Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 7\~266,62 грн. Вказуючи на те, що 21 серпня 2010 року між\~ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки позичальник умови кредитного договору в частині взятих на себе зобов'язань про повернення кредитних коштів належним чином не виконує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість у сумі 7 266 грн. 62 коп., позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, але 03 вересня 2015 року надав до суду письмову заяву, у якій\~просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 3). Відповідач 21 грудня 2015 року подала до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності та відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що кошти були отримані нею для особистих цілей, тобто кредит є споживчим, а тому просить застосувати до заявлених вимог строк позовної давності (а.с. 52). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 21 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9-33). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ними Договір, підтверджується її підписом у заяві (а.с. 8). При укладанні Договору сторони керувались ч. 1\~ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до розрахунку загальна заборгованість по кредитному договору б/н від 21 серпня 2010 року, станом на 31 липня 2015 року складає 7 266 грн. 62 коп. (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В укладеному кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобовязань. Банківською установою зобовязання за договором виконані в повному обсязі. [PERSON] взяті на себе зобовязання не виконала. Проте, оскільки з умов надання платіжної картки вбачається, що метою наданого відповідачу кредиту є власні потреби, суд дійшов висновку про те, що фактично кредит надавався на споживчі цілі строком на 365 днів, тобто до 21 серпня 2011 року. Договір про продовження дії кредитного договору між сторонами не укладався. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Пунктом 7 ч. 13 ст. 11 цього Закону передбачено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). У п. 31 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зі змісту ч. 4 ст. 267 ЦК України випливає, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що при розгляді справи установлено, що [PERSON] надавався споживчий кредит на строк до 21 серпня 2010 року, а позивач звернуся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 03 вересня 2015 року, тобто після спливу трьохрічного строку звернення до суду за захистом порушеного права, суд дійшов висновку про відмову в позові з підстав, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Outcome: dismissed