Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18 жовтня 2015 року помер її чоловік [PERSON], що проживав перед смертю в с. Стецівка в будинку № 20 по вул. Ватутіна. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] та будинку №20 по вул. Ватутіна в с. Стецівка, Звенигородського району, Черкаської області. Незакінчений будівництвом житловий будинок №20 по вул.. Ватутіна в с. Стецівка [PERSON] придбав 28.02.2002 року у [PERSON], що стверджується копією договору купівлі-продажу. Після придбання незакінченого будівництвом будинку, [PERSON] продовжив будівництво, використовуючи дозволи та будівельний паспорт попереднього власника [PERSON] Він переобладнав будинок в гараж «Г» та прибудову «г», переобладнав літню кухню на житловий будинок «Б-1», добудував сарай «Е». Але при житті в експлуатацію на здав та не отримав права власності на будинковолодіння в повному обсязі. Вона є єдиним спадкоємцем після його смерті і позивачка вчасно звернулася до державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом житловий будинок №20 по вул. Ватутіна в с. Стецівка, Звенигородського району їй було відмовлено так як правоустановчі документи на вказаний житловий будинок відсутні. Враховуючи те, що [PERSON] помер і документи на його ім'я виготовити неможливо, а позивачка є спадкоємцем майна спадкодавця і фактично прийняла спадщину після його смерті, вважає, що маю право на спадкове майно, в тому числі і на самовільно побудоване та переобладнане. Відтак просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння по адресі: вул..Ватутіна, 20, в с. Стецівка, Звенигородського району, Черкаської області, що складається з жилого будинку «Б-1» вартістю 40420тірн. , погріба з шийкою «В» вартістю 5870грн., прибудови «б» вартістю 3490грн., прибудови «г» вартістю 5834грн, гаража «Г» вартістю 102278грн., сараю «Д» вартістю 7958грн., сараю «Е» вартістю 26318грн., убиральні «І» вартістю 3120грн., огорожі №1 вартістю 3730грн., хвіртки вартістю 1469грн., в порядку спадкування, яке фактично належало [PERSON], який помер 18.10.2015 року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задоволити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 18 жовтня 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON], що проживав перед смертю в с. Стецівка в будинку № 20 по вул.. Ватутіна. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] та будинку №20 по вул. Ватутіна в с. Стецівка, Звенигородського району, Черкаської області. Позивачка є спадкоємцем після його смерті і вона вчасно звернулася до державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом житловий будинок №20 по вул. Ватутіна в с. Стецівка, Звенигородського району їй було відмовлено так як правоустановчі документи на вказаний житловий будинок відсутні. Незакінчений будівництвом житловий будинок №20 по вул.. Ватутіна в с. Стецівка [PERSON] придбав 28.02.2002 року у [PERSON], що стверджується копією договору купівлі-продажу. Після придбання незакінченого будівництвом будинку, [PERSON] продовжив будівництво, використовуючи дозволи та будівельний паспорт попереднього власника [PERSON] Він переобладнав будинок в гараж «Г» та прибудову «г», переобладнав літню кухню на житловий будинок «Б-1», добудував сарай «Е». Але при житті в експлуатацію на здав та не отримав права власності на будинковолодіння в повному обсязі. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 передбачено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Так судом встановлено, що земельна ділянка, на якій розташоване спірне нерухоме майно не була виділена спадкодавцю [PERSON] і на даний час перебуває у держаній власності, що підтверджується довідкою Стеціської сільської ради № 561 від 05.05.2016 року (а.с.9). Будівництво здійснювалося спадкодавцем без отримання дозволів на спорудження будинку, чи затвердження відповідного проекту. До посилань позивачки на здійснення будівництва спадкодавцем з використанням дозволів та будівельного паспорту попереднього власника [PERSON] суд ставиться критично, оскільки зазначені документи не були надані суду, не були переоформлені на ім`я спадкодавця та як вбачається з пояснень позивачки таке будівництво не відповідало проектам попереднього власника, оскільки спадкодавець переобладнав будинок в гараж «Г» та прибудову «г», переобладнав літню кухню на житловий будинок «Б-1». Крім того будівництво вказаного житлового будинку було завершене як вказала позивачка у 2005 році. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Проте, спадкодавцем реєстрацію вказаного будинку здійснено не було. Відповідно правовстановлюючі документи у нього відсутні. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування. Задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376\~ЦК). При здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376\~ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Згідно п. 7 та 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, у разі смерті забудовника до завершення будівництва, його права та обов'язки входять до складу спадщини лише у тому разі, якщо будівництво здійснювалось ним згідно із законом. Якщо ж спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво, то до спадкоємців переходить лише право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до п. 3.2. вищевказаного листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У\~ст. 331 цього Кодексу\~міститься загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. В ході розгляду позову про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом встановлено, що зазначений об'єкт в експлуатацію не вводився і правовстановлюючі документи на нього при житті спадкодавця не видавались. Відтак, оскільки питання про узаконення будівництва не вирішувалось, то після завершення будівництва у спадкодавця [PERSON] не могло виникнути права власності на майно, яке позивачка бажає успадкувати. Згідно з положеннями\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За таких обставин, не наявність права на майно, а його підтвердження правовстановлюючими документами, може бути підставою для включення майна до спадкової маси. Отже до позивачки, як спадкоємиці першої черги за законом після смерті [PERSON], в порядку спадкування не могло перейти право власності на житловий будинок, оскільки таке право відсутнє у самого спадкодавця. Єдиним правом, яке може перейти до позивачки після смерті її чоловіка є майнове право забудовника. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 ЦПК України.\~\~\~\~ Таким чином, при викладених обставинах, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed