Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У листопаді 2014 року ТОВ «Мігфінанс» звернулося до Малиновського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Мігфінанс», яке має право провадити фінансову діяльність та надавати фінансові послуги, укладено з відповідачем в письмовій формі договір позики від 31.12.2013р. №2013-02-00129 (далі - договір позики), згідно з п.1 якого ТОВ «Мігфінанс» надає позичальнику позику у розмірі 1 000 грн. 00 коп., з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Відповідно до п.3.1 договору позики 16.01.2014р. позичальник зобов'язалася повернути позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею. Згідно з видатковим касовим ордером від 31.12.2013р. позичальнику видано позичкові кошти в розмірі 1 000 грн. 00 коп., як це обумовлено договором позики. Однак, незважаючи на закінчення встановленого договором строку повернення отриманої позики, свої зобов'язання позичальником не виконуються; останньою не повернуто позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в термін, обумовлений пунктом 3.1 договору. Посилаючись на правила ст.ст.1046-1050 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. (далі - ЦК), позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Мігфінанс» за договором позики грошову суму усього 13 070, 00 грн., у тому числі: - 1 000 грн. - основний борг; - 6 080 грн. - проценти за користування позикою; - 5 740 грн. - пеня за весь час прострочення; - 250 грн. - штраф. У ході судового розгляду справи позивач ТОВ «Мігфінанс» подавало заяву про збільшення розміру позовних вимог від 03 березня 2015 року, у якій просило суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Мігфінанс» за договором позики грошову суму усього 18 030,00 грн., у тому числі: - 1 000 грн. - основний борг; - 8 560 грн. - проценти за користування позикою; - 8 220 грн. - пеня за весь час прострочення; - 250 грн. - штраф. Представник позивача в судове засідання не з»явився, сповіщений налоежним чином. Надав суду заяву, в якій підтримав свою заяву про збільшення розміру позовних вимог та просив слухати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'являвся, хоча про час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки відповідачка суду не повідомила. За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов ТОВ «Мігфінанс» підлягає задоволенню повністю. Між сторонами виникли цивільні правовідносини, що регулюються положеннями параграфу 1 «Позика» глави 71 книги п'ятої «Зобов'язальне право» ЦК України. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Позивач ТОВ «Мігфінанс» зареєстроване у м.Харкові, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру від 23.10.2012р., а також здійснює свою господарську діяльність на території Одеської області. ТОВ «Мігфінанс» має право провадити фінансову діяльність та надавати фінансові послуги, як вбачається з довідок Головного управління статистики у Харківській області, виданих у жовтні 2012 року. У судовому засіданні встановлено, що позивачем ТОВ «Мігфінанс» (інакше також „позикодавець"), з одного боку, та відповідачем [PERSON] (інакше - „позичальник"), з другого боку, відповідно до вимог ст.ст.1046-1050 ЦК укладено в письмовій формі договір позики від 31.12.2013р. №2013-02-00129 (далі - договір позики), згідно з п.1 якого ТОВ «Мігфінанс» надає позичальнику позику у розмірі 1 000 грн. 00 коп., з нарахуванням відсотків у розмірі 2% за кожен день користування позичальником грошовими коштами (732% річних). Відповідно до п.3.1 договору 13.01.2014р. позичальник зобов'язалася повернути позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею. Згідно з видатковим касовим ордером від 31.12.2013р. позичальнику видано позичкові кошти в розмірі 1 000 грн. 00 коп., як це обумовлено договором позики. Однак, незважаючи на закінчення встановленого договором строку повернення отриманої позики, свої зобов'язання позичальником не виконано, а саме, відповідачем [PERSON] не повернуто позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в термін, обумовлений пунктом 3.1 договору позики. Так, доказів, які б свідчили про повернення позичальником отриманої позики та відсотків за користування нею, відповідачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Оскільки відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження того, що нею повернуто позикодавцю отриману позику та відсотки за користування нею в строк, обумовлений пунктом 3.1 договору позики, позовні вимоги ТОВ «Мігфінанс» суд визнає обгрунтованими, а тому позов ТОВ «Мігфінанс» підлягає задоволенню. Наданий позивачем уточнений розрахунок заборгованості за договором позики, згідно з яким станом на 03 березня 2015 року розмір заборгованості складає 18 030,00 грн., відповідає матеріалам справи та повністю узгоджується з вимогами закону, оскільки до складу цієї суми позивачем обгрунтовано включено: - 1 000 грн. - основний борг; - 8 560 грн. - проценти за користування позикою; - 8 220 грн. - пеня за весь час прострочення; - 250 грн. - штраф. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, суд вправі стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Мігфінанс» понесені останнім судові витрати, а саме, судовий збір (ч.ч.1, 2 ст.79 ЦПК). Тому, розподіляючи судові витрати між сторонами, суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Мігфінанс» кошти, внесені позивачем на оплату судового збору, у сумі 243,60грн. З урахуванням вищенаведеного,

Outcome: approved