Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору без номера від 14.08.2007 року [PERSON] в цей же день отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування, зі сплатою 22,80 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2. та п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент зменшити або збільшити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. ПАК КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання Банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на ч.1 ст. 634 ЦК України банк наголошує, що мав місце договір приєднання. Він повідомляє, що [PERSON] своєчасно не погасив борг за кредитом та відсотками, що підтверджено розрахунком, а тому порушив вимоги ст. 509, 526, 1046 ЦК України, пункти 4.6; 5.3; 6.4 Умов та правил надання банківських послуг. У звязку із порушеннями умов договору станом на 30.06.2015 року він має заборгованість 22795,66 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 4705,61 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 14119,92 грн., заборгованості за пенею та комісією 3970,13грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6963,47 грн. Від цієї суми боргу банк просить відняти заборгованість у розмірі 5392,38 грн., яка була задоволена судовим наказом. Різниця становить 17403,28 грн. Окрім цього нарахований штраф 500 грн. (фіксована частина) і штраф 870,16 грн. (процентна складова), тому стягненню підлягає 18\~773,44 грн. Представник позивача у судове засідання, не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, просить справу розглядати без його участі. У письмовому заперечені зазначає, що на момент укладання договору банк не повідомив його про нарахування щомісячної комісії, він не знав про нарахування штрафу, а умови з нарахування пені та комісії він не підписував і про їх існування йому не було відомо. Неповідомлення кредитором боржника про існування пені і комісії за користування кредитом суперечить Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року та ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Посилаючись на ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України відповідач говорить, що для стягнення неустойки, штрафу, пені застосовується позовна давність один рік, а загальна тривалість позовної давності обмежена 3 роками. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦКУ). Враховуючи, що 01 грудня 2008 року позивач знав про порушення свого права, про що свідчить судовий наказ № 2н-54/08, то сальдо заборгованості виникло 01.12.2008 року, тому з цього дня розпочався відлік позовної давності, який закінчився - 02.12.2011 року. Позовна заява подана - 10.09.2015 року, після спливу 3 років, тобто поза строками позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові як такому та зокрема заборгованості по процентам, штрафу пені та комісії. Таким чином, на даний час, позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" не підлягає задоволенню в цілому та у частині стягнення заборгованості по процентам, штрафу пені і комісії у звязку із закінченням позовної давності згідно ч. 4 ст. 267 ЦКУ. Анкета-заява не містить угоди про сплату пені та комісії, тому відсутня підстава для нарахування такої. В матеріалах справи міститься розрахунок ціни позову, з якого не зрозуміло яким чином проведено нарахування станом на 30.06.2015 року за даним кредитним договором. Звідки взялась заборгованість за процентами у розмірі 14119,92 грн. пеня та комісія в розмірі 3970,16тис.гривень. Зокрема, анкета-заява не містить угоду про сплату пені та комісії, а тому правова підстава для її нарахування відсутня, відповідні докази вчинення даного правочину між сторонами не надано. Разом з тим в умовах до заяви зазначено строк позовної давності 50 років але коли були затвердженні або прийняті дані умови не відомо тому, що вони не містять дати їх видання, тому їх зміст можна постійно змінювати без відома контрагента. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, зокрема строк давності по яких скінчився. Сторони, будучи належно повідомленими про день, час та місце судового розгляду у судове засідання не зявились, справа розглядалась без їх участі. Відповідно до положень ст. 197 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України ухвалюється заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 14.08.2007 року [PERSON] уклав договір без номера, що в силу ч. 1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання і цього ж дня отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування зі сплатою 22,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитної картки «Універсальна» обмежується серпнем 2010 року, тому саме з цього часу слід вважати закінченою дію кредитного договору і початком дії строку позовної давності. Згідно із заявою (а.с.12) саме такий тип картки отримав відповідач в 2007 році. Пункт 3 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.17) передбачає можливість продовження строку дії картки, але доказів про її продовження позивачем не надано. Згідно ст.ст.\~526,\~527 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності ст.ст.\~610,\~611,\~612 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За\~ст. 1052 ЦК України\~у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому, якщо інше не встановлено договором. За\~ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу, вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Разом з цим, відповідно до\~статті 256 Цивільного кодексу України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~статті 257 Цивільного кодексу України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1\~статті 261 Цивільного кодексу України\~передбачено, що перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н та відповідно до заперечення відповідача в 2008 році він перестав погашати борг за договором кредиту, про що свідчить також видача судового наказу 01 грудня 2008 року ( а.с.7). Ухвалою суду від 02 грудня 2015 року надавалась можливість сторонам інформувати суд про інший строк дії картки. Така інформація суду позивачем не представлена. За цих обставин відповідач, посилаючись на судовий наказ, та виходячи із загального строку дії картки «Універсальна» довів, що позивач звертаючись з позовом у жовтні 2015 року пропустив строк позовної давності, оскільки, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed