Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просив: встановити факт його постійного проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилавсь на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить 1/2 частка кв. [ADDRESS] . Він має право на спадщину після смерті [PERSON] , так як є її сином, проте нотаріусом йому відмовлено у прийнятті документів для оформлення спадщини у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач вказує, що він постійно проживав з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] у вищевказаній квартирі, а у 2007 році він зареєстрував своє місце проживання в будинку с.Громівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, який використовувався як дачний будинок, в якому він з батьками проживали у літній період. З 2011 року [PERSON] важко хворіла, не могла рухатися, не могла самостійно себе обійти, тому він з того часу і до її смерті постійно проживав з нею в квартирі, так як вона потребувала сторонньої допомоги, а батько в силу похилого віку та стану здоров`я не міг забезпечити таку допомогу. Після смерті [PERSON] позивач не звертався у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, так як вважав, що прийняв її, оскільки проживав спільно із [PERSON] на день її смерті. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а він прийняв спадщину в встановленому законом порядку, оскільки подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. В червні 2019 року позивач звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті батьків, та йому стало відомо, що при житті батько склав заповіт на ім`я [PERSON] . Крім того з повідомлення нотаріуса йому стало відомо, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа 15.01.2016 року, де його батько [PERSON] оформив спадщину після смерті [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Віхерко Н.О. підтримала позов та просила його задовольнити з вище зазначених підстав. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог за безпідставністю, посилаючись на те, що факт постійного проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини не підтверджується належними, достовірними та достатніми доказами, а волевиявлення батька позивача [PERSON] під час складання заповіту на ім`я [PERSON] відповідає його дійсній волі та ніким не оспорюється. Заслухавши сторони, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 14 липня 1970 року, позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.6). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 червня 2015 року (а.с.9). Відповідно до даних довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 13.12.2018р. [PERSON] була зареєстрована та проживала на момент своєї смерті по [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою був зареєстрований її чоловік - [PERSON] (а.с.55). Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме на 1/2 частку кв. [ADDRESS] , належну спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 02 вересня 1997р. (а.с.35) інвентарної справи Старокостянтинівської БТІ ОР. Відповідно до матеріалів спадкової справи №19/2016 від 15.01.2016р., заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину на 1/2 частку кв. [ADDRESS] прийняв її чоловік [PERSON] . Спадщина була прийнята шляхом подачі заяви 15.01.2016р. (а.с.46) до нотаріальної контори про прийняття спадщини, при цьому у заяві зазначено, що інші спадкоємці до майна померлої [PERSON] відсутні (а.с.44-55). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , від 10.12.2018р. (а.с.10). Згідно матеріалів спадкової справи №7/2019, заведеної приватним нотаріусом Старокостянтинівського райнотокругу Хмельницької області Лавутою Ю.А. до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкова справа відкрита за заявою [PERSON] від 30.01.2019р. (а.с.34), як спадкоємця за заповітом, залишеним на її ім`я спадкодавцем [PERSON] (а.с.33-43). Як вбачається з даних довідки відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 30.01.2019 р. [PERSON] був зареєстрований та проживав на момент своєї смерті по [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою був зареєстрований лише сам спадкодавець - [PERSON] (а.с.37). 08 травня 2019 року [PERSON] було подано заяву до приватного нотаріуса Старокостянтинівського райнотокругу Хмельницької області Лавути Ю.А. про прийняття спадщини (а.с.41). Відповідно до листа роз`яснення від 21.06.2019р., приватний нотаріус Старокостянтинівського райнотокругу Хмельницької області Лавута Ю.А. роз`яснив, що задовольнити заяву [PERSON] про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] неможливо, оскільки померлим складено заповіт на все майно не на ім`я [PERSON] (а.с.5). Згідно данних акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 05 липня 2019 року, складеного комісією Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області було виявлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в с.Громівка Старокостянтинівського району Хмельницької області одиноко (а.с.59). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз.3 п.3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.п.3.22 п.3 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що була сусідкою родини [PERSON] та час від часу приходила до [PERSON] та [PERSON] за місцем їхнього проживання, де бачила [PERSON] . Останній здійснював догляд за своєю важко хворою матір`ю, яка потребувала сторонньої допомоги, купував для неї продукти харчування та ліки. Після смерті матері [PERSON] проживає в с.Громівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Аналогічні покази надала в судовому засіданні свідок [PERSON] . Надаючи оцінку показам свідків, судом встановлено, що вони постійно не проживали разом із спадкодавцем [PERSON] , а лише приходили час від часу її провідувати, де могли бачити її сина [PERSON] , а отже їх твердження про ті обставини, що [PERSON] постійно проживав з матір`ю є суб`єктивними і не підтверджуються іншими доказми. Так, у матеріалах справи відсутні докази хвороби [PERSON] , її потреби у сторонній допомозі та надання такої постійної допомоги позивачем [PERSON] . Тому суд прийшов до висновку, що показання свідків [PERSON] та [PERSON] не підтверджують факт постійного проживання позивача [PERSON] зі своєю матір`ю [PERSON] на день її смерті. Надані позивачем листи управління Пенсійного фонду України в Старокостянтинівському районі від 04.15р., 16.01.2015 р., адресовані на ім`я [PERSON] за адресою [ADDRESS] та лист Відокремленого підрозділу галузевої служби колії Південно-західної залізниці від 16.12.14 р., адресований на ім`я [PERSON] за адресою [ADDRESS] лише вказують на поштову адресу їх отримувача, та не можуть бути достатніми доказами, на підставі яких можна встановити факт постійного проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті, без взаємозв`язку та сукупністю з іншими належними, допустимими та достовірними доказами. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем в судовому засіданні не надано належних, допустимих, достовірних доказів, які б кожен окремо, або в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку могли б беззаперечно доводити факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на момент її смерті. Зважаючи на викладене, в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання позивача з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] слід відмовити, як і слід відмовити в задоволенні решти позовних вимог, які є похідними від вищевказаної. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed