Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Київський міський центр зайнятості, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з [PERSON] на свою користь допомогу по безробіттю у розмірі 2249 грн. 70 коп., мотивуючи тим, що [PERSON] з 03.02.2016 року по 03.10.2016 року перебувала на обліку у Дніпровському районному центрі зайнятості Київського міського центру зайнятості як безробітна, звернувшись із заявою від 03.02.2016 року з проханням надати статус безробітного. Наказом районного центру зайнятості від 04.02.2016 року №НТ160204, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» відповідачу був наданий статус безробітного з 03.02.2016 року, а також, відповідно до ч. 2,4 ст. 22, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було призначено допомогу по безробіттю. Відповідно до абз. 20 пп.1 п. 37 Порядку реєстрації ,перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб ,які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198, наказом районного центру зайнятості від 04.10.2016 року №НТ161004, відповідачу було припинено реєстрацію з 03.10.2016 року у зв'язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи. В результаті обміну інформацією між Державною службою зайнятості та Пенсійним фондом України було виявлено факт надання відповідачем послуг за договором ЦПХ в період перебування на обліку в службі зайнятості. За результатами розслідування страхового випадку відповідача було складено акт від 03.10.2016 року №450, яким встановлено, що відповідач надавала послуги за договором ЦПХ ТОВ «Київцентртепло» з 01.05.2016 року. Наказом районного центру зайнятості від 04.10.2016 року №НТ61004 було прийнято рішення про повернення коштів виплачених відповідачу за період з 03.05.2016 року по 09.09.2016 року у сумі 2249 грн. 70 коп. Відповідачу було направлено лист-повідомлення, який отримано 10.10.2016 року, однак в добровільному порядку кошти не повернуті. 22 листопада 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом Київського міського центру зайнятості до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» про стягнення допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів ,чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Представник позивача - Духота М. С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, подала до суду відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи (а.с. 36), пояснила, що після звільнення з роботи у січні 2016 року з ТОВ «Кивцентртепло» перебувала на обліку в Дніпровському районному центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю. У вересня 2016 року отримала від Дніпровського районного центру зайнятості повідомлення про необхідність повернути допомогу по безробіттю в розмірі 2249,70 грн., оскільки у травні 2016 року отримала дохід на підставі укладеного цивільно-правового договору з ТОВ «Київцентртепло». Однак, ніякого цивільно-правового договору з ТОВ «Київцентртепло» [PERSON] не підписувала, ніяких послуг по виконанню робіт кочегара в котельні по проспекту Червонозоряний, 2 не надавала, акту виконаних робіт № 1/16 від 30.05.2016 року не підписувала та жодних коштів від ТОВ «Київцентртепло» не отримувала. В період з 01.05.2016 року по 04.05.2016 року відповідач перебувала на лікуванні у стаціонарному відділені Київської міської клінічної лікарні №1. Вважає, що оскільки вона працювала до січня 2016 року в ТОВ «Київцентртепло», працівники підприємства мали в розпорядженні її дані та оформили на її ім'я цивільно-правову угоду та отримали кошти за виконану роботу. 25.10.2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківського відділу поліції м. Києва з заявою щодо вчинення працівниками ТОВ «Київцентртепло» кримінального правопорушення, яке полягало в підробці її підпису. Також, 25.10.2016 року відповідач звернулася з листом до ТОВ «Київцентртепло» з проханням надати належним чином завірену копію цивільно-правової угоди ,акт виконаних робіт та копію документів, згідно яких були отриманні кошти, однак даний лист залишився без належного реагування. Представник третьої особи - Добарін Є.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, наведених в письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи (а.с. 57), пояснив, що діючим керівництвом було проведено службове розслідування в ТОВ «Київцентртепло», в ході якого з'ясувалося, що надання відомостей до Пенсійного фонду України щодо нарахування [PERSON] доходу, перерахування та інших обов'язкових платежів за період з 01.05.2016 року по 30.05.2016 року було здійснено помилково, внаслідок технічної помилки. На даний час помилка виправлена, до всіх компетентних органів подані та прийняті скориговані звіти, у зв'язку з наведеними обставинами, [PERSON] не порушувала діючого законодавства з питань зайнятості населення та обов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, а наказ від 04.10.2016 року №НТ161004 про повернення коштів підлягає скасуванню. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов'язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Як встановлено ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Судом встановлено, що 03.02.2016 року [PERSON] зверталася до Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві з заявою, в якій просила до вирішення питання її працевлаштування надати статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198. (а.с. 4) Як вбачається з Витягу з наказів про прийняття рішення по особі: [PERSON] Іванівна ПК №026616020300001, наказом Дніпровського районного центру зайнятості в місті Києві від 04.02.2016 року № НТ160204 [PERSON] надано статус безробітного, та відповідно до наказу від 10.02.2016 року № НТ160210 призначено допомогу по безробіттю з 10.02.2016 року по 03.02.2017 року, та розпочато виплату допомоги по безробіттю; наказом від 18.04.2016 року №НТ160418 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 18.04.2016 року по 02.05.2016 року, у зв'язку з недотриманням безробітним рекомендацій щодо сприяння працевлаштування; наказом від 16.05.2016 року № НТ160516 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 03.05.2016 року; наказом від 03.10.2016 року №НТ161003 припинено виплату допомоги по безробіттю з 03.10.2016 року, у зв'язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів; наказом від 04.10.2016 року №НТ161004 вважати недійсними прийняті рішення: наказ №НТ161004 від 04.10.2016 року; наказом від 04.10.2016 року№НТ161004 припинено виплату допомоги по безробіттю з 03.10.2016 року, у зв'язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи; наказом від 04.10.2016 року №НТ161004 припинено реєстрацію безробітних з 03.10.2016 року, у зв'язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи; наказом від 04.10.2016 року №НТ161004 повернути виплати у встановленому порядку з 03.05.2016 року по 06.09.2016 року, сума боргу 2249,70 грн. (а.с. 5) Згідно Акту №450 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 03 жовтня 2016 року встановлено, що [PERSON] уклала з ТОВ «Київцентртепло» цивільно-правовий договір на здійснення робіт/надання послуг №КЦТ1 від 01 травня 2016 року в якому зазначено, що надання послуг (виконання роботи) здійснюється у строк з 01 травня 2016 року по 30 травня 2016 року. Розділом 6 п.6.1 даного Договору зазначено термін дії Договору з 01 травня 2016 року по 30 травня 2016 року (включно). Згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт №1/16 від 30 травня 2016 року нараховано винагороду за виконану роботу станом на 30 травня 2016 року. (а.с. 6) Наказом Дніпровського районного центру зайнятості №223 від 03.10.2016 року було прийнято рішення про повернення незаконно отриманих коштів, виплачених як допомогу по безробіттю [PERSON] протягом 15 календарних днів після отримання особою повідомлення. (а.с. 11) Згідно з довідкою-розрахунком №3184-05 від 04.10.2016 року, яка видана Дніпровським районним центром зайнятості, за період з 03.05.2016 року по 06.09.2016 року [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у сумі 2249,70 грн. (а.с. 12) 04.10.2016 року Дніпровським районним центром зайнятості було направлено повідомлення відповідачу [PERSON] про необхідність повернення незаконно отриманих коштів за період 03.05.2016 року по 06.09.2016 року протягом 15 календарних днів після отримання цього повідомлення. (а.с. 13) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено поняття «безробітним» - є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з п.9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно з ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, працевлаштування безробітного. Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, що шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20 березня 2013 року, центр зайнятості припиняє реєстрацію: з дня встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, що мав місце протягом періоду реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України 15 червня 2015 року №613, виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб ,які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, центр зайнятості припиняє реєстрацію ,зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач [PERSON] не порушувала умови Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки, як вбачається, з наданої копії трудової книжки, в якій відсутні записи про перебування у трудових відносинах з ТОВ «Київцентртепло» за період з 03.05.2016 року по 06.09.2016 року, а також в результаті службового розслідування на підприємстві ТОВ «Київцентртепло» з'ясовано, що надання відомостей до Пенсійного фонду України щодо нарахування відповідачу доходу та відповідно перерахування ЄСВ та інших обов'язкових платежів за період з 01.05.2016 року по 30.05.2016 року було здійснено помилково, внаслідок технічної помилки, а також на підприємстві відсутні оригінали цивільно-правового договору на здійснення робіт/надання послуг №КЦТ1 від 01.05.2016 року та акту виконаних робіт № 1/16 від 30.05.2016 року. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України , суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Київського міського центру зайнятості до [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Київцентртепло» про стягнення допомоги по безробіттю є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed