Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У травні 2019 р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.11.2020 р., яка ухвалою від 26.11.2029 р. була прийнята до розгляду, просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку та надвірних будівель, відповідно до умов якого [PERSON] передав йому у власність належний на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2008 р., посвідченого державним нотаріусом Бердичівської держаної нотаріальної контори Ситник О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3010, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 30,1 кв. м, загальною площею 69,0 кв. м, сарай Б, погріб В, а він - прийняв ці споруди у власність та сплатив за них 9 200,00 грн., визнати за ним право власності на вказаний будинок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та [PERSON] 09.02.2012 р. було укладено договір купівлі-продажу зазначеного у попередньому абзаці майна, переший передав другому грошові кошти у розмірі 9 200,00 грн. та почав користуватись майном. Але договір нотаріально не оформлювали, оскільки земельна ділянка, на якій було розташовано майно, перебувала у процесі приватизації, після завершення якого [PERSON] та [PERSON] мали намір оформити договір купівлі-продажу будівель та земельної ділянки, на якій вони розташовані. Між тим, [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] Швайківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області проти задоволення позову не заперечила. [PERSON] позов визнав. Судом з`ясовано, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.06.2016 р. (а. с. 11). [PERSON] на підставі свідоцтва про на спадщину за заповітом від 11.12.2008 р., посвідченому державним нотаріусом Бердичівської держаної нотаріальної контори Ситник О.Б., зареєстрованому в реєстрі за № 1-3010, був власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 30,1 кв. м, загальною площею 69,0 кв. м, сараю Б, погрібу В (а. с. 9), що підтверджується витягом від 24.04.2012 р. про реєстрацію прав, виданим Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а. с. 12). Швайківська сільська рада Бердичівського району Житомирської області у відзиві визнає ті обставини, на які [PERSON] посилається як на підставі позову (укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] та проживання у будинку). [PERSON] , який, як випливає з матеріалів спадкової справи № 14/2016 р до майна померлого [INFO] [PERSON] , є єдиним спадкоємцем останнього за заповітом, який прийняв спадщину, останню в частині житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , не оформив (а. с. 53 - 66), та, як зазначалось вище, позов визнав. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі наведеного Суд вважає, що 09.02.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] передав [PERSON] у власність належний на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.12.2008 р., посвідченого державним нотаріусом Бердичівської держаної нотаріальної контори Ситник О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3010, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 30,1 кв. м, загальною площею 69,0 кв. м, сарай Б, погріб В, а [PERSON] - прийняв ці споруди у власність та сплатив за них 9 200,00 грн. Статтею 657 Цивільного кодексу України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається з наведеного вище, вказаний договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено, у даний час це зробити неможливо через смерть [PERSON] . Статтею 220 Цивільного кодексу України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як зазначалось раніше, виконання договору купівлі-продажу відбулось. З урахуванням наведеного Суд вважає, що договір підлягає визнанню дійсним. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Оскільки договір купівлі-продажу не було укладено у письмовій формі, то це робить неможливим проведення на його підставі державної реєстрації права власності на майно, щодо якого його укладено, яка є обов`язковою згідно з частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України: право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За таких обставин ефективним способом захисту права [PERSON] буде визнання за ним права власності на майно, щодо якого укладено договір, що відповідатиме статтям 328, 392 Цивільного кодексу України: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved