Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач - представник ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] Павловичапро стягнення заборгованості у розмірі 1081,45 Євро. Крім цього,просить стягнути із [PERSON]сплачений судовий збір у розмірі 1 600 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 вересня 2006року, Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] Павловичуклали договір кредиту №305/127-Ж, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 10 000,00 євро, зі сплатою 12,25 % річних, із графіком погашення заборгованості, викладеному у п. 1.1.1 та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 31 серпня 2013 року. Додатковою угодою від 20 жовтня 2008 року, процентну ставку за користування кредитними коштами встановлено на рівні 13,5 % річних.У порушення умов Договору, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 14 вересня 2017 року, має прострочену заборгованість за кредитом 677,38 євро, за відсотками 404,07 євро, що підтверджується розрахунком заборгованості, та яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Позивач - представник ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] у судове засідання не зявилася, подаладо суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив. Від представника відповідача [PERSON] надійшло заперечення проти позову в якому він вказує на те, що у графіку погашення боргу не зазначено сплату останнього платежу по кредиту від 04 липня 2013 року у розмірі 335 євро, яким було сплачено залишок по кредиту. Від нього також надійшло клопотання про застосування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 вересня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 305/127-Ж, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 10 000 (десять тисяч) євро зі сплатою 12,25 процентів річних,з кінцевим терміном повернення до31 серпня 2013року. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається Позичальнику для поточних потреб (а.с.4-7). Додатковою угодою №1 про внесення змін до договору кредиту №305/127-Ж від 01 вересня 2006 року від 20 жовтня 2008 року, процентну ставку за користування кредитними коштами встановлено на рівні 13,5 % річних (а.с.8). Згідно Заяви на видачу готівки від 01 вересня 2006 року та 07 вересня 2006 року, [PERSON] отримав 10 000,00 євро за Договором кредиту №305/127-Ж у повному обсязі (а.с.9). Як вбачається із Розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням [PERSON] заборгованості за кредитним договором №305/127-Ж від 01 вересня 2006 року, його заборгованість за вказаним Договором станом на 14 вересня 2017 року, складається із заборгованості за кредитом - 677,38 євро, за відсотками - 404,07 євро, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 186,15 євро, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 98,17 євро (а.с.14-17). -2- Поряд з цим, банком не було враховано внесеної відповідачем суми у розмірі 335,0 євро, згідно квитанції від 04 липня 2013 року (а.с.41). Також, 28 вересня 2017 року Банком було сповіщено відповідача [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором №305/127-Ж від 01 вересня 2006 року, про що свідчить наявна в матеріалах справи Вимога про усунення порушень (а.с. 12,13). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно статті 526, 527 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України,порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти За правилами статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Що стосується клопотання про застосування строку позовної давності то, оцінюючи досліджені по справі докази, суд прийшов до висновку про пропуск позивачем строку загальної позовної давності тривалістю у три роки. Згідно статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною пятою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи ту обставину, що строк виконання зобовязання за укладеним між сторонами кредитним договором сплив 31 серпня 2013 року, перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з 01 вересня 2013 року. З даним позовом ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду 11 жовтня 2017 року, тобто через чотири роки, що свідчить про пропуск строку загальної позовної давності, який встановлено тривалістю у три роки. Згідно вимог частин третьої та четвертої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, а судом встановлено, що строки позовної давності позивачем пропущені, наявні підстави для відмови у позові за спливом позовної давності. При цьому суд враховує, що позивачем не заявлялося клопотання про визнання поважними причин пропущення позовної давності, а судом таких причин не встановлено. Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» необхідно відмовити, у зв'язку із спливом строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача [PERSON] - [PERSON], а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України сплачений судовий збір віднести за рахунок позивача ПАТ "Укрсоцбанк".

Outcome: dismissed