Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

05.08.2019 року [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Нерухомість-Миколаїв», в якій посилаючись на те, що 22.08.1998 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і нею було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який складений та зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Миколаїв". Під час укладення договору купівлі-продажу між сторонами було досягнуто усіх істотних умов. На теперішній час вона не має можливості оформити спадщину після смерті своєї матері, якій належить 1/2 частина зазначеної вище квартири, тому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1-49 від 22.08.1998 року, а саме квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , який зареєстрований на товарній біржі "Нерухомість - Миколаїв". Ухвалою від 08.08.2019 року відкрито провадження у справі. 16.10.2019 року [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на те, що відповідно до листа КП ММБТІ від 16.05.2017 року - згідно даних матеріалів архівної справи на паперових носіях право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 28.12.2012 року зареєстровано гр. Ганночка [PERSON] Ѕ частки на підставі договору купівлі-продажу №1-49 від 22.08.1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв», зареєстрованого в БТІ 26.08.1998 року та гр. [PERSON] - Ѕ частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-1484 від 25.05.2000 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. Зареєстрованого в БТІ 15.06.2000 року. Проте, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2017 року державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. посвідчив, що на підставі ст..1261 ЦК України спадкоємицею зазначеного в даному свідоцтві майна [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Тож, свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину вищезазначеної квартири вже видано на ім`я [PERSON] , просила визнати право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №1-49 від 22.08.1998 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв» за № 1-49 від 22.08.1998 року за [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідачів. В судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, про час, дату і місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час, дату і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Справа розглянута за відсутності сторін. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.08.1998 року між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який зареєстрований який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість Миколаїв» за № 1-49 від 22.08.1998 року, згідно якого [PERSON] та [PERSON] купили по Ѕ частки даної квартири. В цілому вказана квартира однокімнатна, 30,60 кв.м. загальної площі, в тому числі 13,70 кв.м. жилої площі. Як вбачається з повідомлення директора КП ММБТІ [PERSON] від 16.05.2017 року, згідно даних матеріалів архівної справи на паперових носіях право власності на квартиру [ADDRESS] , станом на 28.12.2012 року зареєстровано: гр. [PERSON] Ѕ частки на підставі договору купівлі-продажу №1-49 від 22.08.1998 року, зареєстрованого на Товарній біржі «Нерухомість Миколаїв», зареєстрованого в БТІ 26.08.1998 року та гр. [PERSON] - Ѕ частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 4-1484 від 25.05.2000 року посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. Зареєстрованого в БТІ 15.06.2000 року. Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Ткаченко Ю.Г. 29.05.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-341 та з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 88305436 від 29.05.2017 року, спадкоємицею Ѕ частки квартири [ADDRESS] [PERSON] , 1936 року народження, яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема визнання права власності. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved