Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Позов мотивований тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року по справі № 127/27137/17 з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист, який на даний час перебуває на виконанні у Староміському відділі ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Позивач зазначає, що незалежно від нього причин нього склалася заборгованість за аліментами, яка станом на 30.11.2019 року складає 23976,25 грн. Позивач є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності розмір якої складає 2005,49 грн. З вказаної пенсії на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.06.2018 року щомісячно проводиться відрахування в розмірі 50% на погашення заборгованості по аліментам. Позивач розуміє свій обов`язок по наданню матеріальної допомоги своїм дітям і тому на даний час здійснює пошуки роботи як самостійно так і за допомогою Вінницького міського центру зайнятості в якому він перебуває, як безробітній. У зв`язку з вищенаведеним [PERSON] звернувся до суду та просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 23976,25 грн., яка нарахована за період з 14.12.2017 року по 30.11.2019 року. Представник позиваач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, надавши суду відзив на позов. Відзив мотивований тим, що позивачу пенсію по інвалідності призначено задовго до винесення 21.01.2018 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі № 127/27137/17 рішення про стягнення аліментів на утримання двох дітей. Відповідно до посвідчення [PERSON] інваліда ІІ групи, воно видано 22.05.2006 року, ще на той час позивач отримував пенсію та мав інвалідність. На момент прийняття рішення про стягнення аліментів позивач також мав інвалідність та отримував пенсію. Відповідно до рішення про стягнення аліментів, відповідач позов визнав, тобто погоджувався із розмірами та вимогою [PERSON] щодо призначення та стягнення аліментів. Також в матеріалах справи міститься відповідь на відзив [PERSON] , яка мотивована тим, що під час розгляду цивільної справи № 127/27137/17 про стягнення аліментів судом не досліджувалось ні стан його здоров`я, ні наявність у нього інвалідності. На дослідження судом стану його здоров`я під час розгляду справи було зумовлено тим, що ним визнано позов про стягнення аліментів у розмірі визначеному позивачем, адже він розумів необхідність в наданні матеріальної допомоги дітям, свідомо розраховуючи на можливість її надання. Заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 565682, виданої спеціалізованою психіатричною МСЕК позивач [PERSON] , [INFO] , має другу групу інвалідності з 04.07.2016 року, причина загальне захворювання. Дане підтверджується і пенсійним посвідченням, серії [NUMBER] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року позов задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції 19.10.2007 року, актовий запис № 3105. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до суду - 14.12.2017 року до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Головним державним виконавцем Староміського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Дзюбенком С.М. 29.08.2018 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 127/27137/17, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 23.04.2018 року. Відповідно до постанови державного виконавця Староміського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Жовмір Ю.П. від 20.06.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було звернуто стягнення на доходи боржника. Відповідно до довідки № 246 від 27.05.2019 року видно, що [PERSON] знаходиться на обліку ПФУ м. Вінниці і отримує пенсію по інвалідності, з грудня 2017 року по травень 2019 року [PERSON] отримав 32086,02 грн. З довідки № 312 від 13.12.2019 року [PERSON] вбачається, що з липня 2019 року по грудень 2019 року [PERSON] отримав 6016,44 грн. - пенсія по інвалідності. Також з довідки Вінницького міського центру зайнятості № 02-18/1521 від 18.09.2019 року видно, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітний у Вінницькому міському центру зайнятості з 12.09.2019 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 55693007 (27095268) загальна сума заборгованості за період з 14.12.2017 року по 30.11.2019 року становить 23976,25 грн. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо сплати періодичних платежів аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак у зв`язку виникненням у позивача платника аліментів обставин, що мають істотне значення, утворилася заборгованість по їх сплаті та від якої він просить суд його звільнити. Суд приймає до уваги зазначені вище докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, надані сторонами та отримані судом у встановленому законом порядку, на їх підставі можливо встановити дійсні обставини справи, та у своїй сукупності, відповідно до свого внутрішнього переконання, дають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Частини друга статті 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Суд вважає, що сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. При вирішенні спору суд застосував відповідні норми Сімейного кодексу України, міжнародних нормативно-правових актів та інших законів, які спрямовані на забезпечення інтересів дитини, та які регулюють встановлені правовідносини. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ст.11 ч.ч.2, 3 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8,9 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Наявність у позивача інвалідності ІІ групи загального захворювання не є беззаперечним доказом тяжкої хвороби позивача в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України та неможливості у зв`язку з цим сплачувати аліменти на утримання дітей, а тому вказана обставина не може слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність інших обставин, що мають істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Тобто позивач знав та розумів свій обов`язок по виконанню рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. На момент прийняття рішення про стягнення аліментів позивач також мав інвалідність та отримував пенсію. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2018 року про стягнення аліментів [PERSON] , позов визнав, тобто погоджувався із розмірами та вимогою [PERSON] щодо призначення та стягнення аліментів. При цьому варто звернути увагу , що позивач надав докази з кінця 2019 року. Обставини, на які позивач посилається як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, не доводять наявність його скрутного матеріального стану, що унеможливлюють виконання ним власного обов`язку по утримання неповнолітніх дітей, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed