Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] , як спадкоємця позичальника [PERSON] , який помер [INFO] , про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 08.02.2011 року у розмірі 8410,04 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 08.02.2011 року. Позичальник при підписані анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою Позичальник підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом у розмірі 27000 грн. Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 8410,04 грн., що складається з: 8410,04 грн., - заборгованість за тілом кредиту. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , позивач просить суд стягнути вказану суму заборгованості за кредитним договором від 08.02.2011 року та понесені судові витрати у справі з його спадкоємиці [PERSON] . Ухвалою судді\~від 17\~лютого 2021\~року відкрито\~провадження у\~справі та вирішено\~призначити справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано від Личаківської районної адміністрації інформацію про реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] . Також витребувано у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Разом з поданням позовної заяви до суду представником позивача було подано клопотання про розгляд справи у його відсутності. В судові засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася. Належним чином надсилалось повідомлення останній про день, час та місце розгляду справи. До суду повернулися конверти зі зазначенням причини: "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, постановлення заочного рішення. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 08.02.2011 року. Банком на підставі договору про надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом у розмірі 27000 грн. Однак в зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] кредитних зобов`язань виник борг в сумі 8410,04 грн. Оскільки [PERSON] помер\~ [INFO] , позивач просить суд стягнути вказану суму боргу з його спадкоємиці [PERSON] . Із копії Спадкової справи №256/2020 Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємці померлого [PERSON] у Четверту Львівську державну нотаріальну контору не зверталися. Жодних даних з приводу об`єму спадкового майна, його виду та вартості в спадковій справі немає. Крім цього, з листа в.о. голови Личаківської районної адміністрації вбачається, що станом на 31.03.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Окрім цього, з матеріалів вищезазначеної спадкової справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» 16.06.2020 року на адресу Четвертої Львівської державної нотаріальної контори направлено претензію кредитора, якою АТ КБ «ПриватБанк» просив нотаріальну контору: включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у спадкову масу, про що зробити запис у книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 8410,04 грн.; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» стосовно звернення із заявою про прийняття спадщини; повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини; повідомити АТ КБ «ПриватБанк» відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали. Суд зазначає, що згідно вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредиторами інше не встановлено. Пунктом 32 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 встановлено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення ст.1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину перевищує розмір боргу. Проте, представник позивача у своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається лише на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Жодних доказів, які б підтверджували, що відповідач успадкувала будь-яке майно після смерті боржника, і встановлювали би вартість такого майна суду не надано. Як зазначено вище в матеріалах спадкової справи відсутня інформація з приводу наявності спадкового майна та не має жодних звернень спадкоємців. За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні позову, оскільки факт спадкування відповідачем майна, в межах вартості якого можуть бути задоволенні вимоги кредитора, не доведено. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню, у зв`язку з відмовою у позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed