Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У лютому 2016 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Богданівської сільської ради Павлоградського району про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивача зазначає, що 18 травня 2005 року помер її батько [PERSON], якому на праві приватної власності належала земельна ділянка (пай), розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району, площею 5,36 умовних кадастрових гектар на підставі сертифікату серія ДП №0196753. Після смерті батька, позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай). Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) в порядку спадкування після смерті батька. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 18 травня 2005 року помер його батько [PERSON], якому на праві приватної власності належала земельна ділянка (пай), розташована на території Новодачинської сільської ради Павлоградського району, площею 5,36 умовних кадастрових гектар на підставі сертифікату серія ДП №0196753. Після смерті батька, позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (пай). У судове засідання представник позивача та третьої особи не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Богданівської сільської ради Павлоградського району у судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просить розглядати справу без участі представника відповідача, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 17 травня 2005 року помер [PERSON], який позивачу та третій особі доводився рідним батьком, що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про смерть /а.с.5,6,53/. [PERSON] на підставі сертифікату ДП №0196753 від 16.07.1997р. належало право на земельну частку (пай) колишніх членів КСП "Колос" розміром 5,36 умовних кадастрових гектар /а.с.8,19,56/. На випадок своєї смерті [PERSON] все своє майно заповідав [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кожному в рівній частці від майна /а.с.24/. Як визначено ч.1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як вбачається з довідки Новодачинської сільської ради Павлоградського району, на момент смерті [PERSON] разом з ним проживала його донька [PERSON] за адресою: Павлоградський район, с.Нова Дача, вул. Озерна,3 /а.с.9/. Також зі спадкодавцем був зареєстрований син [PERSON] /а.с.59,35/. Відповідно до ч. 1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] проживали разом зі спадкодавцем, отже вважаються такими, що прийняли спадщину та набули права на 1/3 частку спадкового майна, кожен. Як вбачається з копії спадкової справи , після смерті [PERSON] з заявами про фактичне прийняття спадщини зверталися [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] не звертався з заявою про прийняття спадщини та не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, він вважається таким, що спадщину не прийняв, тому у відповідності до ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування належної йому частки одержали спадкоємці за законом першої черги - позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] в рівних частках. Постановою нотаріуса від 17 лютого 2016 року позивачу та третій особі було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач та третя особа [PERSON] є спадкоємцями за заповітом та за законом, вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, а спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Outcome: approved