Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

04.11.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить суд визнати за ним, як за спадкоємцем за законом першої черги, після смерті батька [PERSON], померлого 22.11.2013 року, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с. Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, вул. Кірова, № 98, мотивуючи тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 29.10.2015 року за № 796 на підставі запису у погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 625 [PERSON] належить на праві особистої власності житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Кірова, № 98 в с. Кирнички Ізмаїльського району Одеській області. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 354614 виданого 23.11.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області [PERSON] помер 23.11.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: с.Кирнички Ізмаїльського району Одеської області, вул. Кірова, № 98. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №39088138 від 05.12.2014 року інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 23.11.2013 року, відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] став його син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІV-УР № 1157253 від 31.05.1962 року, виданим виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Інших спадкоємців немає. Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини та протягом шести місяців проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 27.08.2015 року за № 585. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] за № 253/93/2014 від 18.08.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, необхідних для оформлення спадщини та реєстрації на підставі п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved