Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

03.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та Боржавської сільської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання недійсним рішення сільради та вирішення межового спору. Ухвалою суду від 03.09.2018 року провадження у справі було зупинено за заявою представника відповідача Боржавської сільської ради до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 04.08.2020 року замінено відповідача [PERSON] на його правонаступників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яких залучено до участі у справі як відповідачів. Вимоги позивача мотивовані тим, що [PERSON] ініціював в 2016 році межовий спір між земельними ділянками дворогосподарств сторін. Відповідач Боржавська сільська рада прийняла рішення по вирішенню межового спору, яке судом скасовано. Затверджений сільською радою спосіб вирішення межового спору, полягав в наданні частини земельної ділянки позивача шириною 0,8 м від існуючої твердої межі. До завершення розгляду межового спору, сільська рада прийняла рішення яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку з частиною земельної ділянки позивача шириною 0,8 м. Позивач вважає, що передача у власність [PERSON] земельної ділянки, без вирішення межового спору між земельними ділянками, які забудовані житловими будинками, господарськими будівлями та спорудами порушує його права, як законного землекористувача земельної ділянки - наданої йому для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка) та просить: визнати недійсним рішення 14-ої сесії 7-го скликання Боржавської сільської ради Виноградівського району від 23.05.2017 року за №155 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність та безоплатну передачу її у власність [PERSON] ; встановити тверду межу між земельними ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] , по існуючому паркану між дворогосподарствами [ADDRESS] та [ADDRESS] ; зобов`язати відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не чинити перешкод [PERSON] у капітальному ремонті паркану між дворогосподарствами [ADDRESS] та [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та представник відповідача Боржавської сільської ради будучи належним чином, своєчасно повідомленими про день, час та місце розгляду справи в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, з невідомих суду причин в судове засідання не з"явилися і від них не надійшло жодного клопотання про відкладення слухання справи або поважні причини неявки. Відзив на позові відповідачі не подали. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з"явився. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Ватутіна від 21 березня 1971 року позивачу [PERSON] виділено в с. Боржавське земельну ділянку під будівництво житлового будинку площею 0,07 га (глава 14 ЗК УРСР). Позивач отримав Будівельний паспорт від 1971 року з належними дозвільними документами на будівництво індивідуального житлового будинку [ADDRESS] і здійснив згідно нього її забудову. В 2008 році позивач отримав Будівельний паспорт на перебудову індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] - на старому місці. При перебудові старого будинку позивач дотримувався вимог та схем наведених в будівельному паспорті, що підтверджується технічним паспортом на садибний житловий будинок [ADDRESS] виданий Виноградівським РБТІ 16.10.2015 року. Згідно Технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS] , виданого 16.10.2015 року КП «Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації» на земельній ділянці знаходиться: житловий будинок - літ А, 2015 рік побудови, літня кухня - літ. Б, 2015 р.п., літня кухня - В, 1978 р.п., сарай - Г, 1978 р.п., корівник - Д, 1978 р.п., вбиральня - Е, 1991 р.п., ворота № 1, 2, огорожа № 3, колодязь № 4. Вартість домоволодіння становить 1.285.296,00 грн. Розпорядженням Голови Боржавської сільради № 2 від 19.02.2016 року вулиця Борканюка перейменовано на вулицю [PERSON] . В 2015 році позивач вирішив приватизувати земельну ділянку, на якій розміщені житловий будинок, господарські будівлі та споруди, за адресою: [ADDRESS] , і звернувся до Боржавської сільської ради. Рішенням Боржавської сільської ради 2-ї сесії 7-го скликання №12 від 09.12.2015 року позивачу наданий дозвіл на розроблення детального плану території [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будинку господарських будівель та споруд на земельній ділянці площею 0,0950 га на землях житлової і громадської забудови сільської ради. Позивач подав до сільської ради заяву від 23.02.2016 року про виміри свого дворогосподарства та встановлення межових знаків. Позивач подав до сільської ради заяву від 15.07.2016 року про надання земельної ділянки у власність. Боржавська сільська рада листом від 10.05.2016 року №02-11/55 повідомила позивача про розгляд заяви після вирішення земельного спору з [PERSON] . Позивач подав до сільської ради заяву від 16.06.2016 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га. Рішенням шостої сесії сьомого скликання №64 від 30.06.2016 року Боржавською сільською радою надано позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , площею 0,10 га. Відповідно до вказаного рішення Боржавської сільської ради №64 від 30.06.2016 року позивачем укладено договір із землевпорядною організацією ТОВ «Експерт» на виготовлення проекту землеустрою. Під час виготовлення проекту, суміжний землекористувач [PERSON] , правонаступниками якого є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відмовився від підпису акту погодження меж, що підтверджується Актом погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами від 08.08.2016 року, в якому працівники землевпорядної організації (виконавця робіт) зафіксували факт відмови [PERSON] від погодження меж. В лютому 2016 року [PERSON] пошкодив частину паркану між двома дворами по якому проходить межа, який позивач осучаснив металевими листами на місці старої огорожі та перешкоджав його відновленню, що стверджується фототаблицею. 02.03.2016 року постійною комісією при Боржавській сільській раді складений Акт про вирішення межового спору за заявою [PERSON] 29.08.2016 року рішенням 8-ї сесії 7-го скликання Боржавської сільської ради від 29.08.2016 р. за № 90 затверджено вказаний Акт розгляду межового спору від 02.03.2016 року. Рішенням Боржавської сільської ради 9-ї сесії 7-го скликання №94 від 17.11.2016 року [PERSON] надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,18 га без згоди та підпису сусіда [PERSON] 06.12.2016 року позивач звернувся до Виноградівського районного суду з позовом до Боржавської сільської ради про визнання протиправними вищезазначених рішень та їх скасування. Постановою Виноградівського районного суду по справі №299/3411/16-а від 03.05.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 р., визнано протиправними та скасовано рішення Боржавської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 29.08.2016 р. № 90 «Про затвердження акту розгляду межового спору» та рішення від 17.11.2016 р. за № 94 «Про надання дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку без згоди підпису сусіда [PERSON] ». Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2019 року постанову Виноградівського районного суду від 03.05.2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 року у справі №299/3411/16-а скасовано в частині визнання протиправним та скасування рішення Боржавської сільської ради від 29.08.2016 р. № 90 «Про затвердження акту розгляду межового спору» та закрито провадження у цій частині справи, оскільки дана вимога стосувалася земельного спору і підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства. В решті постанову Виноградівського районного суду від 03.05.2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2017 року залишено без змін. Таким чином рішення Боржавської сільської ради від 17.11.2016 р. за № 94 «Про надання дозволу [PERSON] на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку без згоди підпису сусіда [PERSON] » є скасованим в судовому порядку. Також судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] побудований в 1962 році. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Виноірадівською райдержадміністрацією 29.11.2000 року житловий будинок [ADDRESS] , яке зареєстроване 29.11.2000 року Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації за реєстрованим №74, - належав [PERSON] , батьку первісного відповідача [PERSON] . Станом на день звернення до суду з даним позовом власником вказаного житлового будинку був [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Виноградівською державною нотаріальною конторою 07.05.2008 року за реєстровим номером 1195. Цей жилий будинок, на момент оформлення права на спадщину складався з жилого будинку під літерою А, 1962 року побудови, в цілому саманний, житлова площа 39,1 кв.м., загальна корисна площа 71,3 кв.м. з належними до нього надвірними спорудами: Б- літня кухня цегельна, В - гараж цегельна, Г - сарай цегляний, Д - вбиральна цегляна, Е - свинарник цегельний, І - ворота металева, 2 - огорожа металева. Вартість спадкового майна - 102.125,00 грн. Право власності [PERSON] зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, згідно Витягу від 06.05.2008 року. Рішенням Боржавської сільської ради 2-ї сесії 7-го скликання №12 від 09.12.2015 року надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою [PERSON] щодо відведення земельної ділянки площею 0,18 га у власність. Рішенням Боржавської сільради 8-ї сесії 7-го скликання №92 від 20.08.2016 року надано [PERSON] дозвіл на розроблення детального плану території с. Боржавське для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських, будівель та споруд. Рішенням Боржавської сільської ради №155 від 23.05.2017 року, незважаючи на існування постанови Виноградівського районного суду по справі №299/3411/16-а від 03.05.2017 року, було затверджено проект землеустрою та надано безплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,18 га. Згідно Довідки про Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.10.2017 року [PERSON] належить будинок (рік побудови 1962 року) з надвірними побудовами та земельна ділянка площею 0,18 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по адресі: [ADDRESS] . 06.07.2017 року [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в [ADDRESS] , площею 0,18 га. Підстави виникнення права власності на землю: рішення Боржавської сільської ради №155 від 23.05.2017 року, витяг з Державного земельного кадастру НВ- 2101885972017 виданого 29.03.2017 відділом у Виноградівському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області. Разом з цим, як вказує позивач та не заперечено відповідачами, у домоволодінні за № 180 після 1962 року здійснювалося нове будівництво (реконструкція), а саме: в 1980 році замість сараю були побудовані цегельні літня кухня та сарай під одним дахом на межі дворогосподарства позивача, за погодженням з останнім; в 2008 році було перебудовано саманний житловий будинок в двоповерховий цегляний житловий будинок. Згідно листа Виноградівської РДА від 13.06.2018 року за №03-12/1380, на ім`я [PERSON] за період з 2008 по 2015 рік сектором містобудування та архітектури будівельний паспорт щодо забудови земельної ділянки за адресою [ADDRESS] не виготовлявся. Дійсна (фактична) межа між земельними ділянками сторін на яких побудовані житлові будинки та господарські будівлі і споруди не змінювалась починаючи з 1971 року. Позивач отримав дозвіл (право) на забудову земельної ділянки в 1971 році, тоді як земельна ділянка [PERSON] була забудована з 1961 року. Згідно Плану забудови, яка міститься в Будівельному паспорті позивача 1971 року, відстань між старим будинком позивача та межею із земельною ділянкою Відповідача, в самому широкому місці складає 1,50 м., а відстань між існуючим сараєм [PERSON] в 1971 р. та старим будинком позивача - 3,90 м, З 1980 року межа між суміжними земельними ділянками проходить по паркану (огорожі). Огорожу (металеву сітку) між двома суміжними дворогосподарствами ставив батько [PERSON] . Там де відсутня огорожа межа проходить по стіні літньої кухні та сараю, які 1980 році батько [PERSON] поставив на межі за погодженням з позивачем. Даний факт підтверджується Планом (проектом) забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку позивача, з прив`язкою до плану села Боржавське, виготовленого 17.02.2008 року КП «Виноградів - проект». Зафіксовано спірну межу між дворогосподарствами і відстані, на якій були розміщені старий будинок позивача та господарська будівля [PERSON] в 2008 році. Даний Проект погоджений Головним архітектором району 29.02.2008 року, що стверджується будівельним паспортом на перебудову будинку [ADDRESS] . Позивач побудував новий будинок в 2015 році згідно Плану (проекту) на відстані 2,0 м від спірної твердої межі, що також підтверджується Планом земельної ділянки [PERSON] з відображенням прилеглої території, виготовленим ТОВ «Експерт» 25.10.2016 року як складову частину Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] . Перебудова житлового будинку позивача проводилася на старому місці за дозволом виконавчого комітету Боржавської сільради, рішення №3 від 17.01.2008 року. Ні позивачу, ні батьку [PERSON] , який помер [INFO] , Боржавською сільською радою не виділялися додатково земельні ділянки до виділених для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,07 га . Боржавська сільська рада не приймала рішень про надання в користування (оренду) земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд [PERSON] після отримання ним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07.05.2008 року. Акт прийому-передачі тимчасових межових знаків на зберігання від 25 жовтня 2016 року, як складова Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] позивачем не підписаний. Акт про перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) від 25 жовтня 2016 року, як складова Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] позивачем не підписаний. [PERSON] до приватизації земельної ділянки провів перебудову житлового будинку в 2015 році без оформлення у встановленому законодавством порядку будівельного паспорта забудови (перебудови), який дає право на виконання таких робіт на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Боржавською сільською радою межовий спір між суміжними землекористувачами не вирішено, не визначено конкретні параметри, не встановлено тверді межі. Відповідач Боржавська сільська рада прийняла рішення про безоплатну передачу, в порядку ст. 118 Земельного кодексу України, земельної ділянки площею 0,18 га, частина якої шириною 0,8 м, розташована за лінією паркану, в дворі позивача та не перебувала в користуванні спадкодавця [PERSON] . Суд констатує, що правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами\~Земельного кодексу України\~та\~Цивільного кодексу України. Так, згідно зі\~статтею 13 Конституції України, земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених\~Конституцією. Відповідно до\~ст. 12 Земельного кодексу України\~розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Згідно із п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин віднесено виключно до компетенції сільських, селищних, міських рад. \~Статтею 116 Земельного кодексу України\~унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з приписами ч. 1\~ст. 125 вказаного Кодексу\~право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 2\~ст. 152 ЗК України\~визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків. Суд констатує, що доводи, на які посилається позивач, як на підставу позову, належним чином обґрунтовані та ґрунтуються на законі. Суд погоджується з твердженням позивача, що\~рішення Боржавської сільської ради від 23.05.2017 року за №155, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі її безоплатно у власність [PERSON] без вирішення спору між сторонами по межі є передчасним, прийняте з порушенням вимог Закону та підлягає визнанню недійсним з наступних правових підстав. Боржавська сільська рада грубо порушила вимоги ч.1 ст.161 Земельного кодексу щодо призупинення дії рішень органів місцевого самоврядування в випадку їх оскаржень у суді. Скасоване судом рішення сільської ради стало частиною Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,18 га у власність [PERSON] , який був затверджений оспорюваним рішенням Боржавської сільської ради. Згідно ст. 198 Земельного кодексу України, при оформленні права власності на земельну ділянку проводиться комплекс робіт (кадастрові зйомки), виконуваних для визначення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Згідно п.п. 2.8, 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Однак, всупереч вказаним правовим нормам, не було встановлено на місцевості (в натурі) межі земельних ділянок первісного відповідача за погодженням та в присутності позивача та не погоджено межі земельної ділянки з суміжним землекористувачем позивачем по справі. Не вирішення межового спору та порушення ТОВ «Експерт» вищезгаданих правил та ст. 50 ЗУ «Про землеустрій», призвело до невідповідності вимогам закону змісту Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,18 га у власність [PERSON] та недійсності рішення Відповідача Боржавської сільської ради про його затвердження. Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органу місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином позовна вимога про визнання недійсним рішення 14-ої сесії 7-го скликання Боржавської сільської ради Виноградівського району від 23.05.2017 року за №155 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність та безоплатну передачу її у власність [PERSON] підлягає задоволенню. Також відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці [PERSON] не можуть вимагати перенесення межі з суміжною земельною ділянкою позивача, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.120 ЗК України в редакції станом на 12.05.2005 року при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір-не визначений заповітом. [PERSON] отримав у спадщину житловий будинок з господарською будівлею (приналежність головної речі), побудованій на межі з суміжною земельною ділянкою позивача, а межі, конфігурація та орієнтовна площа обох ділянок визначена парканом та рішеннями колгоспу про виділення землі під забудову. Тому, при приватизації, безоплатній передачі у власність, земельної ділянки, первісний відповідач безпідставно, без врахування прав землекористування особи спадкоємцем якої він є, пред`явив претензії на частину земельної ділянки позивача, яка знаходиться за парканом, встановленим його правопопередником. Відповідно до ч.4 ст.78 ЗК України, особам (їх спадкоємцям), які мали у власності земельні ділянки до 15 травня 1992 року (з дня набрання чинності Земельним кодексом України), земельні ділянки не повертаються, а отже землекористування між сторонами повинно відбуватись по фактичним межам, після надання позивачу земельної ділянки в 1971 році відповідно до рішення органу колгоспу. Таким чином суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.ст. 106-108 ЗК України, тверда межа між земельними ділянками в даному спорі повинна бути встановлена за фактичним використанням земельних ділянок, а саме - по паркану між земельними ділянками дворогосподарств [ADDRESS] та [ADDRESS] . За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив 2114,40 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у рівних частинах з кожного.

Outcome: approved