Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Орган опіки і піклування Мукачівської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - прокуратура Мукачівського району, про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 16.03.2016 року, занесеною до журналу судового засідання, третю особу - прокуратуру Мукачівського району в зв'язку з її реорганізацією замінено на Мукачівську місцеву прокуратуру Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач являється матір'ю малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON]. Верхньовизницька сільська рада Мукачівського району звернулася до позивача з рішенням від 28.10.2015 року за № 36 про відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків, а також насиллям над дітьми з боку співмешканця матері [PERSON] Матеріально-побутові умови проживання неповнолітніх незадовільні, в будинку не має зручностей та елементарного опалення. Будинок до зимового періоду не готовий, а тому необхідно вирішити питання про доцільність перебування дітей з матір'ю. В сім'ї [PERSON] виникає загроза здоров'ю малолітніх дітей, оскільки дорослі члени сім'ї постійно б'ють та ображають дітей, помешкання в якому проживають є непридатним для проживання дітей, відповідач характеризується негативно, схильна до вживання алкоголю, не займається вихованням своїх дітей, веде не належний догляд за ними, так як часто виїжджає на тривалий час на заробітки за межі області, залишаючи своїх дітей на маму пенсіонерку [PERSON], [INFO] У дітей виявлено високий рівень тривожності, агресивність, вони мають обмежене коло осіб, з якими спілкуються, розповідей про свої мрії та бажання уникають, відчувається нестача психологічного тепла вдома та належного догляду з боку матері. Актами обстеження житлово-побутових умов проживання та матеріально -побутових умов проживання було встановлено, що діти проживають у важких матеріально-побутових умовах, будинок в аварійному стані, антисанітарія, у зв'язку з чим виникає загроза життю та здоров'ю дітей. Згідно висновку органу опіки і піклування Мукачівської районної державної адміністрації від 05.11.2015 року № 02-26/1547 орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації вважає за доцільне відібрати від громадянки [PERSON] її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав. Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити. Крім того пояснили, що відповідною комісією було повторно проведено обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] і встановлено, що ніяких покращень, на які вказує відповідач, не відбулося, діти неохайні і не доглянуті, умови проживання в будинку важкі, тому є всі підстави для задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що дійсно вона з дітьми проживає в невеликому будинку, де немає всіх зручностей, але намагається зробити все, щоб покращити умови їх проживання. Нещодавно в будинку проведено невеликий ремонт, але оскільки будинок невеликий, вона намагається знайти інше житло. З співмешканцем [PERSON] вона проживає біля двох років, він добре ставиться до дітей, ніякого насилля над дітьми з його боку не було. Він навпаки, допомагає дітям, коли залишається з ними, готує їм їжу, доглядає за ними. Викладені в позовній заяві факти не відповідають дійсності, вона не зловживає ніякими алкогольними напоями, ніколи не притягалася до відповідальності за невиконання своїх батьківських обов'язків. Вважає, що причиною цього спору є заява її матері, яка з невідомих їй причин зверталася в сільську раду, можливо вона не хоче, щоб вони проживали разом. Просить не відбирати від неї дітей, вона їх дуже любить, діти не хочуть нікуди іти з сім'ї. Представник відповідача також заперечив проти задоволення позовних вимог, пояснив, що заявлені вимоги є необґрунтовані і нічим не підтверджені. Умови проживання сім'ї [PERSON] дійсно важкі, але таких сімей багато, відповідач перебуває у важкому матеріальному становищі, виїжджала на заробітки, щоб заробити гроші на утримання сім'ї. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо насильства над дітьми з боку співмешканця відповідача, відсутні докази зловживання відповідачем алкогольними напоями. Вона, навпаки, вживає всі можливі заходи щодо покращення умов проживання дітей. Раніше ця сім'я на обліку в службі в справах дітей, як неблагополучна, не перебувала, жодних підстав для відібрання дітей немає, оскільки ніякої загрози життю чи здоров'ю дітей немає. Прокурор Мукачівської місцевої прокуратури в судовому засіданні простила відмовити в задоволенні позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що вона працює спеціалістом Мукачівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. До даної установи надійшло усне повідомлення від мешканців с.Клочки щодо неналежного виховання дітей громадянкою [PERSON] З метою вивчення ситуації вони з комісією поїхали в школу, де навчаються діти відповідача, і побачили, що в одної з дівчат була гематома на обличчі, стан дівчат був пригнічений. При спілкуванні з дітьми в присутності психолога діти говорили, що мати їх б'є, якщо вони не слухаються вітчима. Після того комісією було обстежено умови проживання сім [PERSON] і складено відповідний акт. На момент обстеження матері вдома не було, умови проживання дітей були дуже важкі. Вони з бабусею втрьох спали на одному ліжку. Через деякий час комісією було повторно обстежено умови проживання вказаної сім'ї та встановлено, що в будинку зроблено побілку, додатково поставлено ще одне ліжко. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав суду, що він близько двох років проживає разом з відповідачем [PERSON], тобто є її співмешканцем. Разом з ними проживають двоє дітей відповідача та її мати. З дітьми в нього дуже добрі стосунки, він вважає себе їх батьком, доглядає за ними. Коли діти залишаються вдома з ним, він готує їм їжу. За два роки проживання в будинку він не зміг багато зробити, оскільки немає коштів, однак намагається, як може, покращувати умови проживання. Він інколи їздив на заробітки, але зароблені гроші йшли на харчування та одяг, повністю зробити ремонт будинку не може. Жодного насильства по відношенню до дітей він не чинить, алкогольними напоями не зловживає. Вважає, що дітям краще залишатися в сім'ї, там їм нічого не загрожує. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Реєстрація народження дітей проведена виконавчим комітетом Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Проживає [PERSON] в [ADDRESS], до складу її сім'ї входять дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], мати [PERSON] та співмешканець [PERSON] Правові підстави для відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав визначені статтею 170 СК України, згідно якої суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу (якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно листа Мукачівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 16.10.2015 року за № 01-19/246, спеціалісти Центру отримали усне повідомлення від мешканців с.Клочки щодо фізичного та психологічного насилля, яке здійснюється над дітьми у сім'ї [PERSON]. Працівниками Центру було відвідано В.Визницьку ЗОШ І-ІІІ ступенів, отримано інформацію від вчителів та шкільного психолога щодо малолітньої [PERSON] стосовно її самопочуття та емоційного стану. За словами працівників школи, дівчинка пригнічена, виявляє страх і тривожність, боїться вітчима, який її часто б'є та ображає. На обличчі дитини виявлено гематому в області скроні. У присутності психолога дитина підтвердила факти психічного та фізичного насилля з боку співмешканця матері - [PERSON] Працівниками Центру було проведено обстеження житлово-побутових умов та складено акт оцінки потреб сім'ї. Встановлено, що помешкання не є придатним для проживання малолітніх дітей. Матері дітей на момент обстеження не було вдома, так як вона вже тривалий час перебуває за межами Закарпатської області, гостюючи у батька дітей. За словами малолітньої [PERSON], дорослі члени сім'ї (мати, її співмешканець та бабуся) постійно б'ють та ображають її та сестричку, завдаючи шкоди їх фізичному та психічному здоров'ю. На підставі вказано листа рішенням Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району від 28 жовтня 2015 року за № 36, вирішено про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Попереджено батьків про те, що в разі повторного порушення, вони нестимуть відповідальність згідно чинного законодавства. Згідно листа Мукачівського МВ (з обслуговування м.Мукачева та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області матеріально-побутові умови проживання неповнолітніх дітей є незадовільними, у будинку не має зручностей та елементарного опалення, будинок до зимового періоду не готовий. Відповідно до характеристики на [PERSON], виданої Верхньовизницькою сільською радою Мукачівського району від 29.10.2015 року № 1023, остання, проживаючи в с.Клочки разом зі своїм співмешканцем [PERSON], показала себе з негативної сторони. Схильна до вживання алкоголю, залишає своїх малолітніх дітей на свою маму пенсіонерку, яка утримує їх на свою пенсію, а також на співмешканця [PERSON], який вживає алкогольні напої та застосовує до дітей фізичні методи виховання (б'є). Психолого-педагогічними характеристиками дітей встановлено, що у них обмежено коло осіб, з якими спілкується, виховуються у неповній сім'ї, відчувають нестачу психологічного тепла вдома, спостерігається, що з боку матері немає за ними належного догляду. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої/неповнолітньої дитини від 19.10.2015 року, наданим службою у справах дітей Мукачівської райдержадміністрації встановлено, що подальше проживання дітей в родині та будинку загрожує їх життю та здоров'ю, а тому доцільно вирішити питання про негайне відібрання дітей від матері. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянки [PERSON] від 21.10.2015 року, складеним Верхньовизницькою сільською радою, також підтверджується факт проживання дітей у незадовільних житлово-побутових та санітарно-гігієнічних умовах. Як вбачається з даних актів, Служба в справах дітей Мукачівської райдержадміністрації проводила перевірку належних умов проживання та вихання дітей, однак відповідач [PERSON] не докладає зусиль щодо покращення умов проживання, виховання та зростання дітей, взагалі покидає їх на свою матір, а сама виїжджає на тривалий час за межі Закарпатської області. Дані факти також підтверджуються висновком органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації від 05.11.2015 року № 02-26/1547, згідно якого Орган опіки та піклування вважає доцільним відібрати від відповідача її малолітніх дітей. В подальшому Службою в справах дітей було проведено повторну перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх/неповнолітньої дитини від 09 лютого 2016 року, згідно якого комісія прийшла до висновку, що на момент обстеження бабусі та співмешканця матері вдома не було, діти тулилися в кутку кімнати, розмову вели потай від матері та неохоче. Побілка в кімнаті суттєво не змінилася, вкрай погані умови проживання дітей. Дівчата вигляділи неохайними, брудними і заляпаними. Доцільно відібрати малолітніх дітей від матері. До даного акту також складено фототаблицю з будинку. Надаючи оцінку вказаним доказам суд приходить до висновку, що ними підтверджується факт проживання малолітніх дітей в поганих умовах, однак такі докази не підтверджують наявність небезпеки для її життя, здоров'я і морального виховання, не підтверджують факт ухиляння відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводження з дитиною, факт того, що відповідач є хронічним алкоголіком або наркоманом, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва. Зокрема, суду не надано жодного доказу на підтвердження вказаних в позові обставин щодо зловживання відповідачем алкогольними напоями, застосування до дітей фізичного насильства, про вказані факти зазначено тільки в листах, які складені за результатами бесіди з дітьми. Такі факти повністю спростовані показами відповідача та свідка [PERSON] в судовому засіданні. Стаття 170 СК України передбачає, що під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Як вбачається з матеріалів справи, жодного соціального супроводу сім'ї не здійснювалося, дана сім'я не перебувала на обліку в службі в справах дітей, як неблагополучна, що підтверджується представником позивача в судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, за це вона жодного разу не притягувалася до відповідальності, не підтверджено жодних випадків жорстокого поводження з дітьми, відповідач не є хронічним алкоголіком чи наркоманом, тобто відсутні підстави для застосування пунктів 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, як підстав відібрання дітей у відповідача. Відповідно до ст.ст. 32, 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, а сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч.1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. На виконання вимог даної норми, при вирішенні спору суд заслухав думку дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні діти висловили свою думку і повідомили, що вони не хочуть, щоб їх відбирали від матері, вони дуле люблять батьків і хочуть проживати з ними. До них ніхто погано не відноситься, [PERSON] їм допомагає, купляє їжу, доглядає за ними. У [PERSON] був синець на обличчі від того, що вона впала, ніхто її не бив. Раніше, при розмові з працівниками служби в справах дітей, вони говорили неправду, на даний час в суді говорять всю правду. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини, батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно ст.ст. 3, 4, 5 Конвенція ООН про права дитини, яка прийнята 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, яка ратифікована та набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, усі дії щодо дитини мають виконуватися в інтересах дитини. Якщо рідні, або ті особи, які несуть відповідальність за дитину, недбало виконують свої обов'язки, держава має забезпечити дитині належний догляд і піклування. Держава має вживати всіх необхідних заходів для реалізації прав дитини. Держава не може залишати поза увагою права дитини. Всі країни мають співпрацювати для того, щоб права дитини реалізовувались у повсякденному житті. Більш розвинені країни мають допомагати бідним, економічно. Держава має поважати відповідальність, права та обов'язки батьків та родини. І, водночас, держава повинна вимагати від батьків ростити та виховувати дітей належним чином. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини з даних правовідносин, зокрема положення, викладені у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року. В даній справі суд зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (справа "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02 ). З врахуванням вищенаведених положень та встановлених судом обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відібрання малолітніх дітей без позбавлення відповідача батьківських прав не ґрунтуються на законі, такі вимоги не підкріплені переконливими аргументами на захист дітей, а тому має місце безпідставне втручання органу держави в сімейне життя відповідача, що є порушенням ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Outcome: dismissed