Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації звернувся в суд з позовом в інтересах дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Ківерцівський відділ Маневицької місцевої прокуратури, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], перебуваючи у цивільному шлюбі із [PERSON], народила трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З 2006 року по 2011 рік дітей було поставлено на облік в службі у справах дітей, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку з негативною поведінкою обох батьків - зловживання ними спиртними напоями, залишенням дітей без нагляду. Відповідач залишав дітей на тривалий час - їздив на заробітки у Росію, періодично навідувався у сім'ю. [INFO] року у зв'язку із тривалою хворобою [PERSON] - матір дітей померла. 20.06.2013 року дітей було тимчасово влаштовано у прийомну сім'ю [PERSON] - матері [PERSON], яка з народження опікувалась дітьми. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.08.2013 року визнано відповідача батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після чого відповідач разом із дітьми переїхав проживати без реєстрації у с. Бакорин Млинівського району Рівненської області, що призвело до того, що до школи діти повинні добиратись пішли близько 4 кілометрів в одну сторону, у зв'язку з чим часто за несприятливих погодних умов пропускають заняття у школі, не відвідують навчальний заклад, тому органом опіки та піклування було рекомендовано перевести дітей на навчання в Олицьку школу, де проживає їх бабуся, рекомендовано провести ремонт у будинку у смт. Олика, однак вказані рекомендації [PERSON] було проігноровано. 31.03.2016 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з залишенням їх батьком на декілька днів, зловживанням останнім алкогольними напоями та неналежний догляд за дітьми їх було тимчасово поміщено до ПЗ «Дитячий будинок «Дім затишку» (с. Дерно), надано відповідачу час для проведення ремонту у будинку, що в [ADDRESS] з метою, що б з нового навчального року діти пішли в школу поряд, однак відповідач належних висновків не зробив. Тому, просять суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], передавши дітей органу опіки та піклування Ківерцівської РДА для подальшого їх влаштування, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно. Представник позивача органу опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити, оскільки на даний час він зробив відповідні висновки та бажає опікуватись дітьми та проживати з ними однією сім'єю, створить для дітей усі необхідні умови для проживання їх поблизу навчального закладу. Прокурор Бондар О.В. в судовому засіданні висловила думку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дітей та просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін у справі, думку прокурора, проаналізувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом встановлено, що зі свідоцтв про народження (а.с. 13-19) вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 18 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Тому немає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Як вбачається із матеріалів справи, неодноразово проводились обстеження умов проживання сім'ї (а.с. 18-19, 35-36), було встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, працює, тому часто залишає дітей самих, діти змушені ходити пішли до школи більше 4 кілометрів по польовій дорозі, профілактичні заходи не дали позитивного результату. Відповідно до висновку Ківерцівської районної державної адміністрації № 31/02-18 від 28.07.2016 року про позбавлення батьківських прав про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 4) - позбавлення батьківських прав останнього відносної неповнолітніх дітей є доцільним та відповідає інтересам дітей. Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року в постанові № 3, позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. У судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив, що він є директором закладу, де на даний час знаходяться діти, відповідач неодноразово відвідував дітей, діти сумують за батьком, горнуться до нього, бажають проживати разом із ним. Свідок [PERSON] - донька відповідача суду показала, що як вона так і менші брат та сестра бажають проживати з батьком однією сім'єю. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] хоча і проживав з [PERSON] в незареєстрованому шлюбі, однак згідно із рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.08.2013 року за його позовом визнано батьківство щодо неповнолітніх дітей. Крім цього, в судовому засіданні не було встановлено факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків, що стверджується показами свідків [PERSON] Також судом врахована думка неповнолітніх дітей, які заперечують щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] На думку суду, незабезпечення батьком [PERSON] умов для навчання своїх неповнолітніх дітей (школа знаходиться на відстані 4 км.) не може стверджувати факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключним крайнім заходом, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 3 «Конвенції про права дитини»,

Outcome: dismissed