Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Служба у справах дітей виконкому Лубенської міської ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В позові вказали, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що утриманням, навчанням та вихованням дитини займається виключно мати. [PERSON] понад 14 років ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо доньки: дитини не знає, участі у її вихованні, утриманні та навчанні не бере, життя та успіхами дівчинки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, за дозвіл на виїзд дитини за межі України вимагає від матері дитини кошти. Позивач прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO]. В судовому представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області позовні вимоги підтримав. Третя особа, [PERSON], заявлений позов підтримує. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Вказали, що [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки, наявну заборгованість по сплаті аліментів погасив. З донькою відповідач не бачиться, оскільки мати дитини заперечує проти їх спілкування, а він не бажає створювати конфліктні ситуації. З'ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, допитавши свідків, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] та третя особа по справі - [PERSON], які в період з 12.07.2003 року по 11.07.2005 року перебували у шлюбі. /а.с.6, 7-14/ З актів про участь батьків у вихованні дитини, виданих з місць навчання та проживання дитини, вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю [ADDRESS]. Дитина відвідує заняття з музики та танців, неодноразово ставала переможцем конкурсів у номінації «Хореографія». Вихованням дитини займається мати. Батько в навчальних закладах не з'являвся, успіхами дитини не цікавився, участі у вихованні доньки не бере. /а.с.18, 19, 20/ Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 серпня 2004 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки. /а.с.15/ Згідно довідки Лубенського міськрайонного ВДВС станом на 01.09.2018 року у [PERSON] існувала заборгованість по сплаті аліментів в сумі 34032,52 грн. /а.с.35-36/ Службою у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради складено висновок від 02.07.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] /а.с.4-5/ Висновок ґрунтується на тому, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо доньки: дитини не знає, участі у її вихованні, утриманні та навчанні не бере, життя та успіхами дівчинки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, за дозвіл на виїзд дитини за межі України вимагає від матері дитини кошти. Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] не спілкується з донькою - [PERSON] Вказана обставина визнається відповідачем. Водночас, в судовому засіданні з'ясовано, що спілкування [PERSON] з донькою утруднено через неприязні стосунки з матір'ю дитини. Вказаний фактор фактично обмежив участь батька у житті дитини лише у формі сплати аліментів. Третя особа підтвердила суду своє небажання спілкування батька з дитиною. Аналогічні показання надала суду допитана в судовому засіданні в якості свідка, в присутності психолога, неповнолітня [PERSON], яка пояснила, що не спілкується з батьком, оскільки мати пояснила, що вони не потрібні батькові. Суд відхиляє посилання позивача на те, що батько не вжив примусових (зокрема судових) заходів для отримання можливості побачення з дитиною. Відповідач зазначив, що дійсно не вживав таких заходів, оскільки не хотів породжувати конфліктну ситуацію, в якій всі члени сім'ї зазнали б моральних страждань. Така позиція відповідача не спростована позивачем і вказує на те, що основним мотивом його поведінки було бажання уникнути конфлікту, а не ухилитися від виконання батьківських обов'язків. При цьому суд зважає на те, що незастосування такого способу захисту не є підставою для позбавлення його батьківських прав. На противагу такому висновку позивача свідчить і той факт, що відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав та з метою захисту своїх прав звернувся за правовою допомогою. За умов, коли [PERSON] проживає окремо від дитини, домовленості з [PERSON] щодо спілкування з донькою вони не досягли, не можна стверджувати, що з боку відповідача мало місце саме ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Стосовно посилання позивача та [PERSON] на те, що відповідач необґрунтовано відмовляв у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон для участі у конкурсах, то дана обставина не підтверджена жодними доказами. Щодо наявної заборгованості відповідача по сплаті аліментів, то, як вже зазначалося, такий факт дійсно мав місце. Водночас, згідно наданого відповідачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Лубенського міськрайонного ВДВС від 03.12.2018 року він має переплату за аліментами станом на 01.12.2018 року в сумі 1402,25 грн. Отже на час розгляду справи відповідач виконав свій обов'язок щодо сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, суд враховує, що відповідач [PERSON] страждає на гастроентерологічне захворювання, у зв'язку з чим в період з 03.07.2018 по 13.07.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В.Скліфосовського. /а.с.33-34/ Наявність вказаного захворювання, необхідність здійснювати витрати на лікування, суд розцінює, як поважну причину виникнення заборгованості у відповідача. Крім того, суд враховує висновок Європейського суду з прав людини, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що застосування ст.164 СК України, позбавлення [PERSON] батьківських прав, не забезпечить найкращих інтересів дитини, не є необхідним для захисту дитини, не покращить її становище, а лише призведе до розриву сімейних зв'язків батька з донькою. Позивачем не надано суду доказів того, що незастосування запропонованого заходу, позбавлення батьківських прав, може призвести до того, що дитина опиниться в непридатних або неблагополучних умовах проживання. Із суті заявлених вимог та пояснень позивача та третьої особи вбачається, що головним мотивом звернення з позовом про позбавлення батьківських прав є бажання припинити будь-які юридичні зв'язки дитини з батьком. Разом із тим, на запитання головуючого третя особа не змогла пояснити яким чином юридичний зв'язок дитини і батька в наступному порушуватиме право дитини. Такі твердження мають характер припущень і не ґрунтуються на фактичних обставинах. В будь-якому випадку застосування механізму позбавлення батьківських прав не може підміняти собою інші, передбачені законом процедури (надання згоди на виїзд за кордон, усиновлення, тощо). При цьому, на думку суду, можливість налагодження спілкування батька з дитиною не втрачена. Враховуючи викладене, суд не знаходить достатніх підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки - [PERSON], а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed