Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У листопаді 2015р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] (Позивач) до [PERSON] (Відповідач), у якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 червня 2007 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис №1015. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, проте останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалося, на даний час вони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу є неможливим. Станом на дату подання позовної заяви до суду Позивачка є вагітною. Батьківство зачатої дитини визнане [PERSON]. У зв'язку з цим Позивачка просила розірвати шлюб з Відповідачем без надання часу для примирення. В судове засідання 15.01.2016р. прибули Позивачка [PERSON] та його представник - [PERSON], водночас, Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не направив. Відповідно до положень ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч.1ст.225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01 червня 2007 року [PERSON], [INFO]. народження, та [PERSON], [INFO], у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім"ї зареєстровали шлюб, про що здійснено актовий запис №1015. Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини визначені: чоловіка - «[PERSON]», дружини- «[PERSON]» (а.с.4). Від шлюбу подружжя моє сина - [PERSON], [INFO]. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивачки на даний час сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та їх дитини і є неможливим. Крім того, станом на час розгляду справи позивачка є вагітною, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 27.10.2015р. (а.с.7). Батьківство зачатої дитини визнане [PERSON], що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви про визнання батьківства до народження дитини від 06.11.2015р. (а.с.6) Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, ч.3 ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб потрібно розірвати. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved