Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

В Рівненський міський суд з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи [PERSON] , Рівненський відділ поліції ГУНП в Рівненській області звернулась [PERSON] . В судовому засіданні заявник та представники заявника заяву повністю підтримали, просять суд її задоволити з підстав, викладених у заяві та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: зборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 метрів до проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заявлені вимоги заявником в заяві не визнав, просить суд відмовити в задоволенні заяви [PERSON] з підстав викладених ним в письмових поясненнях та долучених ним письмових доказах, які повністю спростовують позицію заявника. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Рівненського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області Новицький А.В. пояснень з приводу заявлених вимог не надавав. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Судом встановлено, що заявник по справі [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] являються колишнім подружжям та проживають спільно у квартирі [ADDRESS] . Згідно пояснень учасників судового процесу та поданих представниками та їх довірителями письмових доказів вбачається що між [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу виникають сварки, непорозуміння та конфліктні ситуації, які виникають на ґрунті особистих неприязних стосунків один до одного. З досліджених в судовому засіданні постанов Рівненського міського суду та Рівненського апеляційного суду вбачається, що як [PERSON] так і [PERSON] притягувались до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII (далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Дитина, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до ст.350? ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до п.3 ч.1 ст.350 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч.1 ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що протягом тривалого часу між [PERSON] та [PERSON] виникають сварки, непорозуміння та конфліктні ситуації на ґрунті особистих неприязних стосунків один до одного; заявник та її представники не подали суду письмових підтверджуючих доказів що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності); не надано суду достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою [PERSON] відносно заявниці, настання наслідків його вчинення, тому суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed