Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.06.2011 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 30.06.2011. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті www.privatbank.ua Тарифами складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 7658,39 грн. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання ч. 3 ст. 1281 ЦК України позивачем 11.08.2020 було направлено до Канівської державної нотаріальної контори претензію кредитора, та 27.08.2020 отримано відповідь про те, що спадкоємці померлого позичальника із заявою про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися, спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач [PERSON] є спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому 24.03.2021 до відповідача, як спадкоємця померлого, було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, однак жодних дій вчинено не було. Станом на дату смерті позичальника [PERSON] сума заборгованості склала 8381,99 грн., яка складається з наступного: 8381,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 8381,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Зазначену суму заборгованості банк просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Представника позивача Шеремет В.М. у судовому засіданні проти заочного розгляду справи не заперечував, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Пояснив, що про смерть позичальника [PERSON] банку стало відомо у жовтні 2019 року. Так як відповідач також є клієнтом банку, тому банк знав, що вона є спадкоємцем після смерті позичальника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позов не надано (а.с.93). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу у відповідності до ч.4 ст.259 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було підписано анкету-заяву від 30.06.2011, в результаті чого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 7658,39 грн. (а.с.26,27). У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом він підтвердив факт отримання повної інформації щодо умов кредитування. Згоден з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. З довідки АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що за укладеним між позичальником та банком договором б/н про надання банківських послуг, [PERSON] було надано (відкрито) кредитні картки, зі строком дії останньої - № [NUMBER] до 01/18 (а.с.55). З Довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 7281,09 грн., який в подальшому неодноразово було зменшено та збільшено, останній раз 01.08.2018 до 0,00 грн. (а.с.26). Згідно виписки по рахунку вбачається, що позичальник [PERSON] регулярно користувався кредитною карткою (а.с.14-25). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2019 (а. с. 58). Станом на момент смерті [PERSON] , заборгованість за кредитним договором становить 8381,99 грн., яка складається з наступного: - 8381,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 8381,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с.9-13). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто заборгованість по кредитному договору має входити до складу спадщини позичальника. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно до ч.ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини: - пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців; - дотримання кредитором визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника визначеного ч. 2,3 ст. 1281 ЦК України; - належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна. Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У судовому засіданні встановлено, що позивачу про смерть позичальника [PERSON] стало відомо у жовтні 2019 року. Звертаючись до суду з позовом, позивачем на підтвердження факту проживання відповідача з померлим на момент смерті останнього, надано копію паспорта [PERSON] , з якого вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданої на запит суду інформації Управління «ЦНАП» виконавчого комітету Канівської міської ради за № 4798 від 25.10.2021 вбачається, що на день смерті [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.92). Таким чином, суд робить висновок про те, що позивачу ще у жовтні 2019 року стало відомо як про смерть позичальника [PERSON] , так і про факт проживання відповідача разом з померлим на момент його смерті. 11.08.2020 банк направив до Канівської державної нотаріальної контори претензію кредитора від 06.07.2020 в порядку ст. 1281 ЦК України, а 24.03.2021 банк звернувся з листом - претензією до відповідача [PERSON] , що підтверджується датою на поштовому відправленні (а.с.59,60, 62-64). На виконання ухвали суду від 21.10.2021 про витребування доказів, від Канівської державної нотаріальної контори 29.10.2021 на адресу суду надійшла інформація відповідно до якої вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщина за законом заведена згідно претензії кредитора вих №SAMDNWFC00003501989 від 06.07.2021 (а.с.94-97). Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивачем не дотримано вимог ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення вимог та направлено претензію кредитора після спливу визначеного законом шестимісячного строку. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Недотримання кредитором передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц. Отже, банк не дотримався строків пред`явлення вимог до спадкоємця померлого, визначених ст. 1281 ЦК України, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємця, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, суд зазначає, що спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього. За наявності кількох спадкоємців кожен з них відповідає за борги спадкодавця пропорційно до одержаної ними частки у спадковому майні. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не зазначено та не надано жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та відомостей щодо його вартості. Відповідно до відповіді завідуючого Канівської державної нотаріальної контори відомості про склад спадкового майна відсутні. Таким тином, суд враховує, що позивач не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок відповідач [PERSON] та яка його вартість, що також унеможливлює стягнення з неї заявлених позивачем грошових коштів. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13 лютого 2019 року справа № 336/5443/16, від 13 березня 2019 року справа № 360/1568/16-ц, від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, у сукупності вищенаведених обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування їх до фактичних правовідносин, суд приходить до висновку, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed