Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов»язати приватного підприємця [PERSON] за свій рахунок виготовити нові меблі: ліжко 2.0 м на 1.8 м та дві тумбочки до цього ліжка, ліжко розміром 2.0 м на 0.9 м та тумбочку до нього; ліжко розміром 2.0 м на 1.0 м та тумбочку до нього, лавочку дерев»яну взамін раніше виготовлених йому меблів по накладній №170 від 28.11.2013. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач виготовив йому меблі неналежної якості, тому він звернувся із заявою про усунення зазначених недоліків, також просив провести експертизу меблів. Так як реагування не було, він звернувся із заявою до Інспекції з питань захисту споживачів у Чернігівській області, в ході перевірки якої ПП «[PERSON]Н.» було притягнуто до адміністративної відповідальності, але вимоги його заяви від 01.12.2013 відповідачем станом на 30.08.2016 не виконані, тому він звернувся до суду з даним позовом. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення на позов, в яких зазначає, що після набрання законної сили рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 квітня 2014 року, яким було визнано, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір побутового підряду на виготовлення меблів, він повторно з власних матеріалів виготовив нові меблі і за власний рахунок доставив їх за місцем проживання позивача до с.Крюковщина Києво-Святошинського району. Позивач претензій щодо якості виготовлених меблів не мав, погодився їх прийняти, був задоволений, раніше виготовлені меблі не повернув. Термін виконання договору червень 2014 року. З того часу відповідач не спілкувався ним, до нього не звертався та претензій не мав. Просить застосувати позовну давність відповідно до ст.863 ЦК України, яка передбачає позовну давність в один рік щодо вимог неналежної якості роботи за договором підряду і з цих підстав відмовити в задоволенні позову. Позивач в судове засідання не з»явився, надіславши до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] заперечував щодо заявлених вимог, посилаючись на письмові запечерення відповідача, та пояснив, що вимоги, які заявляє [PERSON] в позові, стосуються виготовлених відповідачем меблів згідно накладної №170 від 28.11.2013, але взамін тих меблів в червні 2014 року після рішення суду 15 квітня 2014 року [PERSON] з власних матеріалів виготовив нові меблі і доставив їх за місцем проживання позивача до с.Крюковщина Києво-Святошинського району, що підтвердять заявлені ним свідки [PERSON] і [PERSON] Позивач прийняв меблі і протягом трьох років претензій не заявляв претензій не мав. Просить застосувати позовну давність відповідно до ст.863 ЦК України В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він, як перевізник приватний підприємець, близько трьох років тому на власному автомобілі доставляв меблі за замовленням [PERSON]М до с.Крюковщина Києво-Святошинського району. Свідок [PERSON] показала, що вона як бухгалтер приватного підприємця [PERSON] за його вказівкою в 2014 році після рішення суду займалась організацією виготовлення нових меблів та їх завантаженням для доставки [PERSON], який отримав меблі і протягом трьох років ніяких претензій не заявляв. Дослідивши\~ усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов\~ висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК \~України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які \~беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, \~їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що передбачено і ч.1 статті 60 Цивільно-процесуального кодексу України, а відповідно до ч.4 ст.60 вказаного кодексу доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~ Відповідно до вимог ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Накладною №170 від 28 листопада 2013 року підтверджується факт внесення оплати за товар (а.с.15). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір з приводу укладення договору підряду по витоговленню меблів. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 15 квітня 2014 року, яке набрало законної сили 28.04.2014, визнано укладеним договір підряду між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] на виготовлення на замовлення меблів: ліжка розміром 2,0м х1,8 м, двох тумбочків, ліжка розміром 2,0 м х 0,9 м та тумбочки до нього, ліжка розміром 2,0 м х 1,0 м та тумбочки до нього та лавочки дерев»яної (а.с.13-14). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після набрання рішенням суду законної сили повторно, з власного матеріалу виготовив нові меблі та доставив їх позивачу. Претензій з приводу нових меблів у позивача не заявляв. Проте, позивач 28.09.2016 звертається до суду з даним позовом про порушення його прав згідно Закону «Про захист прав споживачів» внаслідок придбання товару неналежної якості. Відповідно до ч.2 ст.865 ЦК України у разі виявлення відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Згідно зі ст.863 ЦК України до вимог щодо неналежної якості роботи, виконаної за договором підряду, застосовується позовна давність в один рік від дня прийняття роботи замовником. Відповідно до ч.2 ст. 627 ЦК України у\~\~договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті ( ч.3 ст.8 Закону "Про захист прав споживачів"). В судовому засіданні встановлено, що в 2014 році [PERSON] виготовив нові меблі та доставив їх позивачу в с.Крюковщина Києво-Святошинського району, що підтверджується письмовими запереченнями відповідача, поясненнями його представника адвоката [PERSON] в судовому засіданні та показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] та не спростовано позивачем і не заявлено ним вимог за даним позовом. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. При прийнятті меблів позивач мав можливість детально оглянути виготовлені меблі та відмовитись від їх прийняття до усунення недоліків. Отже, на момент прийняття меблів позивач вважав прийнятними для себе такі умови, про що свідчить факт прийняття меблів та їх подальше використання за призначенням, оскільки з даним позовом звернувся лише у вересні 2016 року після тривалого терміну їх експлуатації. Таким чином, оцінивши вищезазначені норми закону, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач вже скористався своїм правом на захист прав споживача шляхом отримання нових меблів в 2014 році, за таких обставин відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем його прав після тривалого користування виготовленими меблями. Що стосується заяви про пропуск строку позовної давності суд погоджується з її доводами про те, що позивач звернувся до суду у вересні 2016 року після спливу передбаченого ст.863 ЦК річного строку позовної давності від дня прийняття роботи у 2013 році, але разом з тим, положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого субєктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. Під час розгляду справи позивач не спростував доводи відповідача про виготовлення та доставку йому нових меблів у 2014 році, не заявляв вимог щодо якості нововиготовлених меблів, а відтак, не надав належних та переконливих доказів, якими підтверджуються заявлені ним вимоги. Вимогами ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому суд дійшов висновку, що відповідачем права позивача як споживача в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» не порушені. Таким чином, з»ясувавши обставини справи, оцінивши докази, надані відповідно сторонами в їх сукупності, виходячи з позиції заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed