Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

29 серпня 2012 року, позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, про визнання факту прийняття спадщини, про усунення від права на спадкування [PERSON] та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] [INFO], який є батьком позивачки, помер [INFO] року, та залишив заповіт від 23.02.1999 року, яким заповів належну йому квартиру [ADDRESS], своєму онуку [PERSON]. [PERSON] [INFO], 02.06.2000 року одружився зі [PERSON] [INFO], яка після одруження стала [PERSON]. В подальшому [INFO] року у них народився син, онук позивачки, [PERSON]. При житті, [PERSON], звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори 14.05.2007 року, де за його заявою, заведена спадкова справа за номером у спадковому реєстрі - 42396086 та номером у нотаріуса - 242/2007, де спадкодавцем є - [PERSON], а спадкоємцем є - [PERSON] [PERSON], у 2005 році захворів, неодноразово звертався до лікаря, а у літку 2007 року, стан його здоров'я погіршився. У 2006 році, [PERSON], звільнився з роботи за особистим бажанням, так як із за хвороби не міг у повному обсязі виконувати свої обов'язки. Так у період з 2007 по 2011 рік він тяжко хворів та неодноразово проходів обслідування та лікування у різних медичних установах. 19.12.2011 року після тривалої тяжкої хвороби [PERSON] помер. Належним майном [PERSON] при житті не розпорядився. Відповідач [PERSON] постійно ухилялася від надання допомоги хворому та зовсім не вела домашнє господарство. З 2008 року відповідачка проживала невідомо де, а іноді жила у матері за адресою: [ADDRESS]. А у 2009 році [PERSON] зовсім покинула сім'ю, знаючи, що він отримав групу інвалідності і знаходиться у безпорадному стані, та потребує постійної допомоги. Так по день смерті [PERSON] його дружина [PERSON] не повернулась. Участі у похованні свого чоловіка, [PERSON] не приймала. Таким чином позивачка вважає, що відповідачка ухилялася від надання спадкодавцеві [PERSON] допомоги, хоча він перебував в безпорадному стані через тяжку хворобу, та його потребу в допомозі, а тому на підставі статті 1224 ЦК України просить усунути позивачку від спадкування спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] У зустрічному позові відповідач, зазначає, що не згодна з позовом, що він не відповідає дійсності та обставини що викладені спотворені, та просить визнати долі у сумісний власності на спірне майно рівними. Свої посилання, відповідач обґрунтовує тим, що вона постійно піклувалася про стан здоров'я [PERSON] та допомагала матеріально, а тумо підстав для усунення її від права на спадкування не має. Крім того, [PERSON] просить суд визначити долі у спільній сумісній власності подружжя, та відповідно до визначених долей поділити спадкове майно у рівних частинах між трьома спадкоємцями - позивачкою, її сином та [PERSON] Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вислухавши свідків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що 19.12.2011 року після [PERSON] помер. До складу спадкового майна [PERSON] входить квартира [ADDRESS], автомобіль марки ВАЗ-21061, д/н [NUMBER], 1/2 частина квартири [ADDRESS], депозитні вклади у ПАТ «Банк кредит Дніпро» на загальну суму 1 050,80 грн. Заповіту [PERSON] не залишив. Після смерті [PERSON], у березні 2012 року за заявою спадкоємця, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округа [PERSON], була заведена спадкова справа, та в зв'язку з оформленням спадщини, щодо майна [PERSON] до КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» направлено письмо про надання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо частки у праві спільної власності квартири [ADDRESS], належний [PERSON] на праві власності. Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, таким чином, спадщина після смерті [PERSON] відкрилась 19.12.2011 року. А відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, отже спадкоємцями першої черги за законом є дитина спадкодавця - [PERSON], мати спадкодавця - [PERSON] та дружина спадкодавця - [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від право на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку, що передбачено постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Тобто, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Таким чином, матеріалами справи, наданими сторонами доказами не виявляється можливим встановити прямий умисел й загалом уникнення [PERSON] від надання допомоги померлому [PERSON] Щодо позовних вимог позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом, то суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні цих позовних вимог на підставі нижченаведеного. Відповідно до п. 11 листа Верховного Суду України від 29.10.2008р. № 19-3767/0/8-08 зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 2 вересня 1993 р. № 3425-ХІІ " Про нотаріат " видається нотаріусом. Однак, матеріали справі не містять відповіді з нотаріальної контори, якою сторонам по справі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 32 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову вказуються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та адреса державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); мотиви, з яких відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на цивільне процесуальне законодавство. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, у матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва на спадщину. Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для звернення до суду за визнанням права власності на спадкове майно. Крім того, ч.1 ст. 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Ч.1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. Діючим ЦК України, до видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину не передбачено визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. Видача свідоцтв про право на спадщину є виключною компетенцією державних нотаріальних контор. Тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину, особа яка вважає, що її права порушені може оскаржити свідоцтво в порядку передбаченому ст. ст. 1300, 1301 ЦК України. В разі незгоди з діями нотаріуса пов'язаними з видачею свідоцтва про право власності на спадщину особа, яка вважає, що її права порушені, вправі звернутися з відповідним позовом до нотаріуса. Таким чином, посилаючись на вищевикладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON], та зустрічного позову [PERSON], яка в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON]

Outcome: dismissed