Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з посиланням на те, що відповідно до кредитного договору № 422817164 від 3 липня 2019 року, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем у формі електронного документу з використанням електронного підпису, остання отримала кредит у сумі 10590 грн. шляхом зарахування їх на вказану нею банківську картку, строком на 30 днів зі сплатою 1,32 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до додаткової угоди до вказаного кредитного договору, у зв`язку з неможливістю виконання відповідачем умов договору на підставі її звернення було продовжено строк користування кредитом на 29 днів та починаючи з 2 серпня 2019 року зі сплатою 1,35 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до додаткової угоди до вказаного кредитного договору, у зв`язку з неможливістю виконання відповідачем умов договору на підставі її звернення було продовжено строк користування кредитом на 30 днів та починаючи з 31 серпня 2019 року зі сплатою 1,35 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 28 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. 5 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 4 листопада 2020 року до вказаного договору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 422817164 від 3 липня 2019 року перейшло до позивача. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду має заборгованість 37968,97 грн., з яких 10589,54 грн. - заборгованість за кредитом; 18690,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 8689,03 грн. - штрафи та пеня. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» вказану заборгованість за кредитним договором та сплачений ними судовий збір. Ухвалою судді Ставищенського районного суду від 24 листопада 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 81-82). Представник позивача в судове засідання не прибув, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про час і місце розгляду справи повідомлене належним чином (а.с. 86), про причини неявки представника суд не повідомили. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ні обставини укладення між сторонами кредитного договору, ні факт надання позивачем відповідачці кредитних коштів позивачем належними та допустимими доказами не доведено. Зазначив, що з системного аналізу норм ст. ст. 11 - 12, п. 12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що для акцептування пропозиції укласти договір (оферти) та підписання договору в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, особа, яка зробила пропозицію укласти договір, надсилає іншій стороні електронного правочину одноразовий ідентифікатор засобами зв`язку, вказаними під час реєстрації у його системі електронним повідомленням чи СМС-повідомленням. Вказаний порядок укладення кредитного договору в електронній формі також закріплений у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Без надсилання позивачем відповідачу одноразового ідентифікатора є неможливим акцептування останнім Оферти та підписання кредитного договору ідентифікатором для підписання кредитного договору. Сама лише наявність на наданій позивачем копії кредитного договору сукупності букв і цифр, які позивач видає за одноразовий ідентифікатор, не свідчить про те, що такий ідентифікатор позивачем надсилався відповідачу та не є доказом використання відповідачем одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору. Надана позивачем копія довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не може бути достовірним доказом у даній справі, оскільки його створення здійснюється виключно позивачем та викладена в ньому інформація повністю залежить від волевиявлення останнього. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представника відповідача, та дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Згідно п. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст. 64 ЦПК України. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 422817164, укладеним 3 липня 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем (а.с. 33, 45, 46). 5 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 4 листопада 2020 року до вказаного договору право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 422817164 від 3 липня 2019 року перейшло до позивача (а.с. 34-44, 47-50). Позивач на підтвердження укладення договору кредиту між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем та наявності вищезазначеної заборгованості подав копії договору № 422817164 від 3 липня 2019 року, в якому сторонами договору зазначено ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» в особі директора Андронікової О.О., яка діє на підставі Статуту, з однієї сторони, і [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Ставищенським РВГУ МВС України в Київській області 11 грудня 1996 року; [ADDRESS] , податковий номер [NUMBER] , irynasutkova@ukr.net, з іншої сторони та виписки з особового рахунка за вказаним кредитним договором, де зазначено лише загальну суму заборгованості, а саме прострочене тіло - 10589,54 грн., прострочені відсотки - 18690,40 грн. та пеня, штрафи - 8689,03 грн. (а.с. 15). Відповідно до умов даного договору товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 10590 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього Договору (п. 1.1). Кредит надається стоком на 30 (тридцять) днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,32 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору. Пунктом 2.2.2.1. вказаного договору позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором. У разі порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним, товариство має право нараховувати позичальнику пеню у розмірі 1,3% (одна ціла три десятих відсотки) від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості за кредитом (п. 3.3). Сторони погоджуються, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього Договору процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.1.4 - 1.5 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь, період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору; при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 Договору (п. 4.2). Відповідно до п. 4.1. даного договору невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua. У графі реквізити сторін: Позичальник: [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Ставищенським РВГУ МВС України в Київській області 11 грудня 1996 року; [ADDRESS] , податковий номер [NUMBER] , [INFO] . Аналогічна інформація про позичальника зазначена у графіку розрахунків та додаткових угодах від 1 серпня 2019 року та 31 серпня 2019 року до договору № 422817164 від 3 липня 2019 року (а.с. 13, 14). В заявці на отримання грошових коштів в кредит від 03.07.2019, підписаної представником за довіреністю Сухоруковою Х. (а.с. 29) зазначені загальна інформація про [PERSON] , її персональні дані та адреса реєстрації і проживання, проте відсутні дані її підписання останньою. У наданій позивачем копії довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 16) зазначено анкетні дані [PERSON] , одноразовий ідентифікатор ND9AN837, який 3 липня 2019 року відправлено позичальнику на номер [NUMBER] та який останньою введено того ж дня о 14:42:34, після чого, їй перераховані кошти о 14:42:35 3 липня 2019 року, проте доказів фактичного відправлення відповідачу одноразового ідентифікатора позивачем та докази того, що відповідач, вчинивши дії зазначені в алгоритмі дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі даного товариства (а.с. 21-28), ввела відповідний код (одноразовий ідентифікатор) та, погодилася прийняти оферту (натиснула кнопку відправити/підписати), суду не надано. На підтвердження перерахування відповідачу коштів позивачем надано копію платіжного доручення від 3 липня 2021 року (номер якого є нечитабельним), у якому зазначено платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримувач [PERSON] , призначення платежу переказ коштів згідно договору № 422817164 від 03.07.2019, [PERSON] , для зарахування на платіжну картку № 5168-75ХХ-ХХХХ-1483, проте позивачем не надано суду доказів про належність даної картки останній. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував факт укладення договору з позивачем та отримання коштів, зазначивши, що позивачем не доведено з посиланням на допустимі докази, даний факт. З аналізу норм закону, що регулює дані правовідносини, і з аналізу наданих доказів, суд встановив наступне: копії договору № 422817164 від 3 липня 2019 року, додаткові угоди від 1 серпня 2019 року та 31 серпня 2019 року до вказаного договору, які викладені на паперовому носії, не містять електронних підписів, в тому числі електронного підпису відповідача, отже надані позивачем документи не дозволяють суду встановити наявність електронного або електронного цифрового підпису відповідача і відповідно сам факт волевиявлення відповідача (його прийняття нею пропозиції про укладення договору, надання згоди на отримання суми у позику, і тим більше на умовах, викладених у даному документі), та як результат укладення сторонами договору про надання обумовленої договором суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч.1-2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Суд також не приймає до уваги вищезазначені документи, оскільки позивачем подано їх копії, які не засвідчені належним чином. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина 1 статті 129 Конституції України Таким чином, документ з назвою договір № 422817164 від 3 липня 2019 року, копію якого долучено позивачем до позову у якості договору кредиту між сторонами, не може бути прийнятий судом як договір, що укладений у письмовій формі, тобто у формі, якої від нього вимагає закон. І не може розглядатись як письмовий доказ укладення договору кредиту. Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору позики позивачем суду не надано. Таким чином, позивач не довів самого факту укладення договору кредиту з відповідачем, і відповідно не довів виникнення у відповідача зобов`язань за договором кредиту. Також позивач не довів факту отримання відповідачем кредиту у вказаній сумі. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивачем не надано докази підписання відповідачем кредитного договору електронним або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» та подання [PERSON] заявки на укладення кредитного договору, підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати, понесені нею, на позивача.

Outcome: dismissed