Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримали у судовому засіданні вона та її представник та мотивують тим, що [PERSON] з [PERSON] з 17 вересня 2004 року по 29.03.2013р. перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя у них народилася донька, [PERSON], [INFO]. [PERSON] разом з донькою проживає у [ADDRESS], яка є неприватизованою та належить до державного житлового фонду. У вказаній квартирі постійно проживають та зареєстровані: [PERSON], яка є головним квартиронаймачем, її син, [PERSON], іі донька, [PERSON], її онука [PERSON] та позивачка - [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON]. Зазначена квартира складається з трьох житлових кімнат, площею: 17,1 кв.м., 10,4 кв.м. та 17,0 кв.м. Житлова площа квартири 44,5 кв.м. В квартирі мається кухня площею 5,2 кв.м., ванна кімната 3,4 кв.м., вбиральня 1,0 кв.м., коридор 7,1 кв.м., вбудована шафа 0,7 кв.м. Всі житлові кімнати в квартирі є ізольованими. Між сторонами виникають конфлікти та непорозуміння з питання користування вказаним житловим приміщенням та по сплаті за комунальні послуги та інші платежі по квартирі. В квартирі встановився порядок користування житловим приміщенням, відповідно до якого [PERSON] разом зі своєю донькою, [PERSON] в квартирі користуюся кімнатою 17,1 кв.м., [PERSON] користується кімнатою площею 10,4 кв.м., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] користуються кімнатою 17,0 кв.м. Тому позивачка просить суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], а саме: виділити їй [PERSON] разом з неповнолітньою донькою, [PERSON] житлову, кімнату площею 17,1 кв.м., [PERSON] в користування виділити житлову кімнату площею 10,4 кв.м., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділити в користування житлову кімнату площею 17,0 кв.м., підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, вбудовану шафу залишити у спільному користуванні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти віділення позивачу та його доньки кімнату площею 17,1 кв.м. та йому кімнату площею 10.4 кв.м. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки позивачка не враховує порядок користування житловою площею, який склався ще до її вселення в квартиру. Довідка з місця їх проживання підтверджує, що[PERSON] зареєстрована у квартирі в якості невістки лише з 07.12.2006 року. На той час, [PERSON], займала окрему кімнату пл. 10,4 кв.м і займає її по цей час, а тому вважає, що має право займати цю кімнату і надалі. [PERSON] та [PERSON] займали та займають у двох кімнату пл. 17 кв. м і не бажають, щоб в цю кімнату була вселена ще одна особа, що потягне за собою погіршення їх житлових умов. Вважають, що оскільки позивачка під час вселення в квартиру стала проживати разом з чоловіком, а після народження дитини і з донькою у кімнаті пл. 17,1 кв.м, то вона повинна і після розлучення займати ту саму житлову площу, що й до розлучення разом з колишнім чоловіком. Порсять відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю. Представник третьої особи КП «Сумижитло» СМР, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи й оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з [PERSON] з 17 вересня 2004 року по 29.03.2013р. перебувала у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцьвом про одруження та копією рішення Ковпаківського райсуду м. суми від 29.03.2013 року про розірвання шлюбу (а.с.7,8). Від подружнього життя у них народилася донька, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). У квартирі [ADDRESS], яка є неприватизованою та належить до державного житлового фонду, що підтверджується довідкою Управління майна комунальної власності від 16.04.2014р. постійно проживають та зареєстровані: [PERSON], яка є головним квартиронаймачем, її син, [PERSON], іі донька, [PERSON], її онука [PERSON] та позивачка - [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON]. (а.с. 10) Зазначена квартира складається з трьох житлових кімнат, площею: 17,1 кв.м., 10,4 кв.м. та 17,0 кв.м. Житлова площа квартири 44,5 кв.м. В квартирі мається кухня площею 5,2 кв.м., ванна кімната 3,4 кв.м., вбиральня 1,0 кв.м., коридор 7,1 кв.м., вбудована шафа 0,7 кв.м. Всі житлові кімнати в квартирі є ізольованими.(а.с. 11) Між сторонами склалися цивільні правовідносини, які регулюються, як Житловим кодексом України. Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальнотсі, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно п. 9 постанови пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Стаття 104 ЖК України передбачає можливість розгляду в суді спору про укладення окремого договору найму і надає члену сім"ї наймача права вимагати за згодою інших членів сім"ї наймача укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, яка припадає на нього можна виділити у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України. В той же час ст. 63 ЖК України вказує на те, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, яке складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до ст.104 ЖК України член сімї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сімї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього кодексу. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст.104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо на жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сімї наймача йому може бути виділено ізольоване приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. У статті 47 ЖК України визначено, що норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира складається з трьох кімнат розміром 17,1 кв.м, 10,4 кв.м. та 17,0 кв.м, на момент вирішення спору в ній зареєстровано шість осіб, тобто на кожного з них припадає по 7,4 кв.м жилої площі. Суд може встановити порядок користування лише у тому випадку, якщо при цьому не відбудеться порушень прав однієї із сторін. Отже, якщо виходити з вимог позову про виділення у користування [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною кімнату жилою площею 17,1 кв.м, в користування [PERSON] кімнату площею 10,4 кв.м., а в користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 17.0 кв.м., житлові умови сторін не будуть відповідати можливостям використання ними своїх прав і будуть суперечити їх інтересам. Такий порядок користування призведе до штучного погіршення житлових умов сторін і викличе необхідності постановки їх на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов. Враховуючи житлову площу квартири, те, що [PERSON] у спірній квартирі була зареєстрована значно пізніше за членів сім'ї квартиронаймача, те, що між сторонами по справі, склався порядок користування квартирою [ADDRESS], за яким [PERSON], займає кімнату пл. 10,4 кв.м; [PERSON] та [PERSON] займають у двох кімнату пл. 17 кв. м; [PERSON], [PERSON] та їх донька займають кімнату площею 17,1 кв.м., суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову, оскільки запропонований позивачкою варіант порядку користування квартирою [ADDRESS], потягне за собою погіршення житлових умов [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed