Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

04.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ЦНАП Міськвиконкому м. Миколаєва, третьої державної нотаріальної контори, третя особа [PERSON], в якому просила зобов'язати нотаріуса внести відомості до електронних реєстрів прав власності громадян про її спадкоємців: [PERSON] та [PERSON] - виконати постанову КМУ № 553; видати їй свідоцтво про\~ право на спадщину та внести відомості до електронних реєстрів про її право власності на дім за адресою: вул. Молдавська, 2 у м. Миколаєві; притягнути до відповідальності нотаріуса 3-ї нотаріальної контори та реєстраторів ЦНАП та накласти арешт на все майно [PERSON], конфіскувати їх майно та відшкодувати їй збитки спричинені незаконними діями; зняти з реєстрації в будинку за адресою: вул. Молдавська, 2 [PERSON]\~ [PERSON] та членів її сім'ї, які не є власниками цього майна. Свої вимоги мотивувала тим, що нотаріус ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків реєстратора, як і представники ЦНАПу, МБТІ, Державної реєстраційної служби, які були причетні до фальшувань реєстрів прав власності громадян. Земельна ділянка та будівлі за адресою: вул. Молдавська 2 у м. Миколаєві були у власності членів сім'ї [PERSON] з 1939 року. В порушення ст.41 Конституції України, ст.186, 377 ЦК України, ст.120, ст.125, ст.153, ст.154 ЗК України , були прийняті незаконні рішення представниками влади (Міськвиконкому та Державної реєстраційної служби) про передачу у власність земельної ділянки [PERSON] по вже скасованому свідоцтву на право власності. 05.03.2018 року третя особа [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.09.2014 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення та визнання права власності встановлено, що [PERSON] успадкував будинок за технічними характеристиками: житловий будинок літ.А1 (рік побудови - 1939), загальною площею 76,30 кв.м., житловою площею 37,80 кв.м. та господарські споруди: сіни (літ.а), сіни (літ.а1-1), літню кухню (літ.Б -1960 року побудови); сарай (літ.В, Г -1950 року побудови), погріб (літ.Дпд -1950 року побудови), вбиральню (літ.Е -1975 року побудови), душ (літ. Ж -1987 року побудови), басейн (№1, №2). Крім цього, судом встановлено, що у житловому будинку сталася пожежа. Отже, майно, яке належало [PERSON] в порядку спадкування було знищено. Встановлення факту знищення будинку є підставою для припинення володіння майном, тобто будинком, і як наслідок припинення користування земельною ділянкою, на якій розташовано житловий будинок. Тобто, спадщина на житловий будинок, який успадкував після своєї матері [PERSON] не відкрилася, оскільки у спадкодавця [PERSON] на час відкриття спадщини було відсутнє майно, яке могла успадкувати позивачка. Судом також зроблено висновок, що існуючий житловий будинок, право власності на який просила визнати [PERSON] - є об'єктом самочинного будівництва. Житловий будинок не набув юридичного статусу нерухомого майна, тобто не став об'єктом цивільного обороту як нерухомість. За результатами розгляду цієї справи у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Тобто, [PERSON] було відмовлено у визнанні за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок №2 по вул. Молдавській с. Мала Корениха м. Миколаєва після смерті [PERSON], померлого 09.11.2010 року, у витребуванні з чужого незаконного володіння та виселення відповідача [PERSON] На підставі ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 15.03.2018 року завідувачем Третьої Миколаївської Державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] надано суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що 22.04.2016 року Апеляційним судом Миколаївської області було прийнято рішення по справі №487/7408/14, провадження №22ц/784/659/16, яким Третю Миколаївську державну нотаріальну контору Миколаївської області було зобов'язано розглянути питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 09.11.2010 року, а не видати вказане свідоцтво, як стверджує [PERSON] Дане рішення було виконано Третьою Миколаївською Державною нотаріальною конторою та винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу чи дублікату самого правовстановлюючого документу, а саме, свідоцтва про право власності 1990 року та нової технічної характеристики на нерухоме спадкове майно. Вказана постанова про відмову жодним рішенням суду не визнана недійсною чи незаконною та є чинною. Тобто зазначене вище рішення Апеляційного суду Миколаївської області виконано в повному обсязі, про що також свідчить постанова Заводського ВДВС м. Миколаєва від 01.07.2016 року про закінчення виконавчого провадження. Що стосується реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно за спадкодавцем [PERSON], яка була власником спадкового нерухомого майна, то відповідно до п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553, для реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, визначені ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг зі Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом, яким заведено спадкову справу. Відповідно до п.6 ст.27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності за померлою [PERSON] має проводитися на підставі свідоцтва про право власності виданого 28.02.1990 року на підставі рішення виконкому Великокорениської селищної ради народних депутатів №23 від 20.02.1990 року, на житловий будинок №2, що розташований за адресою : вул. Молдавська, [PERSON] м. Миколаїв , оскільки саме воно є документом, що підтверджує набуття нею права власності на нерухоме майно, та оригінал, якого не надано ні спадкоємцем ні її представником. Крім того ЦНАП ММР вже було надано [PERSON] 2 рішення про відмову у державній реєстрації права власності, в тому числі і у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. 21.06.2018 року представник позивача [PERSON] надала суду уточнюючі позовні вимоги, у яких просила зобов'язати нотаріуса внести відомості до електронних реєстрів прав власності громадян про спадкодавців [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - виконати постанову КМУ №553; видати їй свідоцтво на право на спадок та внести відомості до електронних реєстрів про право власності [PERSON] на дім за адресою: вул. Молдавська, 2 у м. Миколаєві (заповіт [PERSON] на сина [PERSON] входить до складу спадщини і є пріоритетним при оформленні спадщини у нотаріуса тим спадкоємцем, який приймає спадщину); притягнути до відповідальності нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори та реєстраторів ЦНАПу, які протиправно діють у змові із зацікавленими особами - [PERSON] та накласти арешт на все їх майно, конфіскувати їх майно та відшкодувати [PERSON] збитки, спричинені незаконними діями (застосувати ст.235-3 ККУ); визнати право власності за [PERSON], як спадкоємцем першої черги, на будинок та земельну ділянку, які знаходяться в м. Миколаєві, вул. Молдавська, 2, в порядку спадкування за Законом та Заповітом, складеним [PERSON] на [PERSON] у 1981 році та видати [PERSON] свідоцтво на право на спадок нотаріусом (іншим нотаріусом, до якого вона звернеться, тому що неможливо отримати у 3-й нотаріальній конторі це свідоцтво); визнати за [PERSON] право власності на 1/2 обов'язкової частки спадкового майна по закону, тому що вона проживала з [PERSON] однією сім'єю більше 5 років, була з ним у зареєстрованому шлюбі, досягла пенсійного віку, була непрацездатною на момент його смерті, прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса та подала заяву про прийняття спадщини; зняти з реєстрації в будинку за адресою: вул. Молдавська, 2 [PERSON] [PERSON] та членів її сім'ї, які не є власниками цього майна, не отримали дозволу від власника майна [PERSON], або членів його сім'ї на своє проживання у даному будинку, ніяких коштів не сплачували, винні в смерті людини, скоїли тяжкі злочини, привласнили майно сім'ї [PERSON] незаконно; скасувати незаконні постанови нотаріуса, ДВС, рішення ЦНАПу про відмову в державній реєстрації майна; зобов'язати нотаріуса видати свідоцтво про право на спадок [PERSON]; усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення сторонніх осіб та зняття їх з реєстраційного обліку, а також скасувати реєстрацію в усіх реєстрах на це майно за [PERSON] без права відновлення, тому що продовжуються фальсифікації реєстрів прав власності за участю реєстраторів ЦНАПу та БТІ (після всіх скасувань прав власності на дім - реєстратори ЦНАПу відновили реєстрацію за [PERSON] на цей будинок, тому що відмовились реєструвати право за спадкодавцями та їх спадкоємцями). У прийнятті даних уточнюючих позовних вимог суд відмовив, оскільки вони подані у непроцесуальний спосіб. Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, посилаючись на пояснення, надані у відзиві. Третя особа та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. Ухвалою суду від 20.10.2017 року відкрито провадження у справі у відповідності до ст. 122 ЦПК України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом). Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII Цивільно-процесуальний кодекс України викладено у новій редакції, який набрав чинності 15.12.2017 року. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи зазначене, справу слід розглядати у відповідності до норм ЦПК України від 03.10.2017 року в новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як вбачається з рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.10.2016 року, яке набрало чинності, у задоволенні позову [PERSON] до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, Заводського відділу Державної виконавчої служби м.Миколаєва, Миколаївської міської ради про зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину за законом, зобов'язання видати дублікат свідоцтва про право власності на майно, визнати правовстановлюючим документом свідоцтво про право власності за 1979 рік на ім'я [PERSON], відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. Під час розгляду даної справи суд дав повну та належну оцінку доводам позивачки, на даний час зазначене рішення набрало чинності. Таким чином підстави для задоволення данної позовної вимоги відсутні. Позовна вимога про притягнення до відповідальності нотаріуса, державних реєстраторів, накладення арешту на все їх майно, конфіскацію їх майна, відшкодування збитків, спричинених незаконними діями (застосувати ст.253-3 КК України) у розумінні вимог ст.2, ст.3, ст.5 ЦПК України та ст.16 ЦК України є не належним способом захисту та задоволенню не підлягає. Позовні вимоги про зобов'язання нотаріуса внести відомості до електронних реєстрів прав власності та зняття з реєстрації в будинку [PERSON] та членів її сім'ї не ґрунтуються на нормах матеріального права. Виходячи з вищенаведеного у задоволенні позову [PERSON]\~до ЦНАП\~Міськвиконкому м.\~Миколаєва,\~третьої державної\~нотаріальної контори,\~третя особа\~[PERSON]\~про зобов'язання\~вчинити певні\~дії слід відмовити. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed