Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Представник позивача, 29 серпня 2014 року звернулася в суд з позовною заявою, посилаючись на те, що виконавчий комітет Шепарівцівської сільської ради народних депутатів 12 березня 1999 року видав батькам позивачки ордер на службове жиле приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивачка продовжує проживати за вказаною адресою. З 2005 року між нею та ДП «Коломийський лісгосп» укладається договір найму житлового приміщення. Вважає, що вона має право на приватизацію квартири по [ADDRESS], однак 10.07.2014 року Шепарівцівська сільська рада прийняла рішення про відмову в оформленні передачі у приватну власність квартири, оскільки дана квартира не є комунальною власністю сільської громади, а є власністю ДП «Коломийський лісгосп». Вважає таку відмову незаконною та просить суд визнати відмову Шепарівцівської сільської ради та ДП «Коломийський лісгосп» в проведенні приватизації квартири № 1, що знаходиться за адресою [ADDRESS], Коломийського району Івано-Франківської області; визнати за нею право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; зобов'язати Шепарівцівську сільську раду та ДП «Коломийський лісгосп» провести приватизацію квартири 1, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; зобов'язати виконавчий комітет Шепарівцівської сільської ради видати ордер на житлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник ДП «Коломийський лісгосп» проти задоволення позову заперечив і пояснив, що підстав для приватизації квартири [ADDRESS] немає, оскільки вказана квартира є службовою, а тому приватизації не підлягає. Тому просить в позові відмовити. Представник виконкому Шепарівцівської сільської ради та Шепарівцівської сільської ради Коломийського району в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та вказав, що оскльки вказане приміщення перебуває у власності ДП «Коломийський лісгосп», то Шепарівцівської сільської ради відсутні правові підстави здійснювати приватизацію. Просить взадоволенні позову відмовити. Заслухавши сторони, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Судом встановлено, що в березні 1999 року директор Коломийського держлісгоспу видав дозвіл, на підставі якого 12 березня 1999 року Шепарівцівська сільська рада народних депутатів видала батькам позивачки- [PERSON] та [PERSON] ордер на право зайняття службового житлового приміщення загальною площею 57 кв.м., яке складається з двох кімнат, кухні та веранди у будинку [ADDRESS] (а.с.91). Вказаний будинок знаходиться на балансі ДП «Коломийський лісгосп». З 1999 року по 2011 рік укладалися договори найму житлового приміщення, якими передбачено плата за користування квартирою та за комунальні послуги. В пункті 1.1 договору тимчасового найму № 11 віж 05 січня 2010 року зазначено, що дана квартира належить ДП "Коломийське лісове господарство" і знаходиться на його балансі (а.с.86). Станом на день розгляду справи, Договір тимчасового найму житла між ДП «Коломийський лісгосп» та позивачкою не укладено. Відповідно до ст.. 2 ч. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації, зокрема, квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових. Оскільки вказане приміщення видавалося батькам позивачки згідно вищевказаного ордеру від 12.03.1999 року як службове, то відповідно в неї відсутнє право на його приватизацію. Крім того, за змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Порядок передачі квартири, в якій проживає позивачка в житловий фонд регулюється нормами Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», де чітко зазначений порядок передачі квартир. Як вбачається з матеріалів справи, вимоги згідно даного закону виконано не було, вказане приміщення у встановленому Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» порядку в житловий фонд передано не було, тому воно не підлягає приватизації. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі наведеного та ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та

Outcome: dismissed