Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У лютому 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій заявник вказала, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках з липня 2006 р. до лютого 2010 р., внаслідок яких сторони мають неповнолітню дитину, 2007 р. н. Оскільки з лютого 2010 р. сторони проживають окремо, дочка АННА повністю знаходиться на утриманні позивача, а відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, посилаючись на ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дочки, яке настане [INFO] р. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому роз'яснені. Оповіщена у встановленому порядку про час і місце розгляду справи третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, письмових заперечень проти позову не надіслала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 - при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 України зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається зі згаданих пояснень та наданих сторонами доказів, вони із липня 2006 р. по лютий 2010 р. перебували у фактичних шлюбних стосунках, внаслідок яких мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO] р. н. Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського РУЮ Кіровоградської області з [PERSON] проводяться стягнення аліментів у передбаченому законом порядку на користь третьої особи [PERSON] За довідкою Рубаномостівської сільської ради неповнолітня перебуває на утриманні позивача. Із довідки КЗ «Вишгородського районного центру первинної медико-санітарної допомоги» витікає, що неповнолітня перебуває на Д обліку. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, не дивлячись на свій батьківський обов'язок, участі у вихованні дочки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у зазначеному позивачем розмірі. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів непрацездатних батьків, дружини; 4) наявність у відповідача іншої дитини; 5) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Тому позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved