Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

07.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору № 490948465 від 17.11.2015 року. В судове засіданні позивач не зявилась, в поданій заяві представник позивача позов просив задовольнити та справу розглядати без участі представника позивача. Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації. Судом встановлено, що 17.11.2015 року ПАТ «АЛЬФА-БАНК» прийнято пропозицію [PERSON], що міститься в оферті на укладення Угоди про надання особистого кредиту № 490948465 укласти з банком Угоду про надання особистого кредиту, що укладається згідно з умовами Договору «про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що укладений між позичальником та банком раніше та надати позичальнику особистий кредит на умовах Продукту «Рефінансування кредитних карт», а саме: банк надає кредит позичальнику для власних потреб, а позичальник приймає кредит на таких умова:сума кредиту 9059 грн. 78 коп., процентна ставка за кредитом 39,99 % річних. Дата остаточного повернення кредиту 18.11.2020 року. Відповідно до укладеного договору кредитор надав, а позичальник отримав у користування кредитні кошти у розмірі 9059 грн. 78 коп., що не заперечується позивачем. Підписанням акцепту [PERSON] підтвердила, що банк належним чином ознайомив її із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 року. Позивач у позовній заяві вказує та незаконність п. 3.1. акцепту з підстав відсутності у банка права встановлювати такі умови. В пункті 3.1. акцепту зазначено умови списання комісійної винагороди банку, яка розраховується від суми кредиту і яка сплачується щомісячно за кожен місяць користування кредитом. Комісійна винагорода нараховується починаючи з дня надання кредиту або першого дня періоду, який передбачає сплату комісії за управління кредитом по дату остаточного повернення позичальником кредиту. В будь-якому випадку, позичальник сплачує комісійну винагороду за управління кредитом за останній місяць користування кредитом не пізніше дати остаточного повернення кредиту за угодою про надання кредиту. Умовами акцепту [PERSON] зафіксувала, що ознайомлена та згодна з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування, які їй розяснені та зрозумілі повністю. У п. 14 Акцепту пропозиції зазначено, що підписанням договору [PERSON] підтверджує, що вона попередньо ознайомлена в письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство та нормативними документами НБУ, які їй розяснені, зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення та з якими вона цілком погодилась. Кредитний договір є двостороннім у відповідності до ч. 3 ст. 626 ЦК України, оскільки правами та обовязками наділені обидві сторони договору (пункт 2.4 кредитного договору). Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Згідно ч. 3 даної статті правочин, недійсність якого прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, Отже посилання позивача на те, що положення спірного кредитного договору, не відповідають вимогам ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" є необґрунтованими. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору оспорювані умови договором передбачено, позивачем підписано вказаний договір та одночасно надано згоду на всі умови. Таким чином, при укладенні кредитного договору сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів", а отже позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими.

Outcome: dismissed