Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

07 вересня 2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 31 серпня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої остання отримала кредит у розмірі 10 124 грн. 61 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами, тарифами складають між нею та Банком кредитний договір. Відповідно до Умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідачка надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Однак, в порушення умов договору відповідачка свої зобов'язання щодо своєчасного погашення кредитних коштів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17 серпня 2017 року у неї виникла заборгованість по кредиту в сумі 11 168 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 6 905 грн. 75 коп. - заборгованість за кредитом, 1 187 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 136 грн. 07 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 939 грн. 38 коп. - штраф, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди. Посилаючись на те, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів, процентів та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову частково, без суми штрафу. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу . Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 та частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Зі змісту ч. 1 ст. 530 ЦК України випливає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.. За змістом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про видачу строкового кредиту у сумі 10 124 грн. 61 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами, тарифами складають між ним та Банком кредитний договір (а. с. 5). Зі змісту п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт вбачається, що Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 10 124 грн. 61 коп. на строк 36 місяців, з 31 серпня 2015 року по 31 серпня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 10 124 грн. 61 коп. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% щомісячно на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначених у заяві, Умовах та правилах строки. Відповідно до Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 367 грн. 32 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат відповідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 31 серпня 2018 року. Пунктом 2.2 угоди передбачено, що відповідно до ст.ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України за порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настав. Сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченим. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 939 грн. 38 коп. У відповідності до п. 2.3 вказаної угоди для надання послуг, Банк надає позичальнику платіжну картку відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди. За змістом п. 2.5 позичальник зобов'язаний повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно із Генеральною угодою, Умовами та правилами. На підставі п. 2.7 угоди, датою укладення кредитного договору є дата підписання даної Генеральної угоди. З п. 2.8 Генеральної угоди вбачається, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожний день прострочення (а. с. 6). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а. с. 7-30). Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Згідно наданого ПАТ КБ "ПриватБанк" розрахунку, станом на 17 серпня 2017 року заборгованість за кредитом у [PERSON] становить 11 168 грн. 56 коп., яка складається з наступного: - 6 905 грн. 75 коп. - заборгованість за кредитом, - 1 187 грн. 36 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 2 136 грн. 07 коп. - заборгованість за пенею та комісією, - 939 грн. 38 коп. - штраф, передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди. Розмір заборгованості за кредитним договором б/н від 31 серпня 2015 року підтверджується умовами договору та розрахунком позивача (а. с. 4). Що стосується вимог про стягнення з відповідачки штрафу у розмірі 939 грн. 38 коп., то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Вищевказаними умовами договору передбачено застосування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по кредиту та сплату штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а отже і позовні вимоги банку в частині стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідачки нарахованого банком штрафу у розмірі 939 грн. 38 коп. через застосування кредитором подвійної відповідальності за одне й теж порушення, а тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 10 229 грн. 18 коп. Позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 18 серпня 2017 року (а. с. 1). Тому суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати в розмірі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1465 грн.28 коп., оскільки відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial