Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Заявник 06.08.2018 року звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначила, що їй з 22.08.2013 р. на праві власності належить нерухоме майно паркувальне місце №6 розташоване на цокольному поверсі блокованого секційного житлового будинку літ.А-5 за адресою м. Донецьк вул.. Дубравка б.272. Зазначеним майном вона не користується, з підстав того, що у неї не збереглися документи на майно та в звязку з тим, що на теперішній час майно зруйноване, а м. Донецьк є окупованою територією України де проводиться АТО. Просить суд встановити факт неможливості користування, володіння та розпорядження належним їй майном, для подальшого звільнення в сплаті нею обовязкових платежів та заповнення декларацій, а саме: паркувальне місце №6 розташоване на цокольному поверсі блокованого секційного житлового будинку літ.А-5 за адресою м. Донецьк вул.. Дубравка б.272. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.08.2018 р. заяву залишено без руху. Ухвалою Селидівського\~міського суду\~Донецької області\~від 31.08.2018\~р.\~провадження у\~зазначеній цивільній\~справі відкрито. Заявник та її представник в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу, щодо інформації про обєкт нерухомого майна, [PERSON] є власником нежитлового приміщення паркувальне місце №6 розташоване на цокольному поверсі блокованого секційного житлового будинку літ.А-5 за адресою м. Донецьк вул. Дубравка б.272, загальною площею 42.1 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу, паркінгу №3310 виданий 22.08.2013 р. та зареєстрований в реєстрі за №5232136 22.08.2013 р. посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу. Відповідно до положень частини першої\~ст. 293 ЦПК\~України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення ( п. 5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України). Особливий характер справ, які розглядаються в порядку окремого провадження зумовлює певні особливості процесу доказування, зокрема, відсутність змагальності в справі, оскільки сторонами в процесі є лише заявник та заінтересовані особи; активну позицію суду в процесі доказування, який на власний розсуд, з метою всебічного зясування обставин справи, може витребувати докази. Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до\~Розпорядження КМУ\~від 02.12.2015\~р.\~№1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Донецьк (Донецька міська рада) є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Статтею 18 Закону України «Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України», громадянам\~України гарантується\~дотримання у\~повному обсязі\~їхніх прав\~і свобод,\~передбачених Конституцією\~України,\~у тому\~числі соціальних,\~трудових,\~виборчих прав\~та права\~на освіту,\~після залишення\~ними тимчасово\~окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються\~Законом України\~"Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України. Як зазначено в пп.2 ч.3 ст. 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), за зверненнями субєктів господарської діяльності та фізичних осіб. Порядок видачі сертифіката та вимоги форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), передбачено ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Порядок застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 Податкового кодексу України затвердженого наказ Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 N1044 (далі -Порядок №1044), який визначає механізм продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань відповідно до норм Податкового кодексу України. Відповідно до\~п.п.5.4\~п.\~5\~Порядку №1044,\~відсутність можливостей\~ у\~ платника\~ податків\~ подати\~ у\~граничний \~строк \~податкові декларації,\~ заяви\~про перегляд\~рішень органів\~державної податкової\~служби,\~ заяви\~про повернення\~надміру сплачених\~грошових зобов'язань\~може бути\~пов'язана\~з:\~обмеженою свободою\~пересування у\~зв'язку\~з ув'язненням\~чи полоном\~на території\~інших держав\~ або\~ внаслідок\~ інших\~ обставин\~непереборної \~сили,\~ підтверджених\~ документально.\~У \~цьому \~разі документальним\~підтвердженням є: підтвердження Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили на території України. Згідно з п.п.8.1 п. 7, 8 Порядку №1044, за наявності обставин, визначених у пунктах 3, 5, 6 цього Порядку щодо посадових осіб юридичної особи та пунктах 4, 5 цього Порядку щодо фізичної особи, платник податків може звернутися до органу державної податкової служби з письмовою заявою про продовження граничних строків. Вимоги до змісту заяви платника податків про продовження граничних строків та порядок подання: заява подається платником податків протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначених цим Порядком, у довільній формі із стислим та чітким обґрунтуванням підстав для продовження граничних строків з посиланням на документальне підтвердження викладених фактів. У заяві надається вичерпний перелік додатків із зазначенням кількості сторінок кожного документа, їх повної назви та реквізитів (дата, номер, найменування органу, що видав документ). Заява подається платником податків тільки разом із документальним підтвердженням. У разі необхідності продовження граничних строків для подання податкової декларації платником податків у заяві вказуються вид платежу, податковий період та суми грошового зобов'язання. При оскарженні рішення органу державної податкової служби вказуються реквізити (дата, номер) такого рішення та найменування органу державної податкової служби, рішення якого оскаржується. За відсутності документального підтвердження, а також у разі невідповідності вимогам цього пункту така заява не розглядається, про що орган державної податкової служби повідомляє платника податків не пізніше п'яти робочих днів з дати отримання заяви. Отже законодавство України не передбачає такої можливості, як встановлення судом факту неможливості користування, володіння та розпорядження належним їй майном, для подальшого звільнення від сплати обовязкових платежів та подачі декларацій. Разом з тим, відповідно до зазначеного вище законодавства, передбачено відповідний порядок отримання сертифікату\~Торгово-промислової\~палати України\~та звернення\~до Державної\~фіскальної служби\~України для\~звільнення від\~відповідальності за\~невиконання (неналежного\~виконання)\~зобовязань і заявник не позбавлений можливості звернутись до відповідного органу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань. Оскільки заява [PERSON] не ґрунтується на законі, тому задоволенню вона не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed