Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

03.06.2014р. прокурор в інтересах Головного управління Держземагенства у Львівській області звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що проведеною прокуратурою перевіркою встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення вимог земельного законодавства України самовільно зайняв земельну ділянку площею 17га в результаті посіву сільськогосподарських культур на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району. Зазначає, що вказана земельна ділянка є державною власністю і розпорядником такої є саме Головне Управління Держземагенства у Львівській області, а відмова відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку обмежує законного власника розпоряджатися нею і використовувати ділянку за цільовим призначенням. Вважає, що такими своїми діями відповідач заподіює істотну шкоду державним інтересам. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення про звільнення відповідачем [PERSON] самовільно зайнятої земельної ділянки площею 17 га на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, а також зобов'язання відповідача привести таку у придатний для використання стан та повернути ділянку в розпорядження Головного Управління Держземагенства у Львівській області. Прокурор прокуратури Мостиського району Білозір О.М. в судовому засіданні заявлений позов підтримала, покликаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Просила суд зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею17га, розташовану на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, привести таку у придатний до використання стан та повернути вказану земельну ділянку в розпорядження Головного управління Держземагенства у Львівській області. Представник позивача - Головного управління Держземагенства у Львівській області в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти задоволення такого. Пояснив, що дійсно не звертався до позивача - Головного управління Держземагенства у Львівській області з клопотанням про приватизацію чи надання згаданої земельної ділянки в користування, а самовільно користується такою. Представник третьої особи - Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Третя особа - Державна інспекція сільського господарства у Львівській області була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з'явився, а також не надіслано на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], відповідач по справі, самовільно, без достатніх правових підстав, зайняв земельну ділянку площею 17 га на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, зокрема із земель запасу, шляхом посіву на такій сільськогосподарських культур, що підтверджується Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.11.2013 року. На підставі вищенаведеного Акту Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області 14.11.2013 року було винесено припис за №1325. Крім того, Державною інспекцією сільського господарства у Львівській області відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.11.2013 року за №000762 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.11.2013 року за №12-СС. При повторній перевірці, проведеній 30.12.2013 року щодо виконання припису №1325 від 14.11.2013р. встановлено, що такий не виконано. Згідно ст.188-5 КУпАП щодо відповідача [PERSON] складено протокол №000968 від 30.12.2013 року та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №1 від 09.01.2014 року. Одночасно видано повторний припис за №1651 про усунення порушення земельного законодавства в місячний термін. При контрольній перевірці встановлено, що повторний припис №1651 від 30.12.2013 року по усуненню порушення земельного законодавства не виконаний, порушення не усунуто. Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 211 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за порушення земельного законодавства, в тому числі за самовільне зайняття земельних ділянок. Із змісту ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" слідує, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Статтею 118 Земельного Кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, а ст.123 цього ж Кодексу визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Із матеріалів справи вбачається, що захоплена [PERSON] земельна ділянка площею 17га є державною власністю і розпорядником такої являється саме Головне управління Держземагенства у Львівській області, що підтверджується листом позивача №9-13-07-5565/2-14 від 20.06.2014р., скерованим на адресу суду. Як слідує із пояснень сторін та матеріалів справи, вищезазначена земельна ділянка в добровільному порядку відповідачем [PERSON] не звільнена. Відмова звільнити таку обмежує законного власника в праві розпоряджатись нею та використовувати за своїм призначенням, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядилися на власний розсуд. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, та оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача. Так, наявними у справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку площею 17 га на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району, посіявши на такій сільськогосподарські культури, та таким чином обмежив власника - Головне управління Держземагенства у Львівській області використовувати таку за цільовим призначенням. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідача [PERSON] слід зобов'язати звільнити вказану земельну ділянку, привести таку у придатний до використання стан та повернути її в розпорядження Головного управління Держземагенства у Львівській області. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь держави судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved