Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

04 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. За ініціативою суду до участі у розгляді справи були залучені в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Вільховецька сільська рада Жидачівського району Львівської області, служба у справах дітей Жидачівської РДА Львівської області та [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: с.Волиця-Гніздичівська Жидачівського району Львівської області вул. Шевченка,95 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідачі у справі: [PERSON] є колишньою дружиною його рідного брата [PERSON], а [PERSON] - дочкою брата, які зареєстровані у будинку відповідно із 1988 року та 1989 року, однак із 1997 року фактично у будинку не проживають, а проживають без реєстрації у с.Волиця-Гніздичівська Жидачівського району Львівської області за іншою адресою та у добровільному порядку знятись із реєстрації відмовляються, а тому посилаючись на вимоги ст.405 ЦК України, позивач просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: с.Волиця-Гніздичівська вул. Шевченка,95 Жидачівського району Львівської області. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити із підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Вільховецької сільської ради Жидачівського району Львівської області за посадою, сільський голова [PERSON] у судовому засіданні вказав, що позов підлягає задоволенню. Суду ствердив, що відповідачі проживають довгий час у будинку, який був взятий на баланс сільської ради, однак правовстановлюючі документи на який не оформлені до даного часу. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Жидачівської РДА Львівської області за довіреністю [PERSON] також вважає, що позов підлягає задоволенню. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги вважає підставними. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачів, представників третіх осіб, що не заявляєють самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України "Про міжнародні договори України", є частиною національного законодавства, ст.41 Конституції України та ст.ст.321,328,330,334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка не мала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положення ч.2 п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 20.02.2009 року право власності, на 1/2 частку житлового будинку №95, що знаходиться по вул.Шевченка у с.Волиця Гніздичівськая Жидачівського району Львівської області належить позивачу [PERSON]В.(а.с.5). Друга половина будинку належить матері позивача - третій особі, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], яка правовстановлюючих документів на свою частку не оформила. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У зазначеному будинку, згідно записів у будинковій книзі, із 18.02.1988 року зареєстрована відповідач [PERSON], а із 21.10.1989 року відповідач [PERSON], які згідно акту від 09.12.2015 року, підписаного депутатами Вільховецької сільської ради [PERSON], [PERSON] та сільським головою [PERSON], не проживають в спірному будинку із 1997 року (а.с18). Факт відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації, у будинку №95 на вул.Шевченка у с.Волиця-Гніздичівська підтверджується також довідкою №180 від 02.02.2016 року, яка видана Вільховецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, відповідно до якої відповідач [PERSON] разом із відповідачем [PERSON] та її двома малолітніми дітьми проживають без реєстрації в с.Волиця-Гніздичівська у будинку на вул. Шевченка,38 Жидачівського району Львівської області. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відповідачі не проживають за вищезазначеною адресою більше одного року, проживають без реєстрації за іншим місцем, а тому вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, і тому повинні бути задоволенні. На підставі наведеного,

Outcome: approved