Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

01 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що у період 2015 - 2017 років вона і відповідач проживали однією сім`єю як чоловік і жінка без шлюбу, від спільного проживання вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] належним чином своїх батьківських обов`язків не виконує, у вихованні та утриманні дочки їй не допомагає. Їй відомо, що [PERSON] періодично працює, аліменти нікому він не платить, стягнення по виконавчих документах не проводиться, інших дітей не має, інші особи на його утриманні не перебувають. Домовитися з відповідачем про добровільну сплату ним аліментів на дочку їм не вдалося, тому вона змушена була звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу у період 2015 - 2017 років. Під час їхнього спільного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , батьком дитини є відповідач [PERSON] , матір`ю - позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Добровільно матеріальної допомоги позивачу на утримання дочки відповідач не надає. Домовленості щодо утримання дитини батьком, який проживає окремо, сторони не досягли, тому позивач звернулася до суду з цим позовом про стягнення аліментів на дитину. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено, що прожитковий мінімум на одну дитину на місяць віком до 6 років у 2019 році становить: з 1 січня - 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги малолітній дочці [PERSON] не надає, позов визнав, а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved