Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог просила розірвати договір оренди землі від 19.05.2014 року, укладений між нею та С ТОВ «Маяк», зареєстрований в Реєстраційній службі Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 20.05.2014 року в відношенні земельної ділянки, площею 3,6793 гектарів, кадастровий №6325484000:02:000:0196, розташованої на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що істотною умовою договору оренди землі, є розмір орендної плати. Пунктом 11 спірного договору закріплено обовязок орендаря щорічно переглядати розмір орендної плати, зокрема внаслідок інфляції. Також розмір орендної плати обовязково переглядається за умови зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, а також зміни нормативної грошової оцінки землі. Після отримання інформації відповідного органу влади про індексацію нормативної грошової оцінки землі з зазначенням індексу відповідач повинен був автоматично [PERSON] збільшувати розмір орендної плати без внесення змін до умов договору. Плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв), які укладаються відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) від 2 лютого 2002 року № 92/2002 повинна поступово збільшуватися залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря». Однак, орендатором не було виплачено їй орендну плату за користування земельною ділянкою, ні з урахуванням інфляції, ні без, а прострочення виплати орендної плати по договору оренди землі, яке носить систематичний характер, є істотним порушенням договору і є достатньою підставою для його розірвання. Відповідач проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що орендна плата за земельну ділянку С ТОВ «Маяк» сплачувалася позивачу відповідно до умов договору, як в грошовій, так і в натуральній формі, а отже відповідач виконував свої обовязки, що передбачені договором оренди, і немає законних підстав для задоволення позову. В судовому засіданні позивач та її представник надали суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що орендна плата сплачувалась своєчасно та в повному обсязі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки проходила щорічну індексацію та відповідно підвищувався розмір орендної плати. Зазначив, що відповідно до пункту 8 спірних договорів оренди орендну плату в натуральній та грошовій формі отримувала особисто позивачка, не висловлюючи при цьому ніяких претензій з цього питання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Суд, вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши наявні письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 3,68 га розташована на території Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області, належить на праві власності [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 258. 19.05.2014 року між [PERSON] та С ТОВ «Маяк» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 20.05.2014 року Реєстраційною службою Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Згідно акту приймання передачі земельної ділянки по договору від 20 травня 2014 року позивач передав, а відповідач прийняв у користування строком на 10 років земельну ділянку площею 3,6793 га, яка розташована на території Коробочкинської сільської ради для мети та цільового призначення згідно умов вказаного договору. Відповідно до наданих документів: журналу реєстрації вихідної кореспонденції, розрахунку орендної плати за 2014 та 2015 роки, витягу з технічної документації від 14.04.2014 року, відомостей з Державного земельного кадастру про нормативно-грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення від 07.04.2015 року, довідок про нарахування орендної плати за 2014 та 2015 роки, облікових картків пайщика 2014 та 2015 року, первинної бухгалтерської документації, позивачкою отримано орендну плату за спірним договором оренди в грошовій та натуральній формі за 2014 та 2015 роки, на підтвердження чого позивачкою поставлено підпис в зазначених документах (а.с. 41-44, 47, 48, 50, 51, 53, 54, 56, 57, 60-75). Отримання позивачкою орендної плати в розмірах та в порядку, наведеному в первинних бухгалтерських документах С ТОВ «Маяк», не заперечував її представник. Крім того, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог, як на підставу для розірвання договору, на не проведення відповідачем індексації грошової оцінки землі та відповідно розміру орендної плати, а також несвоєчасної, в неналежній формі та не в повному обсязі сплати орендної плати, необґрунтоване та спростовується матеріалами справи. Спірним договором передбачено обов'язок відповідача проводити індексацію розміру орендної плати та встановлено можливість її внесення у грошовій та натуральній формах протягом року, але не пізніше 31 грудня (пункт 8, 9, 10). Суду надані розрахункові відомості по нарахуванню та виплаті орендної плати за 2014 та 2015 роки, а також інформаційну довідку щодо виплачених сум, з яких вбачається, що відповідачем проводилось нарахування та виплата орендної плати у відповідності до Указу Президента України від 19.08.2008р. № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким було внесено зміни до ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та застосовувалась Методика нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена постановою Кабінету міністрів України від 23.03.1995 р. № 213 із змінами і доповненнями, згідно якої нормативна грошова оцінка землі розраховувалася із застосуванням коефіцієнту, визначеному із урахуванням індексу інфляції. Як вбачається з матеріалів справи, нормативна грошова оцінка земельної ділянки була визначена на 2014 рік в розмірі 2658 гривень 78 копійок, в 2015 році вона змінилась з урахуванням коефіцієнту індексу інфляції на рівні 1,249%, розмір нормативної грошової оцінки землі склав 3288 гривень 21 копійка. Виходячи з проіндексованої відповідачем грошової нормативної оцінки земельної ділянки, змінювався і розмір орендної плати, яка за 2014, 2015 роки виплачувалась позивачці частково в грошовій, а частково в натуральній формі (т. 1 а.с. 39-113). Так, позивачці за 2014 рік відповідачем нарахована та виплачена орендна плата у розмірі 3529,41 грн.: з них в натуральній формі на суму 3176,47 грн., а в грошовій - 352, 94 грн. (а.с. 53). За 2015 рік відповідачем нарахована та виплачена позивачу орендна плата в натуральній формі у розмірі 4383,23 грн. (а.с. 54). Таким чином, розмір орендної плати переглядався щорічно, у тому числі внаслідок інфляції. В звязку з наведеним судом встановлено та підтвердження показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що за 2014 та 2015 роки позивачка отримувала орендну плату в установлений спірним договором строк (до 31 грудня звітного року), в установленій ними формі (грошовій та натуральній), в установленому розмірі, обчисленому від проіндексованого розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та в повному обсязі. Суд зазначає, що спірний договір оренди землі укладений сторонами добровільно, позивачка була вільною у виборі контрагенту та визначенні умов цих договорів, що відповідає вимогам статті 627 Цивільного кодексу України та не заперечується сторонами. Згідно пункту 11 спірного договору розмір орендної плати переглядається раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; внаслідок інфляції щорічно. Зазначене свідчить, що умови договору не зобов'язують сторони збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, а лише зобов'язують переглянути умови договору у наведених вище випадках. В судовому засіданні позивачка та її представник пояснили та підтвердили, що [PERSON] не зверталась до відповідача з пропозицією щодо внесення змін до спірного договору в частині збільшення орендної плати. Згідно з пунктами 32, 34 спірного договору зміна умов або його розірвання здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Крім того, пунктом 33 спірного договору та частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено можливість його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Згідно ч 1. ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання стороною обов'язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону, та умов договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю, або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення відповідачем вимог Закону України "Про оренду землі", які б мали наслідками розірвання договору оренди. Так, належними та допустимими доказами підтверджено, що позивач отримувала орендну плату в межах строків, передбачених умовами договору оренди, претензій щодо розміру вказаних виплат жодного разу відповідачу не предявлялося. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позову та розірвання спірного договору оренди землі та відмовляє позивачу в задоволені позовних вимог, оскільки судом не встановлено істотних порушень договірних зобовязань з боку відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed