Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

05 вересня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків в сумі 20 000 грн., спричинених пошкодженням нерухомого майна. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та підсобними приміщеннями, що розташовані на належній йому земельній ділянці за адресою вулиця Калініна, 28 с. Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області. Відповідач є сусідкою, проживає в житловому будинку № 30 та на її земельній ділянці, яка є суміжною із земельною ділянкою позивача, по межі ростуть дерева акації, коріння та порослі яких проникають на земельну ділянку позивача і руйнують нерухоме майно - будівлі літньої кухні, сарая, пошкоджують асфальтове покриття двору. Посилаючись на те, що його пропозиції щодо знищення дерев акації відповідачем залишені без уваги , позивач просив стягнути з відповідача 20 000 грн. спричинених матеріальних збитків за пошкоджене нерухоме майно. 19 січня 2016 року позивач [PERSON] помер. За ухвалою суду до участі у справі залучено правонаступника померлого - його дружину [PERSON] В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги, уточнивши суму матеріальних збитків, які відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи складають в сумі 11 713 грн. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, вказуючи, що вини відповідача в спричиненні матеріальних збитків не має, тому просили відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, свідків, експерта, вивчивши письмові докази, суд приходить до наступного. Із пояснень сторін, письмових доказів судом встановлено, що сторони проживають по-сусідству на вулиці Калініна в с. Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області, їх земельні ділянки є суміжніми. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно САВ 791426 від 06.05.2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2008 року (а.с. 25-26), позивачу [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок № 28 з господарськими будівлями (літня кухня, сарай), які побудовані позивачем у 1972 році, що вбачається із характеристики будівель за даними технічного паспорту на житловий будинок ( а.с. 23-24). Відповідач [PERSON] 19 серпня 1996 року в порядку спадкування стала власником житлового будинку № 30 з господарськими будівлями, які розташовані по вулиці Калініна в с. Красненьке Кривоозерського району Миколаївської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстраційним посвідченням (а.с. 19-20). Як вказували сторони в судовому засіданні між ними впродовж десятків років існують неприязнені стосунки, спори виникали також із-за межі. Відповідач [PERSON] більше 26 років за станом здоровя не може пересуватися самостійно, є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою серії 20-00 М № 001920 (а.с. 140 ). Відповідно до акту обстеження присадибної земельної ділянки позивача від 08 липня 2011 року (а.с. 9), встановлено, що в дворі, в сараях, на огороді позивача ростуть молоді порослі акації, які пошкоджують будівлі підсобних приміщень, асфальтоване вимощення двору. Як зазначили допитані в судовому засіданні свідки - голова села [PERSON], депутати сільської ради [PERSON], [PERSON] при черговому огляді двору, підсобних приміщень позивача у них склалося враження, що за порослями акації зі сторони позивача здійснюється догляд, оскільки деякі з них не знищувалися, а навпаки були накриті. Із даних висновку № 17-2015 судової будівельно-технічної експертизи від 18.08.2015 року (а.с. 41-49), додатку 8 до неї (а.с.50), фототаблиць до експертизи (а.с.51-58) , висновку додаткової експертизи № 17-2015 від 18.02.2016 року (а.с. 72-76), підтверджується, що при проведенні обстеження встановлено, що підсобні приміщення домоволодіння позивача по вулиці Калініна, 28, відносно існуючої межі з домоволодінням відповідача по вулиці Калініна, 30 проходить - літня кухня позивача на відстані 4.73 м. від межі, сарай на відстані 0.80 м. від межі. При візуальному обстеження літньої кухні виявлено помітне випинання цоколя, відставання штукатурного шару по всій довжині бокової стіни, що межує з домоволодінням відповідача, тріщини в цокольній частині, відпадання штукатурки, що характерне при нерівному просіданні фундаменту та частин будівлі. На будівлі сарая виявлено випинання цоколя, відставання штукатурного шару по всій довжині тильної стіни та лівої бокової стіни, хаотичні тріщини в тильній стіні та лівій боковій стіні, випадання цеглин в місцях проростання акації зсередини сарая. При обстеженні асфальтового вимощення в дворі позивача, яке експлуатується біля 15 років виявлено значне пошкодження у вигляді здіймання покриття. Як зазначено в акті експертизи, причиною руйнування тильної стіни сараю, просідання бокової стіни літньої кухні, асфальтового вимощення є як фізичний знос так і проростання коренів акації. 2 Вартість відновлювального ремонту пошкоджень нерухомого майна, відповідно до висновку експертизи, визначена в сумі 11 713 грн. Як зазначили сторони в судовому засіданні, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та вбачається із акту експертизи дерева акації до 2009 року проростали на земельній ділянці відповідача на відстані 0.80 - 1.0 м. від межі, у 2009 році стовбури акацій спиляні на вимогу позивача. При обстеженні експертом одного спиляного стовбура акації, розташованого на земельній ділянці по вулиці Калініна, 30 в межах огороду, віддаленого від будівель сарая, літньої кухні позивача, шляхом розкопування в діаметрі близько 1 м. від стовбура, виявлено що стовбур акації має живий корінь, та на думку експерта після спиляння стовбура потужно розвивається, про що зазначено в акті експертизи, та є одним із факторів, що призводить до пошкоджень будівель літньої кухні, сараю та вимощення. Про останнє також підтвердала експерт [PERSON] в судовому засіданні. Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Стаття 103 Земельного кодексу України регламентує, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення , при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно статті 105 Земельного кодексу України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. За своєю правовою природою право відрізати гілки та коріння, які перешкоджають використанню ділянки за цільовим призначенням, є формою самозахисту, реалізація такого права є правомірною дією. Главою 17 ЗК України «Добросусідство» передбачені зокрема й права та обов'язки власників та землекористувачів земельних ділянок. Державними будівельними нормами - табл. 5.2 ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" встановлені такі відставні для зелених насаджень: від стін будинків та споруд до осі дерев - 5 м., для кущів 1,5 м; від межі сусідньої ділянки до осі дерев - 3 м, для кущів\~1м. Ці норми стосуються дерев з діаметром крон до 5 м та мають бути збільшені для дерев з кроною більшого діаметра. Гілки дерев та кущів не повинні пеертинати меж сусідніх ділянок. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Навіть, якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за 3 позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: шкода; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; вина. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. З огляду на викладені обставини, суд приймає до уваги, що позивач розпочав будівництво підсобних приміщень - літньої кухні, сарая у 1972 році не враховуючи відстані від стін споруд до дерев акації, які уже проростали на земельній ділянці , яка на той час не належала відповідачу, про це не заперечувала в судовому засіданні позивач [PERSON]П, причиною руйнування нерухомостей є також фізичний знос будівель, проте у відсотковому відношенні в акті експертизи останнє не визначено. Відповідач за станом здоров'я не ходить, є інвалідом 1 групи, пересувається на інвалідному візку, проте вимоги позивача спиляти акації у 2009 році дітьми відповідача були виконані, як вказувала відповідач знищити акації з корінням не має можливості оскільки буде пошкоджено її житловий будинок, ближче до якого вони росли та жодних пошкоджень для її будинку від дерев не має. Дерева акації не росли на межі, оскільки кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати лише ті дерева, які стоять на спільній межі. Позивач [PERSON] мала право відрізати корені дерев , які проникають із земельної ділянки відповідача, якщо таке проникнення створювало їй перешкоди у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Отже, в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, та не встановлено наявність вини відповідача у спричиненні позивачу матеріальних збитків, що матеріальна шкода, заподіяна майну позивача, спричинена неправомірними діями відповідача, та що між шкодою та поведінкою відповідача є причинний зв'язок. Належних доказів на підтвердження вказаних обставин, які мають значення для вирішення справи, матеріали справи не містяь. За таких обставинах, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed