Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3445 від 27.01.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 13442,89 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 квітня 2013 року [PERSON] у відділенні Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк, підписав пропозицію укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта). Того ж дня, 26.04.2013 на ім`я позивача ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» було випущено кредитну картку з кредитним лімітом 8000 грн, річною процентною ставкою за користування при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісні мережі за рахунок Овердрафту (в межах ліміту) 0,0001 %, при здійсненні інших дебатових операцій по картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафу (в межах ліміту) 24 %, комісією за обслуговування Овердрафту 2%, страховим внеском в розмірі 0,9 %. В середині березня 2020 року позивач дізнався про наявність постанови приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] , яка винесена в рамках виконавчого провадження № 61368901, відкритого 24 лютого 2020 року. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо про наявність виконавчого напису № 3445 від 27.01.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., за яким з позивача на користь ПАТ «ПУМБ» запропоновано стягнути розмір заборгованості за кредитним договором № 26257028899103 від 26.04.2013 за період з 28 травня 2018 року по 28 травня 2019 року в сумі 13442,89 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8206,67 грн., прострочена заборгованість за комісією - 0 грн., прострочена заборгованість за процентами -1403,8 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн., строкова заборгованість за комісією 0 грн., строкова заборгованість за процентами - 0 грн., неустройка за порушення зобов`язання по кредиту 3832,42 грн. Позивач вважає вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням закону, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», вчинив виконавчий напис за відсутністю оригіналу нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір № 26257028899103 від 26.04.2013, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та позивачем, нотаріально не посвідчувався. Крім того, позивач із зазначеною у виконавчому написі сумою заборгованості по кредиту не погоджується та вважає її завищеною. Ухвалою від 14.04.2020 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11\~ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 3445, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 26257028899103 від 26.04.2013 за період з 28 травня 2018 року по 28 травня 2019 року в сумі 13442,89 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8206,67 грн., прострочена заборгованість за комісією - 0 грн., прострочена заборгованість за процентами -1403,8 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 0 грн., строкова заборгованість за комісією 0 грн., строкова заборгованість за процентами - 0 грн., неустройка за порушення зобов`язання по кредиту 3832,42 грн. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові від 27.03.2019 по справі 133/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що віршуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, суд не погоджується з доводами позивача про те, що станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису нотарісом чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу, оскільки, як вже зазначено вище, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, посилаючись в позовній заяві на спірність суми заборгованості, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами;\~ висновками\~експертів;\~ показаннями свідків. За ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи результат розгляду справи,

Outcome: dismissed