Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У червні 2013 року позивач публічне акціонерне товариство «Дніпровськпромбуд» (далі ПАТ «Дніпровськпромбуд») звернулося до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просило виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі) з кімнати [ADDRESS], з наданням їм іншого житлового приміщення, а саме, кімнат [ADDRESS], згідно наданого ордеру ПАТ «Дніпровськпромбуд» № 1689 від 10.06.2013 року; зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] кімн. 8, що підтверджується довідкою про склад родини від 10.06.2013року. Приміщення, яке займають відповідачі є не житловим фондом, а санаторієм - профілакторієм, який належить ПАТ «Дніпровськпромбуд» на праві колективної власності, що підтверджується Актом передачі державного нерухомого майна у статутний фонд ВАТ «Дніпровськпромбуд» від 23.06.1998р., затвердженим 24.06.1998 року, реєстраційним посвідченням на об'єкти нерухомого майна від 04.02.1999 року; технічним паспортом від 23.07.2007 року (інвентаризаційна справа № 36854), виданим КП ДМБТІ, з якого вбачається, що приміщення, яке займають відповідачі є кімнатою відпочинку; планом приватизації ОП ««Дніпровськпромбуд» від 07.08.1995р., в якому вказано перелік державного житлового фонду, у тому числі гуртожитки. Серед них відсутній об'єкт, в якому мешкають відповідачі. Частина приміщень будівлі, в якій мешкають відповідачі, знаходяться в аварійному стані і є небезпечними для мешкання в них людей, інші приміщення є непридатними для нормальної експлуатації, що підтверджується висновком про технічний стан будівельних конструкцій будівлі Придніпровської державної академії будівництва і архітектури науково - консалтингового підприємства «Стеконік ЛТД» від 23.01.2006р. Крім того, в цій будівлі відсутні душові кімнати, немає газопостачання. Далі, позивач зазначає, що було запропоновано відповідачам переселитися в кімнати [ADDRESS]. Цей гуртожиток є державним житловим фондом та знаходиться на балансі ПАТ «Дніпровськпромбуд» , що підтверджується довідкою ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10.06.2013р. за № 1-14/9-137. Гуртожиток обладнаний душевими кімнатами, кухнями та взагалі відповідає санітарним вимогам. Однак, відповідачі відмовляються від добровільного переселення, що не дає змогу ПАТ «Дніпровськпромбуд» виконати свої обов'язки, які передбачені діючим законодавством. [PERSON] (далі - позивач за зустрічним позовом) звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дніпровськпромбуд», в якому просила визнати за нею, [PERSON], та сім'єю у кількості чотирьох осіб право користування житловим приміщенням [ADDRESS], визнати протиправними дії ПАТ «Дніпровськпромбуд» щодо виселення [PERSON] із сім'єю у кількості чотирьох чоловік із займаних ними житлових приміщень [ADDRESS], заборонити ПАТ «Дніпровськпромбуд» вчиняти дії щодо виселення [PERSON] із сім'єю у кількості чотирьох осіб із займаних ними житлових приміщень [ADDRESS], та зобов'язати ПАТ «Дніпровськпромбуд» створити належні умови для проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], шляхом укладання договорів про надання комунальних послуг з відповідними комунальними службами. Судом зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Дніпровськпромбуд» про визнання права на проживання у приміщенні, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, було об'єднано в одне провадження з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради, Дніпропетровська міська рада, про виселення та зняття з реєстраційного обліку, про що винесено відповідну ухвалу. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2013р. залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.06.2014р., у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено. 14.07.2014р. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ПАТ «Дніпровськпромбуд» було відмовлено в відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі. Після постановлення рішення та набрання ним чинності, 19.09.2014р. ПАТ «Дніпровськпромбуд» стали відомі обставини, які є істотними для справи, що не були і не могли бути відомі позивачу під час розгляду цієї справи. Так 03.10.2014р. ПАТ «Дніпровськпромбуд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про перегляд рішення ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2014р. по цивільній справі № 2/205/172/14 у зв'язку з нововиявленими обставинами. В обґрунтування поданої заяви вказало, що ПАТ «Дніпровськпромбуд» отримало відповідь Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 20.01.2014 р. № 3/2-1678, в якому зазначено, що: згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2012 р. по справі № 2/5005/5374/2012: ПАТ «Дніпровськпромбуд» зобов'язано передати до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради об'єкти державного житлового фонду - гуртожитки за адресами: [ADDRESS] [ADDRESS], [ADDRESS] а також об'єкти інженерної інфраструктури, що їх обслуговують, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Дніпровськпромбуд, а Дніпропетровську міську раду прийняти вищезазначені об'єкти. На даний час вищезазначені гуртожитки не є об'єктами комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. До того часу поки не буде підписано акт приймання - передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, ПАТ «Дніпровськпромбуд» є балансоутримувачем вищезазначених гуртожитків. Згідно зі ст.128 Житлового кодексу України житлова площа у гуртожитку надається на підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Таким чином, ПАТ «Дніпровськпромбуд», як балансоутримувач, є єдиною особою, хто має право поселяти осіб у гуртожитки, які знаходяться у нього на балансі та, відповідно, видавати ордери на зайняття житлової площі в них. Щодо створення районної технічної комісії відповідно до Постанови Ради Міністрів Української PCP від 26.04.1984 р. за № 189 «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання» повідомило, що обстеження нежитлового фонду не входить до компетенції відповідних комісій. Таким чином, на думку позивача за первісним позовом вищезазначені обставини є істотними для вирішення справи, оскільки спростовують висновки, які були підставами для відмови у позові, а саме, відсутність повноважень у позивача на видачу ордерів на отримання житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] та необхідності створення технічної комісії для обстеження стану будівлі санаторію-профілакторію відповідно до Постанови Ради Міністрів Української PCP від 26.04.1984 р. за № 189 «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання». Також наголосив на тому, що вищезазначена позиція щодо повноважень ПАТ «Дніпровськпромбуд» на видачу ордерів на отримання житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] зазначена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 р. по справі № 6-14989св14, від 20.08.2014 р. по справі № 6-14983св14, від 10.09.2014 р. по справі № 6-30734св14. Заявник просив суд вищевказану заяву задовольнити, переглянути рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2014р. по цивільній справі « 2/205/172/14 у зв'язку з нововиявленими обставинами, призначити справу до нового розгляду. 19.11.2014р. до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло повідомлення від прокуратури Ленінського району про вступ у цивільну справу в порядку ст.45 ЦПК України, ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» 25.11.2014р. ухвалою суду в судовому засіданні за участі представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] заяву ПАТ «Дніпровськпромбуд» задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2014р. за позовом ПАТ «Дніпровськпромбуд» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Регіональне відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області, орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровська міськрада про виселення, зняття з реєстраційного обліку, за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Дніпровськпромбуд» про визнання права на проживання у приміщенні, визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасовано за ново виявленими обставинами та призначено справу до розгляду. 10.12.2014р. представник позивача за зустрічним позовом у судовому засіданні надав уточнений зустрічний позов в якому посилаючись на обставини викладені в ньому просив суд визнати за [PERSON] та членами її сім'ї право користування приміщеннями [ADDRESS] зобов'язати ПАТ «Дніпровськпромбуд» укласти з [PERSON] договір найму вищевказаних приміщень. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, зустрічні позовні вимоги не визнав. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) позовні вимоги ПАТ «Дніпровськпромбуд» не визнає, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Прокурор Козлова І.В. проти первісного позову заперечує, зустрічний позов підтримує. Представник органу опіки та піклування проти первісного позову заперечує, зустрічний позов підтримує. Представник ДМР проти первісного позову заперечує, зустрічний позов підтримує. Інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв не надходило. Суд надавав час для подання доказів. Однак сторони своїми процесуальними правами не скористалися, їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вислухавши пояснення сторін суд вважає позовні вимоги за первісним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі спільного рішення правління та профкому ВАТ «Дніпровськпромбуд» від 19 травня 1994 року, протокол № 39 [PERSON] було видано ордер № 539 на право займання з родиною з 4-х осіб: [PERSON] - головний наймач, [PERSON] - донька, [PERSON] - син, і [PERSON] - син, житлової площі в гуртожитку на [ADDRESS], розміром 22, м2 (т.1 а.с.81). Згідно висновку про технічний стан будівельних конструкцій будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], затвердженого директором НКП «Стеконік, ЛТД» 23 січня 2006 року, встановлено, що технічний стан в приміщеннях віднесено до категорії ІІІ (непридатне для нормальної експлуатації) та до категорії ІV (аварійне) та зроблено висновок, що без капітального ремонту приміщення не придатні для житла (т.1 а.с.22-23). Рішенням засідання адміністрації і профспілкової організації ПАТ «Дніпровськпромбуд», яке відбулося 10 червня 2013 року, було ухвалено: у зв'язку з аварійністю будівлі санаторію-профілакторію за адресою: [ADDRESS], переселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], і [PERSON] з кімнати [ADDRESS] в кімнату [ADDRESS] та видати ордер на житлову площу (т.1 а.с.25). На підставі сумісного рішення адміністрації і профспілки ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10 червня 2013 року на ім'я [PERSON] було видано ордер № 1689 від 10 червня 2013 року на житлові приміщення у гуртожитку та надано право займати, з родиною з чотирьох осіб, житлову площу у гуртожитку [ADDRESS], розміром 18,3 м2, і кімнату № 32, розміром 17,3 м2, загальною площею 35,6 м2 (а.с.24). Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, частина приміщень будівлі, в якій мешкають відповідачі, знаходиться в аварійному стані і є небезпечними для мешкання в них людей, інші приміщення є непридатними для нормальної експлуатації, в цій будівлі відсутні душові кабіни, немає газопостачання. У зв'язку з наведеним, позивач пропонує переселити відповідачів до гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] загальною площею 35,6 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що будівля, в якій мешкають відповідачі не є житловим фондом, а є санаторієм-профілакторієм, що належить на праві власності ПАТ «Дніпровськпромбуд», що підтверджується актом передачі державного нерухомого майна у статутний фонд відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» від 23 червня 1998 року. Відповідно до технічного паспорту від 23 липня 2007 року приміщення, яке займають відповідачі є кімнатою відпочинку, а не житловою кімнатою (а.с.9-17). Так, у плані приватизації орендного підприємства «Дніпровськпромбуд» від 07 серпня 1995 року зазначено перелік державного житлового фонду, у тому числі гуртожитки, серед яких відсутній об`єкт, в якому мешкають відповідачі (а.с.9, т.1). Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2009 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20 квітня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 9 вересня 2010 року, встановлено, що приватизація ВАТ «Дніпровськпромбуд» здійснювалась відповідно із законодавством України і воно стало законним власником майна, переданого йому у статутний фонд. Відповідно до відповіді з Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 20.01.2014 р. № 3/2-1678 вбачається, що: згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2012 р. по справі № 2/5005/5374/2012: ПАТ «Дніпровськпромбуд» зобов'язано передати до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради об'єкти державного житлового фонду - гуртожитки за адресами: [ADDRESS] [ADDRESS], [ADDRESS] а також об'єкти інженерної інфраструктури, що їх обслуговують, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «Дніпровськпромбуд, а Дніпропетровську міську раду прийняти вищезазначені об'єкти. На даний час вищезазначені гуртожитки не є об'єктами комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. До того часу поки не буде підписано акт приймання - передачі гуртожитків до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, ПАТ «Дніпровськпромбуд» є балансоутримувачем вищезазначених гуртожитків. Згідно зі ст.128 Житлового кодексу України житлова площа у гуртожитку надається на підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Таким чином, ПАТ «Дніпровськпромбуд», як балансоутримувач, є єдиною особою, хто має право поселяти осіб у гуртожитки, які знаходяться у нього на балансі та, відповідно, видавати ордери на зайняття житлової площі в них. Щодо створення районної технічної комісії відповідно до Постанови Ради Міністрів Української PCP від 26.04.1984 р. за № 189 «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання» повідомило, що обстеження нежитлового фонду не входить до компетенції відповідних комісій (а.с.149). Таким чином вищезазначені обставини є істотними для вирішення справи, оскільки підтверджують повноваження позивача за первісним позовом на видачу ордерів на отримання житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] а тому виходячи з вищенаведеного не має необхідності створення технічної комісії для обстеження стану будівлі санаторію-профілакторію відповідно до Постанови Ради Міністрів Української PCP від 26.04.1984 р. за № 189 «Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання». Відповідно до ст. ст. 4 - 6 ЖК УРСР державний житловий фонд включає в себе жилі будинки (закінчені будівництвом і здані в експлуатацію) та жилі приміщення в інших будівлях, призначені для постійного проживання громадян. Відносини, пов'язані з використанням під житло приміщень у нежилих будинках, не призначених для постійного проживання громадян, регулюються нормами цивільного, а не житлового законодавства, незалежно від їх тривалості. Згідно з ст. 128 ЖК УРСР житлова площа у гуртожитку надається на підставі спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Відповідно до п. 3.1. Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження та ефективне використання такого майна. Встановлено, що на підставі сумісного рішення адміністрації і профспілки ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10 червня 2013 року на ім'я [PERSON] було видано ордер № 1689 від 10 червня 2013 року на житлові приміщення у гуртожитку та надано право займати, з родиною з чотирьох осіб, житлову площу у гуртожитку [ADDRESS], розміром 18,3 м2, і кімнату № 32, розміром 17,3 м2, загальною площею 35,6 м2, однак відповідачі добровільно переселитися не бажають. Твердження відповідача на те, що вказаний гуртожиток є чоловічим, у зв`язку з чим відповідачі не бажають проживати в ньому, не знайшли об`єктивного підтвердження, оскільки зводяться тільки до небажання переселитися до іншого приміщення. Крім того, встановлено, що будівля, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є державною власністю та знаходиться на балансі ПАТ «Дніпровськпромбуд». Згідно ч. 5 ст. 132 ЖК України, осіб, які проживають у гуртожитках, виселяють у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення. Проте, як зазначено вище, будівля, в якій мешкають відповідачі не є житловим фондом, а є санаторієм-профілакторієм. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи здобуті по справі докази та враховуючи, що відповідачі проживають у будівлі, яка є аварійною та небезпечною для їх життя, та в силу ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом, а також враховуючи те, що відповідачам надано інше житло суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, тому відповідачі мають бути виселені з кімнати [ADDRESS] в надані їм житлові приміщення кімнати [ADDRESS], згідно наданого ордеру Публічного акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд" №1689 від 10.06.2013 року та зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Стосовно позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом на підставі вимог ст.. 16, 526 ЦК України, суд вважає що спірні приміщення не є житловими, не узгоджується з фактичними обставинами справи, та не ґрунтуються на вимогах закону. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved