Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсаційних втрат частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в розмірі 31375,99 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 17.08.2007 року він був прийнятий на роботу головним економістом на ДП «ХЕМЗ». Впродовж своєї трудової діяльності на підприємстві позивач став заступником директора по економічним питанням ДП «ХЕМЗ». 01.04.2010 року позивача було звільнено з підприємства з займаної посади за погодженням сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні позивачу не виплачено заборгованість по заробітній платі, яка станом на 14.07.2016 року складає 16500,64 грн. 06.06.2016 року відповідач, відповідаючи на адвокатський запит, зазначив про відсутність заборгованості перед позивачем, надавши довідку, в якій зазначено про відсутність заборгованості по заробітній платі у звязку з списанням її в розмірі 16500,64 грн. та компенсаційних витрат в розмірі 14875,35 грн. (загальна сума заборгованості 31375,99 грн.) на підставі [PERSON] угоди від 2016 року. Однак, доводи про відсутність заборгованості відповідача перед позивачем не відповідають вимогам законодавства. Так, господарським судом Харківської області в 2015 році було відкрито провадження про визнання ДП «ХЕМЗ» банкрутом. 24.03.2016 року господарським судом затверджено [PERSON] угоду від 03.03.2016 року між кредиторами та боржником ДП «ХЕМЗ», відповідно до якої погашення заборгованості перед кредиторами в сумі 2565299,62 грн. здійснювалось третьою особою ТОВ «Український зодчий» протягом місяця з дня затвердження судом цієї мирової угоди. Мирова угода укладалась щодо вимог другої та наступних черг задоволення вимог кредиторів. Між тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати відносяться до першої черги вимог кредиторів. Таким чином, відповідно до умов [PERSON] угоди від 02.03.2016 року, заборгованість по заробітній платі перед позивачем не була передана третій особі ТОВ «Український зодчий», в зв'язку з чим не підлягає списанню, прощенню, відстроченню або розстроченню за [PERSON] угодою. Враховуючи наведене, оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку сплатити заборгованість по заробітній платі перед позивачем та взагалі заперечує наявність такої заборгованості, посилаючись на її списання, яке є незаконним, позивач змушений звернутись до суду з дійсним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Зазначив, що відповідно до ст. 78 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг задоволення вимог кредиторів, визначених цим Законом. В статті 45 Закону зазначені черги задоволення вимог кредиторів, до першої черги яких відносяться вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута. Таким чином, вимоги щодо виплати заробітної плати відносяться до першої черги задоволення вимог кредиторів, вказана черговість ухвалою господарського суду не змінювалась. Між тим [PERSON] угода укладалась відносно другої та наступних черг вимог кредиторів. Враховуючи наведене, зобовязання з виплати заборгованості по заробітній платі не могли бути передані ТОВ «Український зодчий» згідно [PERSON] угоди, в зв'язку з чим підлягають сплаті відповідачем. Також, виходячи із вказаних вище положень законодавства України, [PERSON] угода, згідно якої зобов'язання з виплати заробітної плати були передані ТОВ «Український зодчий», а також ухвала господарського суду Харківської області про затвердження [PERSON] угоди, не відповідають вимогам законодавства України. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі. Пояснила, що визнає факт непроведення розрахунку з позивачем при звільненні. Зазначила, що ухвалою господарського суду Харківської області від 05.10.2015 року порушено провадження по справі № 922/5419/15 про банкрутство ДП «ХЕМЗ». Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2016 року по справі № 922/5419/15 затверджено реєстр вимог кредиторів, призначено проведення зборів кредиторів. Ухвалою від 24.03.2016 року затверджена [PERSON] угода, укладена 03.03.2016 року між кредиторами та боржником ДП «ХЕМЗ», за участю третьої особи ТОВ «Український зодчий». [PERSON] угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Харківської області 24.03.2016 року, передбачають погашення ТОВ «Український зодчий» грошових вимог по виплаті заборгованості із заробітної плати в сумі 2365299,62 грн. протягом місяця з дня затвердження судом цієї [PERSON] угоди. В зв'язку з наведеним зобов'язання щодо виплати позивачу заборгованості із заробітної плати в розмірі 31375,99 грн. підлягають виконанню не відповідачем, а ТОВ «Український зодчий». Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти на відповідні ним правовідносини. Як вбачається з наказу № 154к від 17.08.2007 року, позивач [PERSON] був прийнятий на роботу до відповідача ДП «Харківський електромеханічний завод» на посаду головного економіста. Відповідно до наказу № 48к від 01.04.2010 року, відповідача було звільнено з ДП «Харківський електромеханічний завод» з посади заступника директора з економічних питань за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вищевказане також підтверджується даними трудової книжки [PERSON] серії АТ-ІІІ № 5732931. Згідно довідки про заборгованість з заробітної плати за період з 01.2009 року по 12.2015 року, станом на 06.06.2016 року ДП «ХЕМЗ» не має заборгованості перед [PERSON] Згідно даних даної довідки, сума заборгованості в розмірі 31081,54 грн., а також сума компенсації в розмірі 15400,46 грн., виплачені 28.03.2016 року на підставі мирової угоди. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.06.2016 року, постановленою в справі № 922/5419/15, затверджено [PERSON] угоду, укладену 03.03.2016 року між кредиторами та боржником ДП «ХЕМЗ» за участю третьої особи ТОВ «Український зодчий». Як вбачається з пунктів 2.2.5. Мирової угоди № 1 у справі № 922/5419/15 про банкрутство ДП «ХЕМЗ», затвердженої ухвалою господарського суду Харківської області від 24.03.2016 року, витяг з якої було надано суду представником відповідача, вимоги по заробітній платі в розмірі 2565299,62 грн. (Додаток № 2 до [PERSON] угоди) погашаються Третьою особою ТОВ «Український зодчий» протягом місяця з дня затвердження судом [PERSON] угоди. Також, як вбачається з наданого представником відповідача витягу з Додатку № 2 до [PERSON] угоди, а також її пояснень, наданих в судовому засіданні, вказані вище вимоги по заробітній платі в розмірі 2565299,62 грн., зазначені в п. 2.2.5 [PERSON] угоди, включають в себе в тому числі заборгованість перед позивачем за заробітною платою та компенсацією, який зазначений в списку під № 443, в розмірі 16500,64 грн. та 15494,80 грн. відповідно. Таким чином, з наданих доказів судом встановлено, що згідно умов [PERSON] угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Харківської області, зобов'язання з виплати заробітної плати позивачу було передано від відповідача до ТОВ «Український зодчий», який зобов'язався погасити відповідні вимоги протягом місяця з дня затвердження судом [PERSON] угоди. Оцінюючи доводи представника позивача, на які він посилався в обґрунтування позову, щодо незаконності вказаних вище умов [PERSON] угоди та, відповідно, незаконності ухвали господарського суду Харківської області, якою [PERSON] угоду було затверджено, суд керується наступним. Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як вбачається з положень ст. 1 Закону України Про доступ до судових рішень, ухвала суду є одним із видів судових рішень, які ухвалюються судами загальної юрисдикції. Відповідно до ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України. Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому\~Законом України "Про виконавче провадження". Згідно ст. 79 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обовязковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Представником позивача під час розгляду даної цивільної справи не заперечувалось, що станом на час розгляду даної цивільної справи, вказана вище ухвала господарського суду Харківської області від 24.03.2016 року є такою, що набрала законної сили та не скасована в установленому законом порядку, а [PERSON] угода є такою, що набрала чинності. Даних відносно того, що [PERSON] угода в порядку ст. 82 вказаного вище Закону визнана недійсною або розірвана, або ухвала господарського суду Харківської області від 24.03.2016 року скасована, суду не надано. Таким чином, вказана вище ухвала господарського суду Харківської області, якою затверджено [PERSON] угоду, згідно Конституції України, інших актів законодавства є обов'язковою для виконання. Відповідно, Мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду Харківської області, набрала чинності і також є обов'язковою для виконання. В ході розгляду даної цивільної справи у суду відсутні підстави надавати оцінку по суті доводам представника позивача щодо незаконності умов [PERSON] угоди в частині передачі зобов'язань з виплати заробітної плати від відповідача до ТОВ «Український зодчий», та, відповідно, незаконності ухвали про її затвердження, оскільки вказані питання відносяться до виключної компетенції Харківського апеляційного господарського суду як суду апеляційної інстанції, який уповноважений перевіряти законність та обґрунтованість судових рішень, ухвалених господарським судом Харківської області. Відповідно, суд,

Outcome: dismissed