Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

06 травня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, у якому зазначає, що 15 лютого 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає і добровільно надавати не бажає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 27 травня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, залучено [PERSON], на користь якої відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утриманні дітей від першого шлюбу у розмірі 600 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що, крім спільної дочки з позивачкою, має ще двоє неповнолітніх дітей, на утримання яких, на підставі рішення Іваничівського районного суду, сплачує аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії-[NUMBER], виданим Личинівською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 3). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, сторони у справі, як батьки дитини, зобов'язані її утримувати, до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Неповнолітня дочка сторін [PERSON] проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні, чого відповідач у судовому засіданні не заперечив. Відповідач [PERSON] свого обов'язку утримувати дитину [PERSON] не виконує. [PERSON], будучи особою працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 20 січня 2010 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 600 гривень на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи з 03 грудня 2009 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 25). З огляду на вищевикладене та враховуючи у сукупності вік та стан здоров'я дитини, матеріальне становище відповідача, який є працездатним і має на утриманні двох інших дітей, відсутність даних про незадовільний стан його здоров'я, матеріальне становище позивача, а також і те, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, та виходячи із вимог розумності та добросовісності, якнайкращого забезпечення і максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає за доцільне та необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 350 гривень щомісячно, починаючи з 06 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, відповідач [PERSON] спроможний сплачувати такий розмір аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: partial