Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Розвитку» звернулось до Мар'їнського районного суду Донецької області з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення 53\~590,43 гривень заборгованості за кредитним договором. В ході розгляду справи позивач змінив свої позовні вимоги зменшив суму заборгованості до 51 331,07 гривень, яку просить стягнути з відповідачів у судовому порядку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04 липня 2013 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] укладено Кредитний договір № IKCASHSTG.139717.001, згідно якого ПАТ «ВБР» надає [PERSON] тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в розмірі 60 150,00 грн. Термін користування кредитом до 03 липня 2016 року. Процентна ставка за кредитом 0,001 % річних. Також позичальник сплачує Банку щомісячно комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,00% від суми кредиту, що зазначена в п. 1.6 Кредитного договору. Період сплати з 01 по 10 число кожного місяця, та погашення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту. Відповідно до графіку погашення кредиту [PERSON] зобов'язався сплачувати кредит у період оплати з 1-го по 10-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання Кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №IKCASHSTG.139717.001 04.07.2013 р. між ПАТ ВБР, Позичальником та [PERSON] 04.07.2013 р. укладено договір поруки №РХ029031.139722.001 згідно якого, [PERSON] поручилась перед ПАТ ВБР за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до договору поруки [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і [PERSON] включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 6. договору поруки у випадку невиконання [PERSON] будь-якого зобов'язання за кредитним договором, [PERSON] і [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №IKCASHSTG.139717.001 04.07.2013 р. між ПАТ ВБР, Позичальником та [PERSON] 04.07.2013 р. укладено договір поруки № РХ029031.140295.001 згідно якого, [PERSON] поручився перед ПАТ ВБР за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до договору поруки [PERSON] відповідає перед позивачем за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і [PERSON] включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 6. договору поруки у випадку невиконання [PERSON] будь-якого зобов'язання за кредитним договором, [PERSON] і [PERSON] відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Банк виконав свої зобов'язання у повному обсязі та надав кредит у сумі 60\~150,00 гривень. Відповідачі свої зобов'язання по своєчасному та повному погашенню кредиту не виконують. Згідно уточненого розрахунку заборгованості, станом на 29.11.2016 року заборгованість відповідачів становить 51\~331,07 грн., а саме: прострочена заборгованість по тілу кредиту 30\~131,70 грн.; прострочена заборгованість за комісією 21\~199,24 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до п.1.1, 3.2.2 Кредитний договір № IKCASHSTG.139717.001 Позивач зобовязався надати [PERSON] кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або у безготівковій формі на рахунок Позичальника зазначений у відповідній заяві,у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти в розмірі 60 150,00 грн. Термін користування кредитом до 03 липня 2016 року. Процентна ставка за кредитом 0,001 % річних. Також позичальник сплачує Банку щомісячно комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 3,00% від суми кредиту, що зазначена в п. 1.6 Кредитного договору. Період сплати з 01 по 10 число кожного місяця, та погашення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту. Відповідно до графіку погашення кредиту [PERSON] зобов'язався сплачувати кредит у період оплати з 1-го по 10-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання Кредитного договору. Згідно пункту 1.7 цього договору кредит надається на споживчі потреби, сплату за перевірку в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно з\~рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях. Таким чином, кредитний договір є договором споживчого кредиту. У відповідності до Наказу Міністерства фінансів України № 88 «Про затвердження Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» (в редакції чинній станом на 2013 рік) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобовязань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис моє бути скріплений печаткою. У відповідності до Постанови правління НБУ «Про затвердження Інструкції про касові операції в банках України» (Яка була чинна станом на 2013 рік), загальні вимоги до оформлення касових документів Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та витати її суми отримувачу у готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов'язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи - отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. До обовязкових реквізитів касових документів, які оформлюються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім перелічених вище), також належать: номер рахунку отримувача та назва банку отримувача. Таким чином, згідно з вищенаведеними нормами, факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання грошових коштів в кредит доказується виключно первинними бухгалтерськими документами. Згідно з вищенаведеними нормами, первинний бухгалтерський документ повинен бути складений безпосередньо під час здійснення господарської операції. Тобто усі реквізити повинні бути внесені і заповнені безпосередньо в момент видачі кредитних коштів. Таким чином, до матеріалів справи не долучено жодних документів що підтверджують перерахування коштів або видачу готівки через касу ПАТ «ВБР» [PERSON] Проаналізувавши наведене, суд дійшов до висновку, що одним із документів, що підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника і який є обов'язковим для пред'явлення під час примусового стягнення заборгованості боржника за кредитом в судовому порядку, є оригінал заяви на видачу готівки та відкриття відповідного рахунку. На підставі чого, розрахунок суми заборгованості не може бути встановлено судом, оскільки, позивач не надав жодного належного доказу як про видачу кредиту, так і належних доказів про його погашення, а цифрові дані зазначені у розрахунку заборгованості не підтверджені жодним первинним бухгалтерським документом, тобто, в обємі наявних в матеріалах цивільної справи документів, обєктивно в повному обсязі не можливо перевірити розрахунок заборгованості, документально обєктивно розрахувати її та встановити її наявність. Відповідно\~ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"\~належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості. Відтак, обовязок доведення наявності та розмірів можливої заборгованості за кредитом, лежить виключно на Позивачі, так як згідно\~ст.60 ЦПК України\~- кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд взяв до уваги надані докази Позивачем, письмові заперечення Відповідача, у сукупності з іншими доказами, що містяться у справі, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у зв'язку з недоведеністю факту надання та погашення кредиту, а також з неможливістю достовірно визначити наявність заборгованості, на підставі чого неможливо достовірно документально визначити суму, яка підлягає до стягнення. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову у звязку з його необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. \~

Outcome: dismissed