Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

23.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної шкоди з відповідача та зобов'язання вчинити певні дії, а саме: надавати позивачу своєчасну інформацію щодо наданих кожного місяця послуг із УБПТ, періодичність надання кожної послуги, її вартість та загальну місячну вартість платежу, здійснювати здавання наданих послуг кожного місяця у відповідності до вимог ЗУ «Про захист прав споживачів». Позивач пояснив суду, що відповідач не надсилає йому і мешканцям будинку рахунки-повідомлення на оплату послуг УБПТ. Також, відповідач не звітує перед позивачем щодо наданих послуг як споживачу. Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами, а відповідач своїми відповідями наніс йому моральну шкоду, яка виразилася в фізичних стражданнях. Позивач у судове засідання з'явився, позовну заяву підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував. Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутній типовий договір про надання послуг із УБПТ, а також встановлено, що позивач не є власником квартири. КП «ЖКС «Чорноморський» виконує функції замовника для виконання робіт з утримання і ремонту житлового фонду, нежитлових приміщень і прилеглої території, приймає на баланс житлові будинки, їх інженерне обладнання, укладає договір з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго-, водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, які забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будинків і прилеглої території. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно зі ст. 14 зазначеного Закону ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Згідно ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ведення бухгалтерського, аналітичного обліку витрат, робіт окремо по кожній квартирі не передбачено чинним законодавством. Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно з Постановою Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду). Позивач не надав суду жодних доказів того, що саме діями відповідача йому було спричинено моральних страждань, не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Крім того, пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України №1875-IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон N 1875-ІУ від 24 червня 2004 року) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Разом з тим ст. 4 Закону N 1875-ІУ від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Таким чином, враховуючи відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем та той факт, що позивач не є власником квартири у будинку, де відповідач є балансоутримувачем, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у заявлених позовних вимогах. Судове рішення є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судове рішення по справі є актом, яким підтверджується наявність або відсутність спірних правовідносин, його конкретний зміст і в такий спосіб спірні правовідносини перетворюються в безспірні, підлягаючими примусовому виконанню. Судове рішення - це акт судової влади, що здійснює захист порушених або оскаржених прав громадян і організацій шляхом підтвердження наявності або відсутності правовідносин і розпорядженням відповідних дій в майбутньому.

Outcome: dismissed