Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

У січні 2018 року заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської К.М. у якій просила: визнати дії протиправними, скасувати постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; скасувати постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2017 року про арешт майна боржника. Крім того, ініційовано заяву про вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №756/15181/14-ц від 10.06.2015 року, що виданий Оболонським районним судом м. Києва в порядку ст. 151 ЦПК України. У судовому засіданні представник заявника вимоги, викладені в скарзі та заяві про вжиття заходів забезпечення підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, причин неявки до суду не повідомили. Заслухавши, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики та додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. Крім того, звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки SUBARU, модель TRIBECA, 2007 року випуску, тип транспортний засіб: легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], колір жовтий, зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.05.2007 року, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.05.2007 року, шляхом продажу вказаного автомобіля [PERSON] з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням [PERSON] всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. 10.06.2015 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року у справі видано виконавчі листи, в тому числі на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості за договором позики та додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. У відповідності до постанови Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2017 року з метою стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості за договором позики та додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. звернуто стягнення на доходи боржника шляхом стягнення з усіх видів заробітку, доходу, що належить до виплати боржнику, після відрахування податків у розмірі 20% до повного стягнення заборгованості та виконавчого збору. Постановою Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2017 року з метою стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості за договором позики та додатковою угодою в розмірі 362 000 грн. накладено арешт на майно, що належить боржнику. Посилаючись на незаконність вказаних постанов та дії державного виконавця Пересунько О.Г. зазначала, що на виконання рішення суду в рахунок сплати заборгованості має бути звернуто стягнення на автомобіль, а не на всі доходи боржника із накладенням арешту на все майно. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються, крім іншого, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень. При цьому, резолютивна частина рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року не містить відомостей про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості. За правилами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Таким чином, з огляду на зміст резолютивної частини рішення, виконавчого документа та вимог Закону України «Про виконавче провадження» підстави для визнання неправомірними постанов Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.10.2017 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також про арешт майна боржника відсутні. Так само, як визнання неправомірними дій державного виконавця, який не змінював спосіб виконання рішення, а здійснив заходи примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом. Ст.ст. 149, 150, 151 ЦПК України системно входять у Главу 10 «Забезпечення позову», Розділу 1 «Загальні положення» ЦПК України і визначають підстави забезпечення позову, види забезпечення позову, зміст та форму заяви. При цьому, не регулюють питання та не передбачають можливості вжиття заходів забезпечення скарги на дії виконавця розгляд яких здійснюється в порядку ст.ст. 447-451 Розділу VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень». З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 4, 18 Закону України "Про виконавче провадження" та,

Outcome: dismissed