Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом обґрунтовуючи його тим, що 17 жовтня 2016 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавець хворів на хронічну недостатність мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз. У 2016 році [PERSON] паралізувало ліву частину тіла, в звязку з чим він не міг сидіти та самостійно пересуватись. 11 липня 2016 року йому було встановлено першу групу інвалідності безстроково та зазначено про необхідність постійного стороннього догляду. Відповідачі є доньками померлого та на теперішній час претендують на спадкове майно. Однак, за життя [PERSON] останнім було відомо, що їхній батько сильно хворіє, знаходиться в безпорадному стані та потребує їхньої допомоги, проте таку допомогу йому не надавали. В звязку з цим, позивач просила усунути [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] За клопотанням представника позивача ухвалою Голопристанського районного суду від 15.09.2017р. провадження у справі в частині предявлених позовних вимог до [PERSON] було закрито. В судове засідання позивач не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Представник позивача в судове засідання також не зявився, надав клопотання в якому просив розглянути справу на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду свої заперечення в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Зокрема зазначила, що безпорадним стан батька став з березня 2016 року. До цього моменту він міг сам себе обслуговувати. Відповідач постійно спілкувалася з ним та за потреби допомагала матеріально. [PERSON] отримував пенсію та орендну плату за квартиру, яку він здавав в найм, тобто фактично матеріально був забезпечений в достатній мірі. Після потрапляння батька в лікарню, вона неодноразово переказувала кошти на картку доньці позивачки [PERSON], також купувала ліки та інші необхідні засоби, а після смерті [PERSON] нею були надані гроші на його поховання. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 жовтня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КГ № 222696. Згідно довідки від 17.10.2016р., причиною смерті стала хронічна недостатність мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири №11 розташованої в буд. 94 по вул. Озерна в м. Гола Пристань Херсонської області, 1/2 частина якої належала останньому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.06.2009 р., а інша 1/2 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2009р. Сторонами не заперечувалось, що [PERSON] являється донькою [PERSON], а отже відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємицею першої черги на його майно. Згідно приписів ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦКУ, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. З вищевикладеного вбачається, що суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно пенсійного посвідчення №1762004932 [PERSON] з 09.08.2006 р. перебував на пенсії та отримував пенсійне забезпечення. Письмовими доказами підтверджено, що [PERSON] хворів на хронічну недостатність мозкового кровообігу, церебральний атеросклероз. Згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого, останній з 13.03.2016 по 23.03.2016 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні. З 24.03.16 по 10.04.16 амбулаторне лікування. Повний діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу по ішемічному типу з лівостороннім геміпарезом грубо вираженим. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК №282295, 11.07.2016р. [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності по загальному захворюванню безстроково. У висновку про умови та характер праці зазначено про потребу в сторонньому догляді. Таким чином, позивачем було належним чином підтверджено перебування спадкодавця в безпорадному стані та його потребу в допомозі інших осіб. За клопотанням представника позивача в судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, [PERSON] пояснила, що вона робила уколи [PERSON], коли той хворів. Догляд за ним здійснювала позивач та [PERSON], у якої він і проживав. З приводу звертання до відповідача за допомогою свідок нічого пояснити не змогла, однак вказала, що позивач та її донька мали великі борги у звязку з лікуванням та доглядом за чоловіком. Свідок [PERSON] також зазначила, що догляд за [PERSON] здійснювала [PERSON] та [PERSON], а вона приходила та допомагала їм в цьому. [PERSON] свідок побачила вперше лише на похороні батька. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона відвозила [PERSON] до лікарні коли той захворів. Після проходження лікування забрала його до себе та разом зі своєю матірю здійснювала за ним догляд до самої смерті. Однак, вказані докази не підтверджують тих обставин, що позивач, інші родичі або ж сам спадкодавець зверталися до [PERSON] за наданням нею допомоги, а остання в свою чергу мала змогу її надавати, однак свідомо та умисно її не надавала. Натомість відповідачкою були надані платіжні доручення від 18.03.2016 та 22.03.2016р. згідно яких вбачаються грошові перекази на суму 2020,00 грн. та двічі по 1005,03 грн., які були здійсненні [PERSON] (донькою відповідача) на користь [PERSON], що підтверджує факт надання матеріальної допомоги в період хвороби та перебування на стаціонарному лікуванні [PERSON] Зважаючи на те, що в ході розгляду справи не було доведено належними та допустимими доказами ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, суд вважає за необхідне залишити позовні вимоги без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed