Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

02 березня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Державної казначейської служби, Прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку та інших процесуальних дій, що обмежували його права. В обгрунтування позову зазначив, що 27 березня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 2015040730000841 слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України відносно [PERSON] .. 18 травня 2015 року слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Гончаренко Т.В. прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 12015040730000841 за відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім того, 07 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120150402300000542 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України відносно [PERSON] .. 24 листопада 2015 року слідчим СВ Криворізького ВП КМУ ГУ НП в Дніпропетровській області Алабушкіним М.В. в рамках кримінального провадження № 120150402300000542 проведено обшук за місцем мешкання [PERSON] , на території домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] , під час якого було вилучено 20 кг брухту кольорових металів, грошові кошти в сумі 17089 грн., 2 телефони: LENOVO, SAMSUNG; електронні напільні ваги в кількості 1 шт.; документи у вигляді: 1 зошиту, 2 блокноти і 4 аркуші паперу з рукописними записами, квитанцію № 007001 від 11.02.2015, квитанцію № 238 від 06.02.2009 року, квитанцію № 3793 без зазначення дати. В подальшому з матеріалів кримінального провадження № 120150402300000542 виділено кримінальне провадження, яке зареєстровано Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12015040230000634 від 27.11.2015 року про вчинення [PERSON] злочину передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України. За результатами досудового розслідування кримінального провадження № 12015040230000634, обвинувальний акт за ч. 1 ст. 213 КК України відносно [PERSON] направлено до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 08 листопада 2019 року було прийнято відмову прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Летючої К.О. від публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 12015040230000634 відносно [PERSON] у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази і вичерпані можливості їх отримати, відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закрито, вирішено питання про повернення речових доказів. Крім цього, СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось кримінальне провадження № 12016040730001372 внесеному 05.05.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 213 КК України. За результатом досудового розслідування 13.07.2016 року слідчим СВ Покровського РВ КМУ ГУМВС в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України. Позивач вважає, що незаконними діями органів досудового слідства та суду йому завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні його конституційних прав, переживаннях через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, порушення у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, вимушених змінах в організації його життя, а саме інформація про його незаконні затримання, перебування під слідством та судом, неодноразові обшуки, негативним чином вплинули на стан здоров`я його матері, моральну шкоду він оцінює в 700 000 грн., які просить стягнути з відповідачів. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 30 000 грн., яка складається з вартості не отриманого, за ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 08.11.2019 року про закриття кримінального провадження № 1015040230000634 відносно [PERSON] , за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України вартості не повернутоговилученого у нього 24.11.2015 року, під час проведення обшуку, майна - обсягом 20 кг брухту кольорових металів та грошових коштів в сумі 17 089 грн. та витрати по справі. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 01.07.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник Чепурнов В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Прокуратури Дніпропетровської області в особі Дрємайлова Ю.О.в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у запереченні. Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській областів особі Новікової С.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у запереченні. Представник відповідача Державної казначейської службив судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши думку учасників процесу, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що слідчим відділом Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015040730000841 від 27.03.2015 за ч. 1 ст.213 КК України за фактом здійснення прийому металобрухту. Слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС в Дніпропетровській області Гончаренко Т.В. 13.05.2015 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22.04.2015 проведено обшук за адресою: [ADDRESS] , під час обшуку нічого не виявлено та не вилучено, обставини кримінального провадження свого підтвердження не знайшли. За результатами досудового розслідування 18.05.2015 слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КК України. Також, слідчим відділом Криворізьким ВП ГУНП в області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015040230000542 від 07.10.2015 за ч. 1 ст.213 КК України за фактом функціонування незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту. У ході досудового розслідування 24.11.2015 на підставі ухвали слідчого судді від 16.11.2015 року проведено обшуку на території домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , в ході якого у [PERSON] вилучено 20 кг брухту кольорових металів, які передано на відповідальне зберігання ТОВ «НОВА-ГРЕЙН», напільні електронні ваги для визначення маси металобрухту, рукописні документи, а також грошові кошти у сумі 17 089 грн., які передано на зберіганні СФЗБО Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. В подальшому, з матеріалів кримінального провадження №12015040230000542 виділено кримінальне провадження, яке зареєстровано за №12015040230000634 від 27.11.2015 за ч. 1 ст.213 КК України за фактом здійснення прийому брухту кольорових металів на території домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] . [PERSON] 30.11.2015 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України. За результатами досудового розслідування кримінального провадження №12015040230000634 до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу 30.11.2015 року направлено обвинувальний акт за ч. 1 ст.213 КК України відносно [PERSON] .. За результатами судового розгляду даного кримінального провадження Криворізька місцева прокуратура №2 звернулася до суду з постановою про відмову від публічного обвинувачення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08.11.2019 року у справі №212/10039/15-к вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості [PERSON] в суді і вичерпанням можливості їх отримати, відповідно до ч. 1 п. 3 ст.284 КПК України. Також, вказаною ухвалою суду вирішено повернути [PERSON] речові докази: брухт кольорових металів масою 20 кг., який зберігається у ТОВ «НОВА-ГРЕЙН», електроні напільні ваги, документи у вигляді зошиту, 2 блокнотів та 4 аркушів паперу, грошові кошти загальною сумою 17 089 гривень, які перебувають на зберіганні СФЗБО Криворізького ВИ ГУНГІ в Дніпропетровській області, мобільні телефони "LENOVO", " SAMSUNG". Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016040730001372 від 05.05.2016 за ч. 1 ст.213 КК України за фактом здійснення прийому металобрухту. Слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС в Дніпропетровській області Лесюкевич О.М. 29.05.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11.05.2016 проведено обшук за адресою: [ADDRESS] , під час обшуку нічого не виявлено та не вилучено, обставини кримінального провадження свого підтвердження не знайшли. За результатами досудового розслідування 13.07.2016 слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 1 ст.284 КК України. Отже, судом встановлено, що в період з 27.03.2015 року по 08.11.2019 року позивач перебував під слідством та судом, що складає 56 місяців. Конституція України, як основний закон, закріплює в Україні засади державної політики, спрямованої, насамперед, на забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Як принцип всієї практичної діяльності держави, всіх її органів та посадових осіб за статтею 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість функціонування держави, їх утвердження і забезпечення і є головним обов`язком держави. На забезпечення ефективного захисту прав та свобод людини направлені норми Конституції України про розповсюдження юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі, а також на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, як результат порушених прав фізичних та юридичних осіб. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 3 ст. 16 ЦК України). Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою у визначеному процесуальним законом порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди. За положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Таким чином, відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється саме за рахунок держави. Оскільки органи Державної казначейської служби України є єдиними розпорядниками коштів Державного та місцевих бюджетів, тому саме вони повинні відшкодовувати шкоду, завдану фізичній особі іншими органами державної влади в разі доведеності заподіяння такої шкоди. Враховуючи той факт, що відносно [PERSON] з 27.03.2015 року по 18.05.2015 року тривало досудове розслідування кримінального провадження № 12015040730000841, яке закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; з 05.05.2016 року по 13.07.2016 року тривало досудове розслідування кримінального провадження №12016040730001372 від 05.05.2016 за ч. 1 ст.213 КК України за фактом здійснення прийому брухту, яке закрито на підставі п.1 ч. 1 ст.284 КК України; з 07.10.2015 року по 08.11.2019 року тривало досудове розслідування та судовий розгляд кримінального провадження № 120150402300000542, яке було виділено і 27.11.2015 року зареєстровано за № 12015040230000634, внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 213 КК України відносно [PERSON] , однак ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 08 листопада 2019 року було прийнято відмову прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області Летючої К.О. від публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 12015040230000634 відносно [PERSON] у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази і вичерпані можливості їх отримати, відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закрито, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу моральної шкоди. Доводи відповідачів про відсутність будь-яких доказів спричинення позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведення в ході кримінальних проваджень обшуків та інші процесуальні дії певний час обмежували права позивача та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте враховуючи тривалість, глибину фізичних та душевних страждань, спричинених позивачу притягненням до кримінальної відповідальності, істотності змін в житті позивача та можливості їх відновлення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 700 000 грн. завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. З врахуванням наведених обставин,

Outcome: partial