Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати звіти про оцінку майна, здійснені [PERSON] від 29.10.2015 року. В обґрунтування позову посилався на те, що ТОВ фірма "Ідалія" в особі в.о. Директора [PERSON], з метою укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна було замовлено здійснення оцінки майна Товариства Відповідачу. За результатами проведення оцінки майна [PERSON] були складені звіти про оцінку майна від 29.10.2015 року. За результатами визначення вартості у звітах між ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй» були укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лукяновою О Б. та зареєстровані в реєстрі за №№ 571, 572, 573, 574, 575, 576, 577, 578. Вважає, що загальна сума, за яку було продано все нерухоме майно ТОВ фірма «Ідалія», не відповідає дійсній ринковій вартості зазначеного майна. Зазначає, що за зверненням позивача до представництва Експертної Ради Українського товариства оцінювачів у Харківській області 08.07.2016 року були надані професійні рецензії на звіти про оцінку майна, які використовувались під час продажу нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] та належали ТОВ фірмі «Ідалія». Відповідно до висновку Рецензій від 08.07.16 за №№21-240, 21-241, 21-242, 21-243, 21-244, 21-245, 21-246, 21-247 зібраних у Звітах оцінювача даних не достатньо для виконання оцінки. Згідно загального висновку про достовірність оцінки: звіти, що рецензуються, класифікуються як такі, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та непрофесійними і не можуть бути використані. Отже, позивач зазначає про те, що звіти [PERSON] від 29.10.2015 року про оцінку майна не відповідають вимогам нормативних актів та містять суттєві недоліки, які впливають на достовірність оцінки. Вважає, що прийняття майнових та юридичних рішень і вчинення правочинів на підставі зазначених звітів неможливе. Порушення вимог законодавства щодо складання звітів про оцінку майна відповідачем призвело до заниження вартості майна ТОВ фірма «Ідалія». Внаслідок цього укладено договори купівлі-продажу з ТОВ «Діадема Батерфляй» та реалізовано майно за ціною нижче ринкової, що призвело до завдання збитків позивачу як засновнику та учаснику ТОВ фірма «Ідалія» та державі у вигляді несплачених податків. У судовому засіданні позивач та його представники [PERSON], [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені вище та просили про задоволення позовних вимог. Присутній в судовому засіданні представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності, проти позову заперечував, посилаючись на те, що доводи позивача про незаконність звітів про оцінку майна необґрунтовані, спростовуються чинним законодавством та судовою практикою. Позивачем обрано неналежний спосіб правового захисту. Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не є юридичною формою рішення певного органу, зокрема суб'єкта оціночної діяльності, оскільки він не спрямований на регулювання певних суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів цих відносин з огляду на наявність процедури рецензування та можливості не затвердження звіту його замовником. Сам по собі звіт про оцінку майна не породжує правові наслідки, не створює, змінює чи припиняє права позивача, а відтак не має ознак правочину чи акта іншого органу, що можуть бути оспорені до суду, тому посилаючись на положення ст. 16 Цивільного кодексу України, вважає що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, а тому не підлягають задоволенню. Стверджуючи про безпідставність позовних вимог, звертає увагу на те, що оскаржувана оцінка була здійснена ще 29.10.2015 року. Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 «Про затвердження методики оцінки майна» акти оцінки майна, складені для цілей підписання договору купівлі-продажу майна, дійсні протягом шестимісячного строку від дати їх затвердження. Рецензії на звіти про оцінку майна [PERSON] було здійснено 08.07.2016 року, тобто зі спливом строку, протягом якого вони були дійсними. Зазначене також свідчить про порушення процедури рецензування актів оцінки майна. Представник відповідача звернув увагу на те, що в рішенні Господарського суду Харківської області від 04.07.2016 року у справі № 922/1579/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2017 року надано оцінку правомірності правочинів з купівлі-продажу, здійснених на підставі оскаржуваних звітів про оцінку майна. Крім того, зазначає, що в судових рішеннях у справі № 922/4266/16 господарськими судами також вже досліджувалося питання укладення договорів купівлі-продажу між ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй» на підставі оскаржуваних звітів про оцінку. На підставі викладеного, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, а також, розглянувши надані сторонами докази у їх сукупності, що містяться в матеріалах цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, Товариством з обмеженою відповідальністю фірма «Ідалія», в особі в.о. директора [PERSON], було замовлено здійснення оцінки майна зазначеного товариства, розташованого за адресами: [ADDRESS] (1/2 частка нежитлової будівлі, літ. Г-3, загальною площею 1678,2 кв.м.); [ADDRESS] (1/2 частка нежитлових приміщень 1-го поверху № 14, 15 в літ. «A-З» загальною площею (усіх приміщень) 84,4 кв.м.); [ADDRESS] (1/2 частка нежитлових приміщень 1-го пов. № 1-8, 9а, 10а, 11-34, 35а, 36а, 37а, 38а, 39а, 40а.41а,42а, 43а, 44а, 45а,46а, 4749, 50а, 51а, 52а, 53а, 54а, 55а, 56а, 57а, 58а, 59а, 60а, 61а, 62а, 63а, 64а, 65а, 66а, 67-88,1, II, III, IV, антресолі № 89-115, 166, V в літ. «Т-Г» загальною площею (усіх приміщень) 14 575, 5 кв.м.); [ADDRESS] (1/2 частка нежитлової будівлі, літ. «Ц-2» загальною площею (усієї будівлі) 765,0 кв.м., [ADDRESS] (1/2 частка нежитлових приміщень 1-го поверху № 1, 2, 3 в літ. «Ш-2» загальною площею (усіх приміщень) 284,7 кв.м.); [ADDRESS] (1/2 частка нежитлової будівлі, літ. «Л-2» загальною площею (усієї забудови) 851, 8 кв.м.); [ADDRESS] (1/2 частка нежитлової будівлі, літ. «Ф-1» загальною площею 69,9 кв.м.); [ADDRESS] (1/2 частка нежитлових приміщень 1-го поверху № 35-46, антресолей № 47,48 в будівлі літ. «Г-1» загальною площею 208, 5 кв.м.). Оцінка здійснювалась фізичною особою-підприємцем [PERSON]. За результатами проведення оцінки майна [PERSON] були складені звіти про оцінку майна від 29.10.2015 року: № 1019811_29102015_MN08-151029-014, № 757198_29102015_MN08-151029-011; № 1019808_29102015_MN08-151029-012; № 756795_29102015_MN08-151029-002; № 757034_29102015_MN08-151029-008; № 756967_29102015_MN08-151029-006; № 757099_29102015_MN08-151029-010; № 756867_29102015_MN08-151029-004. За результатами визначення вартості у звітах про оцінку майна 24.03.2016 року між ТОВ фірма «Ідалія» (Продавець) та ТОВ «Діадема Батерфляй» (Покупець) були укладені договори купівлі - продажу нерухомого майна, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лукяновою О.Б. та зареєстровані в реєстрі за №571, 572, 573, 574, 575, 576, 577, 578. Однак, відповідно до висновку Рецензій Експертної Ради Українського товариства оцінювачів у Харківській обійсті від 08.07.16 року за №21-240, 21-241 21-242, 21-243, 21-244, 21-245, 21-246, 21-247 зібраних у Звітах оцінювача даниз не достатньо для виконання оцінки. Згідно загального висновку про достовірність оцінки: звіти, що рецензуються, класифікуються як такі, що не відповідають вимогам нормативно - правовим актам з оцінки майна, с неякісними та непрофесійними і не можуть бути використані. У зв'язку з цим, на думку позивача, підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, ям безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 11, 12 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори (основний вид правомірних дій) - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способами захисту права. Під способами захисту права слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з'ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально - правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. У разі встановлення, що заявлені вимоги за своїм змістом не відповідають матеріально-правовим способам захисту права, суд приймає рішення про відмову у позові. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. За змістом положень ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу. Під захистом права розуміється державно - примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Так, оспорювані звіти про оцінку майна суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] є результатами практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань та не є актами державного чи іншого органу, а лише документами, якими такі результати оформлені. Звіти з оцінки майна не є юридичною формою рішення певного органу, оскільки вони не спрямовані на регулювання певних суспільних відносин і не мають обов'язкового характеру для суб'єктів цих відносин з огляду на наявність процедури рецензування та можливості незатвердження звіту замовником. Сам по собі звіт про оцінку майна не породжує правові наслідки, не створює, змінює чи припиняє права Позивача, а відтак не має ознак правочину чи акта іншого органу, що можуть бути оспорені до місцевого суду. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір. Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим. Позивачем також не доведено належними та допустимими доказами того, що оскаржуваними звітами про оцінку майна порушуються його права та інтереси, оскільки вони не встановлюють обов'язкових для будь-яких осіб, в тому числі і для нього, норм. В той же час встановлення судом того, що оскаржувані звіти про оцінку майна не порушують прав позивача, яким обрано невірний спосіб захисту цивільних прав, є підставою для відмови у позові. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Питання укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна між ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй» від 24.03.2016 року було предметом дослідження під час судового розгляду господарськими судами справ №922/1579/16 та №922/4266/16. [PERSON] вже звертався до суду з вимогами про визнання недійсними зазначених договорів купівлі-продажу нерухомого майна, посилаючись на порушення норм чинного законодавства під час їх вчинення, в рамках справи №922/1579/16. Судом відмовлено в задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed