Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд звільнити з-під арештів майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладених: -Постановою, серії та номер: ВП 45010628 від 10.10.2014 року, виданою Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого є Перший Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального відділу юстиції в Одеській області; -Постановою, серії та номер: ВП 28060935 від 02.09.2011 року, виданою Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального відділу юстиції в Одеській області; -Постановою, серії та номер: В-3/82 від 04.08.2009 року, виданою Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого є Другий Приморський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального відділу юстиції в Одеській області; -Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2010 року у справі № 2-12606/10; -Постановою, серії та номер: АВ 9611666 від 22.09.2009 року, виданою Першим Малновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, правонаступником якого є Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального відділу юстиції в Одеській області. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що між [PERSON] та АКІБ « УкрСиббанк» 03.10.2007 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 11225632000, забезпечений договором іпотеки, предметом якого є квартира № [ADDRESS] . 13.02.2012 року АКІБ « УкрСиббанк» відступило ТОВ « Кей-Колект» права вимоги за зобов`язаннями позичальника за кредитним договором. Позивач, посилаючись на те, що йому стало відомо, що на майно яке є предметом іпотеки накладено арешти, звернувся до суду із даним позовом з метою захисту свого порушеного права. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення, посилаючись на ту обставину, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2018 року по справі № 522/16954/16-ц визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Кобелєвою А.М. про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] за ТОВ « Кей-Колект». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 10.01.2019 року право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON] . Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 03.10.2007 року між позивачем та АТ «УКРСИББАНК» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11225632000 відповідно до якого АТ «УКРСИББАНК» надало [PERSON] кредит у розмірі 200 000 доларів США у строк до 03.10.2028 року. 03.10.2007 року для забезпечення зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та АТ «УКРСИББАНК» було укладено договір іпотеки за умовами якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. АТ «УКРСИББАНК» відповідно до ЗУ "Про акціонерні товариства" було реорганізовано у ПАТ «УКРСИББАНК». 13.02.2012 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу №2 відповідно до якого ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набув статусу нового кредитора за договором про надання споживчого кредиту №11225632000 від 03.10.2007 року. 29.03.2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. прийняла заяву ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , що була предметом договору іпотеки та 04.04.2016 року прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:29083961 про державну реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2018 року по справі № 522/16954/16-ц визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Кобелєвою А.М. про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] за ТОВ « Кей-Колект». Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 10.01.2019 року право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони зазначеного договору іпотеки, у п. 5.2. договору іпотеки передбачили, що позасудове врегулювання у способи визначені у п.п. 5.21., 5.2.2. договору іпотеки, можливе лише за умови, укладання між ними окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». Це відповідає нормам ст.37 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній при укладенні договору іпотеки. Сторони договору іпотеки, яким в обгрунтування заявлених вимог керувався позивач, керувались чинним на момент укладення законодавством і могли передбачати тільки ті наслідки, які були визначені законом в цей час. Норми ст.37 Закону України «Про іпотеку», які прирівнюють застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в договорі іпотеки до окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя набули чинності з 14 січня 2009 року і не застосовуються до договорів іпотеки, укладених до цієї дати на підставі вимог ч.1 ст.58 Конституції України. Така ж правова позиція викладена у роз`ясненні Міністерства юстиції України «Щодо змін до Закону «Про іпотеку» відносно стягнення в позасудовому порядку майна, яке виступає предметом застави чи іпотеки» від 18 лютого 2009 року. Така ж сама позиція висловлена Верховним Судом України в Правовій позиції в постанові від 22 лютого 2017 року у справі №6-2705цс16, а саме: За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7). Суд звертає увагу на те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 10.01.2019 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи те, що на даний час власником майна, з якого позивач просить суд скасувати арешти зареєстровано за відповідачем по справі, суд вважає, що наявними арештами права позивача не порушені, з огляду на що позивач не набув право вимоги за даним позовом, у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Outcome: dismissed