Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

03.12.2013 року комунальне підприємство теплових мереж м.Красноперекопськ (далі КПТМ м.Красноперекопськ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 2435,06 грн.. Позовні вимоги мотивовані тим, що КПТМ м.Красноперекопськ є централізованим постачальником теплової енергії в м. Красноперекопськ і надає наймачу квартири [ADDRESS] послуги з централізованого опалення. Проте, відповідачі ці послуги сплачують в неповному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.05.2012 року утворилась заборгованість в сумі 2435,06 грн. Ухвалою Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 19.11.2013 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON]. У зв'язку із наявною заборгованістю позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь КПТМ м.Красноперекопськ заборгованість у розмірі 2435,06 грн. та понесених КПТМ м.Красноперекопськ судових витрат, а саме стягнення на їх користь з відповідача судового збору, сплаченого за подачу заяви про видачу судового наказу в розмірі 114,70 грн. і 114,70 грн. за подачу позовної заяви до суду. 12.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до КПТМ м.Красноперекопська, третя особа КП ЖЕК м.Красноперекопська про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вимоги мотивовані тим, що він проживає у квартирі [ADDRESS]. У січня 2011 року у його квартирі вийшов з ладу радіатор опалення на кухні. Він звернувся до КПТМ м.Красноперекопська з вимогою полагодити радіатор. Йому повідомили про необхідність придбати радіатор опалення, отримати локальний кошторис щодо робіт та оплатити послуги за заміну та встановлення радіатору батареї у його квартирі. Ним було сплачено за ремонтні роботи 361,99 грн.. Проте за період з січня 2011р. по теперішній час ремонтні роботи щодо заміни та встановлення нового радіатору опалення так і не було проведено. У травні 2011 року він самовільно відключився від системи централізованого опалення, оскільки батарею у його квартирі так не було відремонтовано або замінено, батареї постійно холодні. Звернувшись до КПТМ м.Красноперекопська щодо виконання зобов'язань, отримав відповідь що необхідно звернутись до КПТМ про зарахування цих грошів як оплату за послуги опалення, до цього часу суму у розмірі 361,99 грн. йому не повернули, а тому просить відшкодування йому матеріальну шкоду у розмірі 361,99 грн. Враховуючи, що в його квартирі постійно холодно, КПТМ м.Красноперекопськ не належним чином виконує свої обов'язки, та порушує його права споживача просить у відшкодування моральної шкоди стягнути 15000 грн.. До судового засідання представник позивача КПТМ м.Красноперекопська не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала, у задоволені зустрічного позову просила відмовити. Відповідач (позивач по зустрічному позову) [PERSON] в судове засідання з'явився, просить відмовити у задоволені позову, та задовольнити його зустрічний позов. Третя особа КП ЖЕО Красноперекопської міської ради у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши [PERSON], проаналізувавши і оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги КПТМ м.Красноперекопська підлягають задоволенню, у задоволені зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", що набрав чинності 30.07.2004 року. Згідно з положеннями ст. 1 цього Закону виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 13 вказаного Закону до числа житлово-комунальних послуг відносяться й послуги з централізованого опалення. Пунктом 5 частини 2 ст. 20 зазначеного Закону передбачено обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд може відмовити в захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень чч. 2 - 5 ст. 13 цього Кодексу ( ч. 3 ст. 16 ЦК України). Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення (далі - ЦО) та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж ЦО та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж ЦО та постачання гарячої води забороняється. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок). Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі ЦО він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі - Комісія) з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Судом встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] являється [PERSON], який зареєстрований та проживає по зазначеній адресі. Являється інвалідом 2 групи. В період з 01.05.2012 по 01.05.2012 року КПТМ м.Красноперекопська в установленому законом порядку надавало послуги з централізованого опалення багатоквартирного будинку [ADDRESS], забезпечуючи [PERSON] користуватися цими послугами, проте за період з 01.05.2011 року по 01.05.2012 року утворилась заборгованість по квартирі [NUMBER] цього будинку у розмірі 2435,06 грн (а.с.6). Названі вище обставини встановлені судом, підтверджені доказами, що є у справі. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року визначено обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання житлово-комунальних послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Обов'язок наймача квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків. Договір між [PERSON] та КПТМ м.Красноперекопська не укладено. Виходячи із загальних начал та змісту цивільного законодавства України, звичаїв ділового обороту та статті 642 ЦК України, з урахуванням того, що позивач надавав відповідачу послуги теплову енергію для опалення житлового приміщення, а відповідач, у свою чергу їх приймав та претензій щодо їхньої якості не заявляв, суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин статті 526, 610, 614 ЦК України, які регламентують загальні умови виконання зобов'язання, правові наслідки та відповідальність за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розрахунок заборгованості - відповідачем не оскаржено. Посилання [PERSON] на акт відключення квартири від ЦП та заяви до КПТМ про самовільне відключення квартири від ЦО як на підтвердження правомірності відключення від ЦО і виключення його як споживача цих послуг, не є належними доказами, виходячи з Порядку відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 р. З викладених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: [PERSON] підлягає стягненню заборгованість у розмірі 2435,06 грн.. Відмовляючи у задоволені зустрічного позову [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд виходить з наступного. [PERSON] просить стягнуть у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 361,99 грн., вказуючи, що цю суму він сплатив для виконання КПТМ м.Красноперекопська ремонтних робіт, які виконані не було, не залежних він нього причин. Листом від 11.05.2011 року КПТМ м.Красноперекопська повідомило [PERSON] про необхідність з'явитись до КПТМ для улагодження питання щодо повернення або зарахування грошових коштів у рахунок оплати за опалення. З травня 2012 року оплата за послуги з теплопостачання [PERSON] припинена. За змістом статті 13 Закону України «Про житлово -комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Статтею 19 цього Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно пункту 7) статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. За змістом пункту 17) Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. За пунктом 2) частини 3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право вимагати відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги). Пунктами 3, 5 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Відповідно статті 18 цього Закону, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. Ч. 4 ст. 18 Закону передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів. Проте, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не надав суду докази щодо дотримання ним визначеної законом процедури при складенні актів-претензій. Позивачем не надано доказів стосовно направлення на адресу відповідача відповідних заяв щодо виклику представника відповідача для складання актів-претензій, складання таких актів-претензій та відмови відповідачем в задоволенні виявлених в ході перевірки сторонами порушень. Доказів того, що у [PERSON] у квартирі вийшов з ладу радіатор опалення, з вини КПТМ м.Красноперекопська суду не надано. Згідно листа КП ЖЕО Красноперекопської міської ради від 24.12.2013 року (а.с.41) [PERSON] до КП ЖЕО з приводу заміни радіатору опалення до квартири не звертався. Відповідно до відповіді КПТМ м.Красноперекопська від 31.12.2013 року, яка потупила до суду 15.01.2014 року, - 22.01.2011 року [PERSON] звернувся до КПТМ м.Красноперекопська про теч у батареї. Було проведено аварійні роботи, у квартирі встановлений кран «Майорова», опалення у будинку запущено, повторних звернень скарг не було. 24.01.2011 року запис у журналі по питанню встановлення батареї, [PERSON] повідомлено про необхідність звернення із письмовою вимогою до КПТМ. [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів про ненадання саме КПТМ м.Красноперекопськ послуг опалення або надання таких послуг не в повному обсязі за період з травня 2011 року по травень 2012 року і що в результаті ненадання цих послуг [PERSON] завдано матеріальну шкоду у розмірі 361,99 грн.. З приводу безпідставності отриманих грошових коштів КПТМ м.Красноперекопськ та їх стягнення у розмірі 361,99 грн. [PERSON] до суду також не звертався, позов [PERSON] заявлено виходячи із Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про захист прав споживачів». Суд розглядає зустрічний позов у межах заявленого позову. Таким чином відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 361,99 грн.. За ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до п. 15, 19, 22, ст. 1 названого Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. До недоліку в продукції віднесена будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Пункт 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до Закону. В інших випадках стягнення моральної шкоди, в тому числі за ненадання чи неякісне надання послуг, згаданим Законом не передбачено. З врахуванням положень вищезазначеного законодавства позовна вимога [PERSON] про стягнення з КП «ЖЕО» Красноперекопської міської ради моральної шкоди також задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з розглядом в суді даної справи КПТМ м.Красноперекопськ понесло витрати на оплату судового збору в сумі 114,70 коп. і 114,70 грн. при подачі заяви про видачу судового наказу. Виходячи з того, що позовні вимоги КПТМ м.Красноперекопська задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у повному обсязі. Також встановлено, що при зверненні до суду з зустрічним позовом [PERSON] судові витрати не сплатив, виходячи з того, що позов ним пред'явлено виходячи із Закону України «Про захист прав споживачів» і з того, що [PERSON] являється інвалідом 2 групи. У задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Таким чином суд приходить до висновку, що судові витрати за розгляд зустрічного позову слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного, відповідно зі ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved