Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

05.05.2020 [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду в грудні 2006 розірваною. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.05.2006 з [PERSON] на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням суду від 12.11.2018 змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] та вирішено стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1200 грн щомісячно. З часу стягнення з відповідача аліментів позивачка самостійно займається вихованням, навчанням та утриманням дитини, піклується про його духовний, фізичний, розумовий розвиток та дбає про здоров`я сина. Увесь час, після припинення фактичних шлюбних відносин та стягнення аліментів, відповідач вихованням сина не займається, не спілкується з ним, не цікавиться навчанням, станом здоров`я. З 2009 року аліменти не сплачує. Відповідач свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина. При тому, що перешкод у спілкуванні батька з дитиною ніхто не створює, проти їх спілкування не вона заперечує. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Ухвалою від 20.07.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 31). Протокольною ухвалою від 20.08.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду(а.с. 36). Сторони в судове засідання не з`явились. Від позивачки на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, публікації оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської -Труханська Т.В. на адресу суду спрямувала клопотання у якому просить проводити розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування. При винесенні рішення просить врахувати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18.10.2002 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 14.12.2006 розірваною (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.05.2006 з [PERSON] на користь [PERSON]. стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частині заробітної плати (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с. 13-14). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12.11.2018 змінено спосіб стягнення аліментів, які стягувались з [PERSON] за рішенням суду від 16.05.2006, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON]. аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1200 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-18). Відповідно до довідки - розрахунку № 6/17796 від 14.02.2020 виданої Бердичівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, за виконавчим листом № 2-1367 від 18.05.2006 заборгованість по аліментах [PERSON] перед [PERSON] станом на 01.02.2020 становить 115 021, 56 грн (а.с. 20-23). Відповідно до довідки № 2 від 18.02.2020 виданої навчально-виховним комплексом "Школа гімназія ліцей" № 10 м. Бердичева Житомирської області, [PERSON] , [INFO] навчається у НВК № 10 в 10-Б класі. Батько хлопчика з 01.09.2017 по 18.02.2020 жодного разу не з`являвся у школу, не відвідував батьківські збори, не цікавився у класного керівника навчанням сина (а.с 24). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . № 02-16/1875 від 15.12.2020, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . У висновку, серед іншого, орган опіки та піклування встановив, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ніякої допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться станом його здоров`я, вихованням, аліменти не сплачує, повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків(а.с. 57-58). Як вбачається з копії заяви [PERSON] від 04.11.2020, засвідченої т.в.о. сільського голови Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області Боголій В.О., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с. 52). У судовому засіданні дитина [PERSON] пояснив, що батько до нього не телефонує, не спілкується з ним, не приходить. Батька він не бачив із раннього його дитинства, коли той пішов із сім`ї. Вважає, що батька слід позбавити батьківських прав. Свідок [PERSON] , пояснила, що вона знає [PERSON] із його народження. Майже 15 років батька вона не бачила біля сина. Свідок [PERSON] сусідка позивачки пояснила, що із того часу, як [PERSON] виповнилося 2 роки, батька вона біля дитини не бачила. Позивачка сама виховує сина. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За нормами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] свідомо, умисно, протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не спілкується із сином, не проявляє до нього інтерес, не бере участі в його вихованні, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров`я, матеріально сина не утримує, не бажає змінювати свою поведінку, про що свідчить його заява. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 840,80 грн понесених нею судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved