Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, в якому просили стягнути з відповідача - [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська «Українська страхова група» 184 716 грн. 18 коп. по відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в порядку регресу та стягнення судових витрат. В судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страхова компанія «Українська страхова група», - Шаталова Т.В. не з'явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Підприємство з іноземними інвестиціями «ВІП-Рент» надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на сайті «Судова влада». Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» в судове засіданні не з'явилась, але надали на адресу суду заяву, в якій прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Частиною 8 статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що 30.08.2015 року між позивачем та ПП « ВІП-РЕНТ» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/15-1724, предметом якого є страхування транспортного засобу «Mitsubishi L200», д.н.з. [NUMBER]. Судом встановлено, що 19.10.2015 року у м. Полтава відбулась дорожньо - транспортна пригода» за участі транспортного засобу «Mitsubishi L200», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ 2109, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія, відповідача по справі [PERSON]. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 20.11.2015 року вказана дорожньо - транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України та у відповідності до постанови суду визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 34). Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили , є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. З вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 990 ЦК України , страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Так, 21 жовтня 2015 року страхувальник ПП «ВІП-Рент» звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 30 грудня 2015 року позивачем на підставі Звіту № 0711 від 12.11.2015 року та Звіту № 0711-1 від 30.11.2015 року було складено страховий акт № ДККА -47340 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Так, на підставі вказаних документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 234 216,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23763 від 30.12.2015 року. З матеріла справи вбачається, що цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо - транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Країна», згідно полісу № АЕ/2966140. 14 березня 2016 року позивач звернувся до ПАТ « Страхоква компанія «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу № 25460. Так, 04.04.2016 року ПАТ «Страхова компанія «Країна» сплатила по заяві позивача страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом, тобто 49 500,00 грн.. Судом встановлено залишок боргу, який повинен сплати відповідач становить 234 216,18 грн. - 49 500,00 грн. = 184 716,18 грн.. Так, в позові позивачем вказувалось про те, що в добровільному порядку відмовився здійснити відшкодування, тому зважаючи на вказані дії відповідача останні були змушені звернутися до суду з вказаним позовом. Зазначене "абсолютне право" переходить до Страховика з моменту здійснення страхового відшкодування в порядку ст.993 ЦК України . Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування, а тому позов підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 184 716, 18 грн.. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, з урахування положення ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що понесені позивачем судові витрати у розгляді даної справ, які складаються з судового збору у сумі 2770,74 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного ст.ст. 61, 1166, 1187, 1192 ,993 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 14, 76-82, 95,141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України , суд -

Outcome: approved