Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Запорізька міська рада звернулась з позовом до [PERSON], вказавши, що 08.04.2014 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на обєкті будівництва «Реконструкція кіоску з літнім майданчиком під павільйон-магазин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Косигіна, 1», замовником якого є [PERSON] 16.06.2014 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Однак, всупереч вимогам ст. 40 ч. 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання кошів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя [PERSON] не звернувся до міського голови для укладення договору про пайову участь, внаслідок чого такий договір не був укладений, а позивач недоотримав доходи в сумі 25000 гривень, які є упущеною вигодою. По суті вимог позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Запорізької міської ради суму збитків у розмірі 25000 гривень та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги на зазначених в позовній заяві підставах, вказуючи, що [PERSON]о., як замовник будівництва, мав повідомити позивача про будівництво та сплатити відповідну суму, водночас відповідач не звернувся до позивача з заявою про пайову участь та не уклав відповідного договору. З вимогою укласти такий договір Запорізька міська рада до відповідача не зверталась, оскільки строки укладення договору спливли, в судовому порядку визнати такий договір укладеним не намагались. Представник відповідача проти позову заперечував, вказавши, що підставою для сплати коштів є відповідний договір, який між сторонами не укладався, Запорізька міська рада з пропозицією укласти такий договір до [PERSON] не зверталась, в судовому порядку позовів про спонукання укласти відповідний договір не подавала, тож законних підстав для сплати коштів у відповідача не було та немає на цей час. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались, судом не вирішувались. При дослідженні письмових доказів судом встановлено таке. 16.06.2014 року [PERSON] було подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області декларацію про готовність обєкта до експлуатації (а.с. 11-14) щодо реконструкції кіоску з літнім майданчиком під павільйон-магазин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Косигіна, 12. Відповідно до відомостей, вказаних у декларації, будівництво розпочато 08.04.2014 року, а закінчено 06.05.2014 року. При вирішенні спору суд виходить з такого. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038 від 17.02.2011 року, який набрав чинності 12.03.2011 року, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Статтею 1 Закону України № 3038 надане визначення замовника, яким є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що замовником є особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Стаття 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, поняття "збитки" передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 травня 2016 р. у справі N 6-237цс16). За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до п. 1.4 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого Рішенням Запорізької міської ради № 77 від 24.12.2012 року (а.с. 11-12) (далі Порядок) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у м. Запоріжжя, зобовязаний взяти участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя. Пунктом 2.2 Порядку в редакції, що діяла на момент реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт визначено, що розмір пайової участі становить для нежитлових будівель та споруд 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта; для житлових будинків 4% загальної кошторисної вартості будівництва обєктів. При цьому відповідно до п. 3.1 Порядку договір про пайову участь замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя укладається під час надання департаментом архітектури та містобудування міської ради замовнику містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або після надходження до виконавчого комітету міської ради повідомлення про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт та дозволу на виконання будівельних робіт. Отже як Законом України № 3038, так і Порядком визначено, що обовязок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту шляхом сплати пайового внеску набуває замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, а договір повинен укладатися під час надання департаментом архітектури та містобудування міської ради замовнику містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або після надходження до виконавчого комітету міської ради повідомлення про реєстрацію декларації про початок будівельних робіт та дозволу на виконання будівельних робіт. Відповідно до ст. 40 ч. 5, 6 Закону України № 3038 величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Отже відповідно до вищевказаних норм Закону підставою для сплати суми коштів, що становить пайову участь, є виключно договір, в якому визнаються розмір пайової участі, строк сплати пайової участі та відповідальність сторін (п. 3.2 Порядку), а конкретна величина пайової участі у кожному випадку будівництва та для кожного замовника встановлюється окремо у відповідному договорі та не може бути лише вище визначеного Законом граничного розміру пайової участі, натомість така величина у відповідності до укладеного договору може бути і нижчою. При цьому, як вказує п. 2.3. Порядку, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або обєктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м. Запоріжжя зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або обєкти передаються у комунальну власність. Враховуючи таке, без укладення відповідного договору з визначенням конкретних умов сплати коштів та суми коштів [PERSON] не мав підстав для їх сплати. При цьому, на переконання суду, позивачем не доведено і наявності вини [PERSON] у спричиненні збитків, адже рішенням Запорізької міської ради № 77 Інспекція архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області мала надавати до виконавчого комітету Запорізької міської ради інформацію щодо субєктів, які подали на реєстрацію до інспекції декларацію про готовність обєкту до експлуатації або заяву про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта та видачу сертифіката з визначенням кошторисної вартості будівництва обєкту, а контроль за виконанням такого рішення був покладений на першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради та постійну комісію з питань комунальної власності, ресурсів, приватизації та земельних відносин. Натомість, ані інспекція архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області, ані посадові особи Запорізької міської ради своїх обовязків не виконали, а Запорізька міська рада у свою чергу не вчиняла жодних дій, направлених на укладення договору з [PERSON] шляхом надіслання останньому пропозиції укласти відповідний договір, а також позивач не намагався в судовому порядку визнати такий договір укладеним або спонукати [PERSON] на укладення такого договору. Посилання представника позивача на те, що з пропозицією укласти договір Запорізька міська рада до [PERSON] не зверталась, оскільки для укладення договору пропущений строк, який п. 3.6 рішення Запорізької міської ради № 77 визначений наступним чином: не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладання, але до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію, судом до уваги не приймається, адже, за відсутності договору, у відповідача, у свою чергу, немає законних підстав для сплати таких коштів. При вирішенні справи не на користь позивача суд також враховує і наступне. Статтею 5 ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Водночас позивачем не обґрунтовано належним чином вимогу про стягнення в якості збитків саме 25000 гривень, що становить 10% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта, адже до ухвалення судом рішення підстав у відповідача для сплати коштів в якості саме збитків як упущеної вигоди не було, а станом на час розгляду справи до рішення Запорізької міської ради № 77 від 24.12.2012 року внесені зміни, зокрема рішенням міської ради від 30.06.2016 № 56 визначено, що до 31.12.2020 р. розмір пайової участі у розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя встановлений для нежитлових будівель та споруд 1% загальної кошторисної вартості будівництва обєкта. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed