Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У листопаді 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до кредитної спілки «Альянс Україна» (далі по тексту - КС «Альянс Україна», відповідач) про стягнення пені за прострочення надання фінансової послуги: виконання зобов`язання з повернення вкладу (інфляційних втрат і трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2013 по 30.06.2015) та процентів за вкладом (за період з 01.01.2014 по 30.06.2015), нарахованої за період з 05.03.2017 по 30.05.2017 в загальному розмірі 156 110,61 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору № 0184-08д ЛВ 23с. від 15.12.2008 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок [PERSON] вніс до Львівського відділення КС "Альянс Україна" грошові кошти в сумі 66170 грн. на строк до [INFO] . [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала грошовий вклад [PERSON] з відсотками та усіма видами нарахувань. 15.01.2010 [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про повернення внеску та процентів в загальній сумі 72805,14 грн., проте відповідач внесок та проценти в повному обсязі не повернув. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2011 з відповідача на користь позивача стягнуто внесок в сумі 58570 грн. та нараховані проценти в сумі 5100 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2015 з відповідача на користь позивача стягнуто інфляційні втрати і три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2013 по 30.06.2015 та проценти за користування грошовими коштами за період з 01.01.2014 по 30.06.2015 в загальному розмірі 64 482 грн. Вказані рішення були виконані в повному обсязі лише 31.05.2017. Прострочення фінансової послуги відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою для сплати відповідачем на користь позивача пені у розмірі трьох відсотків суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. Відповідач позов не визнав пославшись на його безпідставність і необґрунтованість. Вказав, що оскільки інфляційні втрати та три проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, і не є ані роботою, а ні продажем товару в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», на борг, який складається з інфляційних втрат та трьох процентів річних, пеня не може бути нарахована. Також не може бути нарахована пеня на проценти. Окрім того до позивача як спадкоємця вкладника відповідно до вимог ст. 1230 ЦК України могло перейти лише право на стягнення неустойки, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Отже враховуючи, що вкладнику [PERSON] за життя неустойка не присуджувалась, в даному випадку положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. ?12.02.2018 позивач подала апеляційну скаргу на ухвалу суду про повернення позовної заяви для подачі до належного суду (а.с. 23-32). ?21.06.2018 представник позивача подав раніше повернуті судом копію позовної заяви з додатками (а.с. 77-78). ?10.08.2018 представник відповідача подав відзив на позов (а.с. 85-86). ?13.09.2018 представник позивача подав клопотання про приєднання письмових доказів (а.с. 96-98). ?13.09.2018 представник позивача подав заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності сторони позивача (а.с. 148). ?13.09.2018 представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача (а.с. 149). ?02.01.2019 представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача (а.с. 157). ?15.01.2019 представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с. 163). ІІІ. Процесуальні дії суду. ?Ухвалою від 21.11.2017 позовну заяву повернуто позивачеві для подання до належного суду (а.с. 20). ?Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2018 скасовано ухвалу про повернення позовної заяви та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 68-69). ?Ухвалою від 26.04.2018 відкрито провадження у справі, та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 73-74). ?Ухвалою від 13.09.2018 закрито підготовче провадження, та справа призначена до розгляду по суті (а.с. 156). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 15.12.2008 між Львівським відділенням КС «Альянс Україна» та [PERSON] укладено договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов якого [PERSON] вніс на депозитний рахунок спілки перший внесок в сумі 66170 грн. на строк до 15.01.2010 під 30% річних. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.2009 [PERSON] успадкувала грошові вклади [PERSON] , в тому числі і грошовий вклад з відповідними відсотками та усіма видами нарахувань, що знаходиться у Львівському відділенні КС «Альянс Україна». 15.01.2010 р. [PERSON] звернулася до КС «Альянс Україна» із заявою про повернення внеску та процентів. В лютому 2010 р. КС «Альянс Україна» в рахунок повернення процентів за користування грошовими коштами за три рази перерахувала [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 1535 грн. За період з червня по грудень 2010 р. КС «Альянс Україна» в рахунок повернення внеску та процентів перерахувала [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 6500 грн. Вищенаведені обставини встановлені рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2011, яке набрало законної сили (а.с. 35-36). Вказаним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто залишок вкладу в сумі 58570 грн. та нараховані проценти в сумі 5100 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.09.2013 з відповідача на користь позивача стягнуто інфляційні втрати за період з 16.01.2010 по 10.02.2010 і з 24.09.2010 по 31.12.2011 в загальному розмірі 5 579,75 грн. та три проценти річних за період з 16.01.2010 по 10.02.2010 і з 24.09.2010 по 31.12.2012 в сумі 4 572,79 грн., а усього 10 152,54 грн. (а.с. 39-40). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто проценти за користування вкладом за період з 16.01.2010 по 31.12.2013 в сумі 70 722,84 грн. (а.с. 41-42). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2015 з відповідача на користь позивача стягнуто інфляційні втрати і три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2013 по 30.06.2015 та проценти за користування грошовими коштами за період з 01.01.2014 по 30.06.2015 в загальному розмірі 64 482 грн. (а.с. 43-44). З постанови про закінчення виконавчого провадження № 53842723 від 06.06.2017 вбачається, що рішення суду від 05.11.2015 було виконане відповідачем в повному обсязі 30.05.2017 (а.с. 103). V. Оцінка суду. Вимоги [PERSON] обґрунтовані посиланням на положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно ст. 1 цього Закону споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), роботи чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення цього особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Ч. 5 ст. 10 Закону № 1023-XII передбачає, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Водночас судом встановлено, що [PERSON] не є споживачем послуг КС «Альянс Україна», а право вимагати повернення вкладу та стягнення процентів у неї виникло як у спадкоємця особи, яка була членом кредитної спілки. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1216 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Ч. 2 ст. 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя. Положення ст. 1218 та ст. 1230 ЦК України співвідноситься між собою як загальне та спеціальне положення. Спадкодавець [PERSON] за життя не звертався до суду з позовом про стягнення неустойки, і рішення суду про стягнення неустойки на його користь не ухвалювалося. Ст. 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як встановив суд, строк дії договору № 0184 - 08д ЛВ 23с від 15.12.2008 закінчився, а сума вкладу і проценти були стягнуті судовим рішенням, яке на даний час виконене. Відтак, зобов`язання сторін із договірних та спадкових трансформувалися у зобов`язання, пов`язані з виконанням рішення суду. На підставі аналізу наведених норм цивільного законодавства суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини положення Закону № 1023-XII не поширюються, а відтак у позивача відсутнє право на стягнення пеніза прострочення виконання грошового зобов`язання з виплати інфляційних втрат, трьох процентів річних та процентів за вкладом, яке виникло на підставі судового рішення. Звааючи на вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку з їх необґрунтованістю. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у позові покладається на позивача. Оскільки судовий збір при подачі позову позивачем не сплачувався, а доказів понесення сторонами інших судових витрат суду не надано, розподіл судових витрат не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed