Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області про повернення майна з відповідального зберігання зазначивши, що між ним та відповідачем 31 грудня 2012 року було укладено Договір відповідального зберігання, згідно з яким позивач передав відповідачу: стіл письмовий з окремою тумбою 1 шт., крісло кожане коричневе 1 шт. та інше перелічене в позові майно, а пізніше, а саме 10 грудня 2013 року та 20 березня 2013 року, відповідно до вказаного договору позивач додатково передав відповідачу на зберігання майно, зазначене в актах № 2 від 10 грудня 2013 року та № 3 від 20 березня 2014 року. Разом з тим, на неодноразові звернення позивача до відповідача з приводу повернення переданого на зберігання майна, відповідач майно не повертає. З урахуванням зазначених обставин позивач з вказаним позовом звернувся до суду. Позивач в позові просив справу розглянути без його участі. Представник позивача у судове засідання з`явилася, надала пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання зявився, надав пояснення, згідно з якими позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надано до суду нотаріально посвідчені копію договору відповідального зберігання від 31 грудня 2012 року, з якого вбачається, що між сторонами було укладено Договір відповідального зберігання, згідно з п. 1.3 якого приймання майна на відповідальне зберігання та повернення його з відповідального зберігання здійснюється сторонами за актами приймання - передачі, які є невідємною частиною цього договору. У відповідності до нотаріально посвідченої копії акту приймання передачі № 1 від 31 грудня 2012 року, згідно з вищезгаданим договором від 31 грудня 2012 року, позивач передав відповідачу на відповідальне зберігання наступне майно: стіл письмовий з окремою тумбою 1 шт.; стіл письмовий з тумбою 1 шт.; крісло кожане коричневе 1 шт.; D - Link DCS 5020L 1 шт. ; D - Link DCS 932L 1 шт. ; D - Link DCS 6010L 1 шт. ; D - Link DCS 930L 1 шт. ; D - Link DCS 932L 1 шт. ; D - Link DCS 930L 1 шт. ; ADSL модем Укртелеком 1 шт. Згідно з нотаріально посвідченою копією акту приймання передачі № 2 від 10 грудня 2013 року, за вищезгаданим договором від 31 грудня 2012 року, позивач передав відповідачу на відповідальне зберігання наступне майно: стіл письмовий темно коричневого кольору з приставкою до нього та окремою тумбою ( три предмети) 1 шт.; D - Link DCS 942L 1 шт. ; D - Link DCS 5020L 1 шт. ; D - Link DCS 932L 1 шт. Як вбачається з нотаріально посвідченої копії акту приймання передачі № 3 від 20 березня 2014 року, позивачем відповідачу було передано: пристрій МФУ ХерохРhaser 3100MFP/S- 1 шт.; D - Link DCS 942L 1 шт. ; D - Link DCS 5020L 1 шт. ; D - Link DCS 932L 1 шт.; щуп амбарний 2 шт. та щуп автомобільний (ваговий) з ручками 2 шт. Згідно з п. 1.6. Договору відповідального зберігання, договір є безоплатним. У відповідності до п. 2.1.4 вказаного договору, зберігач майна зобовязаний повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханнями повернути належне йому майно, що підтверджується листами відповідача від 12.01., 17.03., 20.04, 24.04 та 05.05.2015 року, проте відповідно до листів відповідача надісланих позивачеві в зазначені періоди, відповідач повідомив, що для отримання певних матеріальних цінностей, що знаходяться в приміщенні Інспекції, позивач повинен надати документальне підтвердження, що передані матеріальні цінності є його власністю, а також просив підтвердити підстави їх перебування у відповідача, одночасно розяснивши можливість вирішення спору у судовому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На неодноразові виклики до суду для зясування обставин справи позивач у судові засідання не зявився, розгляд справи просив здійснити без його участі. Представник позивача у судовому засіданні, обґрунтовувала позовні вимоги тим, що відповідач повинен був поставити майно позивача на баланс та тим, що про передачу позивачем майна відповідачеві можуть надати покази свідки. Згідно з ч. 3 ст. 949 ЦК України тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута поклажодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків. Проте, викладені в нотаріально посвідченій заяві пояснення [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки у відповідності до ст. 50 ЦПК України свідок зобов'язаний з'явитися до суду у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. Крім того свідок повинен бути приведений до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань. Згідно з п. 1.5 договору відповідального зберігання від 31 грудня 2012 року перелік майна, яке передається на відповідальне зберігання згідно з цим Договором, його кількість, вартість та комплектність визначаються Сторонами у актах приймання передачі. Як вбачається з договору відповідального зберігання, вартість товару сторонами не визначена. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України), з рахуванням чого суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань інформації за фактом підробки документів, а саме договору відповідального зберігання від 31.12.2012 року, оскільки на час розгляду даної справи вирок щодо визнання винних осіб у підробленні вказаного акту відсутній. Згідно з ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей (ч. 2 ст. 949 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, оскільки в актах приймання передачі не зазначено найменування речей, а лише його марки, як то: «D - Link DCS 942L 1 шт. ; D - Link DCS 5020L 1 шт. ; D - Link DCS 932L 1 шт.», «пристрій МФУ ХерохРhaser 3100MFP/S- 1 шт.; D - Link DCS 942L 1 шт. ; D - Link DCS 5020L 1 шт. ; D - Link DCS 932L 1 шт.; D - Link DCS 942L 1 шт. ; D - Link DCS 5020L 1 шт. ; D - Link DCS 932L 1 шт., не вказано стан речей, який вони мали на момент їх передачі на відповідальне зберігання, у тому числі й щодо зношеності речей, а також якість речей, а лише вказано: щуп амбарний 2 шт. та щуп автомобільний (ваговий) з ручками 2 шт.», не зазначено індивідуальні ознаки речей, які саме передавалися відповідачу, а вказано лише: стіл письмовий темно коричневого кольору з приставкою до нього та окремою тумбою ( три предмети) 1 шт., тобто не вказано розміри столів, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення" від 29.12.76 р. за N 11 (v0011700-76) обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Outcome: dismissed