Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

07 червня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову у позовній заяві та зміненій позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачам надаються послуги з централізованого опалення квартири та гарячого водопостачання, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Проте відповідачі, які є співвласниками квартири, з 01 грудня 2007 року по 25 лютого 2016 року не здійснювали оплату за надані послуги в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість за вказаний період у сумі 8967,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів. На підставі ст..625 ЦК України позивач також просить стягнути з відповідачів індекс інфляції у сумі 3810,72 грн. та 3% річних у сумі 696,25 грн. Загальна сума заборгованості становить 13474,38 грн. та позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних по 6737,19 грн. з кожного та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] з позовом погодилася частково та пояснила, що дійсно у відповідачів утворилася заборгованість за надані послуги. Проте, відповідно до ст.257 ЦК України просить застосувати строк позовної давності та стягнути заборгованість, яка утворилася з 01 квітня 2013 року в межах трирічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], від якої до суду не надходили заяви про відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 23 березня 2016 року скасовано судовий наказ Октябрського районного суду м.Полтави від 11 грудня 2015 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованості за послуги теплопостачання, яка утворилася за період з 01 грудня 2007 року. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] до 26 лютого 2016 року належала на праві спільної часткової приватної власності відповідачам - по 1/2 частині кожному ( а.с.69). Як встановлено в судовому засіданні до квартири за вищезазначеною адресою позивачем надаються послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується договором про надання послуг теплопостачання від 01 жовтня 2006 року, укладеного з відповідачем [PERSON] ( а.с.15). Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з пунктом п'ятим частини третьої\~статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. У судовому засіданні встановлено, що відповідачі не відмовлялися від послуг з теплопостачання, які надає позивач у квартиру. Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобовязаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст..322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, відповідачі як власники квартири, належним чином не виконували свої зобов'язання по оплаті за послуги позивача з централізованого опалення та водопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01 грудня 2007 по 25 лютого 2016 року у сумі 8967,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с.87-89). У відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму заборгованості із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, інфляційні втрати становлять 3810,72 грн. ( а.с.90-91), 3 % річних 696,25 грн. ( а.с.93-94). Загальна сума боргу становить 13474,38 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому позов підлягає задоволенню. З відповідачів підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 8967,41 грн., інфляційні втрати у сумі 3810,72 грн. , 3 % річних у сумі 696,25 грн., а всього 13474, 38 грн. та, враховуючи, що відповідачі є власниками по 1/2 частки квартири кожен, суд вважає стягнути з кожного відповідача на користь позивача по 6737,19 грн. Представник відповідача просила застосувати трирічний строк позовної давності та стягнути заборгованість з 01 квітня 2013 року. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст..264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов*язку. Позовна давність переривається у разі пред*явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, відповідачами здійснювалася сплата грошових коштів, які перевищували і нарахований до сплати щомісячний платіж, у зв*язку з чим суд приходить до висновку, що відповідачами визнавався борг. Крім того, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, який було винесено 11 грудня 2015 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування позовної давності. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору по 689 грн. з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved