Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі але не мешкають, відповідач [PERSON] з березня 2014 року, [PERSON] з березня 2006 року, що порушує його права. Перешкод у проживанні в квартирі відповідачам ніхто не чинив. За заявою позивача, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2015 року позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням залишено без розгляду. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги відносно [PERSON], суду пояснив, що [ADDRESS] була отримана ним на родину у 1991 році, а саме на нього та його дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] з 2006 року в квартирі не проживає, вийшла заміж та мешкає разом з чоловіком за іншою адресою, за якою саме не знає, оскільки у нього з дочкою склалися неприязні стосунки. У зазначеній двохкімнатній квартирі з 2006 року мешкав в одній із кімнат він з матірю а в іншій [PERSON], який є наркозалежним. Вважає, що [PERSON] могла б мешкати в одній кімнаті з братом, однак не мешкала в квартирі, а лише 4-5 разів приходила. У грудні 2014 року разом з відповідачами звертались з приводу приватизації квартири, однак згодом він відмовився від приватизації. За цей час він змінив замки на внутрішніх дверях, ключ від яких у [PERSON] відсутній, а від зовнішньої двері у відповідача ключ є. При складанні акту МКП «Основаніє» було вказано, що [PERSON] не мешкає у квартирі, однак причина не проживання не зясовувалась. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, щоб йому було легше сплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідач за житлово-комунальні послуги не сплачує, однак позивач сам має заборгованість за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні з позовом не згодні, суду пояснили, що [PERSON] у квартирі не мешкає у звязку з неможливістю проживання. У 2006 році в двохкімнатній квартирі одну кімнату займав позивач разом зі своєю матірю, яка перенесла інфаркт та потребувала догляду, а в іншій кімнаті проживав [PERSON], який був наркозалежним. [PERSON] перебувала у шлюбі та разом з чоловіком не мала можливості проживати у спірній квартирі, тому вони орендували житло. Від житлової площі у спірній квартирі [PERSON] ніколи не відмовлялась, квартира була отримана позивачем на родину у 1991 році, вона надавала кошти на оплату за комунальні послуги. Крім того позивач зловживав алкогольними напоями та тютюновими виробами в квартирі, у звязку з чим відповідач за станом свого здоровя не могла знаходитьсь у зазначеному приміщенні. Оскільки позивач зловживав алкогольними напоями та тютюновими виробами у неї з позивачем склалися неприязні стосунки. В грудні 2014 року було вирішено приватизувати квартиру, підготовлені необхідні документи, однак позивач від приватизації квартири відмовився, тому ключ від вхідної двері не віддавала. Представник третьої особи: МКП «Основаніє» в судовому засіданні пояснила, що до МКП «Основаніє» звернувся позивач з метою складання акту щодо не проживання [PERSON] і [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. 06.02.2015 року після проведення обстеження квартири було встановлено, що зі слів сусідів у вказаній квартирі зареєстрований та мешкає [PERSON] Крім того у квартирі зареєстровані однак не мешкають [PERSON] з березня 2014 року, [PERSON] з березня 2006 року. Після чого було складено акт. Третя особа - Хортицький РВ у м. Запоріжжі УДМСУ у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представників відповідача та третьої особи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно довідки МКП «Основаніє» від 09.02.2015 року № 620 та акту МКП «Основаніє» від 06.02.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та [PERSON] Зі слів свідків [PERSON] та [PERSON] за вищезазначеною адресою не мешкають: [PERSON] з березня 2014 року, [PERSON] з березня 2006 року (а.с.4,5) В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що були присутні при складанні акту МКП «Основаніє» та повідомили, що відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не бачили. В спірній квартирі мешкає один позивач. Раніше у зазначеній квартирі також мешкала мати позивача та іноді син [PERSON]. При складанні акту позивач повідомив, що не знає де мешкає його дочка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що у 2006 році уклав шлюб з відповідачкою та мешкали у орендованих квартирах. Жити у спірній двохкімнатній квартирі було неможливо, оскільки позивач зловживав спиртними напоями а [PERSON] є наркозалежним. Крім того у квартирі жила мати позивача, яка хворіла та потребувала догляду. У [PERSON] з позивачем були складні стосунки, однак [PERSON] періодично приходила до спірної квартири на давала гроші на оплату житла. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] не мешкає у спірній двохкімнатній квартирі оскільки у одній кімнаті проживав її брат, а в іншій - батько зі своєю матірю. У [PERSON] з батьком були конфлікти у звязку з тим, що позивач зловживав спиртними напоями та курив у квартирі. На оплату житлово-комунальних послуг [PERSON] надавала гроші, періодично приходила, від житлової площі не відмовлялась, бажала приватизувати квартиру. Згідно ст.ст.71, 72 ЖК України член родини наймача може бути визнаний втратившими право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності на спірній житлоплощі більше шести місяців. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, які виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 р. зі змінами й доповненнями по справах про визнання наймача або члена його родини втратившим право користування житловим приміщенням (ст.71 ЖК України) суд повинен з'ясувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. У випадку їхньої поважності (внаслідок неправомірного поводження інших членів родини) суд може продовжити пропущений строк. Як вбачається з довідки КУ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 16.04.2015 року № 488/01-20 за даними амбулаторної картки [PERSON] зверталася до КЗ «ЗЦПМСД №5» 27.03.2014 року та лікувалась амбулаторно (а.с.58). Відповідно заяви від 22.05.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була складена заява про надання згоди на приватизацію квартири [ADDRESS] (а.с.89). Відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. З огляду на викладене вбачається, що станом на 22.01.2015 року позивачем визнавалося право [PERSON] на користування спірною квартирою та з цього часу не пройшов шестимісячний строк відсутності без поважних причин. Виходячи з засад справедливості, та на підставі представлених доказів, пояснень свідків [PERSON], [PERSON], суд робить висновок, що відповідач не відмовилася від спірного житла, періодично приїздила до спірної квартири від якої має ключі, у звязку із складними стосунками між нею та батьком не мала можливості мешкати разом з чоловіком у зазначеній квартирі, тому суд вважає, що [PERSON] не проживає в квартирі із поважних причин. До пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та акту МКП «Основаніє» (а.с.5) суд відносить критично, оскільки акт складено на предмет фактичного не проживання [PERSON] і [PERSON] у квартирі за проханням позивача. Акт містить заздалегідь надрукований текст з зазначенням факту не проживання у квартирі з послідуючим вписуванням прізвищ свідків. Крім того при складанні акту не зясовано фактичне місце знаходження відповідача та причини її не проживання у спірній квартирі, отже суд вважає, що в позовних вимогах про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід відмовити.

Outcome: dismissed