Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль», назву якого змінено на публічне акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/06-11/3008, згідно умов якого ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 59 160 доларів США на строк до 19 червня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором позичальником, 19.06.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» було укладено договір поруки № 014/06-11/1410 а також іпотечний договір. Згідно іпотечного договору позивач передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,1202 га, розташованих за адресою: [ADDRESS]. 15 червня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. за заявою відповідача було вчинено виконавчий напис, згідно з яким звернено стягнення на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, площею 0,1202 га, розташованих за адресою: [ADDRESS]. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної земельної ділянки, надано право відповідачу задовольнити свої вимоги в розмірі 77 721,94 дол. США (сімдесят сім тисяч сімсот двадцять один долар 94 центів США), що складаються із заборгованості за кредитом в розмірі 54 723,00 (п'ятдесят чотири тисячі сімсот двадцять три) долари США, а також процентів та пені за несвоєчасну сплату кредиту й процентів - на залишок суми. У березні 2015 року відповідач пред'явив до виконання виконавчий напис до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що стало відомо позивачу тільки 30 вересня 2016 року безпосередньо у ВДВС під час вчинення виконавчих дій. Позивач вважає, що нотаріальна дія щодо вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам чинного законодавства, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив його право на добровільне виконання вимог в строки та в порядку перед баченому кредитним договором та Законом, зокрема ст.ст. 7, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». З вищевикладених підстав позивач просила суд визнати виконавчий напис від 15.06.2009 року зареєстрований у реєстрі за № 2670 недійсним та таким, що не підлягає виконанню, за договором іпотеки нерухомого майна від 19 червня 2007 року про стягнення із позивача грошових коштів у розмірі 77 721,94 дол. США (сімдесят сім тисяч сімсот двадцять один долар 94 центів США), як суми боргу за кредитним договором № 014/06-11/3088 від 19 червня 2007 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримаа в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, причини не явки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомляла. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення осіб які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.06.2007 року між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/06-11/3088, відповідно до умов якого відповідачем було надано позивачу кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 59160,00 доларів США в строк до 19.06.2017 року включно. В забезпечення виконання зобов'язань позивача перед банком по кредитному договору 19.06.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передав в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1202 га, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що 15.06.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2670, про звернення стягнення на предмет іпотеки за яким за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету іпотеки запропоновано задовольнити вимоги стягувача ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/06-11/3088 від 19.06.2007 року, а саме: заборгованість за кредитом - 54723,00 дол. США; заборгованість за відсотками - 6724,54 дол. США.; пеня за кредитом в сумі - 6724,54 дол. США; пеня за відсотки - 7384,91 дол. США; витрати на вчинення виконавчого напису у сумі - 4500,00 грн. Загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити складає 77721,94 дол. США 94 центи, що в еквіваленті складає 592241,12 грн. Вимоги ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. В оскаржуваному виконавчому написі запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна задовольнити вимоги кредитора у розмірі 77721,94 грн. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимога минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов'язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 зазначеного Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Окрім цього, нотаріус для посвідчення виконавчого напису зобов'язаний отримати: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Однак, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус [PERSON] вимог вищевказаних норм чинного законодавства не дотрималася, оскільки не перевірила факту відсутності чи наявності спору щодо заборгованості. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року, - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно п. 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед сгягувачем. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, згідно з Переліком, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Приватним нотаріусом порушено п.283 зазначеної Інструкції, відповідно до якого, нотаріус вчиняє виконавчі написи після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач отримала письмову вимогу про усунення порушень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача.

Outcome: approved