Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

22.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, який 02.02.2016 року уточнила та просить визнати зобов'язання за кредитним договором № ODMLGA00000301 від 11.07.2007 року, який укладено [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», спільним зобовязанням подружжя [PERSON], та поділити ці зобов'язання наступним чином: [PERSON] зобовязати сплачувати ? частину належних платежів та нести у цій частині відповідальність відповідно до умов кредитного договору № ODMLGA00000301 від 11.07.2007 року; зобовязати [PERSON] сплатити [PERSON] ? виплачених сум за кредитним договором № ODMLGA00000301 від 11.07.2007 року, за період з 01.12.2010 року по 01.12.2015 року. При цьому позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого позивач 11.07.2007 року уклала з ПАТ КБ «Приват Банк» кредитний договір, а відповідач виступив поручителем за зобовязаннями позивача, уклавши з Банком договір поруки. Використавши кредитні кошти на спільні потреби, позивач самостійно повертає кредит, оскільки відповідач з травня 2010 року по листопад 2015 року проживав в м. Харкові та не сплачував кошти, у зв'язку із чим змушена звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. При цьому сторона позивача пояснила, що відповідач з травня 2010 року до листопада 2015 року проживав окремо у м. Харкові, та самоусунувся від виконання зобовязань за кредитним договором, в зв'язку з чим представник позивача просить стягнути кошти згідно наданого ним розрахунку від 03.10.2016 року. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, при цьому пояснив, що перебуваючи тимчасово у м. Харкові, він не покинув сімї, та зароблені гроші надавав дружині, здійснював оплату кредиту та на майбутнє не відмовляється сплачувати платежі. Однак, на цей час позивач перестала з ним спілкуватись, стосунки сторін були припинені в листопаді 2015 року, тому він перестав надавати кошти. Окрім того відповідач вказав, що його матеріальне становище змінилось, він хворіє. Представник третьої особи ПАТ КБ «Приват Банк» до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Матеріали справи містять письмові заперечення представника Банку на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у ході розгляду справи пояснював, що про сімейні проблеми сторін не знає, йому відомо, що позивач брала кредит на придбання земельної ділянки в с. Свердлове, вважає, що сплачувати кредит сторони мають разом. В подальшому [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши представника позивача та відповідача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, сторони 29.11.1996 року зареєстрували шлюб /а.с. 25/, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.02.2016 року по справі № 520/12771/15-ц /а.с. 41-42/. 11.07.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODMLGA00000301, відповідно до умов якого [PERSON] надав позичальнику кредит у розмірі 30\~000 дол. США на споживчі цілі та 5\~500 дол. США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості, 0,20 % - винагорода за надання фінансового інструменту щомісячно та 1,50 % - винагорода за надання фінансового інструменту в момент надання кредиту /а.с. 5-10/. З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором № ODMLGA00000301, між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] 11.07.2007 року було укладено договір поруки № 0301/Р1 /а.с. 11-12/. За умовами договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань по кредитному договору в тому ж розмірі, що і боржник. Окрім того, того ж дня, а саме 11.07.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОМНО [PERSON], та зареєстрований за № 3106 /а.с. 31-33/, за яким іпотекодавець надав в іпотеку Банку квартиру № 153 буд. № 1 по вул. 25-ї Чапаєвської дивізії у м. Одесі. 31.03.2010 року було укладено додатковий договір № 1 до договору іпотеки /а.с. 34/. Разом із тим, 11.07.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0301/Р2, з метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника [PERSON] за кредитним договором № ODMLGA00000301 /а.с. 78-79/. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] у період перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON] уклала кредитний договір з ПАТ КБ «Приват Банк» № ODMLGA00000301. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 65 СКУ при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Законодавство не визначає поняття "в інтересах сімї". Отже, в результаті отримання кредиту позивачем [PERSON] у період шлюбу, та використання цих коштів в інтересах сімї, боргові зобовязання перед банком-кредитором несуть і чоловік, і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Окрім того, відповідно до п. 24 вказаної Постанови, при розподілі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї /ч. 4 ст. 64 СК України/. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що кредитні кошти, отримані позивачем [PERSON] за кредитним договором № ODMLGA00000301 від 11.07.2007 року є спільним майном подружжя, оскільки були отримані у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, та використані позичальником в інтересах сімї. Судом досліджено виписку про погашення кредиту за період з 11.07.2007 року по 12.02.2013 року /а.с. 27-28/ та виписку про погашення кредиту за період з 11.07.2007 року по 02.02.2016 року /а.с. 44-45/, з яких слідує, що заборгованість за кредитним договором № ODMLGA00000301 від 11.07.2007 року частково погашена. З довідки ПАТ КБ «Приват Банк» від 02.02.2016 року слідує, що заборгованість по договору № ODMLGA00000301 від 11.07.2007 року становить 18\~028,83 дол. США /а.с. 43/. В ході розгляду справи відповідач пояснював, що не відмовляється від свого обовязку щодо погашення заборгованості разом із позивачем перед ПАТ КБ «Приват Банк», оскільки весь час частково разом із позивачем погашав дану заборгованість. Суд зазначає, що для правильного вирішення справи необхідно встановити за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу. Судом досліджено довідку про доходи № 019786/УРЦ від 10.12.2015 року, з якої вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.06.2015 року по 30.11.2015 року за виключенням аліментів становить 32\~517,48 грн. /а.с. 29/. У ході розгляду справи за клопотанням відповідача було допитано свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт знаходження відповідача в квартирі, де проживали сторони разом, в період осені 2015 року. Їх знаходження в кварирі було пов'язано з ремонтними роботами, які організовував відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаного, суд критично оцінює посилання позивача на одноособове погашення заборгованості за кредитним договором № ODMLGA00000301 від 11.07.2007 року без участі відповідача, оскільки, на підтвердження даних обставин суду не надано належних доказів. А довідку про доходи № 019786/УРЦ від 10.12.2015 року суд вважає неспроможною, так як із доходом за півроку у розмірі 32\~517,48 грн. не може бути погашено кредит у тій частині, що погашено. Окрім того, суд зазначає, що при поділі спільної сумісної власності зобовязання між подружжям не розподіляються, а враховуються. Встановлюючи за сторонами в рівних частках виконання обовязку за кредитним договором, суд фактично втрутиться в господарську діяльність банку та змінить умови договору, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] При цьому, суд враховує позицію самого банку стосовно такої зміни та те, що відповідач [PERSON] у цій справі набув солідарного обовязку відповідати за невиконання позивачем умов кредитного договору в повному обсязі на підставі договору поруки. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, так як суду не надано належних доказів щодо того, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу. При цьому, стороною позивача у ході розгляду справи не були спростовані доводи відповідача щодо спільного проживання сторін до листопада 2015 року та сплату коштів разом, на підтвердження чого судом досліджувалось рішення суду про розірвання шлюбу та враховані показання свідків. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані та доведені.

Outcome: dismissed