Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

З позовною заявою до суду звернувся [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ААЗ Трейдінг-Автолюкс», товариства з обмеженою відповідальністю «Norma-A», в якій просить: визнати відмову працівників відповідачів у наданні йому послуги з проїзду в автобусах по Україні та у вимогі надати талони для проїзду в автобусах відповідачів по Україні по пільги позивача, як учасника бойових дій, згідно внутрішніх правил відповідачів, дії та бездіяльність відповідачів протизаконними та протиправними; зобов`язати відповідачів солідарно компенсувати спричинену йому моральну шкоду у розмірі 2\~000\~000 грн.; зобов`язати відповідачів солідарно компенсувати йому втрачену вигоду у розмірі 3\~000\~000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.05.2018 о 16 год. 33 хв. він звернувся у регіональний офіс компанії «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» в м. Харкові по вул. Котляра, 20 для надання йому можливості безоплатного проїзду по Україні в автобусі Автолюкс з м. Харкова до м. Києва. Після того, як він пред`явив посвідчення учасника бойових дій, йому відмовили у наданні безоплатного проїзду, та працівник відповідача ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» протиправно вимагала в нього гроші або талони, чим порушила законне право позивача на безплатний проїзд в автобусах по Україні, згідно його пільги учасника бойових дій. Також, 01.10.2018 о 07 год. 30 хв. він повторно звернувся на вокзалі до працівників відповідачів з проханням надати йому послугу для його проїзду з м. Харкова до м. Києва, згідно його пільги учасника бойових дій., про що йому було відмовлено, та працівники відповідачів вимагали в нього талони або квітки, чим порушили його права без безплатний проїзд по Україні. Такими діями працівниками відповідачів йому заподіяна моральна шкода, оскільки він відчував сильні душевні хвилювання, переживання. Крім того, внаслідок дій працівників відповідачів він втратив вигідний контракт на 3\~000\~000,00 грн. в зв`язку з неприбуттям у м. Київ автобусами відповідачів. Відповідачем ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» поданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить залишити позов без задоволення через його недоведеність та необґрунтованість. Як на підставу своїх заперечень проти позову відповідач зазначає, що ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс», надаючи послуги пасажирських автобусних перевезень, керується нормативно-правовими актами у сфері автомобільних перевезень та дотримується вимог законодавства України щодо пільгового проїзду окремих категорій громадян. Фактично перевезення громадян, які мають пільги на проїзд у транспорті на автобусних маршрутах загального користування, здійснюється коштом перевізників. Однак, через відсутність компенсації витрат автоперевізники не в змозі здійснювати повноцінне перевезення пільговиків відповідно до вимог чинного законодавства. Причиною є відсутність механізмів відшкодування витрат на пільгове перевезення автомобільним транспортом, яке відповідно до Бюджетного кодексу України має здійснюватися за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Проте, у 2016, 2017, 2018 роках державним бюджетом зазначена субвенція не була передбачена. Працівники ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» при оформленні пільгових квитків на проїзд учасникам бойових дій, яким є позивач, запитують у пасажира до пред`явлення в касі посвідчення та лист талонів і, при наявності вільних місць на обраний пасажиром рейс, співробітник ТОВ оформляє пільговий квиток. Позивач 22.05.2018 надати касиру лист талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості для оформлення пільгового квитка відмовився, вимагав надати безкоштовний квиток лише по посвідченню. Крім того, 01.10.2018 позивач взагалі не звертався у касу для оформлення пільгового квитка, а прийшов на посадку в автобус. Щодо вимоги про стягнення упущеної вигоди відповідач зазначає, що згідно «контракту» позивача, він мав прибути до Києва і приступити до роботи 22-23 травня 2018 та 01.10.2018, та згідно листа «роботодавця» позивач втратив можливість отримання прибутку через неможливість приїзду з 22.05.2018 по 23.05.2018 та 01.10.2018. Позивач звернувся в касу відповідача 22.05.2018 о 16 год. 33 хв., та зважаючи на тривалість рейсу 7 годин, фізично не встиг би прибути в м. Київ до 23.05.2018. Також, позивач звернувся в автобус відповідача 01.10.2018, тобто фізично не встиг би прибути в м. Київ до 01.10.2018, щоб з 01.10.2018 приступити до роботи. Відповідач вказує, що на обраний пільговою категорією громадян рейс можуть бути відсутні вільні місця, оскільки квитки на всі рейси компанії знаходяться у вільному доступі на сайті компанії і партнерів в мережі Інтернет, а також в агентствах і касах автовокзалів в Україні. Позивач міг оформити пільговий квиток за наявності всіх підтвердних документів або купити квіток за наявності вільних місць на будь-якого іншого перевізника, якщо у нього вирішувалось питання з працевлаштування. Відповідач ставить під сумнів справжність листа від юридичної особи «Компсервис», підписаної директором [PERSON] , а також трудовий контракт укладений «Компсервис» з [PERSON] , оскільки вказані документи не містять печатки, обов`язкових реквізитів для ідентифікації юридичної особи або ФОП, трудовий контракт не містить основних умов, які зазвичай повинні міститися у такому договорі, його положення суперечать законодавству, він складений із численними помилками. Оскільки факт заподіяння з боку відповідача позивачеві шкоди та вини відповідача у заподіянні шкоди не доведений, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими у повному обсязі (а.с.17-49 т.1). Ухвалою суду від 04.07.2019 за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача представника «Norma-A», Бенефіціара в Україна, засновника ТОВ ААЗ Автолюкс та «Ecolines» ТОВ Українські лінії Підгірного Андріса (а.с. 95-96 т.1). Ухвалою суду від 13.11.2019 у задоволенні клопотань [PERSON] про залучення до участі в справі в якості співвідповідачів [PERSON] та уповноважених осіб Верховної Ради України і Президента України, які брали участь в прийнятті та затвердженні підписання Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях та їх соціального захисту», відмовлено (а.с.157 т.1). Позивач надав письмове пояснення, в яких зазначає, що заперечення відповідача ґрунтуються на домислах і спростовуються наданими ним доказами, які містяться в матеріалах справи, зазначає, що відповідно до п. 7 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому, як учаснику бойових дій, талони, квітки не потрібні для проїзду в автобусах по Україні, в нього протиправно вимагали талони, квітки, гроші при наявності підтвердженої його пільги на безплатний проїзд в автобусах по Україні. Позивачем також 08.05.2020 подана заява, в якій він зазначає, що ним надано необхідні та достатні документи для прийняття рішення, та просив розглянути справу за відсутності сторін, задовольнити його позовні вимоги. Відповідач ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» подав клопотання про розгляд справи без участі його представника (а.с.75). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях. Суд дійшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача, проти чого він не заперечує, його неявка не є перешкодою проведення судового розгляду. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 910 ЦК України за договором\~перевезення пасажира\~одна сторона\~(перевізник)\~зобов`язується\~перевезти другу\~сторону (пасажира)\~до пункту\~призначення,\~а в\~разі здавання\~багажу -\~також доставити\~багаж до\~пункту призначення\~та видати\~його особі,\~яка має\~право на\~одержання багажу,\~а пасажир\~зобов`язується\~сплатити встановлену\~плату за\~проїзд,\~а у\~разі здавання\~багажу -\~також за\~його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону. Згідно з частинами другою та шостою\~статті 36 Закону України «Про автомобільний транспорт»\~однією з обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, є продаж квитків. \~\~\~\~Статтею 37 Закону України «Про автомобільний транспорт»\~встановлено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з\~абз.\~2\~ч.\~1\~ст.\~60\~Закону за\~порушення законодавства\~про автомобільний\~транспорт,\~зокрема,\~за безпідставну\~відмову від\~пільгового перевезення\~пасажира,\~до автомобільного\~перевізника застосовується\~штраф у\~розмірі десяти\~неоподатковуваних мінімумів\~доходів громадян. Відповідно до ст. 920 ЦК України у випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). У\~ст. 920 ЦК України\~зазначено, що відповідно до ч. 2\~ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт»\~договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус. Згідно частини першої\~статті 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої\~статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі\~ст. ст. 12, 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» здійснює діяльність з обслуговування пасажирів на підставі діючих дозволів та ліцензії. Як зазначає позивач у позовній заяві, та не заперечує відповідач у відзиві на позов, позивач 22.05.2018 близько 16 год. 30 хв. звернувся до каси ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» в м. Харкові по вул. Котляра, 20 та попросив оформити йому пільговий квиток для надання йому можливості безоплатного проїзду з м. Харкова до м. Києва, пред`явивши посвідчення учасників бойових дій. Касир відповідача запропонувала позивача пред`явити лист талонів на право одержання учасниками бойових дій проїзних документів, який позивачем не було пред`явлено. Також, 01.10.2018 близько 07 год. 30 хв. позивач звернувся на вокзалі до салону автобусу відповідача, який мав прямувати з м. Харкова до м. Києва з метою безоплатного проїзду, без квитка та листа талонів по його пільги учасника бойових дій, де йому було повідомлено про необхідність звернення до каси для оформлення пільгового квитка, пред`явивши посвідчення учасника бойових дій та листа талонів на право одержання проїзних документів учасниками бойових дій, до каси позивач не звертався. За подіями, що сталися 22.05.2018 за заявою [PERSON] від 23.07.2018 внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364-1 КК України. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того факту, що за безпідставну відмову позивачу у пільговому перевезенні касира, водія автобусу ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 7 ст. 133-1 КУпАП (безпідставна відмова пасажиру у пільговому проїзді), а також докази на підтвердження того факту, що за безпідставну відмову позивачу у пільговому перевезенні до перевізника ТОВ «ААЗ Трейдінг-Автолюкс» застосовувались адміністративно-господарські штрафи. Соціальні гарантії реалізуються у відповідності до Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176\~(в редакції постанови 26 вересня 2007 №1184), пунктом 1 яких визначено, що порядок проїзду міським пасажирським автомобільним транспортом і його оплати, права та обов`язки пасажирів, а також відносини автомобільних перевізників і пасажирів під час надання транспортних послуг, враховуючи особливості транспортної інфраструктури та наявність автоматизованої системи обліку оплати проїзду, визначаються Правилами користування міським пасажирським автомобільним транспортом, що затверджуються відповідним органом місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 130 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176\~(далі - Правила), особи, що користуються пільгами з оплати проїзду автобусами міжміського та/або приміського сполучення, звертаються у квиткову касу автостанції для внесення відповідної позначки до касової відомості та отримання квитка на пільговий проїзд. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення № 002045 від 16.07.2015, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Пільги учасникам бойових дій визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно п. 7, п. 17 ст. 12 Закону України\~«Про статус\~ветеранів війни,\~гарантії їх\~соціального захисту»\~учасникам бойових\~дій надаються\~такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі; безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, які стали особами з інвалідністю внаслідок бойових дій, учасники бойових дій та прирівняні до них особи, а також батьки військовослужбовців, які загинули чи померли або пропали безвісти під час проходження військової служби, користуються правом безоплатного проїзду всіма видами міського пасажирського транспорту загального користування (крім таксі) в межах адміністративного району за місцем проживання, залізничного та водного транспорту приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Вони мають право на 50-відсоткову знижку при користуванні міжміським залізничним, повітряним, водним та автомобільним транспортом відповідно до закону. Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою КМУ від 12.05.1994 № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність\~Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту",\~на основі\~котрого надаються\~відповідні пільги\~і компенсації. Лист талонів на право одержання учасниками бойових дій та особами з інвалідністю внаслідок війни проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості є документом, на підставі якого надається право на пільговий проїзд зазначеним особам згідно з\~пунктом 17 частини першої статті 12,\~пунктом 21 частини першої статті 13\~Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Відповідно до\~п.\~7-1\~Положення,\~ листи\~талонів на\~право одержання\~проїзних документів\~(квитків)\~безоплатно і\~з 50-відсотковою\~знижкою їх\~вартості видають: учасникам бойових дій - Мін`юст, органи Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужба за місцем реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок видачі посвідчень учасників бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» і листів талонів на право одержання ветераном війни проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості у Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 06.02.2019 № 63, підставою для видачі листів талонів є посвідчення учасника бойових дій та перебування такої особи на обліку учасників бойових дій у Держспецзв`язку. Посвідчення учасника бойових дій, нагрудні знаки та листи талонів вручаються особам з числа персоналу ДСНС, на яких поширюється чинність\~Закону України\~«Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особисто або за довіреністю іншим особам, про що вони ставлять підпис у Книзі обліку. \~ \~ \~ \~ \~ Зберігання\~бланків посвідчень\~учасників бойових\~дій,\~нагрудних знаків,\~листів талонів,\~їх видачу\~та розсилання\~до територіальних\~органів Адміністрації\~Держспецзв`язку,\~територіальних підрозділів\~чи підрозділів\~урядового фельд`єгерського\~зв`язку Держспецзв`язку\~здійснює секретар\~Комісії. Посвідчення учасників бойових дій, нагрудні знаки і листи талонів видаються учасникам бойових дій, які засвідчують їх отримання особистими підписами. Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву про те, що відповідачу невідома інформація, чи було отримано позивачем компенсацію за безкоштовний проїзд у готівковій формі, відповідно до постанови КМУ від 14.03.2018 № 197 «Про деякі питання надання пільг у готівковій формі з оплати проїзду усіма видами транспорту загального користування на міських, приміських та міжміських маршрутах», а також про те, чи використав позивач своє право на пільговий проїзд, відповідно до закону. Зазначені відомості позивачем також не надані та матеріали справи таких відомостей не містять. Аналіз норм зазначених вище законів доводить, що для учасників бойових дій документом, що посвідчує право на безоплатний проїзд усіма видами міжміського, міжобласного транспорту, є посвідчення учасника бойових дій та лист талонів на проїзд таким транспортом. Для здійснення такого права на безплатний проїзд, учасник бойових дій повинен разом із посвідченням пред`явити у касах транспортних підприємств лист талонів на право одержання проїзних документів. Талони і квітки без посвідчення на право на пільги недійсні. Талони можуть бути використані для проїзду тільки протягом зазначеного у них року. Як встановлено судом, позивач для реалізації свого права на безплатний проїзд з м. Харкова до м. Києва, 22.05.2018 пред`явив лише посвідчення учасника бойових дій, без листа талонів, а 01.10.2018 взагалі до каси відповідача не звертався. Відмовляючи в оформленні пільгового квитка безоплатно відповідач діяв відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Протиправність та незаконність дій працівників відповідачів по відношенню позивача не встановлена, доводи позивача не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна шкода\~полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи Як роз`яснив Верховний суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Враховуючи вищевикладене, встановивши, що позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідачів, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та упущеної вигоди.

Outcome: dismissed