Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначивши, що 18.08.2006 між АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/108528/3167/73, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 29703,00 доларів США зі сплатою 13 % річних. 02.08.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» укладено договоір про відступлення прав вимоги, у відповідності до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Оксі Банк», а ПАТ «Оксі Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №№014/108528/3167/73. 02.08.2019 між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №№014/108528/3167/73. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Станом на 19.12.2019 у відповідача існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 167869,15 грн., з яких: 59164,13 грн. - нараховані 3% річних, 108705,02 грн. - подвійна облікова ставка НБУ за період з 19.06.2019 по 19.12.2019. Оскільки позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 167869,15 грн., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27 липня 2020 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте скористалася правом надання відзиву на позовну заяву, в якому зазначила, що проти позовних вимог заперечує. Позивач, починаюси з 02.08.2019 не звертався до неї з повідомленням про зміну сторони у зобов`язанні за кредитним договором та грошовою вимогою, жодного письмового доказу про направлення такої грошової вимоги засобами поштової кореспонденції позивачем не надано, а тому нарахування 3% річних безпідставне. Також зазначила, що відступлення права вимоги за кредитним договором до нового кредитора переходить лише право вимагати від боржника виконати своє грошове зобов`язання - повернути кредитта сплатити проценти за ним, а не право надавати позичальнику грошові кошти під проуценти. На підставі викладеного, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.08.2006 між АППБ «Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/108528/3167/73, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 29703,00 доларів США зі сплатою 13 % річних. 02.08.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Оксі Банк» укладено договоір про відступлення прав вимоги, у відповідності до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Оксі Банк», а ПАТ «Оксі Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №№014/108528/3167/73. 02.08.2019 між ПАТ «Оксі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №№014/108528/3167/73. За період користування кредитними коштами, позивальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості відповідача по поверненню кредитних коштів станом на 19.12.2019 становить 167869,15 грн. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц висловлено правовий висновок про те, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, тому пред`явлені до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12, відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18) міститься висновок про те, що право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі N910/22034/15 стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 19.12.2019, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 167869,15 грн. Також суд зазначає, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Окремо суд зауважує, докази того, що боржник мав економічну можливість виконати зобов`язання, а кредитор позбавив його можливості виконати належним чином зобов`язання в матеріалах справи відсутні (ч. 2 ст. 613 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. ст. 514,518 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особи за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. [PERSON] в установленому законом порядку не спростовано презумпції правомірності вказаних договорів, які укладено із додержанням вимог ч. 1 ст. 513, ст. 1046, ч. 1 ст. 1047, ч. 2 ст. 207ЦК України та підтверджено первинними документами. На підставі викладеного, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язання. Відповідно до ст.617 ч.1 ЦК України передбачено, що у випадку відсутності у боржника необхідних коштів, це не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved