Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення винагороди за підсумками роботи за рік, винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки виплати, стягнення індексації заробітної плати, грошової компенсації за оплату простою, доплати по заробітній платі, суми компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати винагороди за вислугу років та винагороди за підсумками роботи за рік, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати простою, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати доплати до тарифної ставки у місяці невиконання норм заробітку та стягнення моральної шкоди. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2019р. позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення винагороди за підсумками роботи за рік, винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки виплати, стягнення індексації заробітної плати, грошової компенсації за оплату простою, доплати по заробітній платі, суми компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати винагороди за вислугу років та винагороди за підсумками роботи за рік, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати простою, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати доплати до тарифної ставки у місяці невиконання норм заробітку та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь [PERSON] компенсацію втрати частину заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 776,93 грн. та 2000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.10.2019р. цивільну справу за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2019 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення винагороди за підсумками роботи за рік, винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки виплати, стягнення індексації заробітної плати, грошової компенсації за оплату простою, доплати по заробітній платі, суми компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати винагороди за вислугу років та винагороди за підсумками роботи за рік, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати простою, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати доплати до тарифної ставки у місяці невиконання норм заробітку та стягнення моральної шкоди повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. в частині стягнення з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 75 859, 84 грн. Надано Малиновському районному суду м. Одеси строк до 25 листопада 2019 року для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення. В призначене судове засідання сторони не з`явилися, сповіщені належним чином, проте [PERSON] було подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.03.2019р. позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення винагороди за підсумками роботи за рік, винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки виплати, стягнення індексації заробітної плати, грошової компенсації за оплату простою, доплати по заробітній платі, суми компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати винагороди за вислугу років та винагороди за підсумками роботи за рік, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати недоплаченої частини компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати простою, компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати доплати до тарифної ставки у місяці невиконання норм заробітку та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в особі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь [PERSON] компенсацію втрати частину заробітку у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 776,93 грн. та 2000 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення відповідно до ч. 1,2 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Згідно ст. 90 КЗпП України при відрядній оплаті праці розцінки визначаються виходячи з установлених розрядів роботи, тарифних ставок (окладів) і норм виробітку (норм часу). Відрядна розцінка визначається шляхом ділення погодинної (денної) тарифної ставки, яка відповідає розряду роботи, що виконується, на погодинну (денну) норму виробітку. Відрядна розцінка може бути визначена також шляхом множення погодинної (денної) тарифної ставки, яка відповідає розряду роботи, що виконується, на встановлену норму часу в годинах або днях. Пунктом 5 розділу II Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 p. №1774-VII1 встановлено, що до внесення змін до колективних договорів угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст.4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, грантів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника (частина 2 статті 21). Таким чином при відрядній оплаті праці розмір винагороди визначається пропорційно обсягу виконаної роботи. Згідно наданого суду штатного розпису та відрядних нарядів позивачу нараховувалася та виплачувалася заробітна плата в розмірі погодинної тарифної ставки, яка складала 20,01 гривень за годину роботи та обсягу виконаної роботи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Наказом від 07.04.2017р. № 21-К [PERSON] , інженера-землевпорядника 1 категорії відділу землевпорядних робіт № 1, звільнено 20.04.2017р. з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. (том 3 а.с. 7) Згідно п. 3 вищезазначеного наказу, зобов`язано здійснити остаточний розрахунок [PERSON] враховуючи невикористану основну щорічну відпустку за період: 23.03.2017р.-20.04.2017р. З відповідним наказом [PERSON] . був ознайомлений 20.04.2017р., про що свідчить його підпис в даному документі. (том 3 а.с. 7) Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної 29 січня 2014 року у справі № 6-144ц13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в позовній вимозі щодо стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 75 859, 84 грн., оскільки матеріали справи не містять доказів наявної заборгованості підприємства перед його працівником [PERSON] , а тому не зрозуміло, на яких підставах позивачем було здійснено наданий ним розрахунок на відповідну суму. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed