Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 13.10.2011 року. 20.06.2012 року справа була розглянута з ухваленням рішення, яким позов задоволено в повному обсязі, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.10.2012 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2013 року скасовано вище вказані рішення Криворізького районного суду та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, справу направлено на новий розгляд до Криворізького районного суду Дніпропетровської області. 20.02.2013 року справа надійшла до Криворізького районного суду з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Уточнюючи свої позовні вимоги представник позивача Павленко Л.І., в ході судового засідання, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме одноповерхової будівлі пекарні та мукомольного цеху з прибудовою, загальною площею 633,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], який був укладений 15.04.2010 року між ТОВ АНВО «Іскра Агро» та [PERSON], та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Також просила повернути вказане нерухоме майно ТОВ АНВО «Іскра Агро», скасувати державну реєстрацію права власності на вказане майно за [PERSON], визнати право власності на вказане майно за ТОВ АНВО «Іскра Агро». В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказувала на те, що 20.02.1995 року було створено ТОВ Агро науково-виробниче об'єднання «Іскра-Агро», якому на праві власності належало нерухоме майно у вигляді одноповерхової будівлі пекарні та мукомольного цеху з прибудовою, загальною площею 633,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. З 2007 року на підприємстві виник корпоративний конфлікт, в результаті якого учасники товариства [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були незаконно виключені зі складу учасників товариства та позбавлені права брати участь в його управлінні. На даний час права вказаних осіб, як учасників товариства поновлені, але 15.04.2010 року, в момент коли [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були позбавлені можливості брати участь в управлінні товариством у зв'язку з їх виключенням з учасників товариства, ТОВ АНВО «Іскра Агро» уклало договір купівлі-продажу вище вказаного нерухомого майна з [PERSON], при цьому майно було оцінено в 68 000 грн. Представник позивача стверджувала, що оскільки в момент укладення договору було відсутнє вільне волевиявлення товариства на вчинення правочину, оскільки такі його учасники як [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були усунуті від прийняття рішення про відчуження майна, а директор [PERSON] яка діяла на підставі статуту від 09.02.2009 року, який пізніше був визнаний недійсним за рішенням суду, не мала повноважень на його вчинення, то має місце порушення ст. 203 ЦК України і спірний договір підлягає визнанню недійсним. Наполягала на тому, що відповідач [PERSON], будучи працівником товариства, а саме, працюючи юристом, був знайомий з усіма учасниками товариства, знав про існування конфлікту між учасниками товариства, знав, що [PERSON] не має права на укладення договору, а тому вказаний договір має бути визнаний недійсним з поверненням майна товариству. Наполягала на тому, що [PERSON] жодних коштів за спірним договором не передавав, оскільки не довів протилежного. Також стверджувала, що, укладення вказаного договору суперечить абз. 2 ч.2 ст. 98 ЦК України, рішення про відчуження спірного нерухомого майна, вартість якого складала більше 50 % майна товариства, мало б прийматися 34 голосів, що не було дотримано, оскільки учасники [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не приймали участь у вказаних зборах. Обгрунтовуючи вимогу про визнання за ТОВ АНВО «Іскра Агро» права власності на вище вказане майно, вказувала, що оскільки це право не визнається [PERSON], то товариство має право вимагати повернення майна та визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно. Відповідач [PERSON], інтереси якого в суді представляє по довіреності [PERSON] (а.с._160 т.2), до суду не з'явився. В попередніх судових засіданнях (до ухвалення рішення Криворізького районного суду від 20.06.2012 року) його представником за довіреністю подані до суду заперечення проти позову, в яких позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що господарським судом Дніпропетровської області вже розглядалася справа за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з аналогічними позовними вимогами, якою в задоволенні позову відмовлено. Вважав себе добросовісним набувачем, стверджував, що не знав і не міг знати про внутрішній конфлікт у товаристві, при укладенні договору керувався відомостями про товариство та його керівництво, які були внесені до ЄДР юридичних осіб. Про обмеження повноважень [PERSON] на укладення договору від імені товариства він не знав і не міг знати, бо на момент укладення договору саме вказана особа була вказана як керівник товариства, без будь-яких обмежень у повноваженнях. Наполягав, що його добросовісність як набувача встановлена рішенням господарського суду, яке набрало законної сили (а.с. 65-66,74 т.1). Представник відповідача [PERSON] в ході судового засідання позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити, при цьому посилався на те, що [PERSON] про корпоративний конфлікт на підприємстві не знав, при укладенні спірного договору купівлі-продажу керувався відомостями є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, які відповідно до закону вважаються достовірними, крім цього договір був посвідчений нотаріусом, який також перевіряв повноваження сторін на укладення договору. Стверджував, що трудові відносини [PERSON] та відповідача припинилися задовго до укладення спірного договору, а тому він не міг знати про обставини справ на підприємстві, в тому числі про корпоративний конфлікт. Наполягав на тому, що [PERSON] передав суму коштів за вказаним договором [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] до суду не з'явився, відповідно до його заяви просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 15 т.3, 173 т.1). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних законних підстав. Судом встановлено, що 20.02.1995 року відбулася державна реєстрація юридичної особи: ТОВ Агро-Науково-Виробниче об'єднання «Іскра Агро», ТОВ АНВО «Іскра-Агро», що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 11 т.1) та статутом товариства (а.с. 17 -26 т.1). Згідно статуту товариства в редакції від 20.02.1995 року його учасниками були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 18 т.1), а 17.05.2001 року до статуту було внесено зміни, зокрема закріплено, що статутний фонд товариства складає 1,5 грн., а учасниками товариства є [PERSON] з часткою 29% - 8 голосів; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з часткою 13% кожен, що відповідно складає 4 голосам в кожного; а також [PERSON] з часткою 6% - 2 голоса (а.с. 28 т.1). Відповідно до ст. 91 ЦК України, юридична особа має цивільну правоздатність, яка виникає з моменту її державної реєстрації, та цивільну дієздатність (тобто здатність набувати цивільних прав та обов'язків), яку юридична особа здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Зі статуту ТОВ АНВО «Іскра-Агро» вбачається, що об'єднання є власником свого майна і здійснює права власника, а учасники об'єднання не мають прав на окремі об'єкти, які входять до складу майна об'єднання (п. 2.1-2.3. ст. 2 Статуту а.с. 19 зворот т.1). Тобто, майно, яке передається засновниками товариству, або набувається ним з інших джерел, є майном товариства, саме товариство володіє, користується та розпоряджається своїм майном, через органи управління. Згідно ст. 4 Статуту ТОВ АНВО «Іскра-Агро», об'єднання має право укладати договори, в тому числі вступати в цивільно-правові відносини з окремими громадянами (п. 4.1.2, п. 4.1.13 ст. 4 Статуту). Також об'єднання має право продавати громадянам нежитлові будівлі, які належать йому на праві власності (п. 4.1.27 ст.4 Статуту). Відповідно до ст. 7 Статуту учасники товариства, серед іншого, мають право брати участь в управлінні товариством. Стаття 17 Статуту передбачає, що органами управління об'єднання є збори учасників, генеральний директор, який обирається зборами учасників, а також [PERSON] (а.с. 23 зворот т.1). Збори учасників правомочні приймати рішення, якщо на його засіданні присутні учасники, яким належить 60 % голосів. Виключною компетенцією зборів учасників є затвердження договорів, які укладаються на суму більше 30000000 рублів (тобто 300 грн.) (п. 18.5 ст. 18 Статуту). Як вбачається з п. 19.3, 19.7 ст. 19 Статуту Генеральний директор об'єднання розпоряджається майном об'єднання, без довіреності представляє об'єднання перед іншими особами та укладає від його імені договори. Отже, з вище вказаних положень статуту та зі змісту ст.ст. 80, 81, 83 ЦК України вбачається, що ТОВ АНВО «Іскра-Агро» є юридичною особою приватного права, створеною у формі товариства та зареєстрованою відповідно до вимог закону. Вказане товариство діяло на підставі статуту, що відповідає вимогам ст. 87 ЦК України. Органами управління товариства виступали загальні збори та генеральний директор, який мав повноваження представляти товариство без довіреності, в тому числі укладати від його імені договори. 12.03.1999 року Красінською сільською радою було видано свідоцтво по право власності на будівлю-пекарні, мукомольного цеху, розташовану за адресою: с. Красіно, вул. Центральна 64-а, відповідно до якого її власником є Агра-науково-виробниче об'єднання «Іскра-Агро» (а.с. 31 т.1). З вказаного свідоцтва вбачається, що власником вказаного майна було саме товариство, а не його члени (учасники). Вказане майно знаходилося на орендованій земельній ділянці (а.с. 84-88 т.1) З вказаного свідоцтва про право власності вбачається, що на підставі рішення виконкому Красінської сільської ради № 12 від 22.03.2010 року адресу вказаного нерухомого майна змінено на [ADDRESS] (а.с. 31 т.1). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 14.02.2007 року відбулися позачергові загальні збори учасників ТОВ «Агро-науково-виробниче об'єднання «Іскра-Агро» на яких прийняте рішення про безкоштовну передачу частки [PERSON] (6%), який вибув з товариства на користь інших засновників товариства в рівних частках - по 1% на кожного учасника. На цих же зборах було прийнято рішення про виключення зі складу засновників [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується протоколом № 4 від 14.02.2007 року про виключення (а.с. 90-93 т.3), а також є фактом встановленим рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року, яке набрало чинності 13.09.2010 року (а.с.37 т. 1 зворот), тому доказуванню не підлягає. На підставі вказаного протоколу зборів було внесено зміни до ЄДР, що підтверджується довідкою з реєстру (запис № 4 а.с. 78 т.1). Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2009 року, яка набрала чинності 09.02.2009 року, та якою скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2008 року (ухвалене за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Агро-науково-виробниче об'єднання «Іскра-Агро» про визнання недійсним рішення позачергових зборів в частинах), встановлено, що 14.02.2007 року відбулися позачергові загальні збори учасників ТОВ «Агро-науково-виробниче об'єднання «Іскра-Агро», які вказаною постановою апеляційного господарського суду, у зв'язку з недотриманням процедури їх скликання, визнані недійсними в частині виключення зі складу учасників ТОВ «Агро-науково-виробниче об'єднання «Іскра-Агро» - [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також в частині розподілу часток у статутному фонді товариства виключених учасників товариства, в частині внесення змін до установчих документів товариства (а.с. 32-35 т.1). Вказані обставини є встановленими рішення суду в господарській справі, в якій брало участь ТОВ «Агро-науково-виробниче об'єднання «Іскра-Агро», стосовно якого встановлені ці обставини, а тому доказуванню в даній справі не підлягають. На підставі вказаного рішення суду товариство мало б внести відповідні зміни до статуту та відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», в редакції яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, мало вжити заходів для внесення відповідних змін до реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Вказаного, станом на 06.07.2010 року зроблено не було, що встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року (а.с. 37 т.1ост. абцаз) та підтверджується повідомленням Криворізької РДА (а.с. 206-208 т.2). 11.09.2007 року відбулися загальні збори учасників товариства ТОВ АНВО «Іскра-Агро», на яких були присутні [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які мали відповідно 51,72 %, 24,14 % та 24,14 % голосів, що встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року (а.с.36-39 т.1). На вказаних зборах були прийняті рішення про збільшення розміру статутного капіталу до 44000 грн., поділ статутного капіталу на 40 часток, розподіл статутного капіталу між учасниками у гривнях, відповідно до якого частка [PERSON] склала 22756,02 грн., а частки [PERSON] та [PERSON] по 10621,24 грн. у кожного. Також було затверджено Статут ТОВ АНВО «Іскра-Агро» в редакції від 11.09.2007 року. Вказані відомості були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців за номером 12041050006000022, що встановлено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року та підтверджується довідкою з реєстру (запис № 6 а.с. 79 т.1). 26.11.2007 року відбулися загальні збори учасників ТОВ АНВО «Іскра-Агро», на яких прийнято рішення про передачу частки [PERSON] у розмірі 24,14 % статутного капіталу (без врахування рішення Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2009 року ), шляхом дарування на користь учасника [PERSON], тобто [PERSON] стало належати 75,86% статутного капіталу товариства (без врахування рішення Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2009 року). Вказані зміни 27.11.2007 року були внесені до ЄДР, номер запису 12041050007000022 (запис № 7 довідки ЄДР а.с. 79 т.1). 19.01.2009 року відбулися ще одні загальні збори учасників товариства на яких були присутні [PERSON] та [PERSON], яким в сумі належало 100 % статутного капіталу (без врахування рішення Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2009 року). На зборах були прийняті рішення про передачу учасниками товариства [PERSON] та [PERSON] своїх часток третій особі [PERSON] шляхом їх дарування, затверджено статут у новій редакції, а також прийнято рішення про вихід з учасників товариства [PERSON] та [PERSON] На підставі вказаного рішення було внесено зміни до ЄДР юридичних осіб за номером запису 12041050010000022. 20.01.2009 року відбулися загальні збори учасників товариства, за участю єдиного учасника [PERSON], на яких було прийнято рішення про обрання [PERSON] на посаду генерального директора товариства строком на 5 років, що підтверджується протоколом № 18 від 20.01.2009 року. На підставі вказаного рішення до ЄДР юридичних осіб внесено запис за № 12041070011000022. Вище вказані обставини встановлені рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року, яке набрало чинності 13.09.2010 року та залишено в силі постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2010 року (а.с. 40-41 т.1), а тому в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року, яке набрало чинності 13.09.2010 року, рішення загальних зборів від 11.09.2007 року визнано недійсним в частині: збільшення розміру статутного капіталу товариства до розміру 44000 грн., поділу статутного капіталу товариства на 40 часток, розподілу статутного капіталу товариства між учасниками у гривнях пропорційно їх часткам, відповідно до якого частці [PERSON] відповідає 22756,80 грн., частці [PERSON] відповідає 10621,24 грн., частці [PERSON] відповідає 10621,24 грн., затвердження статуту в новій редакції; визнано недійсним статут ТОВ АНВО «Іскра-Агро» в редакції 11.09.2007 року, номер запису 12041050006000022; визнано недійсним рішення загальних зборів від 26.11.2007 року в частині: передачі частки статутного капіталу [PERSON] в розмірі 24,14% - 10621,60 грн., що становить 9,66 грн. [PERSON], та в частині затвердження статуту в новій редакції; визнано недійсним статут товариства у новій редакції від 27.11.2007 року номер запису в реєстрі № 12041050007000022; визнано недійсним рішення загальних зборів від 19.01.2009 року в частині: передачі частки статутного капіталу [PERSON] та частки [PERSON] [PERSON] та в частині затвердження статуту в новій редакції; визнано недійсним статут ТОВ АНВО «Іскра-Агро» в редакції від 09.02.2009 року номер запису 1 2041050010000022; визнано повністю недійсним рішення загальних зборів від 20.01.2009 року (а.с. 36-39 т.1). Судом також встановлено, що 15.04.2010 року між ТОВ АНВО «Іскра-Агро», в особі генерального директора [PERSON], яка діяла на підставі Статуту, зареєстрованого 09.02.2009 року, та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу одноповерхової нежитлової будівлі пекарні мукомольного цеху під літ. А-1 з прибудовами, загальною площею 633,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов вказаного договору ТОВ АНВО «Іскра-Агро» передало вказане нерухоме майно [PERSON], а останній, до моменту підписання договору, сплатив за нього 68000 грн., що вбачається з п. 2.1. договору, посвідченого нотаріусом (а.с. 13-14 т.1). Вказаним пунктом договору та зазначенням в договорі квитанції КПО від 15.04.2010 року, а також самою цією квитанцією (а.с. 8 т.2), спростовуються доводи представника позивача про відсутність факту передачі [PERSON] коштів за вказаним договором, а тому суд приходить до висновку, що вказаний договір купівлі-продажу є таким що відбувся, тобто є укладеним (а.с. 13 т.1). Довідка ПАТ «Укрсоцбанк» про відсутність руху коштів на рахунку ТОВ АНВО «Іскра-Агро» свідчить лише про відсутність зарахування [PERSON] коштів на рахунок ТОВ АНВО «Іскра-Агро», та не спростовує факту перерахування [PERSON] коштів за придбане майно (а.с. 157 т.1), який прямо підтверджується квитанцією від 15.04.2010 року (а.с. 8 т.2). На момент укладення договору спірне майно було власністю ТОВ АНВО «Іскра-Агро», а не власністю усунутих від права управління товариством [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності 1999 року, а після укладення договору стало власністю [PERSON] (а.с. 83-85, 103-105, 114- 121 т.1). Як вбачається зі змісту договору спірне майно було оцінено сторонами в 68000 грн., що складає більше 50 % вартості майна товариства, оскільки відповідно до фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва за березень 2010 року залишкова вартість основних фондів товариства складала 80,4 тис. грн.. (а.с. 15 т.1). Відповідно до ч.2 ст. 98 ЦК України, рішення про відчудження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства, приймається більшістю не менше як у 34 голосів, якщо інше не встановлено законом. Рішенням позачергових зборів учасників товариства від 09.04.2010 року, в яких взяла участь [PERSON], було вирішено здійснити продаж спірного майна та уповноважено генерального директора [PERSON] підписати від імені товариства договір купівлі-продажу спірного майна (а.с. 160 т.1). Вказане рішення було прийняте без участі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в сумі володіли 42% голосів (у кожного 13 % + 1 % переданий їм [PERSON]), та станом на дату укладення договору вже були поновлені в правах, але відомості про них як учасників товариства ще не були внесені до ЄДР юридичних осіб. Це свідчить про недотримання вимог ч.2 ст. 98 ЦК України при прийнятті рішення про відчудження майна. Вказане рішення позачергових зборів від 09.04.2010 року було визнано недійсним рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2012 року, яке набрало законної сили 01.06.2012 року (а.с. 15-20 т.2). Згідно зі ст. 236 ЦК України недійсний правочин, яким в розумінні ст. 202 ЦК України є рішення загальних зборів товариства, є недійсним з моменту його вчинення. Однак, з витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 15.04.2010 року, тобто на момент укладення договору купівлі-продажу пекарні та мукомольного цеху від 15.04.2010 року, вбачається, що генеральним директором - керівником ТОВ АНВО «Іскра-Агро» - значилася [PERSON], а єдиним учасником товариства була [PERSON] (а.с. 61 т.3). Рішення суду, на підставі якого було скасовано реєстрацію [PERSON] як генерального директора ТОВ АНВО «Іскра-Агро», набрало чинності 13.09.2010 року, тобто вже після нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (а.с. 43, 13-14 т.1). Той факт, що на момент укладення спірного договору не було внесено змін до ЄДР юридичних осіб на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2009 року, підтвердила в судовому засіданні [PERSON] - державний реєстратор Криворізької райдержадміністрації, допитана в якості свідка. Вона стверджувала, що постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.02.2009 року надійшла до реєстратора 16.03.2009 року, але фактично зміни на підставі вказаного судового рішення були внесені до реєстру лише 27.05.2011 року (а.с. 102-107 т.3). Це було зумовлено тим, що на момент надходження до реєстратора постанови суду від 09.02.2009 року в реєстрі вже була зареєстрована дія за вказаною датою - 09.02.2009 року, якою було повністю змінено склад учасників на [PERSON] та збільшено розмір статутного капіталу, яка на той момент не була скасована в судовому порядку. Крім цього, в реєстр були внесені інші реєстраційні дії, які технічно унеможливлювали проведення реєстраційної дії на підставі постанови суду від 09.02.2009 року, у зв'язку з чим нею [PERSON] було здійснено ряд запитів для роз'яснення питання порядку виконання постанови суду від 09.02.2009 року (а.с. 83-89, 108-145 т.3). Крім цього, вона рекомендувала учасникам АНВО «Іскра-Агро» вирішити питання про включення учасників товариства (на підставі постанови суду від 09.02.2009 року) на загальних зборах учасників, так як дане питання відносилося до компетенції зборів (101 т.3). Відповідно до п. п. 19.3, 19.7 ст. 19 Статуту ТОВ АНВО «Іскра-Агро», який діяв на момент укладення договору, генеральний директор об'єднання розпоряджається майном об'єднання, без довіреності представляє об'єднання перед іншими особами та укладає від його імені договори. Згідно зі ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу від 15.04.2010 року, єдиний державний реєстр створюється, серед іншого, з метою забезпечення учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону в Єдиному державному реєстрі, серед іншого, зазначаються відомості щодо найменування юридичної особи, перелік засновників (учасників) юридичної особи, відомості про органи управління юридичної особи, дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи. Згідно зі ст. 18 вказаного Закону України, якщо відомості, які підлягають внесенню до ЄДР, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідні зміни. Якщо відомості, які підлягають внесенню до ЄДР, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Частина 5 ст. 89 ЦК України визначає, що зміни до установчих документів юридичної особи набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації, а у випадках, встановлених законом, - з моменту повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію, про такі зміни. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін. Згідно з ч.3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу пекарні та мукомольного цеху від 15.04.2010 року в ЄДР юридичних осіб, в якості керівника юридичної особи була вказана [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру на вказану дату (а.с. 61 т.3), жодних обмежень щодо права представлення керівником юридичної особи в реєстрі зазначено не було, позивач не надав доказів того, що на момент укладення договору [PERSON] знав або міг знати про наявність обмежень в повноваженнях [PERSON] на укладення спірного договору, а тому позивач не має права посилатися на відсутність у [PERSON] повноважень на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 15.04.2010 року, як на підставу недійсності договору. Обмеження повноважень директора товариства було здійснено лише на підставі рішення зборів від 07.09.2011 року, відповідно до якого встановлено, що директор товариства не має права розпоряджатися майном товариства без рішення загальних зборів учасників товариства (а.с. 48-50 т.1). У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що [PERSON] при укладенні спірного договору купівлі-продажу цілком мав вважати такими, що є достовірними дані про відсутність будь-яких обмежень повноважень [PERSON] як керівника товариства на укладення даного договору. Вказане встановлено також постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 31.05.2011 року, якою залишено в силі рішення господарського суду від 02.02.2011 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «АНВО «Іскра-Агро», [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, а тому доказуванню не підлягає (а.с.67-72 т.1). Посилання представників позивача [PERSON] та Павленко Л.І., про те, що [PERSON] працював у товаристві юристом, а отже знав про обмеження повноважень [PERSON] на укладення договору, суд розцінює критично, оскільки вони не підтверджені позивачем, як того вимагає ч.2 ст. 92 ЦК України. Вказані обставини спростовуються довідкою Управління Пенсійного фонду України в Криворізькому районі від 26.01.2012 року та копією трудової книжки [PERSON], з яких вбачається, що [PERSON] працював у ТОВ «АНВО «Іскра-Агро» в період з 01.12.2005 року по 01.05.2007 року, тобто більш як за 2 роки до моменту укладення договору (а.с. 156, 203 т.1, 100 т.3). Твердження [PERSON], про те, що [PERSON] перед укладення спірного договору був повідомлений ним ([PERSON]) про існування корпоративного конфлікту, суд розцінює критично, оскільки вони нічим не підтверджені, а сам [PERSON] є генеральним директором ТОВ «АНВО «Іскра-Агро», що свідчить про його заінтересованість в результаті вирішення справи. Крім того, на момент укладення договору в ЄДР юридичних осіб єдиним учасником товариства «Іскра-Агро» була вказана [PERSON], а генеральним директором товариства - [PERSON], що усувало можливість виникнення сумнівів у [PERSON] та в нотаріуса, який посвідчував спірний договір, щодо наявності повноважень [PERSON] на укладення спірного договору. Вказаний висновок суду відповідає вимогам п. 42 Постанови Пленуму ВС України № 13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», згідно з якими при вирішенні спорів щодо визнання недійсними правочинів, укладених виконавчим органом господарського товариства, рішення загальних зборів про обрання якого на посаду визнано у судовому порядку недійсним, судам необхідно керуватися ч.3 ст. 92 ЦК України. Зокрема у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Це положення є гарантією стабільності майнового обороту і загальноприйнятим стандартом у світовій практиці зокрема відповідно до першої директиви 68/151/ЄЕС від 9 березня 1968 р. Згідно з ч.4 ст. 92 ЦК України, якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Отже, вказана норма закону передбачає інших спосіб захисту порушених прав ТОВ АНВО «Іскра-Агро». У зв'язку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Оскільки рішенням суду у задоволені позову відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем йому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed