Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні домоволодінням. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу належить 1/2 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, розташованої за вказаною адресою. У травні 2014 року відповідач вселилась до спільного будинку та одразу після цього почала чинити позивачу перешкоди у користуванні спільним майном. Відповідач змінила двері та замок від будинку, не пускає позивача у будинок та на подвір'я. Позивач повністю позбавлений можливості користуватися належним йому майном. Тому просить зобов'язати відповідача не чинити перешкод у користуванні домоволодінням та надати ключі від вхідних дверей. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину від 08.07.2011р. позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS], по 1/2 частині кожному /ас.37-39/. Як встановлено ч. 1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як роз'яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач та відповідач доводяться їй племінницями. Вона бачила, що відповідач, приблизно у 2014 році змінила двері на спірному будинку, та не впускала позивача на територію домоволодіння, виштовхувала її. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що бачила, як відповідач чинила перешкоди позивачу у користуванні домоволодінням, оскільки вона зачинила двері, ключі від них позивачу не дає. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що з боку відповідача йому чиняться перешкоди у користуванні належною йому частиною домоволодіння, що є підставою для задоволення позовних вимог. Також, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved