Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Лотовської О.М., Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] та просять визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською Оксаною Марянівною на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] на земельну ділянку (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та скасувати його державну реєстрацію. Також просять визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] право власності на ? частку земельної ділянки (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та визнати за [PERSON] в порядку за заповітом після смерті [PERSON] право власності на ? частку земельної ділянки (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області. Посилаються на те, що [INFO] року померла їх мати - [PERSON], яка заповіла усе належне їй майно в рівних частках позивачам по справі - [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. 21.03.2012 року у реєстрі за № 784. Після смерті матері вони звернулися до цього ж нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за заповітом, на підставі яких було заведено спадкову справу № 128-2012. До складу спадщини входить право на земельну ділянку (пай), площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, яка належала чоловіку померлої [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO] року, після смерті якого фактично прийняла спадщину його дружина [PERSON], але не оформила спадкових прав. Однак, 02.03.2018 року при зверненні позивачів до приватного нотаріуса Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину заповітом, оскільки за довідкою зі спадкового реєстру була встановлена наявність спадкової справи № 62 за 2016 рік після смерті батька позивачів - [PERSON], заведеної відповідачем по справі приватним Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М., яка видала свідоцтво про право на спадщину на ім'я сина померлого батька [PERSON], без врахування прав пережилої дружини [PERSON]. Вважають, що [PERSON] було помилково успадковане майно, яке належало [PERSON]. Відповідачем Васильковецькою сільською радою було видано дві різні довідки №101 від 11.08.2016 року та №46 від 21.03.2018 року, в яких міститься різна інформація щодо місця реєстрації [PERSON], яка суттєво вплинула на права позивачів. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, попередньо подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять задоволити їх позовні вимоги. Відповідач приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу Лотовська О.М. в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутності, просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи, викладені нею у відзиві на позовну заяву. Згідно поданого відзиву від 27.06.2018 року, відповідач приватний нотаріус Гусятинського районного нотаріального округу Лотовська О.М. просить відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON]. Дружина спадщину не прийняла після смерті чоловіка та не оформила своїх спадкових прав, а тому її права та інтереси не могли бути порушені. Позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON] на земельну ділянку (пай) площею 1,35 га, що розташована на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та скасувати його державну реєстрацію порушує право спадкоємця-сина померлого, який належним чином та в силу закону прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки проживав та був зареєстрований разом з ним на день його смерті. Державна реєстрація нею, як нотаріусом не проводилась, оскільки дане Свідоцтво було видане на право на земельну частку (пай), яке не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, посилається на те, що [PERSON] померла [INFO] року в м. Лисичанськ Луганської області ще до моменту видачі нею Свідоцтва про право на спадщину за законом в користь сина [PERSON]. Заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право спадщину від неї не надходило. Твердження позивачів, що [PERSON] було помилково успадковане майно та що при видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я сина не було враховано право на спадкове майно пережилої дружини [PERSON], не відповідає дійсності. Щодо позовної вимоги про визнання права власності за позивачами права власності по ? частки земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], то вважає вимоги безпідставними, оскільки, навіть у випадку коли б померла прийняла спадщину, вона б не мала переважного права перед сином на спадкування майна. На підставі вищевказаного, просить відмовити позивачам у задоволенні їх позову. Представник відповідача Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, надійшла до суду заява про розгляд справи у відсутності їх представника. 27.06.2018 року подали відзив на позов, в якому просять відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Факт прийняття спадщини, дружини померлого, - [PERSON], не можна встановити по факту вступу в управління і володіння спадковим майном, оскільки вона разом із своїм чоловіком [PERSON] на момент смерті постійно не проживала. [PERSON] в 1998 році виїхала в місто Лисичанськ Луганської області, де і померла. Комісія сільської ради при проведенні обстеження встановила, що громадянка [PERSON] [INFO] була зареєстрована, але не проживала в с.Нижбірок з 1998 року по 10.05.2006 року, а проживала в [ADDRESS], про що склали Акт №41 від 13.03.2018 року. Чоловіка, який помер [INFO] року вона не хоронила та присутньою на похороні не була. Дружина спадщину фактично не прийняла, оскільки вона не доглядала чоловіка, не проживала із ним, не поховала його та не вчиняла жодних дій, які б свідчили про бажання нею спадкувати майно що належало померлому. Жодних заяв до сільської ради не надходило. [PERSON] успадкував майно, що належало його покійному батькові, оскільки, він є єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після смерті [PERSON], тільки він постійно з ним проживав, доглядав, мав усі правовстановлюючі документи на земельну ділянку (пай). Вважають, що виконавчим комітетом Васильковецької сільської ради с.Нижбірок правильно і об'єктивно була надана інформація про коло спадкоємців що прийняли спадщину та постійно проживали на момент смерті із [PERSON], який помер [INFO] року. 24.07.2018 року від позивачів [PERSON] та [PERSON] надійшла до суду відповідь на відзиви відповідачів, згідно якого вони не згідні з твердженнями відповідача. Зазначають, що в акті та у відзиві не надано жодного доказу того, що [PERSON] не проживала зі своїм чоловіком [PERSON] на день його смерті станом на 2003 рік. Крім того, відповідно до відповіді відповідача приватного нотаріуса Лотовської О.М. було зазначено, що на день смерті [PERSON] з ним був зареєстрований тільки його син [PERSON]. На запит позивачів до Васильківської сільської ради, щодо підтвердження місця реєстрації спадкодавця [PERSON] на день смерті її чоловіка [PERSON], була надана іншого змісту довідка № 46 від 21.03.2018 року, в якій було чітко зазначено, що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 01.03.1996 року по 10.05.2006 рік (В акті обстеження зазначена інша дата реєстрації «з 1998 року»). Таким чином, відповідачем по справі Васильковецькою сільською радою видано дві різні довідки, які суттєво вплинули на права позивачів. Ухвалою Гусятинського районного суду від 20.08.2018 року до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів [PERSON]. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Ухвалою Гусятинського районного суду від 05.09.2018 року до участі в справі було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON]. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON]-[PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи без неї та [PERSON] Заперечує щодо задоволення позовних вимог. Суд, перевіривши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у раз його порушення, невизнання або оспорювання, та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення тощо. [PERSON] та [PERSON] з 18.11.1957 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого повторно 20.05.2003 року Відділом РАГС Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області (а.с.22). [PERSON] помер [INFO] року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.09.2016 року виданого повторно Гусятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. [PERSON] померла [INFO] року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області (а.с.12). Відповідно до частин 1,2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них з визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішення суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не має права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно абзацу третього п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв»язку із видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №62/2016 вбачається, що 11 листопада 2016 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М. спадкоємцю [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року, його сину [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, право на земельну частку (пай) розміром 1.35 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться в колективній власності ТОВ «Галичина» села Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області та належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай)серії [NUMBER], виданого Гусятинською районною державною адміністрацією 21 квітня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 22 квітня 1997 року за [NUMBER]. Із наявної в спадковій справі довідки виконавчого комітету Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 101 від 11.08.2016 року, [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року дійсно постійно проживав і був зареєстрований на день смерті за адресою [ADDRESS], і разом з ним за вказаною адресою на день його смерті постійно проживав і був зареєстрований його син [PERSON], [INFO] (з 10.06.1999 року і по даний час). Заяв про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину від [PERSON] не надходило. [PERSON] помер [INFO] року, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2017 року, виданого Васильковецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дата застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини: кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України, і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. [PERSON] помер [INFO] року, тобто, правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, що є підставою для застосування правил Цивільного кодексу Української РСР(1963 року). Відповідно до норм статті 549 ЦК України (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Як вбачається із матеріалів справи, доказів того, що [PERSON], яка померла [INFO] року, прийняла спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, позивачами не представлено. Відповідно до представленої позивачами довідки виконавчого комітету Васильковецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області № 46 від 21.03.2018 року, [PERSON], [INFO] була зареєстрована з 01.03.1996 року по 10.05.2006 року в с. Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, але не проживала з 1998 року по 10.05.2006 року в с.Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, а проживала в м. Лисичанської області (а.с.21). Проте, зазначена в довідці інформація про зареєстроване місце проживання [PERSON] в с. Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, не підтверджує обставини прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], що відповідно до норм статті 549 ЦК України (1963 року) за наявності такої обставини, дозволяло б вважати [PERSON] такою, що прийняла спадщину. Суд бере до уваги доводи, викладені у відзиві на позов відповідача приватного нотаріуса Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М., про те, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.11.2016 року видано вже після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Із матеріалів справи випливає, що за свого життя [PERSON] до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала, в управління або володіння спадковим майном фактично не вступала, на день смерті разом з спадкодавцем не проживала. Інше в судовому засіданні із представлених та досліджених сторонами доказів не встановлено. Згідно ст.529 ЦК України (1963 року)при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, які відповідно прийняли спадщину. Враховуючи наведене, підстав для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого від 11.11.2016 року приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Лотовською О.М. на ім»я [PERSON], не має, оскільки не доведено, що мало місце порушення прав [PERSON], яка померла [INFO] року у зв»язку із видачею свідоцтва про право на спадщину. Відповідно і позовна вимога про скасування державної реєстрації безпідставна та задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимоги про визнання за позивачами права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] по ? частці земельної ділянки (паю) площею 1,35 га, який розташований на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, то відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд виходить з наступного. З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. В силу вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] 21.03.2018 року на випадок своєї смерті заповіла усе належне їй майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? частки кожній, що вбачається із копії заповіту від 21.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. (а.с.17). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 139/02-14/128-2012 від 02.03.2018 року вбачається, що приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Жихар Н.П. було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), що розташована на території Новонижбірківської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області та житловий будинок, що в с. Новий Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та фактом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] в користь [PERSON] (а.с.11). В даному випадку, враховуючи, що в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, відмовлено, інших належних і допустимих доказів того, що спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,35 га, що розташована на території села Нижбірок Гусятинського району Тернопільської області суду не надано, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed