Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

В вересні 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом та просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою м. Миколаїв, вул. Чономорська 49, та зобов'язати третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником вказаного житлового приміщення, разом із ним в спірному домоволодінні зареєстрована відповідач. Також позивач зазначив, що відповідач тривалий час за місцем реєстрації не з'являється, жодної участі в утриманні житлового приміщення не приймає, та її реєстрація порушує інтереси позивача як власника, а за такого просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав суду заяву, відповідно до якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістила. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: Спірне домоволодіння № 49, у розмірі 56/100 частки, що розташоване за адресою м. Миколаїв, вул. Чономорська, належить [PERSON], згідно договору дарування частки домоволодіння від 06.06.2007 року, право власності на частку домоволодіння зареєстроване в ММБТІ від 17.08.2007 року, згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.20/. Згідно будинкової книги в спірному домоволодінні зареєстровані [PERSON] та [PERSON], мати позивача, остання зареєстрована з 27.12.2007 року /а.с.15-16/. Згідно акту про непроживання відповідач не проживає в спірній квартирі з 03.01.2015 року /а.с.18/. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 71,72 Житлового кодексу України, ст.ст. 319,321 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю позивача, тобто є членом сім'ї власника житла, та відповідно до норм цивільного законодавства, має право користування спірним житлом - сервітут, припинення цього права має відбуватись відповідно до вимог статтей 405, 406 ЦК України. Норми ст.ст.71,72 ЖК України, які регулють відносини між наймачами житлових приміщень та членами їх сім'ї, не можуть застосовуватись до відносин, що виникли між позивачем та відповідачем. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Проте, згідно матеріалів справи, відповідач не проживає в спірному домоволодінні з 03.01.2015 року, що на момент подачі позивачем позову та на час розгляду справи не становить один рік. Будь-яких доказів щодо порушення відповідачем прав власності позивача, які б підлягали захисту в порядку ст.ст. 319 та 321 ЦК України, суду не надано. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: … судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто, для знаття з реєстрації достатньою підставою є надання до уповноваженого органу рішення суду про визнання особи такою, втратила право користування житловим приміщенням. Будь-яких даних про те, що управління ДМС у Миколаївській області порушує права позивача, відмовляючи у проведенні зняття з реєстраційного обліку відповідача, і таке порушене право підлягає захисту у судовому порядку, суду не надано. У випадку порушення управлінням ДМС у Миколаївській області прав позивача, вона не позбавлена можливості звернутись до суду із відповідним позовом. Виходячи з вказаних обставин та зазначених правових норм суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed