Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

29.05.2019 позивачі звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Будьонівський районний відділ державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання права власності та зняття арешту з нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира належить їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру та свідоцтва про право на спадщину за законом у наступних частках: [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 2/3 частки. 26.10.2009 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку в рамках виконавчого провадження №14197343 було винесено постанову про арешт майна та заборону на його відчуження, що належить [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на підставі судового наказу від 13.07.2006 про стягнення з останнього на користь ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» заборгованості в розмірі 17838,17 грн. Арешт накладено на все майно боржника. Проте позивач по справі [PERSON] , [INFO] , клієнтом ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» ніколи не був та за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживав. Про існування виконавчого провадження відносно них позивачам відомо не було, ПАТ «БАНК\~ФАМІЛЬНИЙ» не\~має жодних\~претензій до\~позивача [PERSON] .\~ Отже арешт квартири, що накладений відповідно до постанови державного виконавця позивачі вважають протиправним, таким, що порушує їх право власності на квартиру. Просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , зняти арешт з вказаного майна та зняти арешт з 2/3 часток зазначеної квартири, що належить на праві власності [PERSON] ; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. В ході розгляду справи позивачі підтримували свої позовні вимоги, надавали додаткові пояснення до позовної заяви (том 2, а.с. 48-53, 163-167). Ухвалою судді від 14.06.2019 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання за участю сторін, встановлений відповідачам строк для надання відзиву на позов (том 1 а.с.121-122). Від представника відповідача ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» адвоката Лоба А.М. (том 1, а.с.180-183) до суду 23.07.2019 надійшов відзив, в якому відповідач вважає, що позовні вимоги про визнання права власності та зняття арешту з 1/3 частини квартири [ADDRESS] , що належить позивачу [PERSON] та про та зняття арешту з 2/3 частин вказаної квартири, що належить позивачці [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому представник зазначив, що 13.07.2006 року Калінінським районним судом м. Донецька виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості в розмірі 17734,50 грн. та судових витрат. 02.07.2018 в ході примусового виконання державним виконавцем було отримано довідку з КП БТІ, згідно якої [PERSON] належить 1/3 частина квартири по [ADDRESS] , але було вказано, що паспортними даними власників КП БТІ м. Донецька не володіє. 25.10.2009 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника, при цьому не зазначено РНОКПП боржника, хоч а в судовому наказі від був зазначений. З грудня 2018 року третій особі було достеменно відомо, що у боржника по виконавчому провадженню [PERSON] та позивача [PERSON] повністю співпадають прізвище, ім`я, по батькові, проте не співпадають реєстраційні дані, що ідентифікують фізичних осіб: дата народження, місце народження, РНОКПП, серія та номер паспорту. Тобто, що позивач є від`ємною особою від відповідача. Представник банку 26.06.2019 звернувся до начальника Будьонівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з клопотанням щодо зняття арешту з вказаного майна позивачів в порядку ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», однак арешт знято не було. У зв`язку з викладеним, банк жодним чином не оспорює право власності позивачів на належне їм майно та є не суб`єктом, що наділений правом зняти такий арешт. А отже банк не є належним відповідачем у справі. Просив замінити первісного відповідача - ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» на належного відповідача - Будьонівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. У задоволенні вимог про стягнення судових витрат просив відмовити (том 1 а.с.166-170). 03.09.2019 до суду надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких представник відповідача ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» адвокат Лоба А.М. зазначає, що відповідачем змінена позиція щодо заявлених позовних вимог, позовні вимоги не визнаються у повному обсязі, просить у позові відмовити, з огляду на ті обставини, що банк не є належним відповідачем у даній справі (т. 2 а.с. 11-15). Ухвалою від 25.07.2019 задоволено клопотання представника позивачів адвоката Саленко Я.Ю., витребувано відповідні докази у приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Пахниць Н.В., відкладено розгляд справи (том 1, а.с.189-191). Витребувані докази надійшли до суду 17.08.2019 (том 1 а.с. 200-247, том 2 а.с.1-9). Ухвалою від 09.09.2019 зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог: Будьонівський районний відділ державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надати суду пояснення щодо позову та відзиву, а також належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження №14197343; відкладено розгляд справи; задоволено клопотання представника позивачів адвоката Саленко Я.Ю. щодо проведення засідань в режимі відео конференції (а.с. 36-40, том 2). 15.10.2019 до суду надійшов лист головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби у Донецькій області Миронової М.В. №14.13-4/66821 щодо того, що з метою забезпечення діяльності відділів державної виконавчої служби м. Донецьк, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, 22.06.2016 було створено виконавчу групу з органів державної виконавчої служби Донецької області. На Краматорській міський відділ державної виконавчої служби покладено функції по проведенню виконавчих дій підвідомчим Калінінському, Будьонівському, Київському, Ленінському районним відділам ДВС м. Донецьк. Розглянувши клопотання представника ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» державним виконавцем в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотеки, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта були внесені зміни до обтяження, а саме зазначений РНОКПП боржника [PERSON] . Станом на 07.10.2019 згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 1/3 частку квартири [ADDRESS] відсутні ( а.с. 129-131). Ухвалою суду від 31.10.2019 за клопотанням представника відповідача -адвоката Лоби А.М. закрито провадження в частині позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Будьонівський районний відділ державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та зняття арешту з вказаного майна згідно з вимогами ч. 2\~ст. 255 ЦПК України\~ оскільки відсутній предмет спору. Продовжено провадження в частині позовних вимог [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачів адвокат Саленко Я.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» адвокат Лоба А.М., проти позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ст. 1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (а.с.194 т.1) у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник третьої особи Будьонівського районного відділу державної виконавчої служби м. Донецьк Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (том 2, а.с.138). Суд, вислухавши представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому\~засіданні встановлені\~наступні обставини. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 6227 від 01.11.2001, яке видане представництвом Фонду державного майна України у м. Донецьку, приватизована згідно з законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 70,6 кв. м., належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] по 1/3 частці кожному (том 1 а.с.27). Право власності зареєстровано в БТІ м. Донецька 05.11.2001 (том 1 а.с.32). Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с.155). Згідно копії адресного листку вибуття [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , вибув 14.03.2003 до м. Ростов Російської Федерації, знятий з реєстраційного обліку (том 1 а.с.62). Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Петровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 21.05.1998 позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 23.11.1988 за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 64-69). [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] отримала у спадщину 1/3 частку квартири, [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.05.2016 (ас.28); Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.37); матеріалами спадкової справи № 42/2016 (а.с. 200-247 том 1). В спадковій справі міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] , [INFO] , від 25.03.2016 в якій він відмовляється від належної йому після смерті батька [PERSON] спадщини на користь [PERSON] (а.с. 205, том 1). \~ \~ \~ \~ Вартість вказаної квартири на 20.05.2019 згідно висновку ТОВ «Експерта оцінка майнових прав» становить 100\~000 грн. (том 1 а.с.73). 13.07.2006 Калінінським районним судом м. Донецька був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] на користь ТОВ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» заборгованості за кредитним договором № ДО 341 від 02.09.2005 в сумі 17734 грн., судового збору в сумі 88,67 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи 15,00 грн. (том 1 а.с.177). Згідно листа №1-2800/08/965 від 17.06.2008 КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька», скерованого на адресу відділу державної виконавчої служби Калінінського району м. Донецька, квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 6227 від 01.12.2001, яке видане представництвом Фонду державного майна України у м. Донецьку належить: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/3 частці кожному. При цьому зазначено, що паспортними даними власника КП БТІ не володіє (том 1 а.с. 179). Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку 26.10.2009 винесено постанову АА 836763 про арешт майна боржника [PERSON] , [ADDRESS] , згідно якої 30.11.2009 за № 9294347 державним реєстратором - Донецькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» МЮ України зареєстровано обтяження на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи (том 1 а. с. 224). Будьонівським районним відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області листом від 14.07.2016 № 14.47-1261 [PERSON] проінформовано, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на виконанні у Будьонівському районному відділі державної виконавчої служби м. Донецьк перебувало виконавче провадження від 04.08.2006 року про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ». З метою забезпечення виконання виконавчого документу державним виконавцем накладено арешт на 1/3 частку квартири квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] (том 1 а.с.38-39). Згідно відповіді Будьонівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 14.08.2018 № 14.47-1381, яку адресовано [PERSON] відповідно до даних автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні у Будьонівському районному відділі державної виконавчої служби м. Донецьк перебувало виконавче провадження № 14197343 з примусового виконання наказу від 13.07.2006 про стягнення заборгованості з [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» в сумі 17838,17 грн. Також зазначено, що згідно довідки, наданої банком [PERSON] , [INFO] , клієнтом банку не є, заборгованості не має. Таким чином, відносно даної особи виконавчі провадження не відкривались, арешти щодо його майна до реєстрів обтяжень не вносились (том 1 а.с.35). Згідно відповіді Будьонівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 16.04.2019 № 14.47-2084/1040, що її адресовано адвокату позивачів Саленко Я.Ю. підтверджено вказану інформацію, крім того зазначено, що оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація відділу були захоплені в результаті проведення активної фази АТО в м. Донецьк, вищевказане виконавче провадження є таким, що втрачене. Тобто, надати копію матеріалів виконавчого провадження не має можливості. Також зазначено, що згідно інформації, наданої банком боржником по зазначеному виконавчому провадженню був [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем отримана відповідь БТІ м. Донецьк згідно якої, за боржником зареєстрована 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Також рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту зі спірного майна (том 1 а.с.33-34). Позивач [PERSON] клієнтом банку не є, кредитних договорів не підписував, заборгованість відсутня, що підтверджується листом ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» від 22.11.2017 №1/140-3284 (том 1 а.с.36). Згідно з Інформаційною довідкою від 22.05.2019 № 167518934 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.05.2016 державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29869777 від 02.06.2016 внесено запис 14782290 щодо права спільної часткової приватної власності [PERSON] на 1/3 частку об`єкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (том 1 а.с.37). З розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» вищезазначеної довідки вбачається наявна в реєстрі інформація про обтяження щодо нерухомого майна квартири [ADDRESS] , а саме: запис про обтяження №14782563 від 30.11.2009, підстава виникнення обтяження: постанова 14197343 Будьонівського РВ ДВС м. Донецьк ГТУЮ у Донецькій області про арешт всього нерухомого майна, що належить [PERSON] (причина відсутності РНОКПП: інша причина відсутності коду) (том 1 а.с.37 зворот). Аналогічні дані містить довідка № 175150479 від 25.07.2019 сформована на запит суду, втім, дана довідка містить реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та адресу: [ADDRESS] (том 1 а.с. 159-160). Проте при формуванні довідки №175150983 від 25.07.2019 (на запит суду) з урахуванням параметрів запиту на фізичну особу - [PERSON] , відомості у Єдиному державному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні (а.с.156-157). 20.11.2018 ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» надіслало до Будьонівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області завірені копії документів, що маються в розпорядженні банка: завірені копії паспорту та ІПН боржника - [PERSON] , [INFO] , судового наказу, відповіді БТІ, відповіді Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку (том 1 а.с.40-41). В той же час повідомлено, що [PERSON] , [INFO] клієнтом банку не є, заборгованість відсутня. Проте, звернуто увагу на можливу спробу останнього ініціювати через ВДВС зняття арешту з належного боржнику майна, користуючись схожістю дат народження та прохання звернутися до правоохоронних органів з цього приводу (том 1 а.с.40-41). 26.06.2019 представник ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» звернувся до Будьонівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області з клопотанням про зняття арешту з об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] в порядку ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (том 1 а.с.171-175). Згідно відповіді головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби у Донецькій області Миронової М.В. №14.13-4/66821 від 07.10.2019 з метою забезпечення діяльності відділів державної виконавчої служби м. Донецьк, які знаходяться на непідконтрольній українській владі території, 22.06.2016 року було створено виконавчу групу з органів державної виконавчої служби Донецької області. На Краматорській міський відділ державної виконавчої служби покладено функції по проведенню виконавчих дій підвідомчим Калінінському, Будьонівському, Київському, Ленінському районним відділам ДВС м. Донецьк. Розглянувши клопотання представника ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» державним виконавцем в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державний реєстр іпотеки, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта були внесені зміни до обтяження, а саме зазначений РНОКПП боржника [PERSON] . Станом на 07.10.2019 згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 1/3 частку квартири [ADDRESS] відсутні ( том 2 а.с. 129-131). Вказані обстави підтверджуються відповідними інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у яких відсутні обтяження на квартиру [ADDRESS] (том\~2,\~а.с.146-149). Згідно зі ст. 8 Закону «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV\~(у редакції, що діяла на час винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. Відповідно до ч. 1\~ ст. 32 Закону №606-XIV\~заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржнику від інших осіб. З наданих доказів у їх сукупності судом встановлено, що у відповідача [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) та сина позивачки [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП відсутній), повністю співпадають прізвище, ім`я, по батькові, проте не співпадають реєстраційні дані, що ідентифікують фізичних осіб: дата народження, РНОКПП, серія та номер паспорту, тобто позивач є від`ємною особою від відповідача, що не заперечується і відповідачем ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ». А отже, син позивачки не є боржником за виконавчим провадженням № 14197343 з примусового виконання судового наказу від 13.07.2006 про стягнення заборгованості з [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , на користь ТОВ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» в сумі 17838,17 грн. Згідно з приписами статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (в редакції чинній на момент звернення позивачів до суду) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина 1). Відповідно до ст. 74 Закону № 1404-VIII\~ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Отже, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права. Разом із тим, іншою формою захисту права власності на арештоване майно є подання скарги на дії державного виконавця. Проте, суб`єктом подання відповідної скарги є стягувач або боржник. Скарга подається з метою встановлення дотримання державним виконавцем вимог закону під час накладання арешту на майно. Згідно п.\~4\~Постанови Пленуму\~ВСУ №6\~від 27.08.76\~ «Про\~судову практику\~в справах\~про виключення\~майна з\~опису» за\~ правилами,\~ встановленими\~ для\~ розгляду\~ позовів\~ про\~виключення \~ майна\~ \~з \~опису,\~ розглядаються\~ вимоги\~ громадян\~ і\~організацій,\~ що\~грунтуються на\~праві власності\~на \~описане \~майно або\~на праві\~володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Аналогічні вимоги\~містить і п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», який визначає, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. До подібних за змістом правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.05. 2019 у справі №310/5737/17-ц. При накладенні арешту \~відповідний відділ державної виконавчої служби є «посередником» між особою, в інтересах якої накладається арешт, та особою, на майно якої накладається арешт. Саме між цими особами існують спірні правовідносини, саме ці особи зацікавлені в результаті розгляду справи про зняття арешту з майна, \~оскільки рішення суду стосується їх прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~ З огляду на викладене та ті обставини, що позивач по справі [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, суд вважає, що позов поданий до належних відповідачів: боржника [PERSON] та особи, в інтересах якої накладений арешт - стягувача ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ», а як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено відповідний орган державної виконавчої служби. А тому суд відхиляє посилання представника відповідача ПАТ «БАНК ФАМІЛЬНИЙ» з цього приводу як необґрунтовані. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України\~наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до частини 1\~статті 15 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України)\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1\~статті 16 ЦК України). Згідно із частиною 1\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Як встановлено судом позивачка [PERSON] є власницею 2/3 частки квартири [ADDRESS] . Як вважає позивачка її право власності порушено, бо на належну їй частку квартири накладено арешт. Втім суд не може погодитися з цим з огляду на таке. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В позовах про звільнення майна з-під арешту позивач має довести наявність юридичних фактів, з якими закон пов`язує право власності на арештоване майно чи право володіння ним на підставі закону чи договору з власником; факт порушення його права. Відповідач має довести свої заперечення проти покладених у підставу позову фактів. Вимагаючи звільнити з-під арешту належне йому майно, позивач має довести сам факт проведення арешту; якщо арешту як такого не було, то і позов стає безпредметним. Арешт майна проводиться органом державної влади і відображається в спеціальному документі акті опису і арешту. Цей акт є єдиним доказом, який підтверджує, що дійсно проведено арешт майна, на якій підставі і ким саме його було проведено. Далі цей акт є єдиним доказом і того, які саме предмети підлягають арешту. З урахуванням положень Закону України від 15.04.2014\~№ 1207-VII\~"Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у разі неможливості надання суду зазначених документів розгляд справи здійснюється за документами і матеріалами (доказами), поданими учасниками судового процесу, якщо вони є достатніми для прийняття відповідного судового рішення. Як встановлено судом постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку 26.10.2009 винесено постанову АА 836763 про арешт майна боржника [PERSON] , [ADDRESS] , згідно якої 30.11.2009 за № 9294347 державним реєстратором - Донецькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» МЮ України зареєстровано обтяження на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав, що знаходиться в матеріалах спадкової справи (том 1 а. с. 224). Виконавчі провадження щодо [PERSON] на примусовому виконанні в Будьонівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Донецькій області не перебували (том 1 а.с.42). Представник відповідача ПАТ «БАНК Фамільний» неодноразово посилався на ті обставини, що банком жодним чином не оспорюється право власності позивачки [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] (а.с.168 том 1, а.с.13 том 2). Позивачкою [PERSON] не надано суду доказів, які б підтверджували, що на належну їй частку квартири [ADDRESS] накладений арешт, напроти ці обставини спростовує довідка №175150983 від 25.07.2019, згідно якої відомості у Єдиному державному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на фізичну особу - [PERSON] - відсутні ( том 1, а.с.156-157). А отже суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Щодо стягнення судових витрат суд наголошує наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 3 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну\~правничу допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимг ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Квитанцією № 4688692 від 23.05.2019 підтверджується сплата позивачкою [PERSON] судового збору в розмірі 768,40 грн. (том 1 а.с.4). Оскільки в задоволенні судом позовних вимог [PERSON] відмовлено, то всі судові витрати, понесені нею відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed