Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

16.06.2021 року позивач, через засоби поштового зв`язку, звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, вимоги у якому уточнив 26.10.2021 року, зазначаючи наступне. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 13.08.2008 року уклали кредитний договір 85-2008. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 100034,00 грн. на термін до 13.08.2013 р., а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредиту розмірі 100034,00 грн. В порушення умов кредитного Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2012 року з відповідачів на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість у розмірі 195977,95 грн. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором після ухвалення рішення Індустріального районного суду м, Дніпропетровська від 23.10.2012 року заборгованість до стягнення за період з 09.08.2012 по 09.06.2021 рр. становить - 1049859,39 грн., з яких: - 286198,88 гри. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 09.08.2012 року по 09.06.2021 рік; - 763660,51 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 09.08.2012 року по 09.06.2021 рік. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором 85-2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та нижче вказаними фізичними особами було укладено: - Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] , -Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] , -Договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договором [PERSON] . Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення. Враховуючи те, що відповідачі продовжують ухилятися від виконання зобов`язань, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] : - заборгованість за період з 09.08.2012 року по 09.06.2021 рік у розмірі 1049859,39 грн. станом на 09.06.2021 р. за кредитним договором № 85-2008 від 13.08.2008 року, яка складається з наступного: - 286198,88 гри, - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 09.08.2012 року по 09.06.2021 рік; - 763660,51 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 09.08.2012 року по 09.06.2021 рік, а також судові витрати. Представником позивача Безменко М.Є. надано суду заяву про підтримання заявлених вимог і відсутність заперечень проти розгляду справи без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, але завчасно надали суду заяви в яких вказали на необхідність застосування до вимог АТ КБ «ПриватБанк» строків позовної давності, просили розгляд справи здійснювати без їх участі. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір №85-2008 з [PERSON] , за умовами якого вона отримала кредит у сумі 100034 грн. 00 коп. (п.1.2), з терміном повернення кредиту, відсотків, і винагороди до графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток №1 до договору), але не пізніше 13 серпня 2013 року, із вказівкою на те, що зазначений термін може бути змінений, згідно п.п.2.3.3.,2.4.1. даного договору (п.1.3). Поряд з цим, пунктом 7.1. встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання даного договору обома сторонами і діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором (а.с.8-10). Цієї ж дати, 13 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», було укладено окремо договори поруки №85-2008/1, 85-2008/2, 85-2008/3, за якими поручителі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язались відповідати перед кредитором за виконання обов`язків по вищевказаному кредитному договору [PERSON] в тому ж розмірі, що і [PERSON] включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.12-13). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Під час розгляду справи судом встановлено наявність заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року, що набрало законної сили 02.11.2012 року, за яким, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №85-2008 від 13 серпня 2008 року у сумі 185977 грн. 95 коп. За ч. 4 ст. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд вказує на те, що звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» у вересні 2012 року з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, вказаним вище судовим рішенням стягнуто усю суму заборгованості за кредитом достроково, чим змінено порядок, умови і строк дії кредитного договору та вважається, що строк виконання договору в повному обсязі настав. Таким чином, кредитор згідно вимог частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання кредитного договору та після цього має право лише на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором. Оскільки кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також неустойки (пені), обумовленої цим договором, припинилося. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідачів процентів, нарахованих після ухвалення вищевказаного судового рішення та нарахованої на вказані проценти пені, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. У даному випадку положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Умовами кредитного договору не обумовлена умова нарахування і сплати процентів, передбачених договором за користування кредитом після закінчення строку кредитування. Щодо дії кредитного договору до повного повернення позичальником кредиту, сплати процентів та можливість нарахування у зв`язку з цим процентів до повного погашення зобов`язання, є необґрунтованими, оскільки така умова кредитного договору не є встановленням строку дії договору в розумінні статті 251 ЦК України. Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, але ця вимога не є предметом розгляду у даній справі. В частині солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителів, суд звертає увагу позивача на те, що кожен із відповідачів уклав окремий договір поруки із ЗАТ КБ «ПриватБанк» і може нести солідарну відповідальність по боргах перед правонаступником АТ КБ «ПриватБанк» лише безпосередньо із боржником. Договором та чинним законодавством не передбачено солідарної відповідальності поручителів без з`ясування ступеня відповідальності боржника і заявлених до нього вимог про стягнення боргу, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2018 року у цивільній справі №759/10401/15-ц. Щодо заяв відповідачів про застосування у справі позовної давності до вимог позивача, суд не знаходить доцільності, так як вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в уточненій позовній заяві є необґрунтованими, тому в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі, з підстав викладених вище. За ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають, виходячи з того, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed