Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21 943,86 грн., з яких: 2 840 грн. - заборгованість за кредитом; 10 652, 72 грн. - заборгованість по процентах; 6 930 грн. - заборгованість по комісії; 500 - штраф (фіксована частина); 1 021,14 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір, внаслідок невиконання відповідачем вимог якого виникла зазначена заборгованість. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року постановлено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 943,86 грн. (а.с.69-70) Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року заочне рішення скасоване, справу призначено до судового розгляду. (а.с.89) Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Від останньої надійшло письмове заперечення, на підставі якого просить відмовити у задоволенні позову за минуванням строку позовної давності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ «Акцент-Банк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів від 14.05.2009 р. змінено тип банку та його найменування з ЗАТ «Акцент-Банк» на ПАТ «Акцент-Банк». 19.08.2008 р. між сторонами було укладено договір, згідно з умовами якого позичальнику банком надано кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитами та повернути кредити у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконала взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов'язань. В матеріалах справи містяться Умови і правила надання банківських послуг, згідно з п.9.12 яких Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а в разі відсутності заяв про розірвання договору, пролонговується на той же строк. Тобто, як вбачається з Умов, пролонгація більше ніж на рік не передбачена. Договір діє протягом 12 місяців. Протягом дії укладеного 19.08.2008 р. кредитного договору жодна із сторін не заявляла про його припинення, а тому дія договору автоматично продовжена до 19.08.2010 р. Автоматична пролонгація дії договору на наступні періоди (понад 12 місяців) не передбачена, відтак строк кредитного договору сплив. Пролонгація, про яку зазначено у п. 9.12 Умов ніби то на невизначений період, суперечить вимогам чинного законодавства, враховуючи те, що до даних правовідносин з відкриттям карткового рахунку за будь - яких обставин неможливо застосовувати строки позовної давності, оскільки як зазначено «договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а в разі відсутності заяв про розірвання договору, пролонговується на той же строк». Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач була ознайомлена саме з такими Умовами надання споживчого кредиту. Окрім того, представником позивача не спростовувалася та обставина, що самі по собі Умови періодично змінюються. Відтак відсутні підстави вважати, що саме у 2008 році при укладанні договору існували саме ці Умови і правила надання банківських послуг, які наявні в матеріалах справи. Відповідно до ст. ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Договір між сторонами не укладався. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов»язаннми з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов»язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення ползовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК Укараїни). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. В матеріалах справи містяться дані про те, що відповідачем умови договору не виконуються з 2008 року, а з позовом позивач звернувся у суд 19 травня 2014 року, тобто з пропуском передбаченого законодавством 3 - х річного строку. Крім того, стороною позивача не доведено обставин, які б перешкоджали своєчасно звернутися до суду з позовом, при цьому позивач не зазначає причини пропуску строку позовної давності, не просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк позовної давності. Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку зі сплином строку позовної давності.

Outcome: dismissed