Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

13.10.2017 року [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди в якій просить суд: визнати незаконними дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в частині передання виконавчого провадження до іншої виконавчої служби; визнати незаконною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в частині неповного виконання, а саме не сплати аліментів в повному обсязі; визнати незаконними дії Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в частині прийняття виконавчого листа 2-6880/04; стягнути з Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області моральну шкоду у розмірі 15045,45 грн. В обгрунтування позову посилається на неправомірність дій Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області щодо виконання рішення суду Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.06.2009 року, безпідставне направлення виконавчого листа до Індустріального та Немишлянського району міста Харків Головного територіального Управління юстиції, чим була заподіяна моральна шкода у розмірі 15045,45 грн. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представник Головного управління Державної казначейської служби у Харківській області проти задоволення позову заперечував з посиланням на те, що шкода, якщо вона була заподіяна, повинна відшкодовуватись особою, що повинна сплачувати аліменти на утримання дитини, а саме [PERSON] Рішення щодо визнання дій виконавчих служб не були визнані неправомірними, або незаконними. Позивачем не оскаржувались дії державного виконавця щодо передання виконавчого листа. Представник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, Державної казначейської служби України, повідомлені належним чином, у призначене судове засідання не зявились. Зясувавши думку сторін, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутністю вищезазначених представників. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача встановив наступне. Стаття 3 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, захисту в судовому порядку підлягають виключно порушені, оспорювані або невизнані права, свободи чи інтереси особи. Статті 10,60 ЦПК Українивказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вказує ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 вищезазначеної статті передбачені способи захисту, а саме: 1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов'язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у, випадках, встановлених цим Кодексом Судом були розснені положення ст. 137 ЦПК України. Клопотань щодо витребування доказів до суду не надійшло. З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.12.2004 року позовні вимоги [PERSON] задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] алименти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? з усіх видів заробітку щомісячно починаючи з 20.10.2004 року до досягнення дочкою двадцятитрирічного віку. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.06.2009 року збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімума для працездатних осіб, починаючи з 10.03.2009 року до досягнення [PERSON] 23 літнього віку, тобто до 23.10.2009 року. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2015 року позов [PERSON] до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Ікар-97», про визнання незаконними дій та бездіяльності виконавчих служб по виплаті аліментів, стягнення суми, відшкодування моральної шкоди\~залишено без задоволення. Рішенням (додатковим) Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.01.2016\~\~року\~ позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та пені за прострочення сплати аліментів\~залишено без задоволення. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.06.2016 року апеляційну скаргу [PERSON]\~\~задовольно частково. \~Рішення\~Червонозаводського\~районного суду міста Харкова\~від 03 серпня 2015 року і\~додаткове рішення\~цього ж суду від 21 січня 2016 року\~за позовом [PERSON] до Фрунзенського і Червонозаводського відділів державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції і до [PERSON] скасувано і у задоволенні її позовних вимог до вказаних відповідачів відмовлено з інших підстав. Рішення\~Червонозаводського\~районного суду міста Харкова\~від 03 серпня 2015 року\~в частині позовних вимог [PERSON] до Приватного підприємства "Ікар-97" залишено без змін. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови № 133/6 про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2006 року виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 6880/04 від 03.11.2005 року виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова закінчено. Виконавчий документ та копію постанови направлено до Фрунзенського ДВС м. Харкова за місцем роботи боржника (ПП « ІКАР-97», [ADDRESS], що є територією Фрунзенської ДВС в м. Харкові). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.06.2010 року державним виконавцем Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 6680/2004 виданий 03.11.2005 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі ? частини до 23-х років. З матеріалів справи не вбачається рішення суду в порядку розділу VI ЦПК України. ст. 384-387 ЦПК України, відсутні рішення суду щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність державної виконавчої служби та визнання неправомірними або якими зобов'язано державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У судовому засіданні позивач підтвердив, що постанову № 133/6 про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2006 року та постанову про відкриття виконавчого провадженнявід 14.06.2010 року нею не було оскаржено у 10-денний термін з дати надходження, ні до начальника Державної виконавчої служби у Червонозаводському районі або до суду . За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги щодо визнати незаконними дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в частині передання виконавчого провадження до іншої виконавчої служби та позовної вимоги щодо визнання незаконними дії Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в частині прийняття виконавчого листа 2-6880/04. Щодо позовних вимог про визнати незаконною бездіяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в частині неповного виконання, а саме не сплати аліментів в повному обсязі суд приходить до висновку по відмову у задоволенні позову у звязку із недоведеністю. З матеріалів справи вбачається дві довідки щодо розрахунку заборгованості по аліментам [PERSON] надані державним виконавцем Фрунзенського ВДВС ХМУЮ [PERSON] ( ар.с. № 32,35) згідно до яких заборгованість відсутня, рішення суду виконане, та розяснено порядок оскарження в 10 денний строк до відповідного суду з моменту отримання. Позивачем не надано доказів оскарження вищезазначених розрахунків до суду. Згідно зі\~ст. 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно із ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. \~ У пункті 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам розяснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень\~статті 56 Конституції України,\~статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей\~1173,\~1174 ЦК\~і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи, шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний звязок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Згідно п.З постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами від 25.05.2001), під моральною шкодою розуміється втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пункт 4 вищезгаданої постанови зазначає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до абз. 2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 при загальних підставах цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи те, що позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо заподіяння їй моральної шкоди у розмірі 15045,45 грн., не доведено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed