Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

У лютому 2020 року до Харківського районного суду Харківської області від [PERSON] надійшла позовна заява до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, в якому позивач просить визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Короткий зміст позовних вимог В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка зокрема складається із 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2010, виданого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Омельницькою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3-141. Спадкоємцем першої черги відповідно до статті 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , є її донька позивач у даній справі - [PERSON] . Однак, після смерті своєї матері стан здоров`я позивача погіршився, через сильні душевні травми вона була змушена звернутись до лікаря та проходити лікування. Тому, у зв`язку з тяжким емоційним станом, позивач своєчасно не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. Так, 31.01.2020 позивач звернулась до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , однак у видачі було відмовлено постановою державного нотаріуса від 04.02.2020 №389/02-31. Відтак, згідно положень частини третьої статті 1272 ЦК України позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних справ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. На підставі ухвали суду від 28 квітня 2020 року з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (вул. Євгена Котляра, 4 м.Харків, 61052) витребувано відомості про те, хто звертався до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , а також чи є відомості про складання заповітів від її імені та чи видавались будь-кому свідоцтва про право на спадщину. Згідно ухвали суду від 22 травня 2020 року закрито підготовче судове засідання у даній справі та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання призначене 01 червня 2020 року сторони не з`явились. Від позивача в матеріалах справи міститься заява розглядати дану справу у її відсутність, в якому викладено прохання задовольнити позов в повному обсязі. Від представника відповідача - начальника юридичного відділу Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області Тягнибок І., який діє на підставі довіреності №183 від 14.01.2020, в матеріалах справи міститься заява, в якій останнім зазначено, що він просить розглядати дану справу у відсутність представника селищної ради в межах діючого законодавства. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно пункту 11 частиною першою статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника та статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про нотаріат", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі Постанова Пленуму) дав відповідні роз`яснення. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до положень статті 3 ЦК України, яка передбачає загальні засади цивільного законодавства, ними, серед іншого, є судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Фактичні обставини справи, встановлені судом [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05 липня 2019 року, згідно з актовим записом №6653 (а.с. 8, Т.1). Після її смерті відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, зокрема, 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, яке знаходиться в [ADDRESS] , та належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 лютого 2010 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Омельницька Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №3-141 (а.с.9, Т.1). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON] , а відтак, спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Коротичанською селищною радою Харківського району 24 січня 1979 року, на підставі актового запису №16 (а.с.6, Т.1), та копією свідоцтва шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 03 вересня 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 7, Т.1). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена 31 січня 2020 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області у Спадковому реєстрі за №65440726 (номер у нотаріуса 73/2020), що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59239461 від 31.01.2020 (а.с. 11, Т.1). Так, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , позивач 31 січня 2020 року звернулася до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, але у видачі свідоцтва було відмовлено на тій підставі, що нотаріусу не було надано доказів, що стверджують факт прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №389/02-31 від 04.02.2020 (а.с. 12, Т.1). Пропуск строку прийняття спадщини позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері позивач довгий час знаходилася в стані сильного душевного хвилювання, в силу того, що тяжко переживала втрату, що спричинило загострення хвороб та необхідність проходження лікування, на підтвердження чого позивачем надано копії довідок Державної установи «Інституту медичної радіології ім. СП. Григорьєва НАМНУ» та консультативного висновку КНП «МКБЛ №17» датовані жовтнем та листопадом 2019 року (а.с. 13, 14, 15, 16, 17, Т.1). Як вбачається з відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори від 06.05.2020 №1201/02.14, після померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала на день смерті по [ADDRESS] , із заявами про прийняття спадщини ніхто в шестимісячний строк не звертався, нікому свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с.42, Т.1). Таким чином, судом встановлено, що у визначений законом шестимісячний строк позивач не подала заяву до нотаріальної контори для прийняття спадщини, зі спадкодавцем за місцем проживання зареєстрована не була, у зв`язку із чим не може оформити належним чином свої спадкові права. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину порушує право позивача на спадкування за законом, за захистом якого позивач змушена звернутись до суду. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень про задоволення позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними обставинами на вчинення цих дій, пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, та не має стати причиною усунення його від права спадкування. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно визначити додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини, достатній для подання заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved