Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

26.05.2020 року до Деражнянського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміну черговості одержання права на спадкування за законом. Позов мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з 2008 року і по день його смерті за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги є дружина спадкодавця та його діти - відповідачі по справі. Позивач є спадкоємцем четвертої черги та звернулась до нотаріуса із відповідною заявою, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт її проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до моменту відкриття спадщини. У зв`язку із наведеним вона змушена звернутись до суду. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять позов задоволити із наведених підстав. Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним, вказує, що померлий [PERSON] на день смерті перебував в офіційному шлюбі з [PERSON] , а позивач також приховала той факт що перебувала у шлюбі і [INFO] її чоловік помер, а вона як дружина прийняла спадщину, а тому її твердження, що вона проживала з 2008 року з [PERSON] є необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову. 16.06.2020 року суддею Деражнянського районного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 10.08.2020 року представником відповідача подано клопотання про направлення справи за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду. 20.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу направлено за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду. 02.12.2020 року протоколом автоматизованого розподілу визначено головуючого суддю Продана Б.Г. 08.12.2020 року справу прийнято до провадження. 15.12.2020 року представником відповідачів надано відзив на позов. 17.12.2020 року надійшла копія спадкової справи. Позивачем заявлялось клопотання про допит свідків, яке судом задоволено. Сторонами також неодноразово заявлялись клопотання про відкладення слухання справи. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . [PERSON] вказує, проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2008 року по день його смерті за адресою - [ADDRESS] , мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки і вели спільне господарство на протязі 12 років. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне спадкодавцю спадкове майно, який заповіту не залишив. До спадкового майна померлого [PERSON] входять нерухоме і рухоме майно: у тому числі житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , дві земельні ділянки площею по 2 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області, квартира [ADDRESS] , грошовий вклад з відсотками, що знаходиться в КБ "ПриватБанк", автомобіль ГАЗ-21. Спадкоємцями першої черги є дружина спадкодавця [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - відповідачі по справі. Позивач є спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , подала заяву приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Новченкову І.В., проте, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт її проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та нею не надано документів для встановлення підстав для закликання її, як спадкоємця четвертої черги, спадкоємцями першої черги до спадкування. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. [PERSON] вважає, що факт її спільного постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] підтверджується довідками виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області та показаннями свідків. Так, відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин 1,2 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Зразковою є Постанова Верховного Суду від 15.08.2019 у цивільній справі №9588/350/15, якою зроблені наступні правові висновки: «Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем протягом 2012 - 2014 років коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд апеляційної інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, з урахуванням факту перебування позивача в іншому шлюбі (розірваного лише у грудні 2006 році), а також періодів тривалого його перебування у Російській Федерації, дійшов правильного висновку про те, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу на час придбання спірного автомобіля та придбання цього майна за спільні кошти, при цьому, суд правильно визначив, що подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції, правильно застосував наведені вище норми матеріального права, дав належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язана була довести обставини, на які посилалася на підтвердження позову, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту спільно проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу та набуття спірного майна (автомобіля) сторонами під час ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, внаслідок спільної праці або за спільні кошти, та з цих підстав правильно відмовив у позові.» Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом і у Постанові від 12.12.2019 у цивільній справі №466/3768/16. Отже, позивач при пред`явленні указаного позову мала би безпосередньо довести про існування у неї зі спадкодавцем спільного господарства, постійного спільного проживання, спільних прав і обов`язків щодо піклування та утримання один одного. Так, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , показали суду, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією сім`єю. Однак суд критично оцінює такі показання свідків і не приймає їх як належний та допустимий доказ, оскільки згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ст. 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд вважає, що показання свідків у данному випадку не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження зазначених позивачем обставин. Довідки виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області суд також не вважає за достатній доказ, оскільки вони в повній мірі не дають можливості дійти висновку про наявність або відсутність обставин, про які зазначає позивач, а відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Більше того, [PERSON] приховала інформацію про те, що перебувала у законному зареєстрованому шлюбі і [INFO] помер її чоловік, і вона як дружина померлого, вступила у спадщину, а у позовній заяві позивач вказує, що з 2008 року проживала з [PERSON] , що суперечить обставинам справи. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків та інші докази які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Однак, [PERSON] таких доказів не надано, отже встановити факт проживання [PERSON] , та [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 2008 року по [INFO] не представляється можливим, відповідно і позовні вимоги щодо зміни черговості одержання права на спадкування за законом після смерті [PERSON] та надання права спадкування [PERSON] за законом разом із спадкоємцями першої черги, слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed