Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути на його користь з нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А.М. на його користь 25000,00 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. 09.02.2015 року було видано виконавчий напис №61 яким позивача було зобов'язано повернути на користь лізингодавця - ТОВ «Порше Лізинг України» об'єкт фінансового лізингу - автомобіль «VOLKSWAQEN TAUREG».Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалами апеляційного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, постановою Верховного Суду України від 25.05.2016 року, позовні вимоги позивача були задоволені, а виконавчий напис приватного нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. Як установлено судами, приватний нотаріус виконавчий напис вчинив всупереч вимогам ст.87 Закону України «Про нотаріат» та п.8 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, адже не витребував копію особового рахунку позивача, а фактично виконавчий напис вчинив на підставі виписки у якій були зазначені суми сплачених позивачем коштів з відміткою TOB «Порше Лізинг Україна» про те, що станом на 06.02.2015 рік рахунки не сплачені, і в такий спосіб незаконно позбавив позивача можливості користуватися цим автомобілем. Вказує на те, що внаслідок цих незаконний дій, приватний нотаріус заподіяв моральної шкоди, яка проявилася у перенесених душевних і моральних стражданнях, зміні усталеного способу життя, порушені звичних для позивача відносин, психологічному дискомфорті й почутті безнадійності у верховенстві закону, почутті сорому й нікчемності перед приватним нотаріусом, погіршенні самопочуття, необхідності докладати додаткових зусиль для захисту порушених приватним нотаріусом прав. Незаконне вчинення приватним нотаріусом цього виконавчого напису змушувало позивача звертатись до суду для визнання його таким, що не підлягає виконанню, що також зумовлювало від позивача додаткових зусиль для захисту своїх порушених прав. Позивач посилається, що на підставі цього виконавчого напису виконавчою службою було арештовано майно позивача, у зв'язку з чим позивач змушений був оспорювати дії виконавчої служби у судах. Виходячи з наведеного, розмір моральної шкоди, заподіяної незаконними діями приватного нотаріуса оцінюю в 25000 грн.. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача Попов А.С. в судовому засіданні проти позову заперечував, подав до суду відзив на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняком А.М. 09.02.2015 року було видано виконавчий напис №61 яким позивача було зобов'язано повернути на користь лізингодавця - ТОВ «Порше Лізинг України» об'єкт фінансового лізингу - автомобіль «VOLKSWAQEN TAUREG».Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року, залишеним без зміни ухвалами апеляційного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, постановою Верховного Суду України від 25.05.2016 року, позовні вимоги позивача були задоволені, а виконавчий напис приватного нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню. На виконання цього виконавчого напису приватного нотаріуса державним виконавцем відділу держаної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції від 14 лютого 2015 року було відкрито виконавче провадження. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 27 ЗУ "Про нотаріат" встановлені спеціальні умови настання відповідальності приватного нотаріуса. Так, відповідно до ч. 2 цієї статті, нотаріус не несе відповідповідальності у разі якщо особа, яка звернулась до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію, щодо будь-якого питання, пов'язаного з вчиненням нотаріальної дії, подала недійсні та/або підроблені документи. Тобто, умовою відповідальності нотаріуса КМНО Хижняка А.М. має бути сукупність таких обставин: наявність шкоди охоронюваним правам; наявність вини у формі умислу чи необережності; протиправність;причинно-наслідковий зв'язок між заподіяною шкодою та діями. Вчиняючи виконавчий напис відповідачем було дотримано вимог законодавства при вчиненні нотаріального напису пов'язаного з витребуванням майна. Відповідач не вчиняв виконавчого напису про стягнення заборгованості. Всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису були надані лізингодавцем і в силу положень ст.27 ЗУ «Про нотаріат» він ніс відповідальність за їх достовірність і наявність при вчиненні нотаріальної дії. Оскільки виконавчий напис, як спосіб захисту прав лізингодавця був передбачений Договором лізингу, а також були надані документи, які підтверджують наявність заборгованості, її безспірність, докази надсилання відповідних вимог позивачу - виконавчий напис було вчинено. Протиправність дій відповідача також не підтверджена. Позивачем не надано жодного належного доказу, який би встановив, що дії відповідача під час вчинення виконавчого напису 09.02.2015р. визнані протиправними. Спірний виконавчий напис було вчинено відповідачем на підставі документів, які були подані лізингодавцем та відповідно до інформації, яка була викладена у Заяві лізингодавця про вчинення виконавчого напису від 06.02.2015р. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, в силу вимог ст.ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини сторін, оскільки позивачем не надано жодного доказу того, що йому завдано моральну шкоду діями відповідача, зокрема, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, судом не встановлено незаконих дій або недбалості приватного нотаріуса, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed