Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.1,2), посилаючись на такі обставини. Він перебував з відповідачем у шлюбі з 23.12.2009 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. У вказаному рішенні зазначено, що сторони домовились, що малолітня [PERSON] залишиться проживати з матір'ю, проте ніякої домовленості між ними не було, вони не були присутніми під час судового розгляду справи про розірвання шлюбу. На момент винесення рішення про розірвання шлюбу між сторонами і на цей час малолітня [PERSON] більшість часу мешкає з ним за адресою: [ADDRESS]. На підставі заяви [PERSON] від 19.10.2017 року було видано судовий наказ, яким з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 19.10.2017 року, і до повноліття дитини. Вказав, що дитина повністю знаходиться на його утриманні, речі і усе необхідне купує він. Вказане у заяві про видачу судового наказу не відповідає дійсності. У належному йому будинку мешкає друга донька від першого шлюбу - [PERSON], 1999 року народження, з якою [PERSON] в гарних стосунках. Тому [PERSON] завжди з радістю залишається у нього. У будинку створені необхідні умови для розвитку та дозвілля дітей. Вважає, що покладений на нього обов'язок сплачувати аліментів є несправедливим, оскільки [PERSON] мешкає як з відповідачем так і з ним. Тому, просить винести рішення суду, яким припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку; звільнити його від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2018 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по справі, почато підготовче провадження (а.с.15,16). 30.03.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву з додатками (а.с.24-29). Згідно відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти викладених обставин. Послалась на те, що відповідно до довідки № 793 про склад сім'ї від 05.03.2018 року донька [PERSON] зареєстрована та проживає разом з нею. Зазначила, що відповідач у позові виклав недостовірні обставини щодо проживання [PERSON] разом з ним. Будинок [ADDRESS] не належить позивачу на праві приватної власності. За вказаною адресою знаходиться кафе «[INFO]» з готельними номерами. Крім того, вказана будівля є предметом іншого судового спору. Вважає, що підстави для скасування судового наказу, нововиявлені обставини відсутні. У позові просить відмовити. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2018 року по справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.37). 27.06.2018 року позивачем подано відповідь на відзив (а.с.43,44), у якій зазначив, що підґрунтям його звернення до суду є право, передбачене ч.4 ст.273 ЦПК України. В обґрунтування вимог щодо припинення стягнення аліментів послався на ст.606 ЦК України. Зазначив, що відповідачем не надано доказів того, що дитина мешкає з нею. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2018 року (а.с.56,57) у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову - відмовлено. Позивач не з'явився в судове засідання, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за вказаною в позові адресою. До суду повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.63). Судова повістка вручена відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення справи до суду не надходило. Представник позивача також у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Позивач у судовому засіданні 27.06.2018 року викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що з моменту народження доньки [PERSON] та по сьогоднішній час він утримує доньку, тому не зобов'язаний сплачувати аліменти відповідачці. Причини, чому відповідач подала заяву про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів, йому не відомі. Вважає, що якщо він не буде сплачувати аліменти, то державний виконавець надасть відповідачу довідку про заборгованість і відповідач матиме можливість вивести дитину за кордон. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні 27.06.2018 року позов підтримав, пояснив, що малолітня [PERSON] проживає то з позивачем, то з відповідачем. Проте більшість часу дитина проживає з батьком. Позивач з січня місяця сплачує аліменти, проте не знає, на що витрачаються відповідачем ці кошти. Позивач оплачує одяг, гуртки доньки. Зазначив, що рішення про розірвання шлюбу позивачем не оскаржувалось. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що дитина постійно проживає з матір'ю. Батьки зобов'язані утримувати дитину. Відповідач утримує дитину, так як дитина проживає з нею, а позивач сплачує аліменти за судовим наказом. Послалась на відсутність правових підстав для задоволення позову. Вислухавши представника відповідача, беручи до уваги пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що між сторонами наявний спір, що виник з сімейних відносин щодо аліментних зобов'язань. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З копії повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], вказані: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.4). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 року, ухваленому по справі № 182/2496/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.5,5-на звороті) встановлено, що за домовленістю сторін малолітня дитина [PERSON], [INFO] залишиться проживати разом з матір'ю - [PERSON]. Рішення набуло чинності 30.01.2017 року. З наданої відповідачем Довідки № 793 від 05.03.2018 року за підписом в.о. директора ТОВ «КК «ДомКом Нікополь» Жиліна В.Г. (а.с.26), вбачається, що за адресою [ADDRESS], зареєстровані: власник - [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], онука [PERSON], [INFO]. Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS], дата реєстрації 05.02.2010 року, що підтверджується Витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.48). [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 18.09.2017 року, що підтверджується довідкою № 2609, виданою відділом реєстрації та обліку громадян Нікопольської міської ради (а.с.27). З копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.12.2017 року ВП № 55391770, наданої позивачем (а.с.12) вбачається, що державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито провадження з виконання судового наказу № 2/0182/217/2017 виданого 04.12.2017 року суддею Нікопольського міськрайонного суду Кобеляцькою-Шаховал І.О., про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини на утримання доньки [PERSON], [INFO]; боржник - [PERSON], стягувач - [PERSON]; документ вступив у законну силу 13.11.2017 року. З наданої позивачем довідки №129 від 28.11.2017 року, виданої квартальним комітетом № 17 за підписом Голови квартального комітету Л.Г. Усенко (а.с.6) вбачається, що сім'я [PERSON], який мешкає в [ADDRESS], складається з: доньки [PERSON], 1999 року народження, доньки [PERSON], [INFO]. З Акту про проживання складеного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] (без зазначення дати складання) завіреного головою квартального комітету № 17 Л.Г. Усенко (а.с.7) вбачається, що за адресою [ADDRESS] не зареєстрована, але проживає [PERSON] Суд не бере до уваги зазначені довідку №129 від 28.11.2017 року та Акт про проживання, оскільки в довідці не зазначено підстави та період проживання [PERSON] за вказаною в довідці адресою, в Акті про проживання відсутня дата його складання та не зазначено період проживання [PERSON] за вказаною в Акті адресою. У судовому засіданні 27.06.2018 року було задоволено клопотання позивача про виклик свідків, явку яких він зобов'язався забезпечити (а.с.45). Однак позивач у судове засідання не з'явився, явку свідків не забезпечив. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено обставин постійного проживання дочки [PERSON] з ним. З позовної заяви та пояснень, наданих позивачем та представником позивача - [PERSON] в судовому засіданні, вбачається, що малолітня [PERSON] проживає і у батька, і у матері, що не є підставою для припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів. Норми матеріального права на які послався позивач у відповіді на відзив (ст.606 ЦК України) не розповсюджуються на спірні правовідносини. Майнові відносини між батьками та дітьми щодо утримання регулюються спеціальним законом Сімейним Кодексом України, а не Цивільним Кодексом як помилково вважає позивач. Посилання представника позивача на те, що позивач сплачує аліменти, проте не знає, на що витрачаються відповідачем ці кошти не є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно ч.ч.1,2 ст.186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Підстави звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину закріплені в ст.188 СК України. Згідно ч.1 ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільненні від обов'язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує її потреби. Позивачем не надано доказів того, що дочка має доходи. За таких обставин відсутні підстави для звільнення позивача від сплати аліментів. Згідно ч.2 ст. 197 СК України (на яку позивач посилається у позові), за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Позивач просить у позові звільнити його від сплати аліментів, а не від сплати заборгованості за аліментами, тому зазначена норма права не може бути застосована до заявлених вимог. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для припинення стягнення аліментів з відповідача та для звільнення його від сплати аліментів. Крім того, аліменти з позивача стягнуті за судовим наказом. Згідно ч.7 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ч.8 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу. На думку суду, позивачем обраний не той спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Так як позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed