та утримання її майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що задоволенню також не підлягають і інші вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди та судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed