Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 05.12.2013 року розглянуто вказану цивільну справу з ухваленням рішення. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.02.2014 року справа знята з розгляду колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ та повернута до суду першої інстанції для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, зокрема з підстав того що, в резолютивній частині рішення відсутній висновок щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, що згідно п. 1 ст. 220 ЦПК України є підставою для ухвалення додаткового рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та представник відповідача [PERSON] не заперечили проти ухвалення додаткового рішення щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, при цьому представник позивача позов в частині стягнення з відповідача [PERSON] завданої моральної шкоди на користь позивача в сумі 2000 грн. підтримав, представник відповідача [PERSON] в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди просив відмовити із-за необґрунтованості. Зазначена вимога при ухваленні рішення судом розглянута не була. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] моральної шкоди задоволенню не підлягає з огляду не наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено яку форму може набувати моральна шкода та в яких випадках вона може бути заподіяна особі, право на відшкодування якої особа має внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Згідно ст. 10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не довів суду, що дії відповідача [PERSON] призвели до моральних страждань, а також не обґрунтував розміру моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи наведене, та,

Outcome: dismissed