Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів у якому просить визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області щодо складання акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Юрків Е.Я. 25.11.2013, яким передано у власність ПАТ «Дельта Банк» квартиру [ADDRESS] . Також просила скасувати свідоцтво видане приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Палінською О.В. 28.11.2013 за реєстровим №2761. та витребувати від [PERSON] у її користь квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що у січні 2008 між нею та АКБ «УкрСиббанк» було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, предметом якого була квартира [ADDRESS] . Рішенням Стрийського міськорайонного суду Львівської області від 13.10.2017 у справі № 456/5/17 було задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» - знято арешт з майна ПАТ «Дельта Банк», а саме: з вищевказаної квартири. Саме у цей день у судовому засіданні вона дізналась про те, що право власності на належну їй квартиру зареєстровано за ПАТ «Дельта Банк» на підставі свідоцтва виданого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Палінською О.В., 28.11.2013 за реєстровим № 2761. В подальшому вказану квартиру ПАТ«Дельта Банк» відчужив шляхом продажу на аукціоні у користь відповідача [PERSON] .. Проте вважає, що її квартира неправомірно та без її згоди як власника перейшла у власність відповідача ПАТ «Дельта Банк», а тому такий не мав права відчужувати квартиру у користь [PERSON] .. Так, з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про виконавче провадження» необхідною передумовою для реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження є у першу чергу наявність відповідного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте жодного позову від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки вона не отримувала та їй невідомо про рішення такого змісту, що свідчить про те, що звернення стягнення на належну їй квартиру шляхом реалізації на прилюдних торгах здійснено з порушенням вищенаведених Законів. Окрім цього, жодної постанови про відкриття виконавчого провадження щодо звернення стягнення на спірну квартиру, вона також не отримувала, а про проведення прилюдних торгів її жодним чином не повідомляли ні організатор торгів, ні державний виконавець, що порушило її право у присутності на торгах. Також передумовою для видачі нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулись, крім наявності акта державного виконавця необхідна також наявність постанови державного виконавця про передачу майна стягувачу. А тому у зв`язку з тим, що передача державним виконавцем стягувачу ПАТ «Дельта Банк» нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна у рахунок погашення боргу була проведена за процедурою, яка не відповідає вимогам закону та порушує її права як власника майна, вважає дії державного виконавця щодо видачі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу незаконними, а видане на його підставі свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо торги не відбулись, таким що підлягає скасуванню. Представник позивача адвокат Олексишин І.Б. у судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив проводити розгляд справи без його участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задоволити. Представник ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з`явився хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, про причину неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просив проводити розгляд справи без його участі. У попередніх судових засідання позовні вимоги категорично заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Додатково пояснив, що вказану квартиру він придбав на аукціоні «Прозоро продажі», будь яких обтяжень накладених на квартиру на момент продажу не було, після чого отримав витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно на вказану квартиру. Представник Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Мацюпа А.М. у судове засідання також не з`явився, подав заяву згідно якої просив проводити розгляд справи без участі представника відділу ДВС за наявними у справі матеріалами. У попередніх судових засіданнях просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Посилаючись на письмові заперечення на позовну заяву. Зокрема вказав, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки дії державного виконавця у виконавчому провадженні мають самостійний спосіб оскарження передбачений розділом VІІ ЦПК України. Однак, станом на 11.06.2020 сторонами виконавчого провадження не було оскаржено дії чи бездіяльність державного виконавця щодо виконання виконавчих документів. Витребування майна боржника із незаконного володіння можливе тільки після визнання незаконними дій чи бездіяльності державного виконавця. Окрім цього, у позовній заяві не зазначено, які саме норми права порушено Стрийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) по примусовому виконанні виконавчого документу про стягнення заборгованості з [PERSON] .. Також вказав, що на даний час вказане виконавче провадження знищене, а тому не може стверджувати чи повідомлялась позивач про проведення прилюдних торгів. Третя особа приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Палінська О.В. у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення справи, приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити повністю виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, в судовому засіданні встановлено, що 23.01.2008 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) у рахунок забезпечення виконання договорів про надання споживчих кредитів було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . У відповідності до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) у редакції від 10.11.2013, реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). У відповідності до ст. 54 Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Так, ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Так згідно ч.7, 8 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст.58 цього Закону. У разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. У разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний у п`ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягується виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Згідно ч. 9 ст. 62 Закону майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно. Так, у матеріалах справи наявна копія акту державного виконавця про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 25.11.2013, затвердженого начальником відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції 25.11.2013 Юрків Е.Я., згідно якого головним державним виконавцем відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області Витвицькою М.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-473 від 20.05.2011 виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ДельтаБанк» боргу у розмірі 247 448,38 грн. та судові витрати на суму 1820 грн. на загальну суму 249268,38 грн, а саме звернувши стягнення на предмет іпотеки: двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , було проведено прилюдні торги, що відбулись за адресою: [ADDRESS] з реалізації вказаної квартири (яка була предметом іпотеки) та належала [PERSON] , однак такі не відбулися у зв`язку з відсутністю покупців. В подальшому згідно поданої заяви, стягував ПАТ «Дельта Банк» просив залишити за собою вказане нереалізоване майно. Тому, 25.11.2013 стягувачеві ПАТ «Дельта Банк» у рахунок погашення боргу передано вказану спірну квартиру, що належала [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Чернилевською М.М. від 08.04.2002 за реєстровим № 735 та зареєстровано за [PERSON] у Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності від 17.06.2002 за реєстровим № 1640. Згідно розписки на вказаному акті вказане майно прийняв представник ПАТ «Дельта Банк» Заставна О.В., згідно довіреності. У відповідності до постанови головного державного виконавця відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області від 25.11.2013 про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, також затвердженої 25.11.2013 начальником відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції Юрків Е.Я., на підставі акту державного виконавця, вищевказане майно було передано стягувачеві ПАТ «Дельта Банк» у рахунок погашення боргу. У вказаній постанові зазначено, що така може бути оскаржена у порядку встановлено Законом України «Про виконавче провадження» у 10 - денний строк з моменту її одержання. У подальшому, а саме 28.11.2013 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Палінською О.В., відповідно до ст. 62 Закону «Про виконавче провадження» та на підставі акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, було видано свідоцтво, зареєстроване у реєстрі за № 2761, відповідно до якого посвідчено, що ПАТ «Дельта Банк» належить на праві власності майно, а саме квартира [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат та однієї кухні, загальною площею 49,21 кв.м., житловою площею 32,22, вартістю 251730, 00 грн., оскільки майно не реалізовано/торги не відбулись і стягував ПАТ «Дельта Банк» виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] .. Право власності підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав. Згідно наявного у матеріалах справи копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.10.2017 позов ПАТ Дельта Банк» до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Стрийський міськрайонний відділ державної виконавчої ГТУЮ у Львівській області про захист права власності шляхом звільнення майна з -під арешту було задоволено - зокрема, знято арешт з майна ПАТ «Дельта банк», а саме: об`єкту житлової нерухомості, квартири [ADDRESS] , який накладено 07.07.2011 відділом державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції, згідно постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: 27396636, виданий 05.07.2011 року (номер запису про обтяження: 3589042). Також знято арешт з майна ПАТ «Дельта банк», а саме: об`єкт житлової нерухомості, квартира [ADDRESS] , який накладено 07.07.2011 відділом державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції, згідно постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: 27395247, виданий 05.07.2011 (номер запису про обтяження: 3588944). У ході судового розгляду судом встановлено, що представником відповідача на вищевказане рішення суду була подана апеляційна скарга, однак постановою апеляційного суду Львівської області від 12.03.2018 вказане рішення суду було залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення. Тому у подальшому, 19.04.2019 між ПАТ «Дельта банк та [PERSON] було укладено договір купівлі продажу - квартири, що продана на аукціоні, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрований у реєстрі за № 308 згідно умов якого ПАТ «Дельта Банк» передав у власність покупцю нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , а покупець [PERSON] прийняв майно та сплатив за нього обумовлену грошову суму. У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 178808515 право власності на вищевказану квартиру на даний момент часу зареєстровано за [PERSON] .. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що вона не отримувала жодного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також що їй не було відомо про жодне рішення суду такого змісту, а про факт належності квартири на праві власності ПАТ «Дельта Банк» вона дізналась тільки у судовому засіданні 13.10.2017, оскільки такі спростовуються постановою Апеляційного суду Львівської області від 12.03.2018, згідно якого апеляційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.10.2017 залишено без задоволення, а рішення суду без змін. Так зокрема зі змісту вказаної постанови суду, яка має у відповідності до ст. 82 ЦПК України у даній справі преюдиційне значення, встановлено, що позивач [PERSON] про той факт, що спірна квартира не належить їй як приватна власність дізналась у 2015 під час судового засідання. В той же час, будь - яких дій щодо оскарження права власності банку на квартиру не вживала, скарг на дії чи бездіяльність державного виконавця з приводу реалізації іпотечного майна на прилюдних торгах не подавала, а також не оскаржувала постанову виконавця про передачу майна стягувачу. Таким чином жодних належних, достатніх та достовірних доказів у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України на спростування права власності ПАТ «Дельта Банк», а в подальшому права власності [PERSON] , на спірну квартиру позивачем у судовому засіданні не надано та таких судом не здобуто. Окрім цього, згідно Акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення затвердженого начальником Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного МРУЮ (м.Львів) Іванів А.О. на підставі розпорядження №5 від 25.02.2020 Стрийського міськрайонного відділу ДВС Західного МРУЮ (м.Львів) проведено знищення виконавчих проваджень завершених у 2016, 2018 році через закінчення строків їх зберігання, зокрема знищено і виконавче провадження за виконавчим листом № 456/2068/14 -ц боржник [PERSON] , стягувач ПАТ «Дельта Банк». У зв`язку з цим, суд позбавлений можливості надати оцінку правомірності дій державного виконавця з приводу звернення стягнення на іпотечне майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів зокрема тому факту на підставі чого такі торги були проведені та чи повідомлялась позивач про проведення таких торгів. Окрім цього, суд звертає увагу на той факт, що згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. У поданому позові позивач стверджує, що передача державним виконавцем стягувачу ПАТ «Дельта Банк» нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна у рахунок погашення боргу була проведена за процедурою, яка не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому такі дії слід визнати незаконними та скасувати свідоцтво видане приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Палінською О.В. 28.11.2013 за реєстровим № 2761. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК «Судовий контроль за виконанням судових рішень», крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Тобто дії чи бездіяльність державного виконавця здійснені у межах конкретного виконавчого провадження мають самостійний спосіб оскарження, а тому, оскільки дії державного виконавця, про які йде мова у позові, не визнанані судом незаконними, порушені права позивача у той спосіб, який вона просить у позовній заяві, не можуть бути поновлені. У зв`язку з вищенаведеним, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та у їх сукупності суд прийшов до переконання що позовні вимоги задоволенню не підлягає у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed