Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Заявник 10 серпня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду з заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересовані особи: Ленінський районний у м. Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] до початку антитерористичної операції проживав у м. Луганськ разом з [PERSON]. У зв'язку з початком проведення антитерористичної операції на території Луганської області та відсутності житла в інших регіонах України, вони змушені були переїхати на тимчасове проживання за місцем постійної реєстрації [PERSON] у м. Сімферополь, АР Крим. 08 серпня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим було зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» [INFO] [PERSON] перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим у Сімферопольському клінічному пологовому будинку №2 народила хлопчика. 28 березня 2015 року він отримав у відділі реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. В зв'язку з тим, що свідоцтво про народження - [PERSON] видано на території Автономної Республіки Крим, просить встановити факт народження громадянина України, чоловічої статі - [PERSON], дата народження: [INFO]; місце народження: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, народженого від матері - [PERSON], [INFO], уродженки міста Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна, батько - [PERSON], [INFO], уродженця міста Луганська, Луганської області, Україна. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявивсь. Представник заявника за довіреністю [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, заяву підтримала та просила задовльнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - сухопутна територія Автономної республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих території визначаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2, ч.3 ст. вказаного Закону, - будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасовій окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченим частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У відповідності до ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч.3 ст.257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до положень ст.1 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно до роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлене в його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Тобто факт народження може бути встановлений у порядку особливого провадження за умови наявності у минулому актового запису. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. З наданих суду матеріалів, зокрема копії медичного свідоцтва про народження серії 35 №000259 від 09 березня 2015 року, виданого ГБУЗ РК "Сімферопольський ХРД №2", встановлено, що [INFO] [PERSON] народила дитину чоловічої статі, в зазначеному свідоцтві в графі сімейний стан зазначено- перебуває у зареєстрованому шлюбі, та прізвище дитини зазначено [PERSON]. В паспорті [PERSON] в графі сімейний стан відсутня відмітка про реєстрацію шлюбу. Таким чином у суду відсутні підстави для задоволення заяви про встановлення факту народження дитини саме [PERSON], оскільки в медичному свідоцтві зазначено прізвище [PERSON].

Outcome: dismissed