Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook («Фейсбук») опублікувала інформацію, яка на думку позивача, принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Позивач просить визнати таку інформацію недостовірною та зобов'язати відповідача спростувати цю інформацію. У судовому засіданні 11 квітня 2018 року відповідач подала відзив на позовну заяву. У судовому засіданні 08 червня 2018 року представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнавала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав того, що інформація яка вказана на персональній сторінці відповідача не є фактичними обставинами, а лише оціночними судженнями та критикою, а тому не підлягає спростуванню. Суд, повно та всебічно дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Судом встановлено, що 29 липня 2017 року [PERSON] на своїй персональній сторінці у соціальній мережі Facebook («Фейсбук») опублікувала інформацію наступного змісту: «ВСЕМ ВСЕМ! УКРАИНА! Открытое письмо: Просимо втручання у ситуацію що розгортаеться навколо приміщення розташованного за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога № 217, на території ветеринарного закладу, що зараз знаходиться під керівництвом [PERSON]. На протязі останнього року, навколо цього приміщення розгорталася ниска протизаконних дій, до яких безпосередньо була причетна [PERSON], що наразі підтверджується свідченням багатьох осіб. На сьогоднішній день, це призвело до протизаконного захвату цієї території. В цей дуже важливий для країни момент - момент початку співпраці України з Європою, нас дуже турбує впевнність в безкарності деяких старорежимних чиновників, та заплющені очі правоохоронних органів. Турбуємося з приводу дивовижної байдужості до таких кричущих фактів. Згідно інформації, що надійшла до мене, незважаючи на державну посаду, [PERSON], розпоряджається державним майном на свій розсуд, та згідно своїх побажань. З надходжень до уставни, цією особою (згідно покарань свідків) присвоюється 200 % бонусів, що доведе найпростіша перевірка розподілу бюджетних коштів. Незважаючи на те, що стягування плати з паціентів, є ще одною протизаконною дією, згідно багатьох свідчень, [PERSON] ігноруючи заборони йде і на це правопорушення. Тим більше, що утсанова, яку вона очолює, взагалі Не має права приймати клієнтів. При спробі пройти на територію закладу оцінщика, йому тричі було відмовлено, що було порушенням процедури проведення законних заходів згідно наших звернень. Окрім цього, на території установи, зберігається значна кількість кетаміну, та інших наркотичних речовин, що проходять поза звітної документації, та можуть бути вільно використані для власних потреб доньки [PERSON], що є (і це відомо багатьом) наркотично залежною. Просимо відреагувати на наше звернення і вжити рішучіх мір до припинення діяльності вищезазначеної посадової особи, притягнення її до кримінальної відповідальності та відновлення процессу виділення приміщення (яке вона протизаконно займає) під проект, над реалізацією якого, вже понад рік, працює фонд нидерландів "UKRAINE TODAY" Дії [PERSON] перешкоджають відновленню фінансування Європою проектів на території Україні, що підриває на міжнарожній арені статус вашоі Держави як правової, а також нансить їй значні матеріальні збитки. Так завдяки злочинній діяльності [PERSON], що призвели до затримки реалізації на Україні проекту Нідерландьского фонду «UKRAINE TODAY» за 2016 рік, до України вже не надійшло фінансування від Європейських організації в обсязі 1 000 000 євро. Подальші злочинні дії, що перешкоджають реалізації нашого проекту на Украіні, призведуть до відмови мойого фонду та моїх Європейських партнерів від фінансування будь-яких проектів, що завдасть нищівного удару Україні (за допомогою медіа Европи), як новому члену Европейської співдружності, а Україна не отримає багатьох мільїонів евро, що є так необхідні зараз для бюджету вашої Держави. Thanks in advance. Suzanne Dostaleva». Також судом встановлено, що позивач [PERSON] займала посаду керівника Державної установи «Одеська міська лікарня ветеринарної медицини» відділ протиепізоотичної роботи, яке знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 217. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби. Отже, позивач - є державним службовцем. У відповідності із положеннями статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно положень статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров'я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Відповідно до роз'яснень, які викладені у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Згідно положень статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, встановити факт поширення недостовірної інформації та факт того, що поширена інформація стосується саме особи позивача і що поширена інформація порушує особисті немайнові права особи позивача або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, при цьому саме позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем. Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб'єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи. Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на Постанову Верховного суду по справі № 761/8035/16-ц від 28 березня 2018 року, як на аналогічну справу. Суд погоджується з тим, що справа № 761/8035/16-ц та справа за позовом [PERSON] до [PERSON] є аналогічними, так як предметом позову обох справ є вимоги щодо захисту честі, гідності та ділової репутації та вимоги щодо спростування інформації яка опублікована у соціальній інтернет мережі Facebook щодо осіб які є державними службовцями. Тому, дослідивши висновки Верховного суду, викладені у Постанові по справі № 761/8035/16-ц від 28 березня 2018 року, в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд вважає за необхідне врахувати висновки Верховного суду під час розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] Так, Верховний суд розглядаючи аналогічну справу, застосував положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 827 засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя. В параграфах 40-42 рішення у справі «Українська Прес-Група» проти України» від 29 березня 2005 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що журналістська свобода передбачає використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або навіть провокаційних. При дотриманні умов параграфа 2 статті 10 Конвенції право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства». Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції (рішення у справі Lingens v. Austria, стор. 28, параграф 46). Однак навіть якщо висловлення є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя. В контексті застосування цим нормативних актів, Верховний суд погодився з висновками, що позивач є публічною особою, а тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою. Верховний суд погодився з тим, що інформація про майновий стан, добросовісне виконання посадових обов'язків державного службовця становить громадський інтерес Громадськість має право на отримання такої інформації. Аналізуючи позовну заяву, суд зазначає, що хоча публікація відповідача і містить некоректні висловлювання, але не підлягає спростуванню, а отже і задоволенню заявлених позовних вимог, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту в силу ст. 277 ЦК України, оскільки будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а офіційні особи органів державної влади мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики. Між тим, суд критично ставиться до зауважень відповідача про наявність кримінального провадження № 12017160480003332, внесено до ЄРДР 10.08.17 за зверненням народного депутата України - [PERSON], яке, згідно з копією витягу з ЄРДР, знаходиться в провадженні Київського відділу поліції ГУНП в Одеській області, у звязку з тим, що в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed