Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі за текстом « ПАТ») звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнивши який просить: стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № KRKORX10430418 від 20.12.2006 року у розмірі 25547 грн. 96 коп., яка складається з: пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 23855 грн. 20 коп., а також штрафів: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1192 грн. 76 коп. - штрафу (процентної складової). В обґрунтування позову навів наступне. Відповідно до укладеного договору № KRKORX10430418 від 20.12.2006 року 12.08.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9878 грн. 27 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - банк), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка"» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 19.11.2015 року має заборгованість - 126637 грн. 61 коп., яка складається з наступного: 9878 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 39702 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3911 грн. 76 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 73144 грн. 92 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Вказує, що від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 108421 грн. 53 коп., яка складається ( 9878 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 39702 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3911 грн. 76 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 49289 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксованої частини); 5139 грн. 12 коп. - штрафу (процентної складової), та яка була задоволена судовим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2013 року з відповідача на користь позивача. Різниця становить - 23855 грн. 20 коп., яка складається з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 23855 грн. 20 коп., а також штрафів: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1192 грн. 76 коп. - штрафу (процентної складової). Отже заборгованість до стягнення становить - 25547 грн. 96 коп. У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримала повністю. При цьому пояснила, що пеня виникла з моменту винесення рішення і до даного часу. Штраф в сумі 500 грн. судом був раніше стягнутий. Оглянувши Умови надання споживчого кредиту, зазначила, що в них дійсно не мається відомостей про те, коли вони складені. Яка пеня станом на жовтень 2015 року, пояснити не може. Також пояснила, що не може назвати причину, з якої не зверталися до суду до грудня 2015 року. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що з позовом не згодна. Крім того, пояснила, що Умови надання споживчого кредиту не бачила. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що позов не визнає. Крім того пояснив, що на його думку штраф може бути застосований лише один раз, сума штрафу була стягнута попереднім рішення суду. Також вважає, що дія договору закінчилася у 2009 році. Також підтвердив зміст заперечень, згідно яких вбачається наступне. Вважає, що позовні вимоги не обгрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав. В позовній заяви позивач вказує, що станом на 19.11.2015 р. відповідач має заборгованість 126637,61 грн. Дана заборгованість складається з наступного: 9878,00 грн. - заборгованість за кредитом; 39702,93 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3911,76 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 73144,92 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2013 року з відповідача стягнуто заборгованість за даним кредитним договором в сумі 108421,53 грн. яка складається з наступного: 9878,00 грн. - заборгованість за кредитом; 39702,93 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3911,76 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 49289,72 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Зазначає, шо, в позовній заяві позивач ставить питання про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Ст. 258 ч.2 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу та пені). В розрахунку доданому до позовної заяви, зазначені суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, які перевищують термін 1 рік. Вказує, що посилання позивача на п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, яким термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, неустойки - пені, штрафу встановлено тривалістю 5 років не може бути взята судом до уваги, оскільки ст. 259 ч.1 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовий формі. Ніякого договору про збільшення позовної давності між сторонами укладено не було. В тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, немає ніяких пунктів про збільшення строку позовної давності, тому дані вимоги позивача є нікчемними. Крім того, вважає, що вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором є незаконними, оскільки ч.2 ст.551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. В договорі немає жодного пункту, в якому було б встановлений розмір неустойки. Також вказує, що в позовній заяві позивач ставить питання про стягнення штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина), та штрафу в сумі 910,80 грн. (процентна складова), згідно з п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, але ці вимоги вже були задоволені на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2013 року. Враховуючи матеріальне становище відповідача та те, що на її утриманні знаходяться четверо неповнолітніх дітей вважає, що розмір неустойки може бути зменшений. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того, подав заяву, згідно якої просить на підставі ст. 267 ч.4 ЦК України, застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заяви зазначив, що згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ст. 258 ч.2 ЦК України встановлено, що позовна давність у один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач зробив розрахунок пені починаючи з серпня 2007 року. На підставі ст. 267 ЦК України просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: рішення суду (а.с.4), розрахунок (а.с.5, 77-78), анкета позичальника (а.с.6), «Умови надання споживчого кредиту» (а.с.7-10), довідка (а.с.12), банківська ліцензія (а.с.14), свідоцтво (а.с. 14зворот), статут (а.с.15), довідки (а.с.53,54,55), свідоцтва про народження (а.с.56), пенсійне посвідчення (а.с.57), постанови (а.с.60,61), пенсійне посвідчення (а.с.61), посвідчення (а.с.62). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказ окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Відповідач відповідно до укладеного договору № KRKORX10430418 від 20.12.2006 року 12.08.2011 року отримала кредит у розмірі 9878 грн. 27 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем кредит повернутий не був. Відповідач станом на 19.11.2015 року має заборгованість - 126637 грн. 61 коп., яка складається з наступного: 9878 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 39702 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3911 грн. 76 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 73144 грн. 92 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.05.2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 108421 грн. 53 коп., яка складається з: 9878 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 39702 грн. 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3911 грн. 76 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 49289 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксованої частини); 5139 грн. 12 коп. - штрафу (процентної складової). «Умови надання споживчого кредиту» (а.с.7-10), не містять відомостей про дату їх прийняття, а також з них не вбачається, що з ними була ознайомлена у письмовому виді відповідач. Відповідач має двох неповнолітніх дітей, онуку, є пенсіонером, отримує пенсію в розмірі 1357 грн. 12 коп. Як передбачено ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З рішення суду від 7 травня 2013 року (а.с.4) вбачається, що факт підписання відповідачем «Умов надання споживчого кредиту», не встановлювався судом. Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений, передбачений ст. 1054 ЦК України, кредитний договір. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом,пенею), є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разу порушення зобов'язання. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено судом, розмір пені в сумі 73144 грн. 92 коп. значно перевищує розмір збитків у вигляді заборгованості за кредитом в сумі 9878 грн. 00 коп. Відповідач має двох неповнолітніх дітей, онуку, є пенсіонером, розмір отриманої нею пенсії є незначним. Вказані обставини щодо матеріального та сімейного стану відповідача, мають істотне значення, а тому суду вважає за можливе зменшити розмір пені до 49289 грн. 72 коп., тобто суми пені, стягнутої рішенням суду з відповідача. Оскільки визначена судом пеня в сумі 49289 грн. 72 коп. стягнута з відповідача, то позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли «Умови надання споживчого кредиту» в редакції, яка містить п.5.5., який передбачає термін позовної давності по вимогам про стягнення неустойки - пені, штрафів за даним договором тривалістю 5 років, та п. 5.3., який передбачає сплату штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості, і що саме ці «Умови» є складовою частиною укладеного між сторонами договору, та що вони підписувались відповідачем. Вказівка в заяві (а.с.6) на те, що «відповідач ознайомився та згоден з умовами кредитування, які відповідачу надавалися для ознайомлення в письмовій формі», не підтверджує, що саме ці «Умови», на які посилається в позові позивач, надавалися відповідачу для ознайомлення в письмовому вигляді, не підтверджується будь-якими доказами. При цьому суд бере до уваги, що твердження відповідача про те, що буд-яких «Умов надання споживчого кредиту» їй не надавалося, тобто вона їх не підписувала, не спростовано достовірними доказами. В заяві на видачу кредиту відсутні відомості про те, що відповідач має сплачувати штраф за порушення своїх зобов'язань, таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу не ґрунтуються на вимогах закону. Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити повністю. Суд вважає, що позивач необґрунтовано, всупереч вимога ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернувся до суду. Оскільки судом встановлено, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то підстав для застосування наслідків закінчення строку позовної давності, суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed