Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Фастівська місцева прокуратура Київської області звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача в інтересах держави в особі: Фастівської міської ради Київської області, Фастівської центральної районної лікарні до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, зокрема [PERSON] вчинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Фастівської центральної районної лікарні з 25.09.2015 року по 15.10.2015 року, внаслідок чого Фастівська ЦРЛ, яка фінансується з державного бюджету, зазнала збитку на суму 2 227, 25 грн. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі, враховуючи, що відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину, а Фастівська ЦРЛ, орган управління до суду з позовом про стягнення з [PERSON] витрат не зверталась, не відшкодування зазначених коштів негативно впливає на соціально-економічну ситуацію та порушує інтереси установи, позивач вважає, що судовий захист є єдиним способом захисту державного інтересу, просить стягнути з [PERSON] на користь Фастівської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 2227, 25 грн та судові витрати. У судовому засіданні Позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник Фастівської ЦРЛ та Фастівської міської ради, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали заяви в яких позовні вимоги підтримують повністю, просять слухати справу без їхньої участі. Відповідач з викладеними в позовній заяві обставинами не погоджується, надав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, зважаючи на позицію сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.19-21). Згідно відповіді № 01-09/904 від 25.11.2016 головного лікаря Фастівської ЦРД на Запит прокуратури, Фастівська ЦРЛ з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди до [PERSON] не зверталась, розрахунок вартості лікування [PERSON] направлений за запитом слідчого Куцюка Р.І. (а.с.15). Згідно доповнення до запиту, Фастівська ЦРЛ за №01-09/919 від 01.12.2016 року повідомила, що лікування потерпілих, внаслідок кримінальних злочинів, проводиться за рахунок фінансування лікарні з місцевого бюджету та за рахунок спеціального фонду Фастівської ЦРЛ (а.с.16). Вартість стаціонарного лікування [PERSON], [INFO] у травматологічному відділенні лікарні з 25.09.2015 по 15.10.2015 складає 2227, 25 грн (а.с.18). В своїх запереченнях [PERSON] посилається на те, що заявлені вимоги позивача є зловживанням з його боку своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення. Вважає, що, враховуючи, що він є застрахованою особою, сума відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого в результаті ДТП покривається лімітом страхового відшкодування, відповідно повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов'язання (а.с.34-36). Проте, твердження Відповідача, які він виклав у своїх письмових запереченнях, на переконання суду є надуманими, а трактування норм Закону, на які він посилається тлумачаться [PERSON] на свій розсуд. Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є: договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до Закону №1961-IV, сторонами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов'язкового страхування страховою компанією. Такого висновку дійшов і суд касаційної інстанції під час касаційного розгляду справи №6-20740св13. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи потерпілого. Відповідно до п.3 постанови ПВСУ №11 від 07.07.95 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. На підставі аналізу приведених норм матеріального закону, доказів наданих сторонами, суд визнає, що внаслідок того, що відповідач не відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілого, завданих внаслідок вчинення ним злочину, Фастівська ЦРЛ понесла витрати, які підлягають відшкодуванню у встановленому законом порядку, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.3 ст88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved