Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, посилаючись на такі обставини. 22.04.2007 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого позивач отримав кредит у розмрі 4200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка [PERSON] у порушення умов кредитного договору перестала вносити черговий платіж, має заборгованість перед позивачем по сплаті платежів, а тому на неї нараховані відсотки, а загальний борг складає 17591,42 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить суд роглянути справу у відсутності представника, позов підтримав, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідача позов не визнала, направила суду заперечення, просить суд відмовити в задовленні позову за спливом строків позовної давності, розглянути справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 22.04.2007 року зв сторони уклали кредитний договір, за умовами якого позивач отримав кредит у розмрі 4200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (арк.с.6-8), відповідачка перестала виконувати зобов'язання з 30.10.2007 року. Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначеним Кодексом встановлено строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність. До вимоги заявленої позивачем застосовується загальна позовна давність, встановлена ст.257 ЦК України, тривалістю у три роки. Договором кредиту укладеним між сторонами не передбачено збільшення позовної давності відповідно до положень ст.259 ЦК України. Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Незважаючи на те, що відповідач почав порушувати умови договору ще з 30.10.2007 року, взагалі невносячи платежі по кредиту позивачем не вживались заходи щодо повідомлення(претензія) відповідачки про існуючу заборгованість. Докази з цього приводу в матеріалах справи відсутні. В зв'язку з викладеним позовна давність за вимогою про стягнення боргу за кредитним договором сплила 30.10. 2010 року. В той час як позивач звернувся до суду лише 12.11.2014 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). З таким клопотанням про застосування позовної давності звернувся відповідач до винесення рішення по справі. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі зверненням позивача до суду після спливу позовної давності. На підставі ст. 88 ЦПК України в зв'язку з відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. Відповідно до пункту 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин" враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed