Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, яку мотивує тим, що 28.03.2008 року між ПАТ ''[PERSON] Аваль'' та [PERSON] укладено кредитний договір № 014-09.5-82410 відповідач отримав кредит в розмірі 8 000, 00 доларів США до 27.03.2016 року під 13,25 % річних. 15.05.2009 року до Кредитного договору укладено Додаткову угоду № 2, якою сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість відповідача відповідно до умов додаткової угоди, у зв'язку з чим графік погашення було викладено у новій редакції у додатку до угоди. Виконання зобов'язання забезпечено порукою : договір поруки № 014-09.05-82410 від 28.03.2008 року укладений з [PERSON]. Відповідачі взяли відповідальність солідарно по борговим зобов'язанням, що виникають з кредитного договору. З укладенням кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів, а у разі прострочення грошового зобов'язання сплатити пеню у розмірі 1% від суми прострочено платежу за кожен день прострочення. Крім того, відповідач зобов'язався достроково погасити кредит на вимогу позивача. Відповідач припинив виконувати свої грошові зобов'язання не вносить обов'язкові щомісячні платежі направленні на погашення кредиту. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-82410 від 28.03.2008 року визначену станом на 19.02.2015 року у сумі 5 275,17 доларів США/екв. 144 318,06 гривень, що складається з : -2 711,55 доларів США/екв. 74 182,56 гривень- заборгованість за кредитом; -341,89 доларів США/екв. 9353,42 гривень-заборгованість за відсотками; 2 221,73 доларів США/екв. 60 782,07 гривень-пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просить їх задовольнити в повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що кредит брав, коли ще працював і вважав, що даний кредит сплатить до виходу на пенсію. Курс долара почав підніматися, тому відповідач не зміг повернути всю суму кредиту. Також пояснив, що остання сплата кредиту була в квітні 2015 року на суму 1000 грн., та вказав, що даний кредит він сплачував щомісячно. Кредит відповідач сплачував у гривнях, так як курс долара США піднімався, він двічі письмово звертався до відділення банку щодо переведення даного кредиту в гривні, про що була укладена додаткова угода. Заперечив щодо задоволення позову, оскільки банк не попередив його про дострокову сплату кредиту та повідомлення від банку він не отримував. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позов ПАТ [PERSON] Аваль не підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв'язку з істотним порушенням вимог Закону України Про захист прав споживачів та відсутністю прав на позов на момент звернення з ним до суду через відсутність порушення прав та законних інтересів, оскільки банком у вимозі про дострокове погашення кредиту занижено строк дострокового погашення, яка до того ж не була надіслана відповідачам. Враховуючи майновий стан відповідачів, наявність об'єктивних обставин, внаслідок яких виникла заборгованість за кредитом, вважає, що в діях відповідачів відсутня винна поведінка. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог заперечує. Суд, заслухавши відповідача, його представника, ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлено, що між сторонами 28.03.2008 року укладено кредитний договір № 014-09.5-82410 на отримання кредиту в розмірі 8 000, 00 доларів США до 27.03.2016 року під 13,25 % річних. 15.05.2009 року до Кредитного договору укладено Додаткову угоду № 2, якою сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість відповідача відповідно до умов додаткової угоди, у зв'язку з чим графік погашення було викладено у новій редакції у додатку до угоди. Виконання зобов'язання забезпечено порукою, а саме договором поруки № 014-09.05-82410 від 28.03.2008 року, укладений з відповідачем [PERSON]. З укладенням кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів, а у разі прострочення грошового зобов'язання сплатити пеню у розмірі 1% від суми прострочено платежу за кожен день прострочення. Крім того, відповідач зобов'язався достроково погасити кредит на вимогу позивача. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014-09.5-82410 від 28.03.2008 року борг станом на 19.02.2015 року становить 5 275,17 доларів США/екв. 144 318,06 гривень, що складається з: -2 711,55 доларів США/екв. 74 182,56 гривень- заборгованість за кредитом; -341,89 доларів США/екв. 9353,42 гривень-заборгованість за відсотками; -2 221,73 доларів США/екв. 60 782,07 гривень-пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Дострокове погашення кредиту на вимогу кредитора передбачено статтею 9 кредитного договору № 014-09.5-82410 від 28.03.2008 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позичальник припинив виконувати свої грошові зобов'язання не вносить обов'язкові щомісячні платежі, направлені на погашення кредиту, що слугувало підставою для звернення позивача з зазначеною позовною заявою. Відповідно до п. 1 ч. 10 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, якщо кредитодавець згідно з умовами про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше-на три календарні місяці. Відповідно до п. 1.1.3. кредитного договору № 014-09.5-82410 від 28.03.2008 року виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою об'єкта нерухомості загальною площею 212,6 кв.м. за адресою смт. Голованівськ, вул. Молодіжна №22, який належить позичальнику та поручителю. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що жодних вимог про дострокове виконання грошових зобов'язань ні він ні його дружина, яка є поручителем за кредитним договором, не отримували. Доказів направлення позивачем та отримання вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань відповідачами, позивач суду також не надав. З матеріалів справи вбачається, що вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором була направлена відповідачам 25.02.2015 року за вих № 114-0-0-00/15-20433 та 114-0-0-00/15-20435. Відповідно до вхідного штампу реєстрації документів, позовна заява надійшла на адресу суду 30.03.2015 року, а відправлена позивачем 20.03.2015 року за вих. № 114-0000/15-20541. Беручи до уваги той факт, що виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 014-09.5-82410 від 28.03.2008 року забезпечується іпотекою об'єкта нерухомості, строк на дострокове повернення споживчого кредиту для відповідачів мав би встановлюватись у 60 календарних днів, а не в 20, як це зазначено у вимогах про дострокову сплату кредитної заборгованості. Зазначена обставина свідчить про те, що позивач, порушуючи вимоги Закону України Про захист прав споживачів в частині зменшення строку на погашення заборгованості для відповідачів, формального підходу до пред'явлення вимоги про виконання грошових зобов'язань, недотримання процедури досудового порядку врегулювання порушень кредитних зобов'язань, створив передумови, за яких при порушенні умов кредитного договору та договору поруки відповідачами, суд позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги. Окрім того, відповідно до абз. 7 п. 3.4 Рішення Конституційного суду України по справі № 1-26/2011 від 10.11.2011 року (№15-рп/2011) положення частин четвертої - одинадцятої статті 11 Закону передбачають такі права споживача, які за своїм змістом можливо реалізувати лише під час виконання договору споживчого кредиту. Зокрема, це право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; достроково повернути споживчий кредит; не бути примушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у разі незначних порушень договору; бути захищеним від суспільного поширення інформації про несплату боргу тощо. В аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється (згідно із Законом № 3795-VI від 22.09.2011 ). Під час укладання кредитного договору № 014-09.5-82410 від 28.03.2008 року діяла стара редакція Закону України Про захист прав споживачів, яка не містила заборони щодо надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Відповідно до графіку погашення заборгованості, що міститься у матеріалах справи розмір щомісячного платежу для погашення кредитної заборгованості в період з 04.2008 року по 03.2016 рік складає 135,58 дол. США, тобто на момент укладання кредитного договору обов'язковий щомісячний платіж при офіційному курсі 100 дол. США 505,00 грн., складав у гривневому еквіваленті 684, 68 грн.. Враховуючи те, що відповідачі є пенсіонерами з сукупним місячним доходом в 2164,43 грн., а офіційний курс долара США по відношенню до гривні станом на 25.05.2015 рік вже складає 100 дол. США 2083,69 грн., щомісячний ануїтетний платіж для погашення заборгованості на теперішній час складає 2 812, 98 грн., тобто більше сукупного місячного доходу відповідачів. Зі слів відповідача, він ставив перед банком питання про перерахунок боргу, проте банк не врахував низький сукупний дохід відповідачів, зміну курсу валют більше ніж в чотири рази порівняно з тим, коли між сторонами укладався кредитний договір. На думку суду, позичальник повинен був розглянути питання про реструктуризацію боргу, адже, ставлячи питання про дострокове погашення кредиту з нарахуванням пені в загальному розмірі 5 275,17 дол. США, позивач ставить відповідачів в обтяжливе становище. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Про захист прав споживачів кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Реструктуризація, зокрема, здійснюється шляхом поділу існуючого кредитного зобов'язання в іноземній валюті за договором про надання споживчого кредиту на зобов'язання, забезпечене іпотекою, у розмірі залишку кредиту на момент реструктуризації, вираженого в гривнях за курсом, що діяв на момент отримання кредиту. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості прострочена заборгованість за кредитом складає 919,72 дол. США, тобто по відношенню до обов'язкових щомісячних ануїтетних платежів, така сума простроченої заборгованості могла виникнути при несплаті ануїтетних платежів майже за 7 місяців. Враховуючи те, що кредитний договір між сторонами укладений 23.08.2008 року, тобто за весь період його дії, який в місяцях складає 79 місяців, відповідач не сплатив щомісячний ануїтетний платіж за 7 місяців в розмірі 919,72 та відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 320,23 дол. США. За таких обставин суд вважає, що порушення кредитного договору № 014-09.5-82410 від 28.03.2008 року відповідачем є незначним, адже незважаючи на загальний розмір сукупного місячного доходу відповідачів, який є значно меншим за обов'язковий щомісячний платіж за кредитним договором внаслідок зміни курсу доллара США по відношенню до гривні, відповідач продовжує сплачувати щомісяця кошти за кредитним договором. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed