Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором № бн від 04.02.2008 року в розмірі 23983,15 грн. та судового збору в розмірі 239,83 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04.02.2008 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, він складається з: Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.12.2013 року має заборгованість - 23983,15грн, яка складається з наступного; 3000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 11909,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7455,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 1118,25грн. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі - 23983,15грн за кредитним договором № б/н від 04.02.2008 року та судовий збір у розмірі 239,83 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, проте надав заяву в якій зазначив, що просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи за його відсутності, просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 04.02.2008 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 6-9). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Пунктом 3.1 розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, їх вид та строк дії визначений в заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки банку» заяви. Відповідно до п. 3.13 та п. 9.12 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Термін вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. Пунктом 9.12.Кредитного договору № б/н від 04.02.2008 року передбачено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання (тобто з 04.02.2008 року до 04.02.2009 року); якщо протягом даного строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. Пунктами 3.1.1 та 3.1.3 розділу 2 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць, рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця перед закінченням строку дії) не надійшла письмова заява клієнта про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картковому рахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов, передбачених договором. Незважаючи на вищезазначені умови договору, позивачем не було надано до суду жодних доказів перевипуску картки та встановлення нового терміну її дії, а також доказів отримання відповідачем нової картки чи, навіть, повернення первинної картки до банку, а тому суд приходить до висновку, що строк дії кредитної картки закінчився 04.02.2009 року. Пунктом 3.17 розділу 1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при наявності у клієнта простроченої заборгованості по кредитам і /або кредитним лімітам, отриманим клієнтом в банку, а також по відсотках за їх користування, банк має право на свій розсуд: розірвати даний договір. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи вбачається, що заборгованість по кредиту виникла відразу після укладення договору, тобто з лютого 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і визнати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до умов договору банк за своєю ініціативою мав можливість розірвати даний договір. Проте, всупереч цьому на протязі п'яти років він цього не зробив. Дана обставина свідчить про те, що позивач недобросовісно виконує умови договору. Отже, суд вважає, що договором визначено кінцеву дату виконання зобов'язання, а саме один рік, тобто 04.02.2009 року, оскільки відомостей про продовження строку дії кредитної картки суду не надано. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14) зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У пункті 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі №1-26/2011 року «за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)», встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Судом встановлено, що ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості поза межами загальних строків позовної давності, враховуючи, що початок перебігу строку позовної давності починається у позивача з 04.02.2009 року, але з позовом до суду позивач звернувся лише 19 грудня 2013 року (а.с.21). Оскільки судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом (трирічний строк позовної давності), про причини пропуску строку позовної давності позивач не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив їх поновити, а відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності, то існують підстави для відмови у задоволенні позову згідно вимог ст. 267 ЦК України. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то відповідно до положень ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed