Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

У квітні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" звернулось до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості розмірі 5 989 грн. 00 коп. та витрат з оплати судового збору у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.11.2017 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений договір про надання кредиту № 657361985 на підставі якого відповідачем був отриманий кредит у розмірі 3 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк 20 днів. Позивач своє зобов`язання по перерахуванню кредитних коштів виконав, але відповідачем кредит не погашається, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом,за захистом свого порушеного права. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, відзив відповідач не подав. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників, які беруть участь у справі, на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2017 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 657361985 на суму 3 500,00 грн. зі сплатою процентів строком на 20 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Відповідно до п.п. 1.1, 1.4.1 договору, позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожний день користування. Згідно розрахунку заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 15.03.2018 складає 5 989, 00 грн., а саме: сума заборгованості по сплаті кредиту в розмірі 3 500 грн., проценти за кредитом 1 190, 00 грн., пеня за кредитом 7 350, 00 грн. добровільно сплачено відповідачем в розмірі 6 051 грн. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Із наданого розрахунку, який складено у формі довідки, вбачається, що, розраховуючи заборгованість, представник позивача виходив із суми кредиту в розмірі 3 500 грн., проценти за кредитом 1 190, 00 грн., пеня за кредитом 7 350, 00 грн., а також із сплаченої суми за кредитом в розмірі 6 051, 00 грн. Доказів на підтвердження за який період утворилась заборгованість, коли [PERSON] сплатила кошти в сумі 6 051, 00грн. позивачем до позовної заяви не надано, зокрема, відсутня виписка по рахунку. Разом з тим, зважаючи на відсутність доказів, що б підтверджували не виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: dismissed