Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач\~ звернулася до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заробітної плати, вказавши, що 20.03.2017 року вона була звільнена з роботи за\~ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, однак всупереч вимогам\~ ст. 116 КЗпП України ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» не провело з нею повного розрахунку в день звільнення, зокрема, не виплатило заробітну плату за березень 2017 року в сумі 8\~432,88 грн. та компенсацію за 10 днів невикористаної відпустки в сумі 4\~216,44 грн., а тому у звязку із порушенням законодавства про працю повинно сплатити 37\~947,95 грн. вихідної допомоги та на підставі ст. 117 КЗпП України повинно сплатити компенсацію за час затримки розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. В запереченні на позов вказав про невизнання\~ відповідачем позову, пояснюючи, що\~ до початку 2017 року відповідач здійснював господарську діяльність на фактично не підконтрольній державній владі України території, при цьому відповідачем були направлені всі заходи на першочергове забезпечення безпечних умов праці\~ працівників та виконання всіх передбачених КЗпПУ зобовязань. У 2014 році у звязку із взяттям під контроль міста Свердловська ( з 2016р-м.Довжанськ) Луганської області незаконними збройними формуваннями на виконання норм законодавства України відповідачем змінено реєстрацію м.Сєвєродонецьк,вул.Гоголя,24А.\~\~\~ 13 березня 2017 року невідомими особами\~ було здійснено блокування майнового комплексу ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» , розташованого на тимчасово непідконтрольній Україні території Луганської області- м.Довжанськ . За цим фактом адміністрація підприємства звернулася до правоохоронних органів ,було відкрито кримінальне провадження №120171000000000155 та на даний час триває досудове розслідування. Після захоплення підприємства, ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» втратило доступ до свого майна, у тому числі особових справ працівників, табелів обліку робочого часу, печаток, штампів, та компютерної техніки із відображеною в ній інформацією. Запобігти захопленню майнового комплексу озброєними людьми відповідач не міг. Вказував, що оскільки підприємство ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 13 березня 2017 року за відсутності своєї вини втратило контроль над своїми виробничими активами та адміністративно-фінансовими ресурсами з незалежних від нього причин - дії непереборної сили, і\~ саме\~ з цього часу відповідач був позбавлений можливості здійснювати юридично значимі дії по відношенню до [PERSON], зокрема щодо її звільнення, нарахування та виплати їй при цьому грошових коштів, оформлення трудової книжки, видачі фінансових документів та таке інше. З огляду на викладене, в силу ст.614\~та ст.617 ЦК України\~відповідач не може нести відповідальність за дії невідомих третіх осіб, які з 13 березня 2017 року, злочинно захопивши підприємство-відповідача, продовжують порушувати вимоги діючого законодавство України вже відносно його працівників. Крім того, позивач, заявляючи\~ про своє звільнення за власним бажанням в якості доказу надав не завірену належним чином ксерокопію своєї трудової книжки з відповідним записом під №10 з підписом, який від імені генерального директора ТОВ « ДТЕК «Свердловантрацит» здійснений невідомою особою. Повноважень про здійснення такого підпису від\~ свого імені генеральний директор [PERSON] іншим особам не надавав. Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості за березень 2017 року позивач надала ним самим завірені копії розрахункових листів, які не містять ні бланка підприємства, ні відповідних записів та підпису повноважних осіб підприємства, ні печаток підприємства та інших реквізитів належного засвідчення копії, що не відповідає вимогам належності та легітимності вказаного документу. Первинні документи про розмір нарахованої позивачеві заробітної плати за березень 2017 року взагалі відсутні, а отже неможливо визначити кількість робочих днів, відпрацьованих позивачем на підприємстві в березні 2017 року,\~ та встановити реальний\~ розмір заробітної плати позивача. Відсутні також належним чином оформлені письмові докази про кількість невикористаних позивачем календарних днів щорічної відпустки в період його роботи на підприємстві та розмір заробітної плати в цей період роботи для розрахунку її грошової компенсації, оскільки обчислення середньої заробітної\~ для оплати часу щорічної відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 місяців.\~\~ Просив відмовити у задоволенні позовних вимог з вищевикладених підстав. Суд,\~ дослідивши письмові докази,\~ приходить до наступного. Судом встановлено, що\~ позивач перебувавїла у трудових відносинах з відповідачем по справі по 20.03.2017 року. В\~ копії трудової книжки, наданої позивачем до позову,\~\~ під № 10\~ від 20 березня 2017 року мається запис\~ про її звільнення згідно з наказом №04-к на підставі\~ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (арк..спр.8). У відповідності з вимогами\~ст. 94 Кодексу Законів про Працю України, заробітна плата\~це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до положень ст. 115 КЗпП Украйни, ст. 24 Закону Украйни "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцята календарних д нів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.. Згідно ч. 1ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України. У силу вимог ст.ст.10,60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки факт наявності невиплаченої [PERSON] заробітної плати за березень 2017 року заперечувався відповідачем, вказана обставина підлягала доказуванню у розглядуваній справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 59 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(ст.60 ЦПК). Однак\~ позивачем суду не надано належних та допустимих доказів наявності такої заборгованості. Щодо наданої позивачем суду ксерокопії своєї трудової книжки з записом про її звільнення за підписом [PERSON], як генерального директора ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» необхідно зазначити наступне. У якості доказу позивач надала суду не завірену належним чином ксерокопію своєї трудової книжки з записом про її звільнення, з підписом, який від імені генерального директора ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» [PERSON]С, відповідно до інформації представника ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит», здійснено невідомою особою. Повноважень про здійснення такого підпису від свого імені генеральний директор [PERSON] іншим особам не надавав. Також, заявляючи вимоги про стягнення заборгованості підприємства за березень 2017 року, в обґрунтування позовних вимог, позивач надала суду розрахункові листи, які не містять ні підписів повноважних осіб підприємства, ні печаток підприємства, а тому не відповідають вимогам належності та легітимності вказаного документу. При цьому, первинні документи про розмір нарахованої позивачеві заробітної плати за березень 2017 року взагалі відсутні, а отже неможливо визначити кількість робочих днів, відпрацьованих позивачем на підприємстві, в березні 2017 року, та встановити, який реальний розмір заробітної плати був нарахований позивачу за ці дні. Відсутні належним чином оформлені і письмові докази про кількість невикористаних позивачем календарних днів щорічних відпусток в період його роботи на підприємстві відповідача та про розмір заробітної плати за відповідний період для розрахунку її грошової компенсації. Застосування ж для цього даних наданих позивачем розрахункових листів є неможливим, оскільки попри сумнівність щодо їх легітимності, розрахункові листи не містять необхідної інформації. Крім того, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, згідно\~постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08.02.1995р., провадиться виходячи з виплат за останні 12 місяців, а не з наведених в розрахунку 6-ти місяців. Аналогічні зауваження як щодо законності розрахунків, так їх правових підстав, і до обґрунтування вимог про стягнення вихідної допомоги у звязку з порушенням законодавства про працю та стягнення компенсації за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Так, судом встановлено, що підприємство ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» з 13 березня 2017 року втратило контроль над своїми виробничими активами та адміністративно-фінансовими ресурсами з незалежних від нього причин\~дії непереборної сили, саме і з цього часу відповідач був позбавлений можливості здійснювати юридично значимі дії по відношенню до позивача, зокрема щодо його звільнення, нарахування та виплати йому при цьому грошових коштів, оформлення трудової книжки, видачі фінансових документів та таке інше. Згідно зі\~статтею 4 КЗпП України\~законодавство про працю складається з цього\~Кодексу\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до частини першої\~статті 9 Цивільного кодексу України\~положення цього\~Кодексу\~застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Оскільки трудовим законодавством не врегульовано відносини з приводу підстав звільнення від відповідальності за незаконність дій відносно працівника, на ці правовідносини поширюються положення цивільного законодавства. За Витягом із кримінального провадження №12017100000000155 заст. 206 ч. 3 КК України «Протидія законній господарській діяльності» 18 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що у період з 13 березня 2017 року невстановлені особи здійснюють протидію законній господарській діяльності ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» шляхом заборони відчуження майна, відчуження грошових коштів, встановлення обтяжень на майно, що належить товариству шляхом захоплення майнового комплексу за адресою: Луганська область м. Должанськ вул. Енгельса, 1, чим заподіяно майнової шкоди у великому розмірі. Відповідно до\~Постанов Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII\~та №252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування»\~місто Свердловськ (після перейменування Довжанськ) Луганської області визнано тимчасово окупованою територією України. У пункті 1 частини першої\~статті 263 ЦК України\~наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна та невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови , що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків. Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово- промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс- мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме, загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга\~статті 14-1 Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні»). Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно зі\~статтею 1 цього Закону\~період проведення антитерористичної операції\~це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції\~це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р\~та\~від 2 грудня 2015 року № 1275-р\~затверджено перелік населених пунктів, де здійснювалась антитерористична операція, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку внесені м. Луганськ та м. Довжанськ. Висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року №2369/2/21-10.2 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у звязку із цим антитерористичної операції) з фактичним захопленням з 13 березня 2017 року ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства) Відповідач фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітникам як поточних виплат так і виплат у день звільнення, та будучи позбавленим можливості користування своїми коштами - здійснювати відповідні виплати. Унеможливлення виконання обовязків ТОВ « ДТЕК «Свердловантарцит» передбачених законодавством України\~ про працю, а саме, ст. 115,116 КЗпП України\~ спричинено впливом дії форс-мажорних обставин, а саме актами тероризму на території Луганської області, в тому числі м.Довжанськ Луганської області, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо. Такі форс-мажорні обставини є підставами для звільнення від відповідальності зобовязальної сторони, якою за цим висновком є відповідач. Таким чином, у трудових правовідносинах між відповідачем ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» та його працівниками, зокрема позивачем [PERSON] з 13 березня 2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, які завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, які на ньому працювали, в період існування яких відповідач ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» обєктивно, з причин від нього незалежних був позбавлений можливостей виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників взагалі, в тому числі відносно позивача. З огляду на викладене, в силу ст.\~614\~та ст.\~617 ЦК України\~відповідач не може нести відповідальність за дії невідомих третіх осіб, які з 13 березня 2017 року, злочинно захопивши підприємство-відповідача, продовжують порушувати вимоги діючого законодавство України. З урахуванням наведеного, відсутня можливість отримання судом необхідних письмових доказів належної форми та змісту через незаконний захват підприємства сторонніми особами, оскільки відповідач не має доступу до носіїв інформації, первинних документів та інформаційних ресурсів про заробітну плату позивача, а отримання їх позивачем чи на вимогу суду від осіб, що незаконно захватили підприємство, хоча б вони і були б виготовлених від імені відповідача та з відтисками незаконно захоплених у нього штампів та печатей, будуть мати статус недопустимих та нелегітимних доказів, отриманих з порушенням порядку, передбаченого діючим законодавством України, а отже, такими, що не відповідають вимогам\~ст.59 ЦПК України. Отримання та надання суду належних письмових доказів, які б могли мати статус належності та допустимості, можливе лише при відновленні законної юрисдикції належного власника підприємства ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» над майном та іншими ресурсами підприємства. Даючи оцінку допустимості у даній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якою\~ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. За таких обставин, суд не приймає як належний доказ надану позивачем копію трудової книжки та копії розрахункових листів. Крім цього,\~Розпорядженням\~Кабінету Міністрів від 19 липня 2017 року № 498-р «Про внесення зміни до п. 9 плану заходів, спрямованих на реалізацію деяких засад державної внутрішньої політики щодо окремих районів Донецької та Луганської областей, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження» внесено зміни до п. 9 вказаного плану заходів, де визначено, що забезпечення виплати заробітної плати на підприємствах усіх форм власності, які провадять законну господарську діяльність на неконтрольованій території, за умови дотримання ними вимог щодо протидії фінансування тероризму та недопущення дій, спрямованих на зміну кордонів або територіальної цілісності України з моменту настання умов, визначених п. 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року, а саме\~, до реалізації п. 1,2 Мінського «Комплексу заходів», а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України. Сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» 20 березня 2017 року не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки за змістом ч. 1ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Факт невиплати позивачеві заробітної плати за березень 2017 року та сум компенсації за невикористані дні відпустки заперечувався представниками відповідача, при цьому, наявність такої заборгованості не була доведена суду позивачем, явка якої була визнана обовязковою, але\~ яка\~ не зявилася до суду . Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, тому у задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed