Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення, однак, відповідач не виконував покладені на нього зобов`язання, не повертав отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 19 грудня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. Крім того, 19 грудня 2007 року договір поруки було укладено банком і з [PERSON] Відповідно до умов договорів, поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань. Однак, позичальник продовжував не виконувати взяті на себе зобов`язання, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості. Представник позивача змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27.10.2014 року з відповідачів на користь позивача було стягнуто 31 556, 35 доларів США, що еквівалентно 377 517, 45 грн. Оскільки позичальник не виконував своїх зобов`язань та рішення суду, за ним утворилася заборгованість: з часу постановлення судового рішення і до 15.10.2017 року, яка складає 13 080, 87 доларів США, що еквівалентно 274 348, 31 грн. 11.06.2018 на адресу поручителів були направлені вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором, надавши їм можливість добровільно протягом 60 днів врегулювати заборгованість. Поручителями заборгованість погашена не була. За таких обставин представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за донарахованими відсотками та судові витрати. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Зазначає, що при укладенні договору банк діяв у межах діючого законодавства. Відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідач [PERSON] не з`явилась в судове засідання. Згідно до положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі, відзив на позов до суду відповідачка не подавала, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Судом приймається до уваги, що за положеннями ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі відповідачів. Суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Як встановлено в судовому засіданні, 19 грудня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/53-05/68896, згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом: 24 200 доларів США 00 центів з кінцевим терміном повернення 17.12.2027 року, зі щомісячною сплатою 13,5 % річних. Згідно п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику для використання на завершення будівництва житлового будинку, для використання на сплату додаткового проценту згідно з п.1.4. договору. Пунктом 4.1. Кредитного договору встановлено, за користування Кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 13,5 % річних. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до кредитного договору, позичальник зобов`язаний у випадку прострочення повернення Кредиту та сплати відсотків за користування Кредитом, повернути банку основну суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення та 13,5 % відсотків річних, також сплатити прострочені відсотки та пеню за прострочку повернення кредиту та сплатити відсотки у розмірах та порядку, передбаченому цим договором. Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення кредиту або процентів за його користування, позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями ат іншими платежами, шляхом договірного списання коштів позичальником в будь-якій валюті, що знаходяться на будь-якому з його рахунків, відкритих у кредитора. 05.05.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №014/53-05/68896-д до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони погодили врегулювати заборгованість. Тимчасово, на період з 05.05.2009 року до 05.05.2010 року було зменшено розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором до розміру, визначеного у графіку погашення, що є додатком до даної угоди. 19.08.2010 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 014/53-05/68896-д, якою зменшено відсоткову ставку за користування кредитом до розміру 13%. 04.10.2011 між банком та [PERSON] було повторно укладено додаткову угоду № 014/53-05/68896-д, якою збільшено строк кредитування на 48 місяців. Тобто, АТ "Райффайзен Банк Аваль" свої зобов`язання за кредитним договором № 014/53-05/68896 від 19.12.2007 року, з усіма змінами та доповненнями, що складають невід`ємну частину цього Договору, виконало у повному обсязі. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 19 грудня 2007 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/53-05/68896-П. Крім того, договір поруки № 014/53-05/68896-П/1 19 грудня 2007 року було укладено банком і з [PERSON] . Відповідно до умов вищезазначених договорів поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника, що виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань. Оскільки позичальник не виконував своїх зобов`язань, представник позивача звертався до Рівненського районного суду Рівненської області, яким 27.10.2014 року ухвалено рішення у справі №570/4267/14-ц про дострокове солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором в сумі 31 556, 35 доларів США, що еквівалентно 377 517, 45 грн. Однак, позичальник та поручителі не виконували своїх зобов`язань та рішення суду. Тому, 11.06.2018 на адресу поручителів банком були направлені вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором, надавши їм можливість добровільно протягом 60 днів врегулювати заборгованість. Як зазначає представник позивача, відповідачі не повернули кредит, не сплатили відсотки за користування ним, тому з часу постановлення судового рішення і до 15.10.2017 року за ними утворилася заборгованість, яка складає 13 080, 87 доларів США, що еквівалентно 274 348, 31 грн. Проте суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України 23 вересня 2015 року в постанові у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою усталену судову практику в цивільних справах цієї категорії фактично було змінено та розтлумачено положення ЦК України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вважає, що, звертаючись із першим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки для дострокового стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами та пені, кредитор змінив умови кредитного договору щодо строку його дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно на погашення такої заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо в рішенні суду вказана заборгованість за кредитним договором у повному обсязі (дострокове стягнення), то невиконання такого рішення не зумовлює виникнення у кредитора права на стягнення процентів та пені, передбачених кредитним договором. У кредитора (стягувана) виникає право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27.10.2014 року у справі №570/4267/14-ц достроково стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованості за кредитним договором в сумі 31 556, 35 доларів США, що еквівалентно 377 517, 45 грн., у повному обсязі. Так, на даний час, якщо кредитор звертається з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором після того, як в минулому рішенням суду вже було стягнуто всю суму кредитної заборгованості - то такий (новий) позов є безпідставним, оскільки таким рішенням суду вже було остаточно визначено суму кредитної заборгованості. У такому випадку примусове стягнення боргу повинно відбуватися вже не на умовах кредитного договору, а в межах та рамках виконавчого провадження та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed