Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Орган опіки та піклування Самарської районної у місті Дніпропетровську ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], передати малолітнього [PERSON], [INFO], органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпропетровську ради для подальшого влаштування, стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. на особистий рахунок дитини в Державному ощадному банку України, мотивуючи тим, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Батько малолітнього, [PERSON] помер. Малолітній [PERSON], перебуває на обліку в управлінні -служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, як дитина з сім'ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах. [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, не працює, вихованням та утриманням сина не займається, залишає дитину без належного догляду, не піклується про здоров'я та психологічний стан, не годує, не забезпечує належні умови для проживання. Дитина часто пропускає уроки, не ночує вдома. З 24.05.2016 року малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до КЗО «Міський дитячий будинок №1» ДМР. За час перебування дитини в закладі, його мати, [PERSON], сина не відвідувала, долею дитини не цікавилася. Відповідачка умисно, злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню до сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та зокрема пояснила, що має роботу та місце проживання де створені належні умови для виховання дитини. Спиртними напоями не зловживає. Вона любить сина та бажає, щоб він проживав разом з нею. Представник третьої особи Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Самарської районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Представник третьої особи Комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, заслухав доводи сторін, думку прокурора, дослідив письмові докази по справі та дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно копіє свідоцтва про народження, матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.6). [INFO] батько дитини - [PERSON] помер (а.с.8). Малолітній [PERSON] з 19 листопада 2014 року навчається у КЗО «Середня загальноосвітня школа №27» Дніпропетровської міської ради. Протягом 2014-2015 років хлопець мав періодичні пропуски занять через хворобу та без поважних причин. Влітку 2015 року хлопець почав уходити із дому. Мати була запрошена до адміністрації, з нею проведена профілактична бесіда. Під час розмови було з'ясовано, що [PERSON] вийшов з під її контролю (а.с.9). Відповідно характеристик наданих вищезазначеним навчальним закладом (а.с.14,15) - мати [PERSON] вихованням дитини не займається, не піклується про наявність у сина навчального приладдя. До школи матір не з'являється, постійно її треба розшукувати. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов, відповідачка мешкає разом з сином у дачному будинку в [ADDRESS]. Будинок складається з трьох кімнат, санвузла. В будинку присутнє водо-, електро-, газопостачання. Санітарно-побутові умови проживання задовільні. В наявності побутова техніка та меблі (а.с.11). 24.05.2016 року, близько 12-30 год. співробітниками поліції був виявлений малолітній [PERSON], який знаходився на пляжі без нагляду дорослих, про що був складений відповідний акт. Під час бесіди хлопчик пояснив, що не бажає повертатися додому у зв'язку з тим, що його мати зловживає спиртними напоями (а.с.18). 24.05.2016 року відповідно до вищевказаного акту, малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до КЗО «Міський дитячий будинок №1» ДМР. 26.05.2016 року малолітнього [PERSON], за клопотанням управління-служби у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, влаштовано до Комунального закладу соціального захисту центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де він перебуває і по теперішній час (а.с.21). Висновком органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради №2-17/1204 від 15.07.2016 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.22-24). Відповідно до ч. 1 ст.10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, відповідно до ч. 3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків. В Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З аналізу наведених норм права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Звідси, пред'явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов'язку. Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 15.07.2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки органами опіки й піклування проводиться тривала, трудомістка профілактична робота з такими батьками, що триває до року, а іноді й довше. Такі батьки розглядаються на комісіях зі справ неповнолітніх, де їм виносяться попередження про недопустимість ухилення від виконання батьківських обов'язків, де їх неодноразово попереджають про можливості позбавлення батьківських прав за відхилення, і надається можливість виправити своє поводження. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не було залучено до розгляду питання органом опіки та піклування щодо позбавлення її батьківських прав, доказів про винесення відповідачу попередження про недопустимість ухилення від виконання її батьківських обов'язків суду надано не було. Також, судом під час розгляду справи не встановлено факту свідомого не бажання відповідача виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про сина, його здоров'я та займатись його вихованням. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію або своєю поведінкою негативно впливала на виховання дитини. Окрім цього, як встановлено судом, відповідачка з 14.06.2016 року працює продавцем-консультантом в магазині «АТБ-маркет». За час виконання трудових обов'язків зарекомендувала себе з позитивної сторони. Користується авторитетом в колективі, в складних ситуаціях тримається спокійно та впевнено. В зловживанні спиртними напоями в робочий час так і не в робочий помічена не була. Стягнень за порушення трудової дисципліни не має. Також, в судовому засіданні відповідно до ст. 171 СК України було з'ясовано думку малолітнього [PERSON], який заперечував проти позбавлення батьківських прав його матір та зазначив, що у нього з мамою хороші стосунки, він її любить. Інколи він збігав з дому через те, що його вітчим бив маму. В реабілітаційному центрі йому подобається, однак жити він хоче разом з мамою. Таким чином, враховуючи, що винна поведінка відповідача і свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками не доведена, то суд не вбачає підстав для позбавлення її батьківських прав. У зв'язку з чим, не має підстав і для передання малолітнього органу опіки та піклування та стягнення з відповідача аліментів. Таким чином, проаналізувавши всі зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed