Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання на нею права власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS], як на частку у спільному сумісному майні та визнання договору дарування будинковолодіння по [ADDRESS], укладеного 06 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] недійсним та скасувати його державну реєстрацію. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та пояснили, що з 14 жовтня 1985 року позивач перебувала у шлюбі з [PERSON], проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час спільного проживання ними було придбане будинковолодіння по [ADDRESS], однак, договір купівлі-продажу вищезазначеного майна оформлений на ім'я чоловіка [PERSON], на що позивач уваги не звертала, тому що вважала, що даний будинок є їх спільною власності. Спірне будинковолодіння було придбано ними спільно та за їх спільні гроші, які частково дала дочка позивача. Позивач особисто домовлялась з власником будинку - [PERSON] про купівлю і особисто надавала кошти на його купівлю. Знаючи про те, що більшу частину коштів на купівлю даного будинку надала донька позивача, відповідач вважав за правильне скласти заповіт в її користь на свою частку, що і зробив 21 вересня 2000 року. Однак згодом, всупереч того, що спірне майно є спільною сумісною власністю та незважаючи на заперечення позивача, [PERSON], не маючи необхідних повноважень, 06 листопада 2009 року разом з відповідачем без її згоди уклав договір дарування ? частини будинковолодіння, який посвідчено державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 791. Саме з цих підстав позивач просила визнати даний договір недійсним та скасувати його державну реєстрацію. [PERSON] помер [INFO] року, позивач доглядала його до смерті. Також позивач з врахуванням того, що спірне майно було спільною сумісною власністю її та чоловіка просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що позивач в 2012 році уже зверталась до Кременецького районного суду із позовом з такими ж позовними вимогами, по якому винесено рішення від 31 січня 2013 року та відмовлено в задоволенні позову [PERSON] Дане рішення після перегляду апеляційним судом Тернопільської області залишено без змін. Вважають, що позивачем не доведено придбання спірного будинку за спільні кошти до одруження. Окрім того, обставини встановлені вказаними рішеннями не потребують доведення у суді. Тому просять відмовити позивачу у позові. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних міркувань. Свідок [PERSON], суду пояснила, що у 1987 році позивачка приходила до неї та домовлялась про купівлю будинковолодіння по [ADDRESS]. При передачі коштів за купівлю даного будинку вона присутня не була, оскільки фактично продажем займалась її дочка. Свідок [PERSON] пояснила, що вона була сусідкою позивача, остання розповідала їй про намір придбати будинок, гроші на який їй висилає дочка. Чи купувала вона будинок разом із [PERSON] та за чиї кошти їй не відомо. Свідок [PERSON] надала суду аналогічні пояснення. [PERSON], який допитаний як свідок, пояснив, що він є сином позивача. Після знайомства із [PERSON] вони мали намір купити будинок, на який кошти давали він та його сестра, скільки коштував будинок він не знає. Чому був зареєстрований будинок за [PERSON] він не знає, йому ніхто не розповідав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дочкою позивача та їй відомо, що її мати та [PERSON] купували спірний будинок, кошти на купівлю якого частково надсилала вона в сумі 1500 рублів. Вони жило дружно, перебуваючи в цивільному шлюбі вони проживали на квартирі, яку винаймали, а згодом купили даний будинок. В подяку за допомогу у купівлі даного будинку [PERSON] обіцяв заповісти їй частину будинку. Показами вказаних свідків не доводиться те. що будинок придбаний за спільні кошти [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює начальником Кременецького РК БТІ, право власності на спірне будинковолодіння було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Згодом ? частина даного будинку на підставі договору дарування від 06.12.2009 року зареєстрована за [PERSON] Позивач зверталась до них за отриманням довідки для суду. Свідок [PERSON], суду пояснила, що вона є приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу, у кінці жовтня 2009 року сторони, разом із [PERSON] звертались до неї для посвідчення договору дарування, однак з'ясувавши, що це є спірне питання вона відмовила у вчиненні даної нотаріальної дії. в цей день на коридорі біля її кабінту між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, по факту якого міліція проводила перевірку. Для відчуження частини майна чоловіком потрібна обов'язкова згода дружини. Іще до цього [PERSON] та позивач звертались до неї із проханням посвідчити заповіти. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена, однак свідоцтво на спадщину не видавалось. Згідно технічного паспорта та договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1987 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] і зареєстрованого Кременецьким РК БТІ 02.11.1987 року за № 354, власником будинковолодіння по [ADDRESS] був [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно довідки № 85/В від 23.09.2012 року, виданої секретарем Духовного Собору Свято-Успенської Почаївської Лаври, 14 жовтня 1985 року [PERSON] та [PERSON] прийняли таїнство церковного шлюбу у Похвальній церкві Свято-Успенської Почаївської Лаври. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 05 грудня 1987 року, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 24 вересня 2014 року. 06 листопада 2009 року [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали договір дарування відповідно до якого [PERSON] подарував відповідачу ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Договір посвідчено державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 791. [PERSON] є інвалідом другої групи, що стверджується довідкою МСЕК Згідно повідомлення Кременецького РС УДМС України в Тернопільській області від 05.01.2016 року № 957, [PERSON] зареєстрована в спірному будинковолодінні з 02 липня 1988 року. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу УРСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Згідно рішення Кременецького районного суду від 31 січня 2013 року, що залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні її позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім"єю як дружини і чоловіка, визнання недійсним договору дарування ? частини будинковолодіння [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори 06.11.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 791, визнання права спільної часткової власності на ? частину будинковолодіння [ADDRESS], визнання недійсним заповіту від 01.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1911, усунення від права спадкування за заповітом, про визнання права на обов"язкову частку у спадщині. Рішення суду від 31 січня 2013 року набрало законної сили. Даним рішенням встановлено, що позовні вимоги про визнання договору дарування будинковолодіння по [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] 06 листопада 2009 року недійсним до задоволення не підлягають, оскільки на момент укладення оспорюваного правочину єдиним власником майна був [PERSON] та згоди позивача згідно вимог ст. 369 ЦК України на його вчинення не вимагалося. Позивачем не представлено доказів, а судом не встановлено фактів того що позивач, як член сім'ї [PERSON] - власника будинку, вкладала кошти у його придбання, а тому набула права на частку у спільній сумісній власності спірного будинку та порушенні законодавства при укладенні договору дарування, а тому суд приходить до висновку, що пред'явлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed