Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 17.09.2020 року засобами поштового зв`язку АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому вказано, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 10.06.2011 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, на підставі якого банком відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25700,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 23.06.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 50228,22 грн, з яких: 37532,78 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12695,44 грн заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 10.06.2011 року. ІІ. Процедура та позиції сторін 22.10.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судові засіданні не з`являвся, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 7). Відповідач в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи,\~що представник позивача\~скористався своїм\~правом і\~подав заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі,\~проти ухвалення\~заочного рішення\~не заперечує,\~відповідач про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялась\~належним чином,\~в судові\~засідання не\~з`являлась,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила,\~в установлений\~строк відзив\~на позов\~не подала, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 223, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду 10.06.2011 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої вона погодилась, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 32). З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, умови якого відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 10.06.2011 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 23 червня 2020 року утворилася заборгованість у розмірі 50228,22 грн, з яких: 37532,78 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12695,44 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 84). Дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору, розрахунок заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту є частково обґрунтованими з огляду на наступне. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] , а також із виписки за договором, який укладений з [PERSON] , 08.04.2013 року кредитний ліміт становив 25000,00 грн, та у подальшому 31.01.2017 року кредитний ліміт збільшено до 25700,00 грн (а.с. 85). В довідці, виданій АТ КБ "ПриватБанк", зазначено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору б/н [PERSON] було видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] від 04.07.2011 року з терміном дії до 02/15; № [NUMBER] від 31.05.2011 року з терміном дії до 05/15; № [NUMBER] від 08.04.2013 року з терміном дії до 11/17; № [NUMBER] від 09.02.2017 року з терміном дії до 05/20. Відомості про надання відповідачу інших карток в матеріалах справи відсутні (а.с. 86). Як вбачається із виписки по договору, [PERSON] регулярно використовувала кредитну карту для зняття готівки, оплати товарів та послуг і користувалась кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту, її витрати по кредитній карті не перевищували його розміру (а.с. 17-29). Також з виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що у період з 05.10.2017 року по 05.0.2018 року з картки [PERSON] щомісячно здійснювалося відрахування платежів за сервісом «Оплата частинами» у розмірі по 2012,40 грн та 1341,60 грн. Однак, у позові не зазначено та не надано докази щодо підстав та порядку здійснення вказаних відрахувань. Матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до 37532,78 грн, обов`язок доказування відповідно до ст. 12,13,83 ЦПК України покладено на позивача, а відтак суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими частково, а саме на суму 25700,00 грн, оскільки наявність такої суми заборгованості підтверджена належними доказами. Щодо вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, судом встановлено наступне. В обґрунтування заявлених вимог про стягнення відсотків за користування кредитом позивач посилається на п. 2.1.12.7.2, 2.1.1.2.12. Умов та Правил надання банківських послуг. Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем, кредитний договір між сторонами складають Заява, підписана відповідачем, Тарифи банку та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з якими відповідач була ознайомлена (а.с. 32). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 10.06.2011 року, в позовній заяві посилався на Тарифи банку та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Однак, до позовної заяви позивач не долучив Тарифи банку та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які підписувала позичальник, та які містять умови укладеного між сторонами кредитного договору. До позовної заяви представник позивача надав Умови та правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Проте, докази того, що відповідач ознайомлювалась саме з ними, що саме ці Умови є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору матеріали справи не містять, позивач такі обставини не довів належними та допустимими доказами, що є його обов`язком. В той же час в Анкеті-заяві зазначено, що відповідач ознайомлювалась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами в письмовому вигляді Крім того, надані позивачем до позову Умови та Правила надання банківських послуг взагалі не містять пункту 2.1.12.7.2, а пункт 2.1.1.2.12. не містить умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитом. Умови укладеного між сторонами договору (а.с. 32) взагалі не містять зобов`язань щодо сплати відсотків за користування кредитом. З врахуванням викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог не підтверджено обставини правомірності нарахування відсотків за користування кредитом у сумі 12695,44 грн, не доведено, на яких умовах між банком та позичальником була досягнута згода щодо сплати відсотків за користування кредитом, а тому ці вимоги є безпідставними. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17; від 23.12.2020 року у справі № 191/2648/17. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 25700,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат На підставі\~ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1075,59 грн.

Outcome: dismissed