Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

07 березня 2018 року [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання актового запису про батьківство недійсним. 17.09.2018 року надавши заяву про зміну підстав позову, він остаточно просить суд: поновити строк звернення до суду з позовом [PERSON] та визнати недійсним актовий запис № 29 від 18.06.2001 року про встановлення батьківства [PERSON] , складеного відділом державної реєстрації актів громадянського стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, за спільною заявою батьків про визнання батьківства від 18.06.2001 року щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з середини 2000 року по 2002 роки. У цих відносинах народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після виписки дитини з пологового будинку, 29.05.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міського управління юстиції в Одеській області на підставі медичної довідки з пологового будинку було зареєстровано народження дитини [PERSON] , актовий запис № 29 від 18.06.2001 року та видано свідоцтво про народження дитини. Стверджує, що зі сторони [PERSON] та її сім`ї здійснювався тиск щодо реєстрації дитини на прізвище [PERSON] та реєстрацію шлюбу між ним та [PERSON] , у зв`язку з чим вони звертались до РАЦС, де працівник відповідного органу відмовив у видачі свідоцтва про народження дитини, де б батьком був записаний він. На той час, вказує, що він був записаний громадянином Молдови та їм було рекомендовано їхати до м. Одеса у відповідний орган з реєстрації шлюбу з іноземцями, однак по приїзду до м. Одеса стало відомо, що вартість названої процедури дуже висока, окрім того потрібно зібрати багато довідок. У зв`язку з цим, він з [PERSON] повернулись додому та більше не порушували даного питання. 20.12.2017 року на його заяву йому було видано Білгород-Дністровським ВДРАЦС Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00019264430. З витягу йому стало відомо, що 18.06.2001 року відділом державної реєстрації громадянського стану по м. Білгород - Дністровський Білгород-Дністровського МУЮ внесено актовий запис № 234 та зміни до відомостей актового запису на підставі актового запису про встановлення батьківства № 29 від 18.06.2001 року. Крім того, зазначено відомості про нього як батька дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на його думку, підстав для внесення актового запису про встановлення батьківства від 18.06.2001 року не було, його особу встановлено не було, так як документів підтверджуючих громадянство не було. Стверджує, що ним особисто не надавалась документально підтверджена інформація про обставини та підстави внесення актових записів про визнання батьківства № 29 від 18.06.2001 року та про народження № 234 від 18.06.2001 року, в яких його зазначено батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та підстави зазначення інформації про громадянство України, а отже він не приймав участь у визнанні батьківства через відділ реєстрації актів громадянського стану по м. Білгород - Дністровський Білгород - Дністровського МУЮ в Одеській області від 18.06.2001 року щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Щодо строку звернення до суду з позовом, посилаючись на ч.1 ст. 56 КпШС наполягав, що його слід вираховувати саме з моменту отримання ним з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 20.12.2017 року № 00019264430, з якого йому і стало відомо вчинення оспорюваного актового запису. З урахуванням наведеного вище, він і звернувся до суду з даним позовом. 28 березня 2018 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду було відкрито загальне позовне провадження з призначенням її підготовчого розгляду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2018 року, залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання актового запису про батьківство недійсним, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] . 01 жовтня 2018 року від третьої особи надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вона просить суд в задоволені позовних вимог відмовити, вказуючи, що підстави для задоволення позову з боку [PERSON] є надуманими, фальсифікованими, а позивач уводить суд в оману, вказуючи, що він не брав участі у оформленні факту встановлення батьківства та дізнався про нього тільки у грудні 2017 року. Однак, насправді після народження доньки, [PERSON] який на той час був громадянином р. Молдова та мав тимчасове посвідчення на проживання в Україні, разом з [PERSON] після відповідних консультацій з органом РАЦС, 18.06.2001 року написали спільну заяву про встановлення батьківства відносно їх спільної дитини. На підставі медичного свідоцтва про народження дитини, спільної заяви [PERSON] та її, дитина була зареєстрована та видане вищевказане свідоцтво про народження. Третя особа стверджує, що усі дії [PERSON] про встановлення батьківства були добровільними, він сам підписував заяву, підписувався у відповідних графах актового запису про народження дитини. Той факт, що [PERSON] є офіційним батьком дитини підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду, винесеного в квітні 2003 року про стягнення з [PERSON] аліментів. Той факт, що [PERSON] знав як про рішення суду, так і про те, що його розшукує виконавча служба підтверджується повідомленням ВДВС від 10.09.2010 року про те, що до Відділу звернулась мати [PERSON] , та вказала, що останній знаходиться в лікарні і [PERSON] немає до нього претензій. У 2017 році вона звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , останній звернувся до сільської ради із заявою у якій вказав, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , адже вона є його єдиною дитиною. З вказаної заяви [PERSON] вбачається, що він визнає себе батьком дитини [PERSON] та просить не давати висновок про позбавлення його батьківських прав. Крім того, 17.08.2017 року було відкрито провадження за позовом [PERSON] про оспорювання батьківства. Після проведення судово-генетичної експертизи, висновком якої підтверджено біологічне батьківство [PERSON] , останній 25.04.2018 року звернувся до суду із заявою про залишення його позову без розгляду, однак, одразу ж після залишення позовної заяви без розгляду [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання недійсним актового запису про батьківство. Тому, третя особа, посилаючись на наведені факти вважає, що підстав для поновлення строків на звернення до суду і задоволення позову [PERSON] немає. Разом з тим, 02.11.2018 від третьої особи надійшла заява про застосування строків позовної давності. 02 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь на письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких просив відхилити письмові пояснення третьої особи та позов задовольнити. 14 листопада 2018 року надійшли письмові заперечення проти задоволення заяви [PERSON] про застосування позовної давності. наполягаючи на тому, що він дізнався про те, що є батьком [PERSON] [INFO] , лише 20 грудня 2017 року, тому це є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Відповідачем не надано доказів того, що позивач за його заявою та у його присутності здійснив спірний актовий запис, згідно якого батьком дитини записано позивача [PERSON] , навпаки відповідач приховує первинні документи від позивача та суду. 14 листопада 2018 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було призначено судово - почеркознавчу експертизу. 02 березня 2020 року за клопотанням позивача Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду провадження по справі було поновлено. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2020 року, замінено первісного відповідача Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на належного Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 16 грудня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити та ним надані письмові судові дебати, відповідно до яких просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі, судові дебати приєднати до матеріалів справи, вказуючи, що на даний час відсутня спільна заява батьків [PERSON] та [PERSON] про встановлення батьківства, тобто відповідачем були допущені грубі порушення законодавства України, яке діяло на той час. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату ,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на неодноразові звернення суду надав письмову відповідь, відповідно до якої відповідно до Наказу міністерства юстиції України "Про затвердження деяких нормативно - правових актів з питань державної реєстрації актів цивільного стану", а саме Переліку документів, що створюються у сфері державної реєстрації актів цивільного стану зі строками їх зберігання від 30 грудня 2013 року, заяви про визнання батьківства зберігаються у відділі ДРАЦС протягом п`яти років. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявні її письмові пояснення від 01.10.2018 року та заява про розгляд справи у відсутність. Третя особа виконавчий комітет Мологівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу у відсутність представника, рішення суду просить винести відповідно до чинного законодавства України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00019264430 від 20.12.2017 року вбачається, що 18.06.2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції внесено зміни в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] на підставі актового запису про встановлення батьківства № 29 від 18.06.2001 року, де змінено прізвище дитини згідно відомостей про батька на [PERSON] та видано нове свідоцтво про народження. /л.с.5,8/ 09.07.2001 року [PERSON] видано довідку з Відділу реєстрації актів громадянського стану Білгород - Дністровського МУЮ за № 92/05-103, про те, що [PERSON] визнаний батьком дитини [PERSON] /л.с.9/. Окрім того, видано Свідоцтво про встановлення батьківства /повторно/ серії [NUMBER] , що є підтвердженням батьківства [PERSON] над дитиною [PERSON] , [INFO] . /л.с.10/ Позивач вказує, що свого батьківства над дитиною не визнавав, та участі у визнанні батьківства через відділ реєстрації актів громадянського стану по м. Білгород - Дністровський Білгород - Дністровського МУЮ в Одеській області від 18.06.2001 року щодо доньки [PERSON] , [INFO] не приймав. В обґрунтування наведених стверджень надав лист, виданий архіваріусом Білгород-Дністровського міськрайонного суду, що свідчить, що за обліково-статистичними даними Білгород-Дністровського міськрайонного суду в період з 2001 року по 2003 роки Білгород-Дністровським міськрайонним судом не розглядалась цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства. /л.с.6/. Згідно листа-відповіді № 978/54-21 від 13.03.2018 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що актовий запис № 234 від 18.06.2001 року про народження [PERSON] , складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород - Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області за заявою [PERSON] / що підтверджується підписом в гр. 19 актового запису/, відомості про батька вказано відповідно до ст. 126 СК України /ст 53 КпШС, який втратив чинність 27.07.2010 року/, а саме на підставі актового запису про встановлення батьківства № 29 від 18.06.2001 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород - Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, складеного за спільною заявою батьків про визнання батьківства від 18.06.2001 року, що підтверджується підписами обох батьків в вищевказаному актовому записі. На підтвердження особи [PERSON] надано тимчасове посвідчення на проживання [NUMBER] видане ВПР і УМВС України в Одеській області. /л.с.21/. Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу від 08.06.2018 року, згідно якої клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - [PERSON] , про визнання актового запису про батьківство недійсним - задоволено. Витребувано з Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24:документи (свідоцтво про шлюбу, заява матері та спільна заява батьків), на підставі яких був зроблений актовий запис №29 від 18.06.2001 року про визнання батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] ;-копію актового запису №29 від 18.06.2001 року про визнання батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24, надати на адресу суду: -документи (свідоцтво про шлюбу, заява матері та спільна заява батьків), на підставі яких був зроблений актовий запис №29 від 18.06.2001 року про визнання батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] ;-копію актового запису №29 від 18.06.2001 року про визнання батьківства [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . /л.с.50-51,52-54/. У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 08.06.2018 року, з Білгород-Дністровського міськрайонного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшли належним чином завірені копії актових записів: про народження № 234 від 18.06.2001 року та про встановлення батьківства № 29 від 18.06.2001 року, складені відділом реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції Одеської області на [PERSON] , [INFO] . /л.с.68,69,70/. Так, згідно запису акта про встановлення батьківства № 29 від 18.06.2001 року у розділі 14: документи, що посвідчують особу батьків, дійсно міститься посилання на ідентифікацію батька - тимчасове посвідчення на проживання [NUMBER] видане ВПР і УМВС в Одеській області від 17.03.2000 року. У розділі 15 зазначено підставу запису про встановлення батьківства: Спільна заява батьків від 18.06.2001 року, а також містяться особисті підписи матері [PERSON] та батька [PERSON] /л.с.70/ Також, у записі акта про народження № 234 від 18.06.2001 року, у якому закреслено прізвище дитини [PERSON] та надано прізвище батька - [PERSON] , [INFO] на підставі запису акту про встановлення батьківства № 29 від 18.06.2001 року, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Білгород-Дністровського міського управління юстиції. У розділі 19 запису акта про народження № 234 від 18.06.2001 року також наявний особистий підпис батька [PERSON] /л.с.69/ Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, на підставі клопотання представника позивача ухвалою суду від 14.11.2018 року призначено по цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: -Чи виконано підпис від імені [PERSON] у спільній заяві батьків - [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18 червня 2001 року, самим [PERSON] чи іншою особою? -Чи виконано підпис від імені [PERSON] у записі Акту про встановлення батьківства №29 від 18 червня 2001 року, в графі 15 «підпис батька» та в графі 16 самим [PERSON] чи іншою особою?Проведення судової почеркознавчої експертизи доручено судовим експертам Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз. Разом з тим, задля проведення відповідної експертизи потребувався актовий запис про встановлення батьківства та спільна заява батьків. У відповідності до листа № 5239/54-24 від 21.12.2018 року з Білгород-Дністровського МР ВДРАЦС повідомлено, що спільна заява батьків [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18.06.2001 року була знищена за закінченням строків її зберігання / 5 років/ відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2013 року № 2804/5 «Перелік документів, що створюються у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, зі строком їх зберігання». /л.с.167/ Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 02.03.2020 року поновлено провадження у справі за клопотанням позивача. 31.03.2020 року задля всебічного та об`єктивного розгляду справи Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено ухвалу про витребування доказів, на підставі якої витребувано з Державного архіву Одеської області, що знаходиться за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, 18, спільну заяву батьків: [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18.06.2001 року, яка перебувала у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Зобов`язано Державний архів Одеської області, що знаходиться за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Жуковського, 18, надати на адресу суду спільну заяву батьків: [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18.06.2001 року, яка перебувала у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Витребувано з Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24, копію Акту про виділення до знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню, затвердженого начальником управління юстиції, згідно якого була знищена спільна заява батьків: [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18.06.2001 року.Зобов`язано Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 24, копію Акту про виділення до знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню, затвердженого начальником управління юстиції, згідно якого була знищена спільна заява батьків: [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18.06.2001 року. На виконання ухвали суду з державного архіву Одеської області надійшла відповідь № 1038/05-20 від 05.05.2020 року, згідно якої відповідно до п. 3.9 розділу ІІ Правил роботи архівних установ України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.04.2013 року № 656/5 та п.1 розділу V Порядку умов і строків зберігання книг державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції 30.12.2013 року № 2804/5, відділи ДРАЦС передають на постійне зберігання до державного архіву книги реєстрації актів цивільного стану після закінчення 75 років їхнього зберігання у Відділах ДРАЦС. Інші документи відділів ДРАЦС до державного архіву не надходять. У зв`язку із зазначеним, не є можливим надати витребувану спільну заяву батьків [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18.06.2001 року, яка перебувала у відділі ДРАЦС по м. Білгород-Дністровський Білгород - Дністровського МУЮ в Одеській області. Згідно відповіді з Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Одеса/ № 1480/60-20 від 29.04.2020 року вбачається, що відповідно до перевірки проведеної по наявним матеріалам справ, які знаходяться у відділі на зберіганні, спільної заяви батьків [PERSON] та [PERSON] про встановлення батьківства не виявлено. Водночас повідомлено, що немає можливості підтвердити факт передачі відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського МУЮ спільної заяви батьків [PERSON] та [PERSON] про встановлення батьківства на зберігання до відділу ДРАЦС у зв`язку з утворенням у 2011 року Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, так відповідно Акту від 30.12.2011 року про приймання-передачу документів та майна відділів державної реєстрації актів цивільного стану по Білгород-Дністровському району та по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області не зазначено, які саме справи передавались. Разом з наданою відповіддю Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Одеса/ відповідачем приєднано Акт № 1 від 08.04.2014 «Про виділення і знищення справ /документів/, що не підлягають зберіганню», зокрема знищено журнал реєстрації заяв про визнання батьківства/термін зберігання 3 роки/. Згідно Акту-приймання передачі з Відділу РАЦС по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського МУЮ до Відділу РАЦС Білгород-Дністровського МУЮ передавали справи тривалого зберігання /понад 10 років/ у кількості 78 шт. Тож, дійсно встановити чи передавалась спільна заява батьків [PERSON] та [PERSON] до Відділу РАЦС Білгород-Дністровського МУЮ неможливо. Разом з тим, листом № 5239/54-24 від 21.12.2018 року з Білгород - Дністровського МР ВДРАЦС достовірно підтверджено, що спільна заява батьків [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства від 18.06.2001 року була знищена за закінченням строків її зберігання. За змістом ч.1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актовий запис цивільного стану анулюється на підставі: 1) рішення суду; 2) висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Анулювання актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Заява про анулювання актового запису цивільного стану подається заінтересованою особою до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника або за місцем зберігання актового запису цивільного стану, який підлягає анулюванню. Одночасно із прийняттям рішення щодо анулювання актового запису цивільного стану відповідний орган, на підставі рішення або висновку якого проводиться анулювання актового запису цивільного стану, приймає рішення щодо вилучення і повернення анульованого свідоцтва відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неповернення анульованого свідоцтва інформація про його анулювання оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою особи, щодо якої складено актовий запис. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Відповідно до пунктів 2.13.1, 2.16.3 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про скасування або визнання усиновлення недійсним уносяться виправлення в актовий запис про народження усиновленої дитини та поновлюються відомості, записані до усиновлення, про що має бути зазначено в рішенні суду. Відповідно до п. 4.4. розділу ІУ Правил актовий запис цивільного стану може бути анульований на підставі рішення суду. Як зазначено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Разом з тим, вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, у зв`язку з порушенням питання оскарження запису про встановлення батьківства позивачем не заявлялись. Водночас він не звертався до органу державної реєстрації актів цивільного стану про анулювання відповідного актового запису цивільного стану. Маючи процесуальне право судового захисту, позивач скористався таким правом звернення до суду, однак з його позову не можливо встановити достатньо підстав для можливості його задоволення. Так, згідно відповідей та наданих відповідачем доказів достовірно встановлено прийняття особистої участі батька у встановленні батьківства над дитиною [PERSON] , [INFO] , адже як у оскаржуваному акті про встановлення батьківства № 29 від 18.06.2001 року міститься підпис позивача, так і у відповідному записі акта про народження дитини № 234 від 18.06.2001 року. Спільна заява батьків, що має суттєве значення для розгляду даної цивільної справи була знищена, що підтверджується листом № 5239/54-24 від 21.12.2018 року з Білгород - Дністровського МР ВДРАЦС. Оскарження власного підпису позивачем та призначення почеркознавчої експертизи не мають правового та доказового значення для розгляду даної цивільної справи, а встановлення обставин, на які була призначена експертиза в даному випадку недоцільне, адже її розгляд не проводився через несплату позивачем її вартості . У обох записах цивільного стану, а саме № 234 та № 29 від 18.06.2001 року у відомостях про батька міститься інформація, що він був громадянином р. Молдови /л.с.69,70/. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень, відомості про внесені зміни зареєстровані 16.02.2013 року. В цей час, позивач [PERSON] вже набув громадянства України та отримав 04.08.2003 року паспорт громадянина України. /л.с.12/ Таким чином, посилання позивача на зміни у його громадянстві при внесенні до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, із суттєвими порушеннями, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, дослідивши їх належність, достатність, допустимість та взаємозв`язок, виходячи із норм чинного законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, прийнявши до уваги, що в ході судового розгляду справи доведено приймання особистої участі [PERSON] у встановленні батьківства над дитиною [PERSON] , [INFO] , шляхом надання спільної заяви батьків /знищена за терміном зберігання/ та власноручних підписів у відповідних записах актів цивільного стану № 29 та № 234 від 18.06.2001 року, вимоги позивача про визнання недійсним актового запису № 29 від 18.06.2001 року про встановлення батьківства [PERSON] , складеного відділом державної реєстрації актів громадянського стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Що стосується застосування спливу строку позовною давності щодо звернення до суду, та вимог позовної заяви щодо поновлення вказаного строку, суд приходить до наступного. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Згідно вимог статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 7). Пунктами 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Відповідно до ч.1 ст. 56 КпШС України особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Оскільки перебіг встановленого статтею 56 КпШС річного строку на оспорювання батьківства починається з того часу, коли особа, яка з її відома записана батьком дитини, дізналась або повинна була дізнатися про вчинення запису, та обставина, що особа, з відома якої вчинено запис, дізналася, що вона не є батьком дитини, після закінчення цього строку, не змінює порядок його обчислення, але може бути врахована при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушено право підлягає захисту (частини четверта та п`ята статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За змістом статті 261 ЦПК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як зазначено у правовому висновку, висловленому Верховним Судом України у постанові від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14 для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). При розгляді вимог відповідача щодо застосування позовної давності, суд виходить з роз`яснень п.1.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки позовні вимоги позивачем не доведено, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі саме з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Outcome: dismissed