Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

06.09.2017 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.08.2012 року по 21.06.2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає та ухиляється від виконання батьківських обовязків. З цих підстав, позивач просить суд стягнути з відповідач на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 грн., посилаючись на те, що він не працевлаштований, не має постійного заробітку, надає матеріальну допомогу хворій матері, яка є пенсіонеркою. Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що 25.08.2012 року між сторонами по справі було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС №187004, виданий Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №612 (а.с. 5). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2017 року у справі № 333/2424/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили 03.07.2017 року (а.с.7-9). На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.06.2013 року серії І-ЖС №231249, актовий запис №541 (а.с.6). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень\~ч. 1 ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1\~ст. 184 СК України встановлено,\~що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З роз'яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно\~\~з п.п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і\~\~ адміністративних заходів. Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 травня -1426 гривень. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" (зі змінами) встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2). Також, у ст. 9 цього Закону визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він не працює та не має постійного доходу. Крім того, з пояснень [PERSON], він надає матеріальну допомогу хворій матері, яка, згідно з посвідченням №1885024380 від 24.10.2006 року серії ААА №054308 є пенсіонеркою. Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним становищем та через стан здоров'я він не здатен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO]. Також, як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою. З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що він не працевлаштований та надає матеріальну допомогу матері-пенсіонерці, суд до уваги не приймає, оскільки, доказів, що його матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду, надано не було. Суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO],у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 06.09.2017 року, оскільки, на підставі ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Крім того, відповіднодо п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 640,00 грн. покладається судом на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial