Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

01 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - ЛКП ЛОР «БТІ та ЕО», який в подальшому уточнила та остаточно просила суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради №2166-Ж-Ш від 29.11.2010 року «Про оформлення права власності на житловий будинок на [ADDRESS]; скасувати свідоцтво САС № 973681 від 29.11.2010 року про право власності на 21/25 частку житлового будинку по [ADDRESS]; скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно, проведену на підставі свідоцтва САС №973681 від 29.11.2010 року про право власності в державному реєстрі прав власності реєстраційний номер 32555355; визнати за нею право власності на 11/25 ідеальну частку будинку по [ADDRESS] загальною площею 197,7 кв.м., а саме: 1- 1/12,4 кв.м. - коридор; 1-2/8,9 кв.м. - коридор; 1-3/2,6 кв.м. - суміжний санвузол; 1-4/18,7 кв.м. - вітальня; 1-5/10,4 кв.м - коридор: 1-6/13,4 кв.м - кабінет; 1-7/6,4 кв.м. - коридор; 1-8/19,2 кв.м. - житлова кімната; 1-9/24,9 кв.м. - житлова кімната; 1-10/20,4 кв.м. - житлова кімната; 1-11/16,1 кв.м - хол; 1-12/6,3 кв.м. - ванна; 1-13/1,1 кв.м. - вбиральня; 1-14/12,4 кв.м. - кухня; 1-15/12,7 кв.м. - коридор; 1-16/11,8 кв.м. - господарське приміщення. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що на підставі договору купівлі - продажу від 03.07.2006, їй належить кв. №1 в будинку [ADDRESS] загальною площею 47.4 кв.м., та комора в підвалі загальною площею 37,2 кв.м, відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить кв. №2 в будинку [ADDRESS] загальною площею 50,20 кв.м., до квартири належить комора в підвалі загальною площею 40,8 кв.м. 29.11.2010р. Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради було видано наказ «Про оформлення права власності на житловий будинок на [ADDRESS]» від 29.11.2010р. № 2166-Ж-Ш, відповідно до якого оформлено громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на 21/25 ідеальну частку в будинку [ADDRESS], зобов'язано відділ приватизації державного житлового фонду Шевченківського району оформити та видати згідно з п. 1,2 свідоцтво про право власності, зареєструвати свідоцтво про право власності в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». Вважає, що даний наказ було винесено без врахування фактичних обставин щодо зазначеної будівлі, він суперечить нормам діючого законодавства і порушує її права та охоронювані законом інтереси, як співвласника на спільне майно, оскільки до розрахунку часток з об'єкта нерухомості в оскаржуваному наказі було включено приміщення збудовані відповідачами, після виникнення спільної власності на будинок, що і стало підставою збільшення їх ідеальних частин у спірному спільному майні, а тому вимушена звернутись до суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», який в подальшому уточнили та остаточно просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право спільної сумісної власності на 14/25 реальних частин будинку [ADDRESS] загальною площею 248,7 кв.м., а саме: 2-1/20,4 кв.м.; 2-2/31,5 кв.м.; 2-3/17,1 кв.м.; 2-4/18,5 кв.м.; 2-5/27,8 кв.м.; 2-6/16,5 кв.м.; 2-7/5,9 кв.м.; 2-8/19,9 кв.м.; 2-9/8,4 кв.м.; 2-10/21,0 кв.м.; 2-11/20,6 кв.м.; 2-12/16,5 кв.м.; 2-13/6,5 кв.м.; 2-14/18,1 кв.м., згідно технічного паспорта, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 13.04.2010 р. та 04.04.2011 р. та висновком ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1549 від 11.04.2014 р. В обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони є співвласниками квартири № 2 в будинку [ADDRESS]. Ними було проведено добудову належної їм квартири, без згоди позивача за первісним позовом - [PERSON] Після добудови вони займають 14/25 ідеальних частки будинку [ADDRESS]. Оскільки [PERSON], як співвласник будинку [ADDRESS], не визнає їх права власності на займану ними частку будинку, вони вимушені звернутись до суду. Позивач за первісним позовом - [PERSON], в судовому засіданні підтримала уточнений первісний позов, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві, просила первісний позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову не заперечила. Представник відповідача Управління комунальної власності Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради в судовому засіданні проти первісного та зустрічного позовів заперечив та при вирішенні даного спору повністю поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову не заперечували. Уточнений зустрічний позов підтримали, посилаючись на викладені в заяві мотиви, просили його задовольнити. Представник третьої ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення сторін по справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.05.2007р. Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради було видано наказ № 150 «Про зняття з балансу міської ради житлових будинків, у яких приватизовано житло» /а.с. 13 т.1/, яким знято з балансу міської ради житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 97,6 кв.м. та зобов'язано Львівське комунальне підприємство передати за актом дану будівлю власникам приватизованого житла. З копії договору купівлі-продажу від 03.07.2006р. /а.с. 78 т.1/ та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11262099 від 18.07.2006р. /а.с. 10 т.1/ вбачається, що на момент винесення вищезгаданого наказу №150 від 08.05.2007р., позивачу - [PERSON], на праві приватної власності належала кв. №1 в будинку [ADDRESS] загальною площею 47.4 кв.м., до квартири належить комора в підвалі загальною площею 37,2 кв.м. А згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру від 15.12.2005 /а.с. 11 т.1/ та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9635972 від 23.01.2006р. /а.с. 12 т.1/ відповідачам - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (яка після укладення шлюбу змінила своє прізвище на " [PERSON]", що стверджується копією свідоцтва про шлюб від 30.01.2010р., бланк серія [NUMBER], а.с. 6 т.2) належить кв. № 2 в будинку [ADDRESS] загальною площею 50,2 кв.м., до квартири належить комора в підвалі загальною площею 40,8 кв.м. В судовому засіданні встановлено, що після видачі Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради наказу № 150 «Про зняття з балансу міської ради житлових будинків, у яких приватизовано житло», відповідачами за первісним позовом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] було проведено добудову до квартири №2 по [ADDRESS]. Після чого на підставі звернення [PERSON], [PERSON], [PERSON] від 30.03.2010р. № 3-4-6177 та представлених документів Виконавчим комітетом Львівської міської ради 11.06.2010р. було винесено рішення № 697 «Про погодження прийняття в експлуатацію частини приватного житлового будинку садибного типу на [ADDRESS]» /а.с. 14 т.1/, яким погоджено прийняття в експлуатацію частини приватного житлового будинку садибного типу після прибудови і надбудови квартири №2 по [ADDRESS]. На підставі вищезгаданого рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 11.06.2010р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано довідку № 39 від 17.06.2010р. про погодження прийняття в експлуатацію частини приватного житлового будинку садибного типу після прибудови та надбудови на [ADDRESS] /а.с. 15 т.1/. Крім цього 13.07.2010р. відповідачами отримано сертифікат ЛВ 001283 відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам частини житлового будинку садибного типу, триповерхового, загальною площею 340,4 кв.м. /а.с. 16 т.1/ З копії Розпорядження №689 від 28.10.2010р. /а.с. 17 т.1/ вбачається, що розглянувши заяву [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та висновок Львівського ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», Шевченківською районною адміністрацією було затверджено висновок Львівського ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» «Про технічну можливість виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна на [ADDRESS]» в таких частинах: [PERSON] - 4/25 ідеальних частин, [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 21/25 ідеальних частин. 29.11.2010р. Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради було видано наказ № 2166-Ж-Ш «Про оформлення права власності на житловий будинок на [ADDRESS]» /а.с. 25 т.1/, яким наказано оформити громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної сумісної власності на 21/25 ідеальну частку житлового будинку на [ADDRESS]. На підставі вищезгаданого наказу [PERSON], [PERSON], [PERSON], 29.11.2010р. було отримано свідоцтво, бланк серія САС № 973681 про право власності на 21/25 частку житлового будинку за адресою [ADDRESS]. У відповідності до ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Пунктом 6.2.3 «Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна», затвердженого Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 27.02.2009 № 114 «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що для оформлення права власності на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти, розташовані на окремих земельних ділянках, власники нерухомого майна до заяви, яка подається через відділ адміністративних послуг адміністративно-господарського управління на ім'я начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики, зокрема, додають висновок Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визначення ідеальних часток співвласників та розпорядження голови районної адміністрації про затвердження цього висновку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 січня 2013 року /а.с. 18-19/, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22.10.2013р. /а.с. 20-24/ та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.04.2014р. /а.с. 141-142/ залишено без змін, визнано недійсним розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 689 від 28.10.2010р. «Про затвердження висновку Львівського ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» «Про технічну можливість виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна на [ADDRESS]» У відповідності до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки судом встановлено, що наказ Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права власності на житловий будинок на [ADDRESS]» № 2166-Ж-Ш від 29.11.2010р., виданий на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 689 від 28.10.2010р. «Про затвердження висновку Львівського ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» «Про технічну можливість виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна на [ADDRESS]», яке рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29.01.2013 р., що набрало законної сили, визнано недійсним, тому суд приходить до висновку що оспорюваний наказ Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2166-Ж-Ш від 29.11.2010р. слід визнати незаконним та скасувати його. Крім цього, враховуючи той факт, що на підставі наказу Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради № 2166-Ж-Ш від 29.11.2010р., який суд вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, на ім'я відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на 21/25 частку житлового будинку та зареєстровано право власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що слід скасувати свідоцтво САС №973681 від 29.11.2010 року про право власності на 21/25 частку житлового будинку по [ADDRESS], а також реєстрацію права власності на нерухоме майно , проведену на підставі свідоцтва САС №973681 від 29.11.2010 року про право власності в державному реєстрі прав власності реєстраційний номер 32555355. Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Судом уже встановлено, що співвласниками будинку [ADDRESS], в різних частках, є позивач за первісним позовом - [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Частинами першою та другою статті 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ст.ст. 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, яке є у спільній частковій власності, у натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України (подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення). Згідно з висновком ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1549 від 11.04.2014 р. «Про визначення реальних часток в будинку між співвласниками», об'єктом якого був будинок [ADDRESS]: співвласник [PERSON] займає такі приміщення квартири №1: 1-1/12,0 кв.м., 1-2/10,9 кв.м., 1-3/18,8 кв.м., 1-4/4,6 кв.м., 1-5/1,1 кв.м., ІІ/11,8 кв.м., VI/12,7 кв.м., VІІ/12,7 кв.м., що складає 44% або 11/25 ідеальну частку; співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON] займають такі приміщення квартира №2: 2-1/31,5 кв.м., 2-2/13,8 кв.м., 2-3/4,9 кв.м., ІІІ/27,7 кв.м. ІV/13,1 кв.м., що складає 56% або 14/25 ідеальну частку. Частиною четвертою статті 357 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що [PERSON] уклавши договір-купівлі продажу квартири № 1 по [ADDRESS] від 03.07.2006р., продовжила реконструкцію придбаної квартири, розпочатої ще попереднім власником, оскільки квартира на момент придбання була непридатною для використання за її цільовим призначенням та після закінчення реконструкції отримала Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації /а.с. 62-65/ Враховуючи зазначені обставини позивач - [PERSON] здійснила реконструкцію, виконала обов'язки власника житла по забезпеченню його схоронності, поточному і капітальному ремонту, передбачені ст.ст. 151, 177, 179 ЖК України, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України №57 від 8 жовтня 1992 року. В силу ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має права вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена або припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленим законом. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Судом встановлено, що проведеною реконструкцією квартири № 1 в будинку [ADDRESS] прав та інтересів інших осіб у будинку позивачем за первісним позовом не порушено, що стверджується поясненнями відповідача та представника відповідачів, даними в судовому засіданні, згідно яких вони не заперечували, щодо визнання за [PERSON] права власності на 11/25 ідеальну частку будинку по [ADDRESS] загальною площею 197,7 кв.м., а саме: 1-1/12,4 кв.м. - коридор; 1-2/8,9 кв.м. - коридор; 1-3/2,6 кв.м. - суміжний санвузол; 1-4/18,7 кв.м. - вітальня; 1-5/10,4 кв.м - коридор; 1-6/13,4 кв.м - кабінет; 1-7/6,4 кв.м. - коридор; 1-8/19,2 кв.м. - житлова кімната; 1-9/24,9 кв.м. - житлова кімната; 1-10/20,4 кв.м. - житлова кімната; 1-11/16,1 кв.м - хол; 1-12/6,3 кв.м. - ванна; 1-13/1,1 кв.м. - вбиральня; 1-14/12,4 кв.м. - кухня; 1-15/12,7 кв.м. - коридор; 1/16 - 11,8 кв.м. - господарське приміщення. Крім цього, оскільки відповідачі в судовому засіданні, не заперечували проти задоволення первісного позову, а відтак фактичного визнали позов, тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінивши в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що первісний позов в частині визнання за [PERSON] права власності на 11/25 ідеальних часток будинку, слід також задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що реконструйована квартира № 1 на [ADDRESS] відповідає державним будівельним нормам та не порушує прав та інтересів інших осіб. Що до зустрічного позову, то суд вважає, що такий також підлягає до задоволення з наступних підстав. Як уже встановлено судом, співвласниками будинку [ADDRESS], в різних частках, є позивач за зустрічним позовом - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON]. Частинами першою та другою статті 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ст.ст. 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, яке є у спільній частковій власності, у натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України (подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення). Згідно з висновком ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1549 від 11.04.2014 р. «Про визначення реальних часток в будинку між співвласниками», об'єктом якого був будинок [ADDRESS]: співвласник [PERSON] займає такі приміщення квартири №1: 1-1/12,0 кв.м., 1-2/10,9 кв.м., 1-3/18,8 кв.м., 1-4/4,6 кв.м., 1-5/1,1 кв.м., ІІ/11,8 кв.м., VI/12,7 кв.м., VІІ/12,7 кв.м., що складає 44% або 11/25 ідеальну частку; співвласники [PERSON], [PERSON], [PERSON] займають такі приміщення квартира №2: 2-1/31,5 кв.м., 2-2/13,8 кв.м., 2-3/4,9 кв.м., ІІІ/27,7 кв.м. ІV/13,1 кв.м., що складає 56% або 14/25 ідеальну частку. Частиною четвертою статті 357 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], як співвласники квартири № 2 по [ADDRESS] здійснили реконструкцію з розширенням своєї квартири, оскільки вона була в стані не придатному для проживання. Після чого Виконавчим комітетом Львівської міської ради 11.06.2010р. було винесено рішення № 697 «Про погодження прийняття в експлуатацію частини приватного житлового будинку садибного типу на [ADDRESS]» /а.с. 14 т.1/, яким погоджено прийняття в експлуатацію частини приватного житлового будинку садибного типу після прибудови і надбудови квартири №2 по [ADDRESS] та на підставі даного рішення видано довідку № 39 від 17.06.2010р. про погодження прийняття в експлуатацію частини приватного житлового будинку садибного типу після прибудови та надбудови на [ADDRESS] /а.с. 15 т.1/. Крім цього 13.07.2010р. позивачами за зустрічним позовом отримано сертифікат ЛВ 001283 відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам частини житлового будинку садибного типу, триповерхового, загальною площею 340,4 кв.м. /а.с. 16 т.1/. Враховуючи зазначені обставини позивачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] здійснила реконструкцію, виконала обов'язки власника житла по забезпеченню його схоронності, поточному і капітальному ремонту, передбачені ст.ст. 151, 177, 179 ЖК України, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету міністрів України №57 від 8 жовтня 1992 року. В силу ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має права вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена або припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленим законом. Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Судом встановлено, що проведеною реконструкцією квартири № 2 в будинку [ADDRESS] прав та інтересів інших осіб у будинку позивачами за зустрічним позовом не порушено, що стверджується поясненнями відповідача - [PERSON], даними в судовому засіданні, згідно яких вона не заперечувала, щодо визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності на 14/25 реальних частин будинку [ADDRESS] загальною площею 248,7кв.м., а саме: 2-1/20,4 кв.м.; 2-2/31,5 кв.м.; 2-3/17,1 кв.м.; 2-4/18,5 кв.м.; 2-5/27,8 кв.м.; 2-6/16,5 кв.м.; 2-7/5,9 кв.м.; 2-8/19,9 кв.м.; 2-9/8,4 кв.м.; 2-10/21,0 кв.м.; 2-11/20,6 кв.м.; 2-12/16,5 кв.м.; 2-13/6,5 кв.м.; 2-14/18,1 кв.м., згідно технічного паспорта, виданого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 13.04.2010 р. та 04.04.2011 р. та висновком ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1549 від 11.04.2014 р. Крім цього, оскільки відповідач в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення зустрічного позову, а відтак фактичного визнала позов, тому в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оцінивши в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що зустрічний позов слід задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що реконструйована квартира №2 на [ADDRESS] відповідає державним будівельним нормам та не порушує прав та інтересів інших осіб. На підставі вищенаведеного суд вважає, що первісний та зустрічний позови є підставними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved