Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим що з 19.10.1994 року по 04.10.2000 року та з 05.03.2003 року по 31.05.2004 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім.М.В.Фрунзе». 31.05.2004 року її було звільнено за власним бажанням. Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання № 115 від 19.11.2003 року їй були встановлені такі професійні захворювання: Хронічний обстуктивний бронхіт ІІ ст. пилової етиології у фазі загострення. Емфізема легень і ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійні. Основний діагноз. Нейросенсорна туговухість ІІІ ст. Вегето-судинна дистонія по змішаному типу з антено-невротичним синдромом. РОХП з 2-х стороннім плечево-лопатковим периартрозом. Супутній діагноз. Відповідно до довідки МСЕК м.Суми від 05.11.2014 року їй встановлено 40% ступеню втрати працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. Отримані нею професійні захворювання потягли за собою спричинення їй як фізичних так і моральних страждань. Так як на час виникнення у неї права на відшкодування моральної шкоди у відповідності до ст.ст.21,28,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» підлягала стягненню з відповідача, тому вона просить стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м.Сумах моральну шкоду у розмірі 20000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав у позові не змінила та просить їх задовольнити. Представник відповідача Іваній Є.М. позовні вимоги не визнала та в їх задоволенні просить відмовити, вважаючи, що з прийняттям Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» відшкодування моральної шкоди позивачу не є страховою виплатою та має здійснюватися незалежно від часу настання страхового випадку виключно роботодавцем. Представник Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе" будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини не явки суд не сповістив. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 19.10.1994 року по 04.10.2000 року та з 05.03.2003 року по 31.05.2004 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім.М.В.Фрунзе» (а.с.5,6) Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання № 115 від 19.11.2003 року позивачці були встановлені такі професійні захворювання: Хронічний обстуктивний бронхіт ІІ ст. пилової етиології у фазі загострення. Емфізема легень і ст. Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійні. Основний діагноз. Нейросенсорна туговухість ІІІ ст. Вегето-судинна дистонія по змішаному типу з антено-невротичним синдромом. РОХП з 2-х стороннім плечево-лопатковим периартрозом. Супутній діагноз. (а.с.7) Згідно з довідки МСЕК м.Суми від 05.11.2014 року [PERSON] встановлено 40% ступеню втрати працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново (а.с.9) Позивач, як на правову підставу відшкодування з відповідача моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я у розмірі 20000 грн. посилається на ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», яким на момент заподіяння шкоди гарантувалося таке право. Так, відповідно до п.п. «е» п.1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції Закону на 01.05.2003 року) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. З першого січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці». Згідно з ч.8 ст. 36 цього Закону відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. В судовому засіданні представник позивача не заявила клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», а тому суд без відповідного клопотання не мав права залучити таку особу з власної ініціативи. Тому, відшкодування моральної шкоди позивачу спричиненої ушкодженням здоров'я в період перебування в трудових відносинах з 01.01.2015 року і на момент розгляду справи не є обов'язком для Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України у м.Сумах, а позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди з роботодавця відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я слід відмовити.

Outcome: dismissed