Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла її сестра [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на усі права та обов'язки, що належали спадкодавиці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем [PERSON], у межах шестимісячного строку звернулася до Бахчисарайської державної нотаріальної контори АР Крим із заявою про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтва про право на спадщину на будинок, прибудинкові споруди та земельну ділянку не встигла оскільки навесні 2014 року АР Крим була тимчасово окупована Російською Федерацією. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок, прибудинкові споруди загальною інвентарною вартістю 9491 грн., що розташовані за адресою [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку розміром 4,3589 га в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з мотивів та підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов ним визнається. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. За правилами ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до статті 1217 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 7 лютого 2012 року виконавчим комітетом Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області /а.с. 5/. [PERSON], яка померла [INFO] являлась двоюрідною сестрою [PERSON] позивач належить до п'ятої черги спадкоємців за законом згідно ст. 1256 ЦК України, що встановлено рішенням Миронівського районного суду Київської області від 21 березня 2014 року /а.с. 94/. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по [ADDRESS] та земельна ділянка розміром 4,3589 га кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка розташована на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області ДП 34 пай [NUMBER] /а.с. 7, 50/. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14 липня 2012 року та листа вказаної державної нотаріальної контори від 14 липня 2012 року №1600/02-14 до Бахчисарайської державної нотаріальної контори АР Крим (за місцем реєстрації [PERSON].) позивачем було подано заяву про прийняття спадщини /а.с. 15, 90/. Згідно вказаної інформаційної довідки місцезнаходження спадкової справи Автономна Республіка Крим, Бахчисарайський район. Відповідно до ст.ст. 2, 3, 5, 7, 30 Закону України «Про нотаріат» наказом Міністерства юстиції України від 7 липня 2014 року №1087/5 «Про припинення нотаріальної діяльності» було припинено нотаріальну діяльність осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території АР Крим та місті Севастополі і призначені на посаду нотаріусів Російської Федерації, з 8 липня 2014 року. Зазначеним у додатку до наказу нотаріусам протягом одного місяця необхідно було передати до Державного нотаріального архіву Херсонської області всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Як вбачається з листа Міністерства юстиції України від 20 квітня 2015 року №2427-0-32-15/13, вказані вимоги наказу залишаються невиконаними, оскільки до сьогоднішнього дня жодним нотаріусом не було здійснено заходів, передбачених наказом /а.с. 80/. Таким чином позивач позбавлена свого законного права на отримання у спадщину майна померлої [PERSON]. Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом достеменно встановлено, що померлій [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок, вартістю 5550 грн., сарай вартістю 842 грн., сарай вартістю 1653 грн., погріб, вартістю 104 грн., вбиральню, вартістю 110 грн., огорожі, вартістю 239 грн., колодязя, вартістю 333 грн. Всього загальною інвентарною вартістю 9491 грн., що розташовані за адресою [ADDRESS]. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок та прибудинкові приміщення, виданим державним нотаріусом Миронівської державної нотаріальної контори 3 березня 1999 року по спадковій справі ІІ/7-106, зареєстрованому в реєстрі за №686 /а.с. 50/ та матеріалами інвентаризаційної справи №123 Білоцерківського міжміського бюро технічної інвентаризації на будинок [ADDRESS] /а.с. 35-50/. Також спадкодавиці належало право власності на земельну ділянку розміром 4,3589 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка розташована на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, ДП 34, пай [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] /а.с. 7/, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 4 грудня 2013 року №105 /а.с. 8/, технічною документацією по складанню державних актів на право приватної власності на землі громадянам с. Потік власникам земельних часток /а.с. 51-55/, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с. 91-93/. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності позивача на спадкове майно відповідачем не визнається, позивач позбавлена законної можливості у встановлений законом спосіб отримати свідоцтва про право власності на території тимчасово окупованої АР Крим. Діючим законодавством не передбачено передача спадкової справи від одного нотаріуса до іншого, наказ Міністерства юстиції України від 7 липня 2014 року №1087/5 не реалізовано. За таких обставин у позивача відсутній інший законний спосіб захисту свого порушеного права окрім як звернення до суду за захистом із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд виходить із основоположних засад судочинства, керується ст. 1 ЦПК України відповідно до якої завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України; далі - ЦК). Право власності - це одне із найважливіших прав людини, воно є передмовою та можливістю для реалізації більшості інших соціально-економічних прав. Держава через законодавче регулювання та створення системи захисту здійснює забезпечення належних умов для реалізації права власності. В умовах оцінки вартості та переосмислення ролі власності посилюється увага до цього права, індикатором якості діяльності держави щодо забезпечення умов реалізації права власності є відсутність чи наявність порушень права, а також їхня систематичність, типовість, масштаби тощо. Як свідчить аналіз практики Європейського суду з прав людини, у контексті Європейської конвенції про права людини, до майна належать, крім рухомих і нерухомих речей, також: законні розрахунки на те, що існує певне становище (Справа Компанії «Пайн Веллі девелопментс Лтд» проти Ірландії); право на цінні папери (пояснення Європейського суду за скаргами № 8588/79 та №8589/79 Бреймлід і Мальстром проти Швеції); позови про відшкодування збитків за внутрішнім законодавством; рішення арбітражного органу в зв'язку зі спором (Справа Грецькі нафтопереробні заводи «Стерн» проти Греції); господарські інтереси, пов'язанні з управлінням бізнесом, а також управління клієнтурою (ділова репутація, нематеріальні активи тощо) (Справа Іатрідіс проти Греції, Справа Ван Марле та інші проти Нідерландів); право на пенсію (якщо протягом якогось періоду робилися внески) (Справа Мюллер проти Австрії). Таким чином, неможливість одержання правовстановлюючого документу на майно з підстав незалежних від волі власника не позбавляє особу її права власності в розумінні практики Європейського суду з прав людини. Отже, проаналізувавши практику ЄСПЛ, положення Конституції України та чинних нормативно правових актів суд прийшов до висновку, що після смерті [PERSON] право на належне їй спадкове майно набула в порядку спадкування за законом позивач, право позивача порушено та потребує судового захисту. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного, статтей 328, 1216, 1218, 1233, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved