Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням суду від 31.03.2017 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], щомісячно на кожну дитину по ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що сторони мають сумісних малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням суду від 31.03.2017 з відповідача стягнуто аліменти на її користь на дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід. Також зазначає, що у зв'язку зі змінами у законодавстві, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Перелічені обставини змусили позивачку звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла до суду заява з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв'язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступними підставами. Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження, батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є позивач та відповідач по справі. /а.с. 4,5/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.03.2017 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.01.2017 і до досягнення дітьми повноліття. На виконання рішення було видано виконавчий документ. /а.с. 6, 11-12/. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, у ст. 192 СК України наведено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду. У цій статті передбачена можливість, а не обов'язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивачем не зазначено та не надано жодних доказів існування обставин, передбачених вищевказаними нормами законодавства. Крім того, суд враховує, що станом на день винесення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31.03.2017 про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.01.2017 і до досягнення дітьми повноліття, частиною другою статті 182 СК України було встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З 08.07.2017 року почала діяти нова редакція ч. 2 ст. 182 СК України,згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний мінімальний розмір аліментів повинен стягуватись з боржника без винесення додаткового рішення. На це вказує пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в якому зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Аналогічне положення міститься й у ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Отже, на підставі вищевикладеного, суд знаходить позовні вимоги про збільшення розміру аліментів необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed