Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідачів, пояснень третьої особи [PERSON] /далі по тексту позивач/ просить суд визнати недійсним з дня його укладення договір купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений 01.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Закарпатської області Антонів О.М., зареєстрований в реєстрі за №387. Посилається на те, що під час перебування в зареєстрованому шлюбу з [PERSON] /далі відповідач 1/ вартість нерухомого майна квартири [ADDRESS] , належного відповідачу - 1 до укладення шлюбу з позивачем, істотно збільшилася у результаті їх спільної з чоловіком трудової за грошової участі у покращенні квартири, а тому це майно набуло статусу спільної сумісної власності подружжя. 01.04.2015 року відповідач -1 без згоди позивачки в порушення вимог ст. 65 СК України розпорядився на власний розсуд нерухомим майном, а саме: уклав з [PERSON] /далі відповідач -2/договір купівлі - продажу квартири, який позивачка просить визнати недійсним. Відповідачі у наданий судом строк своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалися. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Закарпатської області Антонів О.М. /далі - третя особа/ надала письмові пояснення щодо позову, суть яких зводиться до того, що при посвідчені договору купівлі - продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , згода другого з подружжя не вимагалася, так як майно, що було предметом договору, мало статус особистої приватної власності відповідача - 1 як таке, що набуте до укладання шлюбу. Також третя особа надала копії документів, на підставі яких нею було посвідчено договір, що оскаржується. Заяви, клопотання 15 серпня \~ \~ \~ \~2017 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~представником \~ \~ \~ \~позивача \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~адвокатом Човганин М.І. подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] 17 \~ \~ \~ \~жовтня \~ \~ \~ \~2017 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~представником \~ \~ \~ \~позивача \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~ адвокатом Човганин М.І. подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. 21 листопада 2017 року представником позивача [PERSON] адвокатом Човганин М.І. подано до суду клопотання про зупинення провадження. 23 \~ \~ \~ \~квітня \~ \~ \~ \~2018 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~представником \~ \~ \~ \~позивача \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~адвокатом Човганин М.І. подано до суду клопотання про витребування письмових доказів. 23 \~ \~ \~ \~квітня \~ \~ \~ \~2018 \~ \~ \~ \~року \~ \~ \~ \~представником \~ \~ \~ \~позивача \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~адвокатом Човганин М.І. подано до суду клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. 05 червня 2020 року третя особа на виконання ухвали суду від 8.05.2020 року надала копії документів, на підставі яких нею було посвідчено оскаржуваний договір, одночасно надала письмові пояснення щодо обставин посвідчення договору. Процесуальні дії у справі 16 травня 2015 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справу розподілено судді Дергачовій Н.В. 16 червня 2017 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду. 11 вересня 2017 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову. 17 жовтня 2017 року судом відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог. 22 лютого 2019 року справу перерозподілено судді Данко В.Й. 08 травня 2020 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області витребувано докази по справі від приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Антонів О.М., а саме: копії документів, на підставі яких нею було посвідчено оскаржуваний договір. 08 травня 2020 року судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Човганин М.І. про витребування доказу по справі інвентаризаційної справи на квартиру. 08 травня 2020 року судом відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Човганин М.І. про призначення судової будівельно - технічної експертизи. Явка сторін, пояснення У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду надійшла заява представника позивача, в якій просить суд розглянути дану справу за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Так як наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обгрунтованого рішення, суд розглядає заяву по суті без участі сторін та їх представників; фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, оцінка суду Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в періоді з 22.01.2004 по 18.03.2015 року, що встановлено з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі за №308/940/15-ц від 18.03.2015 року, що має преюдиційне значення поданій справі. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належала на праві особистої приватної власності в цілому відповідачу-1: - в Ѕ частці на праві приватної спільної часткової власності на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.04.1997 року Першою Ужгородською нотаріальною конторою за реєстровим №1-1045, виданого 13.02.2015 року [PERSON] , держаним нотаріусом Закарпатського обласного державного нотаріального архіву за реєстровим №1-14: - Ѕ частці на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке видане 28.12.1994 року міським фондом комунального майна на підставі розпорядження від 28.12.1994 року №67, зареєстрованого Ужгородським міжміським бюро технічної інвентаризації 10.02.1995 року, номер запису №6625. Стаття 57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею. ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою привальною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею. ним за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є особистою приватною власністю. За встановлених обставин спірна квартира є об`єктом особистої приватної власності [PERSON] , оскільки входить до переліку майна, передбаченого ст. 57 СК України - "майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка", а також набута відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин. Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального у дорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті. Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна. Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інших чинників, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, не власника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що законодавець у статті 62 СК України не називає їх як підстави для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном. В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального у дорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя буде нести, як наслідок, непропорційне втручання у власність майна одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу. Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 р. (справа № 214/6174/15-ц). В рамках даної справи позивачка належними та допустимими доказами не довела, що вартість спірного нерухомого майна, належного відповідачу-1 на праві особистої приватної власності, істотно збільшилася саме у результаті їх спільної з [PERSON] трудової та грошової участі у покращенні майна під час шлюбу. Позивачка на підтвердження своєї позиції щодо перетворення статусу нерухомого майна з особистої приватної власності на спільну сумісну власність не подала жодного доказу, який би заслуговував на увагу. Наявний в матеріалах справи звіт про оцінку (а.с.22-46) містить інформацію про ринкову вартість квартири станом на 19.03.2015 року, однак не доводить факту істотного збільшення вартості майна внаслідок спільних трудових чи грошових затрат. Також суд зауважує, що позивачем питання визнання майна спільною сумісною власністю не ставиться, а відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, укладеного 01.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] .. посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Закарпатської області Антонів О.М., реєстр №387, то така позовна вимога мотивована тим. що відповідач [PERSON] укладаючи договір купівлі-продажу квартири, порушив вимоги ст. 65 Сімейного кодексу України щодо надання згоди другого з подружжя на укладення такого договору. Так як спірний договір купівлі-продажу стосується нерухомого майна, яке є особистою приватною власністю відповідача -1, тому дозволу від другого з подружжя на укладення даного договору відповідач [PERSON] не потребував, а отже, підстав для визнання його недійсним з цих мотивів у суду не має. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦГІК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вимоги Цивільного кодексу України суд вважає, що позивачем не доведені підстави недійсності спірного договору купівлі-продажу квартири. Виходячи з вище викладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 57, 62, 64, 65 СК України,

Outcome: dismissed