Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач у листопаді 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості на свою користь за кредитним договором № CVF0AD0311427 від 16.02.2009 року у розмірі 199670,97 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., та з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь стягнути судовий збір. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 30 травня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № CVF0AD0311427 від 16.02.2009 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 124559 грн. зі сплатою за користування нею відсотків 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.02.2014 року. Проте, в порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідачки [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON], договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. При новому розгляді справ представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Тому суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами. Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ « ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № СVF0AD40311427, згідно з умовами якого банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 124559,14 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.02.2014 року. Період оплати з 24 про 28 число кожного місяця. Щомісячний платіж 3741,04 грн. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 16 лютого 2009 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до п.4 Договору, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того 16 лютого 2009 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] в забезпечення виконання за кредитним договором було укладено договір поруки, відповідно до п.4 Договору, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також, з метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ « Акцент Банк» взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником [PERSON] зобов'язань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники ( п.4 договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн. Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 15.10.2012. виникла заборгованість в розмірі 209670,97 грн., яка складається з 108758,55 грн. - заборгованість за кредитом; 32187,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8529,33 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 49972,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором., а також штрафи: 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); 9972,43 грн. - штраф ( процентна складова). За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у заставу був наданий автомобіль марки MERCEDES-BENZ 500 SE, рік випуску 1998 року, № кузова/шасі:[NUMBER], державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] і який був переданий ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості та реалізований банком. Як вбачається із заяви про скасування заочного рішення суду, яка була подана представником [PERSON] 18 жовтня 2012 року, отримані від реалізації заставного автомобіля кошти в розмірі 60000 грн. були направлені в рахунок погашення боргу [PERSON]. Як вбачається із долученого по позовної заяви розрахунку заборгованості сума заборгованості позивачем визначена на 15.10.2012 року, позовні вимоги в ході розгляду справи позивачем не уточнювалися, жодних доказів, щодо спростування твердження відповідача, щодо надходження 18.10.2012 року коштів від реалізації автомобіля в розмірі 60000 грн. чи їх не надходження суду не надано. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed