Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.05.2019 року № 56-к «Про звільнення [PERSON] », поновити її на посаді заступника начальника відділу правової інформації та консультацій Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, стягнути із Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на її користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи із 07.05.2019 року та стягнути з Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на її користь 20 000 грн. компенсації моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням. Також прохала стягнути на її користь суму понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 серпня 2016 року її було призначено на посаду заступника начальника відділу «Решетилівське бюро правової допомоги» Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 01 серпня 2018 року її було переведено на посаду заступника начальника відділу правової інформації та консультацій Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. 04 березня 2019 року у зв`язку із реорганізацією Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги шляхом приєднання до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, її було попереджено про наступне вивільнення. Одночасно для переведення їй були запропоновані дві посади - головного спеціаліста відділу «Полтавське бюро правової допомоги» та головного спеціаліста відділу правопросвітництва та надання безоплатної правової допомоги. При цьому голова комісії з реорганізації попередила, що це усі наявні вільні посади відповідно до її кваліфікації. Згоди на переведення вона не дала, так як ці посади є нижчими, робота за них також оплачується нижче. 21 березня 2019 року під час наради вона дізналася, що в установі існували вакантні посади, рівнозначні тій, яку вона займала, на які було призначено інших працівників Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги вже після попередження про наступне вивільнення. Зокрема, це були дві посади заступників начальника новоутвореного відділу правопросвітництва та надання безоплатної правової допомоги. За кваліфікаційними вимогами вона відповідала вимогам до тих посад, однак жодна з них запропонована їй не була. Вважає своє звільнення незаконним, а тому звернулася до суду з позовом. Ухвалою суду від 03 червня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги до суду надійшов відзив, у якому позов вважають безпідставним та необґрунтованим, у його задоволенні прохали відмовити. Зазначено, що на виконання наказу Міністерства юстиції України «Питання оптимізації системи надання безоплатної правової допомоги у Полтавській області від 11.02.2019 року № 393/5 Перший полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги було реорганізовано шляхом його приєднання до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а тому мали місце зміни в організації виробництва та праці. Вважає, що позивач довільно трактує норми ст. 49-2 КЗпП України, стверджуючи, що роботодавець повинен був запропонувати їй всі наявні вакантні посади, які вона може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, тоді як вказаною нормою встановлено обов`язок запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві. Відповідно до вимог законодавства 04 березня 2019 року позивача письмово попереджено про наступне вивільнення, запропоновано їй іншу роботу та подано до центру зайнятості інформацію про заплановане масове вивільнення працівників. На дві вакантні посади у Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги, про які зазначає позивач, були переведені інші працівники 01.03.2019 року. На день їхнього переведення вимог до кваліфікаційних вимог не існувало. Таким чином, на день попередження 04.03.2019 року позивача про наступне вивільнення, 2 посади заступників начальника новоутвореного відділу правопросвітництва та надання безоплатної правової допомоги були заповнені 01.03.2019 року. Доводи позивача, що запропоновані їй посади погіршили б їх становище, не відповідають дійсності. Оскільки відповідачем дотримано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівників, підстав для поновлення на роботі не вбачається, а відтак вимоги про стягнення середнього заробітку теж є безпідставними. З цих підстав, вважав і недоведеним спричинення [PERSON] і моральної шкоди. Поновлення на посаді Першого місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який припинив свою діяльність також вважав неможливим. Позивач надіслала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що доводи відповідача, викладені у відзиві, підлягають відхиленню. Доводи відповідача, що вона умисно приховує факт роботи на посаді заступника начальника відділу правової інформації та консультацій Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за строковим договором на період перебування основного працівника [PERSON] у відпустці для догляду за дитиною, не відповідає дійсності, оскільки разом із позовом вона надавала копію трудової книжки. Крім того, [PERSON] 11.04.2019 року була переведена на посаду заступника начальника відділу «Полтавське бюро правової допомоги», а тому трудовий договір був продовжений на невизначений строк. Вказала, що правове становище працівників за строковим трудовим договором не відрізняється від тих, які уклали трудові договори на невизначений строк. Також суперечливими є твердження відповідача, що кваліфікаційних вимог до працівників новостворених структурних підрозділів на день її попередження не існувало. За словами останнього були наявні лише дві посади, які відповідали її кваліфікації, тому не зрозуміло, як роботодавець встановлював цю відповідність. Також не відповідає дійсності твердження відповідача, що їй пропонували 51 вакантну посаду у Полтавському міському центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги, адже у врученому попередження пропонувалося лише дві посади. Про наявність всіх посад вона не була обізнана, тому заяв на конкретну посаду і не подавала. Крім того, на посаду начальника відділу право просвітництва та надання безоплатної правової допомоги 21.03.2019 року було переведено працівника Першого полтавського місцевого центру [PERSON] , який має кваліфікацію бакалавр права за спеціальністю «Право», тобто нижчу кваліфікацію, ніж вона. Вважає, що аналіз кваліфікації та продуктивності праці перед призначенням службових осіб на посади відповідачем не проводився та такі заходи не були заплановані. Відповідач помилково вважає, що скорочення чисельності чи штату працівників не відбувалося, а тому дійшов до взаємовиключних висновків щодо порядку звільнення працівника за п.1 ст. 40 КЗпП України. 02 травня 2019 року їй не пропонувалося і не вручалося повідомлення про наявні посади та вона не відмовлялася від їх отримання, а тому Акт комісії із реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги від 02.05.2019 року вважає недостовірним. Також заперечує, що їй пропонувалися будь-які посади у відділі організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з її надавачами, а також посади начальника відділу та заступника начальника відділу у відділі «Полтавське бюро правової допомоги» 06 травня 2019 року. Також зазначила, що якщо працівник був незаконно звільнений до реорганізації, він повинен бути поновлений на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. В разі скорочення посади, на якій працював працівник, роботодавець повинен його поновити на рівнозначній посаді або ввести в штат скорочену посаду. Вважає, що відповідач не спростував її доводів, а його аргументи у відзиві є суперечливими. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, прохала його задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Представники відповідача Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Чернова С.В. та Пирлик Ю.М. у судовому засіданні проти позову заперечували, надали пояснення аналогічні у відзиві. Представник відповідача Комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у судове засідання не з`явився, згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Перший полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги припинив свою діяльність 21.06.2019 року, а відтак припинила діяльність 21.06.2019 року і комісія з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 серпня 2016 року [PERSON] було призначено на посаду заступника начальника відділу «Решетилівське бюро правової допомоги» Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, згідно наказу від 01.08.2016 року. Наказом № 81-к від 30.07.2018 року [PERSON] переведено на посаду заступника начальника відділу правової інформації та консультацій на період перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника, до дня його фактичного виходу на роботу. Вказані обставини підтверджені копією трудової книжки серії [NUMBER] виданої 02 серпня 2016 року (а.с.15). На виконання наказу Міністерства юстиції України «Питання оптимізації системи надання безоплатної правової допомоги у Полтавській області» від 11.02.2019 року №393/5 Перший полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги (код згідно ЄДРПОУ 39788609) реорганізовано шляхом приєднання його до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.92-93). Створено Комісію з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та визначено головою комісії з реорганізації Бубир Л.Г., директора Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової (наказ Координаційного центру надання правової допомоги «Про питання реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 22.02.2019 року № 18). Голову комісії з реорганізації зобов`язано попередити працівників про можливе наступне вивільнення з дотриманням соціально-правових гарантій, передбачених КЗпП України (а.с.94-96). Отже, у Першому полтавському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги мали місце зміни в організації виробництва і праці (реорганізації), що підтверджується наказами Міністерства юстиції України «Питання оптимізації системи надання безоплатної правової допомоги у Полтавській області» від 11.02.2019 № 393/5, Координаційного центру з надання правової допомоги « Про питання реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 22.02.2019 року № 18, Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги «Про затвердження персонального складу комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 27.02.2019 № 2, Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги « Про затвердження Плану заходів з реорганізацією Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 28.02.2019 № 3, Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги «Про введення в дію штатного розпису Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 01.03.2019 № 14, Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги « Про внесення змін до структури Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» від 01.03.2019 № 13 (а.с.92-108). Згідно п.1 ч.1, ч.2 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період. Встановлено, що 04.03.2019 року головою комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги письмово попереджено позивача про наступне вивільнення та запропоновано їй дві вакантні посади в Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги, які відповідали її кваліфікації та спеціальності, згоди на переведення остання не надала: головного спеціаліста відділу «Полтавське бюро правової допомоги» та головного спеціаліста відділу правопросвітництва та надання безоплатної правової допомоги (а.с.158). Також головою комісії подано до Полтавської міжрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості інформацію про заплановане масове звільнення працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Згідно Акту комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 травня 2019 року, [PERSON] ознайомлено із вакантними посадами у Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги станом на 02 травня 2019 року, запропоновано отримати повідомлення про наявні вакантні посади в Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги станом на 02 травня 2019 року та у разі згоди на переведення подати відповідну заяву до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. [PERSON] усно повідомила, що не погоджується на переведення на жодну із запропонованих посад, має намір звільнитися за п.1 ст. 40 КЗпП України 06 травня 2019 року та відмовилася від отримання повідомлення про наявні вакантні посади у Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги станом на 02 травня 2019 року (а.с.159). 06 травня 2019 року [PERSON] наказом № 56-к від 02.05.2019 року звільнено у зв`язку із реорганізацією Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правої допомоги за п.1 ст. 40 КЗпП України, що вбачається із наказу про звільнення [PERSON] № 56-к від 02.05.2019 року (а.с.62). Твердження позивача, що на момент її попередження про наступне вивільнення 04.03.2019 року в установі існували 2 вакантні посади заступників начальника новоутвореного відділу правопросвітництва та надання безоплатної вторинної правової допомоги, переведення на яку їй не пропонувалося, судом спростовується, оскільки станом на 01.03.2019 року ці посади були зайняті працівниками Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а не Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Так, наказом від 01.03.2019 року № 35-к на ці посади було переведено начальника відділу правової інформації та консультацій [PERSON] , а наказом № 36-к було переведено начальника відділу право просвітництва та взаємодії з суб`єктами надання безоплатної первинної правової допомоги [PERSON] . Станом на день переведення вказаних працівників, кваліфікаційних вимог до працівників новостворених структурних підрозділів не існувало, оскільки вони були затверджені 26 березня 2019 року наказом Координаційного центру з надання правової допомоги (а.с.138-151). Кваліфікаційні вимоги, затверджені наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 09.06.2017 року № 151, поширювалися на ліквідовані на той час посади працівників (а.с.109-136). Також є неспроможним твердження позивача, що роботодавець протягом строку попередження про наступне вивільнення мав можливість перевести її за її згодою на одну із посад, відповідно до її кваліфікації без погіршення її становища як працівника, але не зробив цього. Так, [PERSON] пропонувалися постійні вакантні посади (на умовах безстрокового трудового договору, тоді як вона станом на 04.03.2019 року займала посаду по строковому трудовому договору на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку). Також відповідачем виконано вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування [PERSON] , з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. 21.03.2019 року у порядку переведення з Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за заявами працівників від 04.03.2019 року та відповідними погодженнями Координаційного центру з надання правової допомоги та Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області було призначено 7 головних спеціалістів, 3 заступники начальників відділів та 5 начальників відділів (155-157). 02 травня 2019 року головою комісії з реорганізації було ознайомлено Позивача з наявними вакантними посадами у Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги, запропоновано отримати повідомлення про наявні вакантні посади в Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги станом на 02 травня 2019 року та у разі згоди на переведення подати відповідну заяву до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. У зв`язку із відмовою позивача отримати повідомлення про наявні вакантні посади в Полтавському місцевому центрі з надання безоплатної вторинної правової допомоги, комісією із реорганізації складено Акт (а.с.159). Таким чином, відповідачем дотримано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників: позивача попереджено за два місяці про наступне вивільнення, однак остання відмовилася від іншої запропонованої роботи за відповідною професією та спеціальністю, також до територіального органу Державної служби зайнятості було направлено Інформацію про заплановане масове звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів, що спростовують вказаний Акт, а тому у суду немає підстав не приймати цей доказ як достовірний. Зважаючи на те, що позивач не погодилася на запропоновані їй вакантні посади 04.03.2019 року та що на вказану дату не існувало кваліфікаційних вимог до працівників новостворених структурних підрозділів, оскільки вони були затверджені 26 березня 2019 року, що перешкоджало визначити, які посади відповідають кваліфікації працівника, а також те, що після затвердження кваліфікаційних вимог вона не погодилася на всі інші запропоновані наявні вакантні посади, що підтверджено актом від 02.05.2019 року, суд приходить до висновку, що позивач не довела порушення законодавства відповідачами. У зв`язку із наведеним, доводи позивача, що їй не було запропоновано всіх наявних вакантних посад, є неспроможними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наказ голови комісії з реорганізації Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02.05.2019 року № 56-к «Про звільнення [PERSON] » є законним, а тому скасуванню не підлягає. З огляду на викладене, підстав для поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу правової допомоги та консультацій Першого полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, стягнення з Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вториннї правової допомоги середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди судом не встановлено. Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, а тому судовий збір за позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed