Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В серпні 2013 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] (далі відповідачі), в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] і [PERSON] 26.12.2012 р., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 5295. В обґрунтування позову зазначала, що згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2012 року за [PERSON] визнано право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], з яких 9/16 ідеальних частин квартири належали [PERSON], а 3/16 ідеальні частини квартири [PERSON] 07.08.2012 року КП «Житомирським обласним міжміським бюром технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстровано право власності на спірну квартиру в цілому. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2013 року, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2012 року скасовано та з метою забезпечення позову, ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13.12.2012 року на спірну квартиру накладено арешт. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.07.2013 року частково скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на 9/16 ідеальних частин квартири, що належали позивачу. Однак, не зважаючи на вказані обмеження та всупереч вимог чинного законодавства, [PERSON] 26.12.2012 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно якого, за [PERSON] 04.01.2013 року зареєстровано право власності на спірну квартиру. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала у повному обсязі з наведених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав письмові заперечення, у яких зазначив, що його довірителька придбала за відплатним договором спірну квартиру, та не мала жодних підстав вважати, що [PERSON] обмежений у праві на розпорядження нею. Тому, [PERSON] є добросовісним набувачем стосовно зазначеної квартири, а тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"являвся, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, про що є докази в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомив, (а.с. 56, 70, 108, 120,150, 177, 203, 205). Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки договір купівлі-продажу посвідчений ним відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.189). 28.10.2014 року до початку розгляду справи по суті представником позивача - [PERSON] подано заяву про зміну підстав позову, в якій посила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], оскільки на час укладення договору [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. (а.с.153). Вказана заява була прийнята судом. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши документи та матеріали наявні в справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.10.2008 року [PERSON] належить 9/16 ідеальних частин спірної квартири (а.с.18). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2012 року за відповідачем [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], включаючи 9/16 частин, належних [PERSON] і 3/16 частин співвідповідача [PERSON] в порядку набувальної давності (а.с.11-13). Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.07.2013 року за [PERSON] 07.08.2012 року зареєстровано право власності на спірну квартиру в цілому (а.с. 15). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15.01.2013 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2012 року скасовано та з метою забезпечення позову ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13.12.2012 року на квартиру [ADDRESS] накладено арешт (а.с.8-10). Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.07.2013 року частково скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на 9/16 ідеальні частини, які належать [PERSON] у праві власності на спірну квартиру, яка здійснена 07.08.2012 року Комунальним підприємством „Житомирське міжобласне бюро технічної інвентаризацї" за реєстраційним номером 22342 на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 15.06.2012 року (16,17). Однак, 26 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за №5295, відповідно до умов якого [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.190,191). Змінюючи підставу позову представник позивача в якості правової підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним від 26.12.2012 року посилалася на ч.2 ст.203, ч.1,3 ст.215 Цивільного кодексу України. Так, згідно ч.2 ст.203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Під час розгляду справи за письмовим клопотанням представника позивача ухвалою суду від 03.11.2014 року на підтвердження підстав для проведення судової психіатричної експертизи на предмет здатності [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення спірного договору купівлі-продажу квартири, судом витребовувались відомості з Житомирського психоневрологічного диспансеру, поліклінік №1 та 2 Центральної міської лікарні №1 та 2 щодо перебування на обліку [PERSON]. та наявності амбулаторних карток, заведених на [PERSON] у даних установах. За інформацією Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1, поліклінік №1, 2 Центральної міської лікарні №1, 2, яка надійшла на запити суду, відповідач [PERSON], [INFO] на лікуванні в Житомирській обласній психіатричній лікарні № 1 не перебував та амбулаторні картки [PERSON] в поліклініках №1, 2 відсутні (а.с.184-188). На підставі отриманої інформації з вказаних установ ухвалою суду від 30.12.2014 року представнику позивача відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] з'явитися для проведення експертизи. Згідно зі ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З урахуванням викладеного та враховуючи, що позивачем та представником позивача не доведено обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, викладених в заяві про зміну підстав позову від 28.10.2014 року, хоч це є їх обов'язком відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, у суду відсутні підстави для задоволення позову. Отже, вимоги [PERSON] є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed