Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що отримав земельну ділянку для будівництва жилого будинку згідно рішення виконкому Іллічівської районної ради депутатів трудящих м.Маріуполя № 21 від 13 листопада 1963 року за адресою в м.Маріуполі по вул. Жигулівській, 77. В 1964 році ним завершено будівництво будинку. З 02 березня 1964 року він проживає та зареєстрований за вказаною адресою разом з дружиною [PERSON] З 2008 року по 2014 рік разом з ними проживали та залишаються зареєстрованими їх син [PERSON], [INFO], їх невістка [PERSON], [INFO], та їх онуки [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року син разом з родиною виїхали на постійне проживання до РФ, де раніше проживала його дружина. Повертатись до м.Маріуполя вони е збираються, адреса їх проживання йому не відома. Однак, при виїзді з реєстраційного обліку не знялись. Вони з дружиною є пенсіонерами за віком. Отримують невелику пенсію. Вимушені звертатись до УСЗН щодо отримання субсидії для сплати житлово-комунальних платежів. Оскільки разом з ними зареєстровані їх син [PERSON] та його родина, то здійснюється нарахування за комунальні платежі на 4 особи, які фактично за вказаною адресою не проживають. Враховуючи майновий стан йому з дружиною складно сплачувати ці платежі. Знятись з реєстраційного обліку відповідачі у добровільному порядку не бажають. У звязку із чим він вимушений звернутись до суду із позовною заявою. На підставі викладеного, просив визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою в м.Маріуполі по вул. Жигулівській, 77. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 01 серпня 2018 року позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою в м.Маріуполі по вул. Жигулівській, 77, залишено без розгляду. Позивач та його представник адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги,\~ надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги, просили позовну заяву\~ задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи - Маріупольська міська рада у судове засідання не зявилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить вирішити справу на розсуд суду на підставі наявних\~ у справі документів відповідно до діючого законодавства.\~ У зв'язку із неявкою відповідачів в судове засідання, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 25 грудня 1963 року згідно рішення виконкому Іллічівської районної ради депутатів трудящих м.Маріуполя № 21 від 13 листопада 1963 року позивачу було надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва жилого будинку\~ за адресою в м.Маріуполі по вул. Жигулівській, 77. Договір посвідчено Третьою Жданівською державною нотаріальною конторою 27 грудня 1963 року за реєстраційним номером № 7421. (а.с.5-6). Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Жданівським міським бюро технічної інвентаризації 05 січня 1976 року, домоволодіння № 77 по вулиці Жигулівській в м.Жданові зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору про надання земельної ділянки від 27 грудня 1963 року. Домоволодіння складається з одного житлового будинку. Реєстраційний номер № 27981. (а.с.4). Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, у будинку № 77 по вулиці Жигулівській в м.Маріуполі зареєстровані позивач [PERSON] з дружиною [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 9-15). Даний факт також підтверджується інформацією, наданою на запит суду відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, згідно якої відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у домоволодінні № 77 по вул. Жигулівській в м.Маріуполі. (а.с.11). Викладені у позовній заяві пояснення позивача щодо не проживання відповідачів знайшли своє підтвердження та підтверджуються даними акту № 3, виданого 25 січня 2018 року головою КСН селища Україна, з якого вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але не проживають\~ у домоволодінні № 77 по вул. Жигулівській в м.Маріуполі з 12 січня 2014 року і по теперішній час. (а.с.7). Даний факт також знайшов своє підтвердження у довідці, виданої на підставі акту № 3 від 25 січня 2018 року та від 01 серпня 2018 головою КСН селища Україна. (а.с.8). Пояснення позивача та викладені відомості в акті та довідці щодо дати непроживання відповідачів у домоволодінні, а саме 12 січня 2014 року, спростовуються наданою на запит суду інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 0.184-22644/0/15-18 від 01 червня 2018 року, згідно якої відповідач [PERSON] перетнув державний кордон України 14 січня 2015 року у пункту пропуску Бориспіль D у напрямку «виїзд» Київ [PERSON]. Відповідачка [PERSON] перетнула державний кордон України 24 червня 2016 року у пункту пропуску Гоптівка у напрямку «виїзд». Відповідач [PERSON] перетнув державний кордон України 15 серпня 2017 року у пункту пропуску Плетинівка у напрямку «виїзд». Таким чином, суд приходить до висновку, що датою, з якої відповідачі перестали мешкати за адресою в м.Маріуполі по вул. Жигулівській, буд. 77, слід вважати: [PERSON] «14 січня 2015 року», [PERSON] «24 червня 2016 року», [PERSON] «15 серпня 2017 року». Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм\~ майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). У пункті 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина 1 статті 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. Тому стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що відповідачі змінили місце свого постійного проживання та понад року у ньому не проживають. Свідки [PERSON] та [PERSON] у наданих суду поясненнях підтвердили, що відповідачі у будинку № 77 розташованому по вул.Жигулівській в м. Маріуполі, не мешкають з 2014 року, місцезнаходження його їм не відоме. Таким чином, оскільки відповідачі понад року не проживають у будинку, що належить позивачу, а їх реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися його житлом, позовні вимоги щодо визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved