Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ "Херсонська теплоелектроцентраль" надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачу, який проживає за адресою: [ADDRESS] та відповідно до п. 12,18,21 Правил надання послуг централізованого опалення, та п.3 ст.20 закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання, повинні вносити плату за надані їм послуги з теплопостачання щомісячно за встановленими нормами і тарифами з розрахунку на 1 кв.м. житла на одного мешканця або за показаннями засобів обліку теплової енергії. Оскільки відповідач в період з 01.03.2002 року по 01.09.2014 року не в повному обсязі сплачував вартість наданих йому послуг, за ним утворилась заборгованість в розмірі 1084,30грн., яку він в добровільному порядку не сплачує, тому просить стягнути в відповідачів вказану суму в примусовому порядку та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі посилаючись на те, що придбав квартиру вже з наявним боргом за послуги надані ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» в сумі 1026,93грн. і в подальшому сплачував послуги з тепло забезпечення лише використані його сім'єю, не визнаючи борг попереднього власника. Просив застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін , суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 05.07.2008р. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З договору вбачається, що дана квартира, що відчужується, належить дарувальнику ([PERSON]) на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2002р. що підтверджується самим договором купівлі-продажу. Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом тільки за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною по справі, є підставою для відмови у позові. Відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До пред'явлення даного позову позивач у квітні 2014 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості, якій в травні 2014 року було скасовано. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу у квітні 2014 року та почався заново з поданням у жовтні 2014 року відповідного позову після скасування в травні 2014 року судового наказу. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з квітня 2011 року (три роки з часу звернення із заявою про видачу судового наказу) по жовтень 2014 (по день звернення до суду з відповідним позовом). З розрахунку суми заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] вбачається, що станом на 01.03.2002р. ( на дату придбання квартири дарувальником відповідача [PERSON]) наявна заборгованість у розмірі 1026,93грн. Сума заборгованості по даній квартирі за весь період позовних вимог жодного разу не була меншою ніж 1026,93грн., тобто ні відповідач, ні його дарувальник жодного разу не сплатили жодної гривні по боргу [PERSON], яка продала 26.02.2002 року квартиру [PERSON] Таким чином відповідач не вчиняв дій, що свідчать про визнання попереднього боргу. З позовом до суду позивач звернувся у 30.10.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином встановлено, що відповідач за період з квітня 2011 року по вересень 2014 року не має заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, останнім здійснювались саме поточні платежі, згідно з дослідженими в оригіналі розрахунковими книжками, та між сторонами не було домовленості про першочергове використання платежів для погашення заборгованості за попередні періоди. На підставі викладеного суд, в межах предмету спору, на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності, так як відповідач протягом всього вказаного періоду з 01.03.2002р. - 01.07.2014р. жодного разу не сплачував за послуги теплопостачання нараховані станом на 01.03.2002р. в сумі 1026,93грн. Позивачем обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду із позовом не наведено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed