Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

06 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача, в якому зазначив, що у листопаді 2019 року під час інвентаризації договорів оренди земельних ділянок, юристом фермерського господарства "Орбіта" було виявлено окрім оригіналу правовстановлюючого документу на землю, заповіт складений [PERSON] на його ім`я, а також повідомила, що можливо заповідач вже помер. Для перевірки вказаної інформації, позивач звернувся до Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, де 27 листопада 2019 року отримав свідоцтво про смерть [PERSON] , який помер [INFO] . Для оформленням спадщини за заповітом позивач звернувся до державної нотаріальної контори, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини в зв`язку із його необізнаністю про наявність заповіту, про існування якого дізнався лише у листопаді 2019 року, просив визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач та його представник [PERSON] (діючий на підставі довіреності НОЕ 313607 від 22.11.2019 року) в підготовче засідання направили заяви про слухання справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання також направив заяву про слухання справи у його відсутність та не заперечення проти задоволення позовних вимог позивача. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, повторно виданого Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 27 листопада 2019 року, актовий запис № 10 (а.с.11). Із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Березнегуватського районного нотаріального округу Миколаївської області Бондар Н.В. 22 березня 2012 року, вбачається, що за свого життя [PERSON] , належну йому на праві приватної власності земельну ділянку розміром 6,83 га, розташовану на території Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.9). За повідомленням завідувачки Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 766/01-16 від 24 грудня 2019 року спадкова справа відносно померлого [INFO] [PERSON] , відсутня (а.с.24). Як встановлено судом, позивач у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки був необізнаний про наявність заповіту. Відповідно до роз`яснення завідувачкою Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 836/02-16 від 04 грудня 2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини та роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх прав(а.с.12). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Згідно положень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Крім того, виходячи із наведених норм права, належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких - територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (відповідні сільські, селищні, міські ради). Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Встановивши, що позивач був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору. На підставі зазначеного,

Outcome: approved