Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У березні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (надалі позивач-1), [PERSON] (надалі позивач-2) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» (надалі відповідач-1), [PERSON] (надалі відповідач-2), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію. Позивачі за змістом заявленого позову посилаються на наступні обставини. 20.12.2007 між [PERSON] та Київською Філією ВАТ КБ «Промекономбанк» було укладено кредитний договір № 25-2007-ф. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в розмірі 1010000 грн. зі сплатою 17 % річних та комісій, передбачених п. 1.2 та 2.8. Кредитного договору. Остаточне погашення кредиту встановлено не пізніше 20.12.2012 відповідно до п. 3.4.1 Кредитного договору. 20.12.2007 між [PERSON] та Київською Філією ВАТ КБ «Промекономбанк» було укладено Договір Іпотеки № 25-2007/ДЗ-і, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 25-2007-ф. В забезпечення виконання зобов`язань перед іпотекодержателем по поверненню позичальником суми кредиту, можливих штрафних санкцій, Відповідач-2 передав Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . 14.11.2008 в процесі виконання кредитного договору, ВАТ КБ «Промекономбанк» протиправно в односторонньому порядку, без погодження та повідомлення позивачів, збільшив розмір процентної ставки за користування кредитом з 17% до 27% річних по кредитному договору. З того часу Банк нараховував процентну ставку по кредиту в вищому розмірі аніж передбачено договором та в порушення умов договору зарахував як відсотки за користування кредитом суму в розмірі 489349,20 грн. 31.08.2012 за наслідками неодноразових звернень позивача-1 ВАТ КБ «Промекономбанк» листом № 1/3108/1310 від 31.08.2012 визнало той факт, що Банком дійсно в односторонньому порядку, без повідомлення позивача-1, збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом. Окрім того, Банком визнано факт не підписання додаткової угоди про збільшення розміру процентної ставки. Відтак, у процесі проведення звірки розрахунків ВАТ КБ «Промекономбанк» визнано факт не підписання позивачем -1 додаткової угоди про збільшення розміру процентної ставки та зараховано в тіло кредиту переплату, здійснену позивачем по відсоткам за користування кредитними коштами, яка виникла внаслідок протиправної зміни банком процентної ставки з 17% до 27% річних, що призвело до дострокового виконання позивачем -1 своїх зобов`язань по кредитному договору, а саме виплати тіла кредиту та відсотків до 03.02.2011, про що складено два акти звірки розрахунків з Банком. Однак, Банком не було вчинено дій про скасування записів про заборону на відчуження квартири та про обтяження майна іпотекою. Позивач-1 неодноразово звертався до ВАТ КБ «Промекономбанк» з відповідними заявами, однак в зв`язку з введенням у Банку тимчасової адміністрації та розташування головного офісу на непідконтрольній території України видача документів була ускладнена. 29.12.2016 на звернення позивача - 1, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ВАТ КБ «Промекономбанк» листом № 887 повідомила, що на підставі наданих позивачем-1 акту-звірки, акту бухгалтерської експертизи, квитанції про сплату коштів [PERSON] достроково у лютому 2011 року повністю виконав умови кредитного договору і пов`язаного з ним договору іпотеки. Проте, обтяження з іпотечного майна знято не було, у зв`язку з чим 11.02.2020 позивачами було подано позовну заяву про визнання припиненими правовідносин за договорами у зв`язку з їх виконанням та зняття заборони на відчуження квартири. Довідавшись про наявність судового спору ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» відчужило квартиру, що перебувала у власності відповідача-2 на користь [PERSON] , про що позивачам стало відомо 13.03.2020. Позивачі стверджують, що відповідач-1 відчужив квартиру незаконно, оскільки ані кредитний договір, ані іпотечний договір не передавали право ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» здійснювати продаж квартири у будь-який спосіб. Крім того, позивачі звертають увагу, що кінцевим строком виконання зобов`язання є 20.12.2012, а отже початок перебігу строку позовної давності починається з 21.12.2020. Відтак з моменту спливу строку позовної давності та звернення до нотаріуса з листом про припинення обтяження та укладання договору купівлі-продажу минуло більше семи років, а тому зобов`язання за кредитним договором припинені у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Укладений договір іпотеки не містить відповідного застереження, яке б дозволило звертати стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку та не укладався договір про задоволення вимог іпотеко держателя. Позивачі звертають увагу на порушення порядку державної реєстрації речових прав, оскільки позивачі не отримували жодних повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачі вважають зазначені дії протиправними та такими, що право законного власника, а державну реєстрацію права власності на квартиру за Відповідачем - 2 незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Ухвалою суду від 06.04.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в підготовче судове засідання на 11.05.2020 Ухвалою суду від 06.04.2020 заяву позивача задоволено. Накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 138,3 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2039409080000) та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та її відчуження. 30.04.2020 представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» надано відзив на позов у якому відповідач не визнає позовні вимоги з огляду на наступне. 20.12.2007 між [PERSON] та Київською Філією ВАТ КБ «Промекономбанк» було укладено кредитний договір № 25-2007-ф. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в розмірі 1010000 грн. зі сплатою 17 % річних та комісій, передбачених п. 1.2 та 2.8. Кредитного договору. Остаточне погашення кредиту встановлено не пізніше 20.12.2012 відповідно до п. 3.4.1 Кредитного договору. 20.12.2007 між [PERSON] та Київською Філією ВАТ КБ «Промекономбанк» було укладено Договір Іпотеки № 25-2007/ДЗ-і, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 25-2007-ф. В забезпечення виконання зобов`язань перед іпотекодержателем по поверненню позичальником суми кредиту, можливих штрафних санкцій, Відповідач-2 передав Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . В подальшому 22.08.2014 ВАТ КБ «Промекономбанк» та ПАТ «Фідобанк» укладено Договір № 1 про передачу активів і зобов`язання неплатоспроможного банку ВАТ КБ «Промекономбанк», відповідно до якого до ПАТ «Фідобанк» перейшли всі вимоги за кредитним договором № 25-2007-ф від 20.12.2007, Договором поруки № 25/2007/ДЗ-ф від 20.12.2007 та Договором іпотеки № 25/-2007/ДЗ-і від 20.12.2007. 27.08.2014 між ПАТ «Фідокомбанк» та ТОВ «Грифон Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 13, відповідно до якого до ТОВ «Грифон Капітал» перейшли всі вимоги за кредитним договором № 25-2007-ф від 20.12.2007, Договором поруки № 25/2007/ДЗ-ф від 20.12.2007. Цього ж дня, між ПАТ «Фідокомбанк» та ТОВ «Грифон Капітал» укладено договір № 1 про відступлення права за договором іпотеки, відповідно до якого ПАТ «Фідокомбанк» відступив ТОВ «Грифон Капітал» право вимоги за договором іпотеки. 22.07.2015 між ТОВ «Грифон Капітал» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір про відступлення права вимоги № 22/07/2015/01 та Додаткову угоду № 1 від 15.04.2016, відповідно до яких ТОВ «Грифон Капітал» передало (відступило) ТОВ «Фінанс Траст Груп» право вимоги за кредитним договором та договором поруки. 22.04.2016 між ТОВ «Грифон Капітал» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 25-2007/ДЗ-і від 20.12.2007, відповідно до якого ТОВ «Грифон Капітал» відступив (передав) ТОВ «Фінанс Траст Груп» право вимоги за договором іпотеки. 08.08.2017 між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» укладено договір про відступлення права вимоги № 181, відповідно до якого ТОВ «Фінанс Траст Груп» відступив (передав) ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» право вимоги за кредитним договором та договором поруки. 28.09.2017 між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки. Відтак, відповідач-1 є кредитором за кредитним договором та договором поруки. Представник відповідача-1 щодо тверджень позивачів про повне виконання зобов`язань зазначає, що вказані обставини не відповідають дійсності з огляду на наступне. Відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 27-7718/19 від 03.05.2019 повідомлено, що 22.08.2017 між ВАТ КБ «Промекономбанк» та ПУАТ «Фідобанк» було укладено договір № 1 про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного Банку. Серед активів було право вимоги по кредитному договору № 25-2007-ф від 20.12.2007 та договору іпотеки № 25-2007/ДЗ-і від 20.12.2007. Станом на дату укладання договору за позивачем-1обліковувалась заборгованість за кредитним договором перед ВАТ КБ «Промекономбанк». Листом Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ВАТ КБ «Промекономбанк». [PERSON] від 06.05.2019 № 79 станом на 22.08.2014 заборгованість позивача-1 за кредитним договором № 25-2007-ф від 20.12.2007 у розмірі 420 673,86 була списана з балансових рахунків Банку у зв`язку з підписанням договору про відступлення права вимоги на користь ПУАТ «Фідобанк», а не у зв`язку з її погашенням. Сума боргу яка була відступлена ВАТ КБ «Промекономбанк» на користь ПУАТ «Фідобанк» за кредитним договором становить 420673,86 грн.( основний борг - 165563,40 грн., тіло кредиту; нараховані проценти - 255110,46 грн.). Відтак, оскільки у ВАТ КБ «Промекономбанк» обліковувалась заборгованість за кредитним договором, видача довідки у 2011 році про нібито повне погашення кредиту є сумнівною. Крім того, відповідач-1 вказує, звернення стягнення на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в договорі іпотеки є позасудовим способом захисту, а тому позовна давність для звернення за захистом порушених прав не застосовується, оскільки іпотеко держатель обрав позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» було дотримано вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», оскільки повідомлення про усунення порушень направлено позивачам. В подальшому Відповідач -1 за допомогою електронного майданчика 28.01.2020 проведено електронний аукціон продажу іпотечного майна, за результатами якого переможцем визначено Відповідача-2. З огляду на викладені обставини, Відповідачем -1 було дотримано всіх вимог законодавства при зверненні стягнення на іпотечне майно. 13.05.2020 представник позивачів надав відповідь на відзив, у яків вказав на наступне. Відповідачем -1 не доведено факту передачі права вимоги за кредитним та іпотечним договором, адже заміна кредитора за вказаними договорами здійснена з порушенням вимог законодавства та без укладання та нотаріального посвідчення договору про відступлення прав вимоги між ВАТ КБ «Промекономбанк» та ПУАТ «Фідобанк» чи договору передачу активів та кредитних зобов`язань, що є наслідком його нікчемності. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Договір № 1 про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку від 22.08.2014 не зареєстрований, що свідчить про порушення ст. 513 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про іпотеку». Крім, того договірні зобов`язання за договором кредиту позивачем-1 виконано достроково в повному обсязі до 03.02.2011, про що складено акти звірки розрахунків з ВАТ КБ «Промекономбанк», відтак кредитний договір та договір іпотеки є припиненими. Жодних доказів, які б підтверджували заборгованість позивачів перед банком відповідачем -1 не надано. Крім того, позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачем звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», тобто шляхом укладання договору купівлі-продажу з третьою особою при тих обставинах, що таке право в іпотечному договорі передбачено не було. З аналізу іпотечного договору з`ясовано, що іпотечне застереження яке б надавало право відповідачу -1 в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки або інший позасудовий спосіб звернення на предмет іпотеки відсутнє. Крім того, статтями 35,38 ЗУ «Про іпотеку» не передбачено продаж предмета іпотеки на аукціоні. Відтак, заявлений позов є таким, що підлягає задоволенню. 20.05.2020 представником Відповідача -1 надано заперечення на відповідь на відзив у яких вказано наступне. Відповідно до ст. 517 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ» було передано оригінали кредитного договору, договору поруки та договору іпотеки, що також підтверджує перехід права вимоги. Заборгованість позивачів обліковувалась на рахунках ВАТ КБ «Промекономбанк», тому її було передано на підставі договору № 1 про передачу активів неплатоспроможного банку ПАТ «Фідобанк». Позивачами не надано доказів повернення коштів. Позивачам були направлені повідомлення про усунення порушень, які ними проігноровані. 01.06.2020 представником відповідача -2 надано письмові заперечення, в яких відповідач-2 погоджується з позицією відповідача-1, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.11.2020, занесену до протоколу судового засідання, розгляд справи призначено по суті. Судом відповідно до ч.5 п.3 ст. 12 ЦПК України було роз`яснено учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. На запитання суду чи бажають сторони призначити судову економічну експертизу, враховуючи наявність двох протилежних висновків у справі, клопотань про призначення експертизи не заявлено. Під час розгляду справи судом, в судових засіданнях представник позивача та позивачі підтримали заявлений позов, з викладених підстав. Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, пославшись на обставини, викладені в заявах по суті справи. Треті особи в судові засідання не з`являлись. Суд заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 20.12.2007 між [PERSON] та Київською Філією ВАТ КБ «Промекономбанк» було укладено кредитний договір № 25-2007-ф. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання в розмірі 1010000 грн. зі сплатою 17 % річних та комісій, передбачених п. 1.2 та 2.8. Кредитного договору. Остаточне погашення кредиту встановлено не пізніше 20.12.2012 відповідно до п. 3.4.1 Кредитного договору. 20.12.2007 між [PERSON] та Київською Філією ВАТ КБ «Промекономбанк» було укладено Договір Іпотеки № 25-2007/ДЗ-і, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 25-2007-ф. В забезпечення виконання зобов`язань перед іпотекодержателем по поверненню позичальником суми кредиту, можливих штрафних санкцій, Відповідач-2 передав Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що зобов`язання за кредитним договором припиненні в звязку з повним погашенням кредиту, відповідач вчинив відчуження квартири, належної позивачу -2 після спливу строків позовної давності за кредитним договором. Крім того, договір іпотеки не містить відповідного застереження, яке б дозволяло звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався. Відповідачем порушено порядок відчуження квартири. В подальшому, 22 серпня 2014 року між ВАТ КБ «Промекономбанк» та ПАТ «Фідобанк» укладено Договір №1 про передачу активів і зобов`язання неплатоспроможного банку ВАТ КБ «Промекономбанк», відповідно до якого до ПАТ «Фідобанк» перейшли всі вимоги за Кредитним договором №25-2007-ф від 20.12.2007, Договором поруки №25-2007/ДЗ-ф від 20.12.2007 та Договором іпотеки №25-2007/ДЗ-і від 20.12.2007. 27 серпня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги №13, відповідно до якого до ТОВ «Грифон Капітал» перейшли всі вимоги за Кредитним договором №25-2007-ф від 20.12.2007, Договором поруки № 25-2007/ДЗ-ф від 20.12.2007. Цього ж дня, між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон Капітал» було укладено Договір №1 про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідчений Падалка Р.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі №5421, відповідно до якого ПАТ «Фідобанк» відступив (передав) ТОВ «Грифон Капітал» право вимоги за Договором іпотеки. 22 липня 2015 року між ТОВ «Грифон Капітал» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір про відступлення права вимоги №22/07/2015/01 та Додаткову угоду №1 від 15.04.2016, відповідно до яких ТОВ «Грифон Капітал» передало (відступило) ТОВ «Фінанс Траст Груп» право вимоги за Кредитним договором та Договором поруки. 22 квітня 2016 року між ТОВ «Грифон Капітал» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №25-2007/ДЗ-і від 20.12.2007, посвідчений Кабаєвою А.А, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №199, відповідно до якого ТОВ «Грифон Капітал» відступив (передав) ТОВ «Фінанс Траст Груп» прав вимоги за Договором іпотеки. 08 серпня 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК ««Інновація», укладено Договір про відступлення права вимоги №181, відповідно до якого ТОВ «Фінанс Траст Груп» відступив (передав) ТОВ «ФК ««Інновація», перейшло право вимоги за Кредитним договором та Договором поруки. 28 вересня 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «ФК ««Інновація» було укладено Договір про відступлення права за Договором іпотеки, посвідчений Стрельченко О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №6301, відповідно до якого було відступлено право вимоги за Договором іпотеки. Вказані договори не оскаржувались, при передачі активів неплатоспроможного банку було дотримано вимоги ст. 513 ЦК України, таким чином, ТОВ «ФК ««Інновація», є кредитором за кредитним договором, Договором поруки та Договором іпотеки. Як вказують позивачі, за змістом заявленого позову, 31.08.2012 ВАТ КБ «Промекономбанк» визнало факт дострокового виконання позивачем-1 зобов`язань за кредитним договором №25-2007-ф від 20.12.2007. Доводи позивачів щодо безпідставної зміни Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки є важливими, разом з тим суд не може їх врахувати виходячи з наступного. Відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 27-7718/19 від 03.05.2019 повідомлено, що 22.08.2014 між ВАТ КБ «Промекономбанк» та ПАТ «Фідобанк» було укладеного Договір № 1 про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, в тому числі було передано право вимоги за кредитним договором № 25-2007-ф від 20.12.2007 та Договору іпотеки № 25-2007/ДЄ-і від 20.12.2007 В тому числі, листом Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ВАТ КБ «Промекономбанк» Костенко І.І. від 06.05.2019 № 79 станом на 22.08.2014 заборгованість позивача -1 за кредитним договором № 25-2007-ф від 20.12.2007 у розмірі 420673,86 грн. була списана з балансових рахунків ВАТ КБ «Промекономбанк» у зв`язку з підписанням договору про відступлення права вимоги на користь ПАТ «Фідобанк» , а не у зав`язку з її погашенням. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що станом на дату укладання Договір № 1 про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку у позивача-1 була заборгованість за кредитним договором № 25-2007-ф від 20.12.2007 та Договором іпотеки № 25-2007/ДЄ-і від 20.12.2007 перед ВАТ КБ «Промекономбанк». Відтак, оскільки договір кредиту та договір іпотеки не визнані припиненими, суд не бере до уваги надані позивачем копії актів звірки, оскільки дані докази не підтверджують факту відсутності кредитної заборгованості. Крім того, відповідно до п. 2.3 Кредитного договору передбачено, що моментом повернення заборгованості за кредитним договором вважається день зарахування кредитних коштів на позичковий рахунок № [NUMBER] в ВАТ КБ «Промекономбанк» на повну суму кредиту. Разом з тим, позивачами не надано доказів зарахування ними коштів на вказаний рахунок. Наданий позивачем експертний висновок № 08.05.2020 № 2967 проведений в рамках іншої цивільної справи № 753/259/20 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», третя особа - приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про визнання припиненими правовідносин у зв`язку із їх виконанням та зняття заборони на відчуження квартири, яку ухвалою суду від 16.07.2020 залишено без розгляду, суд не бере до уваги з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч.3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача та відповідача надано висновки експертів, які є суперечливими. Зокрема, у Висновку судового експерта № 08.05.2020 наданого позивачами вказано на необґрунтованість суми кредитної заборгованості, а у Висновку експертного економічного дослідження №220-06.2020-1005 від 05.05.2020, наданого відповідачем борг позивачів за кредитом становить 1 615 975,54 грн. Від проведення експертизи в рамках цивільної справи № 753/5580/20 сторони відмовились. Відповідно до ч.1 ст. 110 ЦПК України передбачено, що Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Надаючи оцінку наданому позивачами Висновку, судом враховано, що експертиза проведена на замовлення учасника по іншій цивільній справі, обсяг матеріалів, з якими працював експерт визначено позивачем. При цьому, у наданому позивачем Висновку експерт вказує, що сума боргу за кредитним договором № 25/2007-ф від 20.12.2017 є арифметично необґрунтована. Щодо відсутності заборгованості у позивачів за кредитними зобов`язаннями, то таких даних експертний висновок позивачів не містить. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги наявність двох протилежних висновків та відсутність доказів припинення зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, відмову сторін у призначенні судом судової-економічної експертизи, суд приходить до висновку про неналежність наданого позивачем доказу. Відтак, борг за Кредитним договором №25-2007-ф від 20.12.2007, який було відступлено ВАТ КБ «Промекономбанк» на користь ПАТ «Фідобанк» 22.08.2014 у загальній сумі 420 673,86 грн. складався з: основного боргу у розмірі 165 563,40 грн.(тіло кредиту); - нарахованих процентів у розмірі 255 110,46 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч.4 ст.33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З огляду на вказане закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки я підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Зважаючи на викладені обставини, звернення стягнення на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в договорі іпотеки є позасудовим способом захисту, а тому відповідно позовна давність для звернення за захистом порушених прав до суду застосуватись не може, оскільки Іпотекодержатель обрав позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1,2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції чинній на момент укладення договору іпотеки), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. В той же час, ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції чинній на момент укладення договору іпотеки), договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В той же час, сторони при підписанні Іпотечного договору узгодили в ст.4 звернення стягнення на іпотечне майно. Положеннями ст. 4.2. Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки чи на відповідну його частину здійснюється відповідно до приписів чинного законодавства України та умов цього Договору. Ст.3.4. Іпотечного договору передбачає, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України, у разі коли в момент настання терміну виконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані. Отже, погодження сторонами Іпотечного договору можливість здійснити позасудове врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і посилання в ст.4 на реалізацію такого спору на підставі чинного законодавства і є застереженням в іпотечному договорі. Таким чином, сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його ум у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основ зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. На виконання вищевказаної норм ТОВ «ФК «Інновація» [PERSON] направлено повідомлення про усунення порушення трек-номер номер 0500066359568 та 0500066358057, які були повернуті за закінченням терміну зберігання. Також, [PERSON] як Іпотекодавцю 28.11.2019 було направлено повідомлення про усунення порушення трек-номер 0500066359568 та 0500066359126. Повідомлення трек-номер 0500066359568 було отримано [PERSON] 05.12.2019. Відтак, ТОВ «ФК «Інновація» було дотримано вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку», оскільки вимоги були направлені позичальнику іпотекодавцю на відомі адреси рекомендованим повідомленням та отримані іпотекодавцем. Вказані дії свідчать про вчинення ТОВ «ФК «Інновація» всіх необхідних дій для належного повідомлення позивачів про намір продажу іпотечного майна. В подальшому, ТОВ «ФК «Інновація» за допомогою електронного майданчика було 28.01.2020 проведено електронний аукціон №UA-PS-2020-01-17-000074-l продажу іпотечного майна за результатами якого переможцем було визнано [PERSON] 25.02.2020 між ТОВ «ФК «Інновація» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Тверською І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстровано в реєстрі за №177. З огляду на наведені обставини, ТОВ «ФК «Інновація» було дотримано всіх вимог законодавства при зверненні стягнення на іпотечне майно. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи позивачів, які наведені у позові в межах наданих позивачем доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позову у межах заявлених вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивачів. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed