Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (надалі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 18513,43 грн. та стягнення судових витрат по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги банк вказував, що 10.01.2008 року між банком та відповідачкою був укладений договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи, що відповідачка не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість розмір якої станом на 13.01.2015 року складає 18513,43 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1688,58 грн., заборгованості за процентами в сумі 7529,57 грн., комісією в сумі 7937,50 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 857,78 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася двічі, про причини своєї неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення-невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 10.01.2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав останній кредит в розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30% річних, а відповідачка зобов'язалася щомісячно в установлені договором строки погашати кредит та відсотки за користування ним. Термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Обґрунтовуючи підставність позову Банк посилався на те, що відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 13.01.2015 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 18513,43 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1688,58 грн., заборгованості за процентами в сумі 7529,57 грн., комісією в сумі 7937,50 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 857,78 грн.. Виходячи з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Викладене свідчить, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved