Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

До Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернулась з позовом [PERSON], яким, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія «Аеросвіт» середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 59 217,55 грн. Позивач у своїй заяві від 16.07.2014 р. просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що Наказом від 18.02.2013 №530-ос Генерального директора Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія «Аеросвіт» звільнено [PERSON], диспетчера харчування Відділу бортового харчування Директорату сервісу, 18.02.2013 р., у зв'язку зі скороченням штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач у 2013 році вже зверталася до суду із позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2013 року позов її задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства Авіакомпанія «Аеросвіт» на користь [PERSON] не виплачену заробітну плату за грудень 2012 року, січень 2013 року, лютий 2013 року та березень 2013 року в розмірі 15892 грн. 70 коп. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 8055 грн. 13 коп., а всього 23947 (двадцять три тисячі дев'ятсот сорок сім) грн. 83 коп. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд на підставі ст. 117 КЗпП стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, посилаючись на те, що попереднє рішення суду не виконане, заборгованість щодо виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не виплачені. У відповідності до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В Постанові № 6-87цс11 від 23 січня 2012 року Верховний Суд України сформував правовий висновок у справі про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії. Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). При цьому, середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку). Разом із тим, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Оскільки на підставі судового рішення з відповідача було вже стягнуто середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, приймаючи до уваги вимоги ст.. 117 КЗпП та приписи Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 у їх системному зв'язку, а також роз'яснення ВСУ, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у позові.

Outcome: dismissed