Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

05 листопада 2018 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON], про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В заяві посилається на те, що вона є дружиною [PERSON], який помер 18 вересня 2018 року в м. Єнакієве Донецької області. Після його смерті відкрилась спадщина. Для оформлення спадщини, отримання коштів на поховання треба отримати свідоцтво про смерть. На підставі свідоцтва про смерть від 18 вересня 2018 року, виданого в окупованому м. Єнакієве Донецької області заявниця звернулася до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Однак, їй було відмовлено у державній реєстрації смерті її чоловіка, оскільки на підтвердження факту смерті нею наданий документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв'язку з вищезазначеним просить встановити факт, що 18 вересня 2018 року в м.Єнакієве Донецької області, Україна, помер [PERSON]. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву із клопотання про розгляд справи без її участі, просить заяву задовольнити з викладених в ній підстав. Представник заінтересованої особи Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяву про відкладення розгляду справи не надали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Статтею 317 ЦПК України передбачено, особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ч. 1 вищевказаної статті заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частиною 2 цієї статті передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4ст. 317 ЦПК України). Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], уродженка м. Єнакієве є дружиною [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], про що свідчить: актовий запис про укладення шлюбу № 480 від 30 червня 1979 року, зроблений у міському відділі реєстрації актів цивільного стану м.Єнакієве Донецької області (а.с. 7) . В довідці про причини смерті від 18 вересня 2018 року № 832 вказано, що [PERSON] помер 18 вересня 2018 року у віці 62 роки від гострої серцево-судинної недостатності, постинфарктного кардіосклерозу (а.с. 8). На підтвердження факту смерті свого чоловіка [PERSON], яка настала 18 вересня 2018 року в м. Єнакієве Донецької області, заявницею суду також надано, копію свідоцтва про смерть, виданого 18 вересня 2018 року в окупованому м. Єнакієве Донецької області договір-замовлення на організацію і проведення поховання [PERSON], укладеного між виконавцем послуг та [PERSON], фотографії могили похованого (а.с.8,9,10,12). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VIдержавна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На звернення [PERSON] до Дружківського міського відділа державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області їй було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON], оскільки нею для підтвердження факту смерті її чоловіка пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Надати лікарське свідоцтво про смерть форми №106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті"у заявниці немає можливості, оскільки її чоловік помер на території тимчасово не підконтрольній державній владі України. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією Українита законами України. На даний час м. Єнакієве Донецької області віднесено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади, в тому числі й нотаріальні контори тимчасово не здійснюють свої повноваження, на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р(в ред.№1276-р від 02.12.2015). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 №2268-VIIIдіяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Тобто свідоцтво та медична довідка про смерть від 18 вересня 2018 року, видані в м.Єнакієве Донецької області, на померлого [PERSON] в м. Єнакієве Донецької області, - видані на території тимчасово не підконтрольній державній владі України, не створюють правових наслідків. Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також те, що встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявниці; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявниця не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини та отримання коштів на поховання. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved