Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

17.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва за позовом до старшого слідчого 1-го СВ СУ прокуратури Київської області Доценко В.М. про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної позивачу встановленою бездіяльністю відповідача, зазначивши про те, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2015 року зобов`язано старшого слідчого першого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Доценка В.М. внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 26 березня 2015 року про вчинення прокурором прокуратури Києво-Святошинського району в Київській області Нациком Р.А. кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника. Зокрема позивач вказує на те, що відповідач не вчинив дій визначених ст. 214 КПК України, що є обов'язковими для нього, та внаслідок чого позивач змушений був витрачати свій час для оскарженя в судовому порядку його дій. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений належним чином про дату і місце судового розгляду, в порядку та спосіб передбачений ст. 76,77 ЦПК України.Згідно раніше направленої заяви позивач просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач не прибув в судове засідання, повідомлений належним чином про дату і місце судового засідання у порядку та спосіб передбачений ст. 76,77 ЦПК України. Разом з тим в матеріалах судової справи наявні заперечення відповідача Доценко В.М., якими відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що наразі має місце неоднакове застосування норми ст. 214 КПК України, у зв`язку з чим було направлено конституційне звернення до Конституційного Суду України, яке на даний час перебуває на розгляді. Також відповідач вказує на відсутність умислу та необережності у своїх діях та на необґрунтованість розміру матеріальних збитків позивача. Третя особа Державна казначейська служба України будучи повідомленими про судовий розгляд, свого представника для участі в судовому засіданні не направила, письмових заперечень не подали. Суд, вивчивши матеріали справи зазначає наступне. Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2015 року зобов'язано старшого слідчого першого відділу слідчого управління прокуратури Київської області Доценка В.М. внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] від 26 березня 2015 року про вчинення прокурором прокуратури Києво-Святошинського району в Київській області Нациком Р.А. кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України та розпочати досудове розслідування, про що проінформувати заявника. За приписами ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відшкодування шкоди, завданої органами, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду передбачено Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відповідно до положень якого така шкода відшкодовується у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно ч 6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. При цьому згідно ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; Згідно ст. 307 ЦПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов'язання припинити дію; 3) зобов'язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. В даному випадку вважати, що позивачу було завдано шкоди слідчим невнесенням відомостей до ЄРДР , та застосовувати положення ст.1166 ЦК України достатніх підстав не має. Відповідач Доценко В.М. є працівником прокуратури Кивської області, виконує функції покладені на нього кримінальним процесуальним законодавством, та іншими нормативно-правовими актами. Ст.1174 ЦК України шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. При цьому відсутні докази про те, що допущена бездіяльність відповідача була визнана незаконною . Оскарження бездіяльності слідчого є правом особи відповідно до ст. 303 КПК України. Окрім того, позивач, обґрунтовуючи обрання ним способу захисту власних цивільних прав та інтересів, що передбачений п.8 ст.16 ЦК України, вказує на необхідність саме відшкодування збитків. Проте, за приписами ст.22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, які їй було завдано в результаті порушення її цивільного права. Ані з наданих письмових доказів, ані в судовому засіданні не було здобуто жодних доказів в підтвердження порушення відповідачем цивільних прав [PERSON] Фактично, позивач поніс майнові витрати виключно за власної ініціативи в ході оскарження дій відповідача, як суб'єкта кримінально-процесуальних відносин, а тому стверджувати про наявність правових підстав для відшкодування йому витрат вище визначений ним спосіб є неприпустимо. Також слід зауважити, що згідно ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наявних письмових доказів в матеріалах цивільної справи вбачається відсутність беззаперечних доказів в підтвердження визначених позивачем розміру майнових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed