Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У лютому 2013 р. позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання угоди здійсненною та визнання права власності на автомобіль. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 11.01.2013 р. по 14.06.2013 р. позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем № 2 [PERSON], і який був розірваний на підставі рішення Шевченківського р/с м. Києва. Як вказує позивач, 10.10.2013 р. ним було подано позов до Дарницького р/с м. Києва до [PERSON] - відповідача № 2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, і рішенням цього суду від 14.10.2014 р. позовні вимоги були задоволені та визнано за позивачем [PERSON] право власності на ? частину кв. [NUMBER] у будинку по [ADDRESS], виділено у власність дві земельні ділянки розташовані у Київській обл. Макарівський район та автомобіль «Тойота Ленд Крузер» д/н [NUMBER], а також стягнуто з позивача на користь [PERSON] різницю у вартості виділеного майна у розмірі 244203,13 грн. При цьому за [PERSON] також визнано право власності на ? частину [ADDRESS], виділено у власність дві ділянки розташовані в Макарівському районі в Київській обл., а також автомобіль «Субару-форестер» д/н [NUMBER]. 03.12.2014 р. рішенням апеляційного суду м. Києва рішення Дарницького р/с м. Києва було змінено лише в частині стягнення різниці у вартості виділеного майна, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Зі слів позивача, відповідач № 2 за час слухання справи у апеляції 21.10.2014 р. незаконно здійснила відчуження автомобіля «Тойота-Ланд Крузер» д/н [NUMBER] на користь відповідача № 1 - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу автомобіля та довідки-рахунку № ВІА 815383 від 21.10.2014 р. незважаючи на те, що даний автомобіль до набрання рішенням законної сили має статус об'єкта спільної сумісної власності подружжя, хоча і був зареєстрований лише за [PERSON] 14.06.2013 р. шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано, і автомобіль «Ланд Крузер» д/н [NUMBER] до 03.12.2014 р. був об'єктом права спільної сумісної власності, хоча і був зареєстрований лише за [PERSON] Як вказує позивач, згоди на здійснення відчуження зазначеного автомобіля позивач не надав, [PERSON] без одержання згоди позивача одноособово розпорядилась спільним сумісним майном, і тому позивач вважає, що зазначений договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» д.н.з. [NUMBER] укладеного між [PERSON] та [PERSON] є недійсний. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», 2008 р.в., д/н [NUMBER], № кузова (№ шасі) [NUMBER], № двигуна [NUMBER], код кольору - колір В-СІРИЙ, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] 21.10.2014 р. на підставі довідки-рахунка № ВІА815383; витребувати у [PERSON] вищевказаний автомобіль, повернувши [PERSON]; скасувати реєстрацію автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado» д/н [NUMBER], визнавши право власності на зазначений автомобіль за [PERSON] та стягнути з обох відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3897,60 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, з 11.01.2013 р. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем № 2 [PERSON], і який 14.06.2013 р. був розірваний на підставі рішення Шевченківського р/с м. Києва. При цьому рішенням Дарницького р/с м. Києва від 14.10.2014 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя було задоволено частково, а саме: було визнано за позивачем [PERSON] право власності на ? частину [ADDRESS], виділено у власність дві земельні ділянки розташовані в Київській області, Макарівського району і автомобіль « Тойота-Ленд Крузер Прадо»» д/н [NUMBER], а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю у вартості виділеного майна у розмірі 244203,13 грн. Також за [PERSON] було визнано право власності, а саме ? частину [ADDRESS], виділено у власність дві земельні ділянки розташовані в Київській області, Макарівського району, а також автомобіль «Субару Форестер» д/н [NUMBER]. (а.с. 7-10). Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). При цьому ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як з'ясував суд, 03.12.2014 р. рішенням Апеляційного суду м. Києва рішення Дарницького р/с м. Києва від 14.10.2014 р. було змінено лише в частині стягнення різниці у вартості виділеного майна, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 11-14). Згідно з Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних нашим, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388, реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу. Згідно із абз. 1 п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з облік) автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документі в. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як з'ясував суд, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, відповідач № 2 [PERSON] 21.10.2014 р. здійснила відчуження автомобіля «Тойота Ленд-Крузер Прадо» д/н [NUMBER] на користь відповідача № 1 [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу автомобіля та довідки-рахунку № ВІА815383 від 21.10.2014 р. незважаючи на те, що даний автомобіль до набрання рішення законної сили має статус об'єкта спільної сумісної власності подружжя, хоча і був зареєстрований лише за [PERSON] При цьому згоди на здійснення відчуження зазначеного автомобіля позивач не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою етапі 203 ЦК України. У відповідності до ст. 4 ЦК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 2. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.» Оскільки відповідачем № 2 були здійснені дії щодо відчуження автомобіль «Тойота Ленд-Крузер Прадо» д/н [NUMBER], який належить позивачу, зазначене свідчить про те, що його право власності на спірний автомобіль не визнається, а тому відповідно до ст. 392 ЦК України, за позивачем [PERSON] необхідно визнати право власності на зазначений автомобіль. За змістом ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"). Як вбачається з вимог ст. 89 ЦПК України «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. 3. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)». У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи матеріали справи та відповідність їх норм матеріального права, суд знаходить вимоги позивача знайшли своє підтвердження. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню судовий збір у розмірі 3897,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved