Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про встановлення режиму окремого проживання, в якій зазначає, що 08 вересня 2012 року він з відповідачкою [PERSON] зареєстрували шлюб у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис №103. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Однак спільне життя з [PERSON] у позивача не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя. У них почався розлад у стосунках, непорозуміння один до одного та виникли з цього приводу постійні сварки. Згодом Позивач почав відчувати, що їхні сімейні стосунки стають все більш холодними, не дружніми. Все це привело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їхній шлюб перетворився в просту формальність. Подальше існування формального шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам та інтересам їхньої дитини. У зв'язку з тим, що вони спільно не проживають, фактично не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, Позивач звертається до суду і просить суд встановити для сторін режим окремого проживання подружжя. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні дала пояснення аналогічні викладеному в позові. Позовні вимоги підтримала повністю та просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте звернулася до суду з заявою про слухання справи у її відсутності. Подала письмове заперечення на позовну заяву в якому вказує, що непорозуміння у них почалися з моменту народження дитини. Конфлікти і сварки почалися не з Позивачем, а з його мамою. Мати Позивача сказала, що вона проти їхнього спільного життя і проти її подальшого проживання в її домі. Це і стало основною причиною залишення нею їхнього дому і переїзду до батьків. Вона бажає проживати спільно, а тому підстав для встановлення режиму окремого проживання немає. Те, що відповідачка залишила помешкання і проживає на даний час з дитиною у своїх батьків є наслідком непорозуміння між нею і мамою Позивача, а також дуже важким після пологовим періодом, а тому просить суд відмовити в позові за безпідставністю. Суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви конфлікту, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів: Сторони зареєстрували шлюб 08 вересня 2012 року у Новояворівській міській раді Яворівського району Львівської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №103. -2- Від шлюбу у сторін є дитина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін у зареєстрованому між ними шлюбі не склалося зі сторони Позивача, оскільки він вважає, що вони не зійшлися характерами та поглядами на життя. Однак, як встановлено судом, Відповідач бажає продовжувати шлюбні стосунки, проживати разом і спільно виховувати дитину. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про встановлення режиму окремого проживання суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань. Відповідно до ст.119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Згідно ст.120 СК України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє права та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом, і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважається набутим у шлюбу; 2) дитина, народжена дружиною після сплину десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Режим окремого проживання породжує досить серйозні правові наслідки, тому Позивач має подати до суду відповідне обґрунтування своєї вимоги та подати докази на підтвердження своїх позовних вимог. З матеріалів справи та пояснень представника позивача суду не надано достатньо доказів необхідності встановлення режиму окремого проживання. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не відповідають інтересам малолітньої дитини подружжя, дружина бажає проживати спільно і підтримувати шлюбні відносини, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed