Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

ІП «Аграрпродукти\~Вільд-Україна»\~(далі-позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач 1) та фізичної особи підприємця [PERSON] (далі-відповідач 2) про визнання недійсним правочину та визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій редакції. В обгрунтування позовної заяви позивач вказав, що 18.04.2007р. ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» та [PERSON] уклали договір оренди землі б/н, який було зареєстровано у Жашківському районному відділі Черкаській регіональній філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.04.2007р. №040778200017. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №176839 від 30.09.2004р. власником земельної ділянки (кадастровий номер 7120982800:01:001:0134) розташована на території Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області являвся [PERSON] . Згідно з умовами укладеного договору в оренду передавалася земельна ділянка загальною площею 3,1328 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За умовами п.8 договору оренди позивачу передано в оренду вказану земельну ділянку строком на 15 років до 01 січня 2020 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки 18.04.2007р. орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне володіння земельну ділянку площею 3,1328 га, в натурі, яка знаходиться в межах Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2013р. посвідченого державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори Черкаської області Кравчуком І.М. та зареєстрованого у реєстрі №1-1110, право на орендовану земельну ділянку перейшло до спадкоємця [PERSON] . Згідно положень п.39 Договору перехід права власності до на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Починаючи з 2013 року відповідач 1 отримував належну йому орендну плату за землю в розмірі та в строк, що встановлені договором. Земельній ділянці згідно державного акту серії ЯБ №176839 від 30.09.2004 року, кадастровий номер 7120982800:01:001:0134, було присвоєно кадастровий номер 7120982800:02:001:0196. З метою реалізації свого переважного права на поновлення вказаних договорів, позивач завчасно, з дотриманням передбачених договором та Законом України «Про оренду землі» строків, звернувся до Відповідача 1 з листом-повідомленням від 30.09.2019р., де вказав про своє бажання скористатися переважним правом поновлення договору і просив прийняти пропозицію щодо поновлення договору оренди землі з підприємством, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі строком до 31 грудня 2027 року та на підтвердження факту надсилання вказаного листа Відповідачу 1 додав список №944 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих позивачем через Жашківське відділення Укрпошти та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу Ф.119 з відміткою про вручення 05.10.2019р. листа особисто [PERSON] . Жодних заперечень від відповідача 1 у поновленні договору оренди після отримання ним листа-повідомлення до позивача не надходило. Станом на дату подання цього позову відповідач 1 не звертався до позивача з вимогою про фактичну передачу йому земельної ділянки згідно акта приймання- передачі. Позивач і зараз продовжує користуватися указаною земельною ділянкою. Вказана земельна ділянка включена позивачем до податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи, а також включено в статистичні звітності про валові посівні площі ( 4-СГ) на поточній рік і позивач продовжує сплачувати податок в тому числі і з урахуванням вказаної земельної ділянки. Позивач належним чином використовував орендовану у відповідача 1 земельну ділянку протягом усього терміну дії договору. Однак, згідно з інформаційною довідкою №213461593 від 22.06.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що 01.01.2020р. [PERSON] було укладено та 20.01.2020р. зареєстровано договір оренди вказаної земельної ділянки з фізичною особою підприємцем [PERSON] (відповідач 2). Укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2 договір оренди земельної ділянки площею 3.1328 га (кадастровий номер 7120982800:02:001:0196) та його державна реєстрація є незаконними і такими, що порушують права позивача як орендаря. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист- повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Згідно з частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Натомість статтею 33 Закону України «Про оренду землі» визначено як умови та підстави поновлення договору оренди землі, так і обов`язок сторін укласти додаткову угоду до договору оренди землі про його поновлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №32/563, провадження №12-172гс18, зазначено, що норми Господарського кодексу України визначають загальний порядок укладення господарських договорів, натомість відносини щодо передачі земельних ділянок в користування (оренду) із земель комунальної власності та укладення відповідних договорів оренди регулюються спеціальними нормами законодавства, закріпленими, зокрема, в Земельному кодексі України та Законі України «Про оренду землі». Тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». Більше того, Великою Палатою Верховного Суду також викладено правовий висновок, що право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення), та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони (постанова від 12 лютого 2019 року у справі №914/2649/17 (провадження №12-216гс18). Позивач вважає, що дотримався процедури повідомлення відповідача 1 про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, надавши проект додаткової угоди за дев`яносто днів до закінчення строку дії договору, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення відповідача 1 (орендодавця) про намір його поновити. Крім того, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору. Відповідач 1 не надав своєчасної (протягом місяця з дня отримання листа-повідомлення) відповіді на лист-повідомлення позивача, згоду чи відмову у поновленні договору оренди землі, натомість, уклав новий договір оренди з іншою особою відповідачем 2 та зареєстрував право оренди за вказаним договором 20.01.2020р. За таких обставин у Позивача є усі підстави стверджувати, що його права як землекористувача підлягають захисту у відповідності до спеціальних норм земельного законодавства, зокрема, частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». З наведеного убачається, що якщо орендодавець відмовляється чи ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», то належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати: - недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки б/н від 01.01.2020р. укладений між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] ; - поновленим на 8 років, а саме до 31 грудня 2027 року, договір оренди землі від 18.04.2007р. б/н, укладений між [PERSON] та ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна» та зареєстрований у Жашківському районному відділі Черкаській регіональній філії центру ДЗК від 25.04.2007р. за №040778200017, щодо земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1328 га, кадастровий номер 7120982800:02:001:0196, розташованої на території Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області, на тих самих умовах з урахуванням положень додаткової угоди щодо виплати орендної плати до договору оренди землі від 20 квітня 2007 року б/н, зареєстрованого у Жашківському районному відділі Черкаській регіональній філії центру ДЗК 25.04.2007р. за №040778200017, у запропонованій редакції. А також, стягнути з [PERSON] на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 4204 грн. Ухвалою суду від 12 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 02 грудня 2020 року відповідачем 1 на позовну заяву було подано відзив, в якому він проти позовних вимог заперечує та вважає, що в їх задоволенні слід відмовити. 02 грудня 2020 року відповідачем 2 на позовну заяву було подано відзив, в якому він проти позовних вимог заперечує та вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, посилаючись на те, що відповідач 1 письмово повідомив позивача про свої заперечення у поновленні попереднього договору. Відповідь на відзив від позивача не надходив. У судове засідання представник позивача адвокат Зелений Д.А., який діє в інтересах ІП «Аграрпродукти Вільд-Україна», не з`явився по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою під розписку. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися. При цьому їх ній представник адвокат Забродець С.В. подав до суду заяви, в яких просив відмовити у задоволенні позовних заяв з підстав, викладених у відзивах, та розгляд справи проводити без його участі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно і всебічно з?ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені доказами, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступного. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.55\~Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Обставини справи та письмові докази. Судом установлено, що [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №176839 від 30.09.2004р., являвся власником земельної ділянки площею 3,1328 га, кадастровий номер 7120982800:01:001:0134, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території\~Конельської сільської\~ради Жашківського\~району Черкаської\~області(а.с.13-14). 18.04.2007р. [PERSON] уклав з іноземним підприємством «Аграрпродукти Вільд-Україна» договір оренди земельної ділянки б/н строком на 15 років до 01.01.2020р. (а.с.7-11), який було зареєстровано у\~Жашківському районному\~відділі Черкаській\~регіональній філії\~центру ДЗК\~25.04.2007р.\~за №040778200017(а.с.7-11). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки 18.04.2007р. [PERSON] передав, а іноземне підприємство «Аграрпродукти Вільд-Україна» прийняло в строкове платне володіння земельну ділянку площею 3,1328 га, в натурі, яка знаходиться в межах Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області (а.с.12). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2013р. посвідченого державним нотаріусом Жашківської районної державної нотаріальної контори Черкаської області Кравчуком І.М. та зареєстрованого у реєстрі №1-1110, право на орендовану земельну ділянку перейшло до спадкоємця [PERSON] (а.с.15), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєструзаборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна (а.с.21). У відповідності до довідки відділу у Жашківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, земельній ділянці згідно державного акту серії ЯБ №176839 від 30.09.2004р., кадастровий номер 7120982800:01:001:0134, було присвоєно новий кадастровий номер 7120982800:02:001:0196 (а.с.16). 30 вересня 2019 року іноземне підприємство «Аграрпродукти Вільд-Україна» звернулося до [PERSON] з листом-повідомленням про те, що підприємство бажає скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі від 18 квітня 2007 року (а.с.26), додавши проект додаткової угоди (а.с.27). На підтвердження факту надсилання вказаного вище листа-повідомлення [PERSON] позивач надав список №944 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, направлених ним через Жашківське відділення Укрпошти та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення особисто [PERSON] 05.10.2019р. Однак, згідно з інформаційною довідкою №213461593 від 22.06.2020р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно позивачу стало відомо про те, що 01.01.2020р. [PERSON] було укладено та 20.01.2020р. зареєстровано договір оренди спірної земельної ділянки з фізичною особою підприємцем [PERSON] . У позовній заяві позивач вказав, що починаючи з 2013 року відповідач 1 отримував належну йому орендну плату за землю в розмірі та в строк, що встановлені договором. Жодних заперечень від відповідача 1 у поновленні договору оренди після отримання ним листа-повідомлення до позивача не надходило. Станом на дату подання цього позову відповідач 1 не звертався до позивача з вимогою про фактичну передачу йому земельної ділянки згідно акта приймання- передачі і позивач до цього часу продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою і вказана земельна ділянка включена позивачем до податкової декларація платника єдиного податку четвертої групи, а також включено в статистичні звітності про валові посівні площі (4-СГ) на поточній рік і позивач продовжує сплачувати податок в тому числі і з урахуванням вказаної земельної ділянки. Позивач належним чином використовував орендовану у відповідача 1 земельну ділянку протягом усього терміну дії договору. Відповідача 1 не погоджуючись з позовними вимогами подав на позовну заяву відзив (а.с.54-59), в обгрунтування якого вказав наступне. По-перше, згідно з\~частиною шостою\~статті 177\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~до позовної\~заяви про\~визнання договору\~недійсним додається\~також копія\~(або\~оригінал)\~оспорюваного договору,\~а у\~разі відсутності\~договору у\~позивача -\~клопотання про\~йоговитребовування. У порушення\~наведених імперативних\~приписів процесуального\~закону,копії оспорюваного договору від 01.01.2020р. до позовної заяви позивачем додано не було, як і не подано клопотання про витребовування даного договору. Відповідно до змісту частини четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, відсутність копії договору оренди землі від 01.01.2020р., який позивач просить визнати недійсним, а також клопотання про витребування цього договору, вказує на відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. По-друге, всупереч положенням частини другої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 8 договору оренди землі від 18.04.2007р., позивач надіслав лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк 02.10.2019р., тобто за 89 днів, а не за 90, як це передбачено умовами договору. Окрім того, [PERSON] від позивача отримав лише листа від 30.09.2019р., в якому не міститься інформація про додатки до нього. Також у листі відсутні будь-які пропозиції щодо погодження істотних умов договору оренди землі. Жодних проектів додаткових угод до договору від 18.04.2007р. [PERSON] не отримував. Список згрупованих поштових відправлень листів та повідомлення про вручення листа не можуть вважатись належними доказами надсилання [PERSON] проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 18.04.2007р., оскільки із змісту згаданих документів неможливо встановити, що саме направляв позивач відповідачу 1. Опису вкладення у цінний лист позивачем суду не надано. Тому, не надіславши [PERSON] у передбачений законом і договором оренди землі від 18.04.2007р. строк проект додаткової угоди, позивач не дотримався положень частин першої-п?ятої Закону України «Про оренду землі», а значить втратив переважне право на укладення (поновлення) договору оренди землі на новий строк. У постанові від 22.09.2020р. (справа №159/5756/18) Велика Палата Верховного Суду навела правовий висновок, відповідно до якого не надання до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проекту додаткової угоди свідчить про порушення позивачем процедури, встановленої зокрема частиною третьою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а отже позивач втратив своє переважне право на поновлення договору, у тому числі й на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (автоматичне поновлення договору). По-третє, не маючи наміру продовжувати з позивачем договірні відносини та будучи сумлінним орендодавцем, листом від 30.09.2019р. [PERSON] повідомив позивача про заперечення у поновленні договору оренди землі від 18.04.2007р. (ідентифікатори поштових відправлень номер 1920101630744 та номер 1920101631210) (а.с.60-62). Верховний Суд у постанові від 18.03.2020р. (справа №473/4367/17) навів правовий висновок, з урахуванням якого повідомлення орендаря про відмову в поновленні договорів оренди за місяць до закінчення строку їх дії, а не протягом місяця після закінчення цього строку, не впливає на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, оскільки наявність заперечень орендодавця щодо поновлення договору унеможливлює застосування положень частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» для переукладення договорів оренди землі на новий строк. Тобто, незалежно від того, коли саме орендодавець повідомив орендаря про заперечення у поновленні договору оренди землі (до чи після закінчення строку дії договору оренди землі), наявність такого повідомлення унеможливлює поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі». По-четверте,\~позивач не\~надав суду\~належних і\~допустимих доказів\~продовження користування\~ним належною\~ [PERSON] \~земельною ділянкою\~після 01.01.2020р.\~Дані статистичної\~звітності та\~декларації платника\~єдиного податку\~четвертої групи\~позивача не\~може підтверджувати\~користування конкретною\~земельною ділянкою,\~адже доказом\~обробітку землі\~можуть бути:\~шляхові листи\~тракториста,\~подорожні листи\~автомобіля,\~акти просписання посівного матеріалу та добрив, дані GPS-моніторингу та інші первинні бухгалтерські документи. [PERSON] відомо, що навесні 2020 року його земельну ділянку розпочав обробляти ФОП [PERSON] . Таким чином, позивач належними, допустимими і достовірними доказами у справі не довів обставину наявності у нього переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, визначених статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. Натомість, наданими відповідачем 1 доказами і поясненнями повністю спростовуються всі доводи позивача, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовної заяви. Відповідач 2, заперечуючи проти позовних вимог подав на позовну заяву відзив, в якому вказав, що йому відомо про те, що відповідач 1 письмово повідомив позивача про свої заперечення у поновленні попереднього договору, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.53). Обгрунтування і висновки. Статтею\~93, ч.4 ст.124\~\~ЗК України\~встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Ч.1\~ст.6 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендарі набувають\~\~права\~\~оренди\~\~земельної\~\~ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 12 ЦК України установлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст.638\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних умов договору. Так, ч.ч.1-5\~ст.33 Закону\~України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення\~договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі\~недосягнення домовленості\~щодо орендної\~плати та\~інших істотних\~умов договору\~переважне право\~орендаря на\~укладення договору\~оренди землі\~припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Посилаючись на\~положення ч.ч.2,5\~ст.33\~Закону України\~«Про оренду\~землі»,\~позивач стверджує,\~що направив\~відповідачу 1\~лист-повідомлення\~про намір\~скористатись своїм\~переважним правом\~на поновлення\~договору оренди\~землі та проект додаткової угоди, але всупереч цих положень та пункту 8 договору оренди землі від 18.04.2007р., позивач надіслав лист-повідомлення про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк 02.10.2019р., тобто за 89 днів, а не за 90, як це передбачено умовами договору, що свідчить про порушення умов договору. Крім того, [PERSON] стверджує, що від позивача він отримав лише лист-повідомлення від 30.09.2019р., в якому відсутня інформація про додатки до нього та будь-які пропозиції щодо погодження істотних умов договору оренди землі. Суд погоджується з твердженням відповідача 1, оскільки наявна у\~матеріалах справи\~копія листа-повідомлення також не містить інформація про додатки до нього та будь-які пропозиції щодо погодження істотних умов договору оренди землі, що не є належним доказом направлення відповідачу 1 проекту додаткової угоди. Наданий позивачем список згрупованих поштових відправлень листів та повідомлення про вручення листа також не можуть вважатись належними доказами надсилання [PERSON] проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 18.04.2007р., оскільки з їх змісту неможливо встановити, які саме документи надсилав позивач відповідачу 1, оскільки опису вкладення у цінний лист позивачем суду не надано. Твердження позивача про те, що він після закінчення строку дії договору оренди землі продовжив користуватись\~земельною ділянкою\~не відповідає\~дійсності, адже, як зазначалось вище, саме відповідач 2 -\~ФОП [PERSON] навесні 2020 року розпочав обробляти земельну ділянку. Натомість, позивач не надав жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що він продовжив використання земельної ділянки після закінчення договору оренди землі. Позивач у позові вказує на відсутність від відповідача 1 протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди землі листа-заперечення у поновленні договору. З даним твердженням суд не погоджується, оскільки таке повідомлення відповідач 1 направив на адресу позивача в межах визначеного частиною шостою статті 33 статті 33 Закону України «Про оренду землі» строку, а саме 30.09.2019р.,\~що підтверджується ідентифікатором поштового відправлення номер 1920101631210. Отже, позивач не виконав передбаченого частиною другою і частиною п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» обов`язку щодо направлення відповідачу 1 проекту додаткової\~угоди, а отже, навіть якби і мав переважне право на поновлення договору, то втратив його внаслідок недотримання законодавчо і встановленої процедури\~реалізації такого\~права; позивач не продовжив\~користуватись земельною\~ділянкою після закінчення строку дії договору і отримав від\~відповідача у\~місячний термін після закінчення строку дії договору (30.09.2019р.) лист-повідомлення\~про заперечення\~у поновленні\~договору оренди\~землі, тобто, в будь-якому випадку, додаткова угода не може вважатись укладеною, а договір оренди землі - поновленим. Така позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10.04.2018р. (справа №594/376/17-ц), від 10.09.2018р. (справа №920/739/17), від 18.04.2019р. (справа №625/166/18), від 05.06.2019р. (справа №709/433/17), від 03.07.2019р. (справа №394/124/18-ц) та багатьох інших. Щодо визнання правочину недійсним, слід зазначити наступне. Нормою ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючи, що у ході судового розгляду позивачем не доведено порушення його прав, договір оренди земельної ділянки, укладений 01.01.2020р. та зареєстрований 20.01.2020р. між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] , є правомірним, а тому суд не вбачає підстав для визнання правочину недійсним. Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до норм частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не\~може грунтуватися\~на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, позивач належними допустимими і достовірними доказами у справі не довів\~обставину наявності\~у нього\~переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, згідно із статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність підстав для визнання додаткової угоди укладеною та поновлення договору оренди земельної ділянки, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed