Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «МІЛОАН», товариство) про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 18.05.2019 між сторонами було укладено кредитний договір № 8237980. Відповідно до п.1.1 кредитного договору Позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати Позичальникові грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором. Згідно п.1.2 кредитного договору сума кредиту становить 5 500,00 грн. у валюті: Українські гривні. Відповідно до п.1.3 кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 18.05.2019. Поряд з цим, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 17.06.2019 (п. 1.4 кредитного договору). Згідно п. 1.5 кредитного договору сукупна вартість кредиту складає 3 410 грн. в грошовому виразі та 754,00 % річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 кредитного договору. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту: 1 265,00 грн., які нараховуються за ставкою 23 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом: 2 145,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 кредитного договору розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Обґрунтовуючи позовну заяву, [PERSON] зазначив, що при укладанні договору, йому як споживачу не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, а отже відсутнє і будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з такою інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору. При підписанні кредитного договору сторони не погодили всі істотні його умови та відповідач ввів його в оману, щодо обставин, які мають істотне значення. Також оспорюваний договір містить несправедливі умови, що є підставою для визнання такого договору недійсним. Крім того, оспорюваний кредитний договір суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування», оскільки у пункті 4.1 договору передбачена компенсація за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів у вигляді пені у розмірі 2 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього договору, починаючи з першого дня прострочення і яка за 30 календарних днів становить 3 300 грн. 00 коп., а отже сума компенсації становить більше 50 %, що відповідно до п.5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є не справедливою умовою, у зв`язку з чим даний пункт повинен бути визнаний недійсним. Також, в позовній заяві було зазначено про порушення норм стосовно захисту персональних даних [PERSON] , зокрема відсутність в договорі пункту щодо права боржника відізвати свою згоду на обробку його персональних даних. Просив визнати недійсним кредитний договір № 8237980 від 18.05.2019 та розглядати справу у його відсутність. 15.07.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 17.08.2020 представник ТОВ «МІЛОАН» подав до суду відзив на позовну заяву за вх. № 28902, відповідно до якого зазначив, що 18.05.2019 між позивачем та товариством було укладено договір про надання фінансового кредиту № 8237980 на суму 5 500 грн.00 коп. зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами строком на 30 календарних днів, а саме до 17.06.2019 шляхом перерахування грошових коштів на емітовану картку позичальника, зазначену в Заявці в особистому кабінеті позивача, що засвідчує факт передачі грошових коштів від товариства. Порядок надання грошових коштів у кредит та хронологія укладення кредитного договору з товариством деталь описані в розділах 4 та 5 Правил надання фінансових кредитів товариством в редакції від 07.03.2019, які знаходяться у відкритому доступі для ознайомлення всіма зацікавленими особами на офіційному веб-сайті http://miloan.ua/s/documents. У випадку не проходження позивачем усього необхідного алгоритму дій, договір між сторонами не було б укладено, а тому твердження [PERSON] , що товариство скористалось його необізнаністю, порушило імперативні вимоги закону та не надало клієнту повної, об`єктивної, достовірної інформації про умови кредиту перед укладення договору є безпідставними. Також, [PERSON] вже тривалий час користується кредитними послугами ТОВ «МІЛОАН», починаючи з жовтня 2018 року, уклавши при цьому чотири кредитні договори, три з яких останній успішно виконав, що свідчить про те, що позивач був повністю ознайомлений з умовами, процедурою укладення договору, процедурою погашення заборгованості та відповідальністю за порушення умов щодо оплати. Представник відповідача зазначив про безпідставність тверджень [PERSON] стосовно порушення вимог Закону України «Про захист персональних даних», враховуючи, що такі дані були надані позивачем самостійно, оскільки без останніх не можливо б було укласти кредитний договір. Крім того, звертаючись із позовною заявою, [PERSON] не надав належних та допустимих доказів того, що товариство здійснює нечесну підприємницьку діяльність та порушує норми Закону України «Про захист прав споживачів». В подальшому, ТОВ «МІЛОАН» відступило своє право вимоги за кредитним договором товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі -ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») згідно договору відступлення прав вимоги № 36-МЛ від 20.08.2019 та реєстру прав вимоги від 20.08.2019, у зв`язку з чим належним відповідачем у даній справі повинно виступати ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». В судове засідання 27.01.2021 позивач не з`явився. В позовній заяві просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання 27.01.2021 свого представника не направив. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову та розглядати справу без участі відповідача на підставі наданих матеріалів, що зазначено у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову від задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, 18.05.2019 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8237980 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого позивачем був отриманий кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок 5 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,80 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісія за надання кредиту нараховується одноразово за ставкою 23 % від суми кредиту за договором. Як встановлено із змісту кредитного договору № 8237980 від 18.05.2019 (індивідуальна частина), кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, комісія, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. В додатку 1 до кредитного договору міститься графік розрахунків заборгованості (в тому числі суми кредиту, комісії за надання кредиту і процентів за користування кредитом) із зазначенням дати платежу (повернення кредиту та сплати комісії та процентів). Згідно хронології дій щодо укладення кредитного договору № 8237980 від 18.05.2019: 18.05.2019 о 23:38 було розпочато введення позичальником даних по заяві, в той же час - заяву відправлено позичальником на розгляд; автоматичні перевірки по заяві; перевірка позичальника за даними БКІ; скорингова оцінка позичальника; клієнту відправлено SMS повідомлення з пропозицією інших умов кредитування; клієнту відправлено e-mail з пропозицією інших умов; о 23:39 - прийняття позичальником пропозиції умов; створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) в особистому кабінеті позичальника; позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті; позичальнику відправлено SMS повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; о 23:47 - позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника; кредитні кошти перераховані на картку позичальника. Відповідно до платіжного доручення № 11600204 від 18.05.2019 на рахунок [PERSON] було перераховано кошти в сумі 5 500 грн. від ТОВ «МІЛОАН» згідно договору № 8237980. Відповідно до п. 6.1, 6.2 Кредитного договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на вебсайті товариства miloan.ua. Відправляючи через сайт або через телефон у порядку, визначеному в Правилах заяву про надання кредиту, позичальник тим самим підтверджує свою згоду на укладання цього Договору. Договір у електронній формі розміщується в особистому кабінеті позичальника або надсилається товариством на електронну пошту позичальника. Додаткове підтвердження згоди позичальника на укладання кредитного договору може відбуватися із застосуванням одноразового ідентифікатору, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує його для підписання кредитного договору в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Використання позичальником коштів (переказ, зняття готівки, тощо), отриманих ним від товариства, в будь-якому випадку, незалежно від способу висловлення згоди на укладення цього кредитного договору, свідчить про безумовне прийняття позичальником пропозиції товариства укласти кредитний договір та укладення цього кредитного договору. Згідно з п. 6.3 Кредитного договору приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) та підтверджує, зокрема, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. За змістом положень ч. 1, 2 ст.207, п. 2 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За приписами п. 6 ч.1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Факт підписання договору сторонами не оспорюється. Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному ст. 12 вищезазначеного Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно змісту Правил надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» приймаючи пропозицію про укладання кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, зокрема, що він ознайомлений, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та цих правил, як невід`ємної його частини тощо. Тобто, підписання позивачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», так як ознайомлення із даними правилами передують укладенню договору. Крім того, посилання позивача на порушення відповідачем вищезазначеної правової норми та спростовуються самим договором, зокрема п. 5.1., згідно якого позичальник підтверджує, що: до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», зокрема в ч. 2 ст. 12 цього Закону та в Законі України «Про захист прав споживачів»; повідомлений про свої права згідно Закону України «Про захист прав споживачів», про включення його персональних даних до бази персональних даних, володільцем якої є товариство, мету збору персональних даних, а також про права позичальника суб`єкта персональних даних, визначені ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних»; інформація надана йому товариством з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; надав згоду на передачу товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану позичальника, його спроможності виконати зобов`язання за договором та інші цілі визначені Правилами; надав згоду на те, що товариство має право звертатись за інформацією про фінансовий стан позичальника до третіх осіб, які пов`язані з позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками; надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань позичальника перед товариством на підставі цього договору, товариство має право передати персональні дані та іншу інформацію про позичальника третім особам (включаючи, але не обмежуючись: Бюро кредитних історій, Кредитним установам, факторинговим компаніям, суду, правоохоронний органам, адвокатам) для захисту своїх законних прав та інтересів та стягнення заборгованості за договором для відступлення прав вимоги за цим договором товариству не потрібно будь-яке погодження позичальника; до підписання цього договору ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього договору. Отже, відповідач в повній мірі поінформував позивача про умови надання позики відповідно до вимог чинного законодавства. Доводи позивача про необізнаність його з усіма умовами договору через укладенням його у короткий проміжок часу суд оцінює критично, оскільки позивач не підтвердив належними доказами відсутність у нього можливості ознайомитися з правилами надання кредиту, договору оферти щодо отримання кредиту та іншою інформацією, розміщеною на сайті відповідача, до безпосереднього укладення оспорюваного договору, а не під час процедури отримання одноразового ідентифікатору електронного цифрового підпису та його виконанням. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 230 ЦК України передбачає, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. За змістом зазначеної норми закону правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Позивачем не доведений факт обману з боку відповідача щодо природи спірного договору та наявності в діях ТОВ «МІЛОАН» умислу ввести його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Доводи позовної заяви про те, що умови кредитного договору є несправедливими, так як сума компенсації за порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту є завищеною, суд відхиляє, оскільки кредит надавався позивачу на строк до тридцяти днів, відсоткова ставка за користування кредитними коштами була йому відома в момент укладення договору. Суд критично оцінює посилання позивача на недійсність договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» у пункті 4.1 оскаржуваного договору, оскільки вказаним пунктом встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Стосовно тверджень позивача щодо порушення відповідачем норм Закону України «Про захист персональних даних» слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищезазначеного Закону, згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону. Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом. Під час формування заявки на сайті ТОВ «МІЛОАН», [PERSON] самостійно надав персональну інформацію в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, без якої укладення договору було б неможливим. Крім того, позивач підписавши з відповідачем кредитний договір надав згоду на обробку своїх персональних даних (п. 5.1 кредитного договору). Таким чином, зважаючи на надання згоди на обробку персональних даних як під час підписання кредитного договору так і під час реєстрації на сайті відповідача, позивач погодився на обробку таких даних чітко визначивши цілі, умови та строки використання персональних даних, а тому твердження позивача, що відповідач не повідомив його про умови та строки обробки його персональних даних є безпідставним. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 11 вищезазначеного Закону підставами для обробки персональних даних є, зокрема, укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право, зокрема, пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. Відсутність у кредитному договорі пункту щодо пред`явлення вимоги володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних та/або відкликання згоди на обробку персональних даних не є підставою для визнання спірного пункту договору недійсним. Крім того, відкликання згоди чи заперечення проти обробки своїх персональних даних можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. А тому твердження позивача щодо порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист персональних даних» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Більш того, 20 серпня 2019 року ТОВ «МІЛОАН» відступило своє право вимоги за кредитним договором з позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал, згідно договору відступлення прав вимоги № 36-МЛ від 20.08.2019 та реєстру прав вимоги від 20.08.2019. Позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідача чи заміні неналежного відповідача, а суд в силу ст. 51 ЦПК України позбавлений можливості ініціювати дане питання самостійно. Щодо інших тверджень, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 8237980 вимогам законодавства та про несправедливість його умов, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 5, 16, 203, 207, 215, 230, 626, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 8, 11 Закону України «Про захист персональних даних»,

Outcome: dismissed