Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

10.01.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Надра» Білої І.В. та третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості за грошовими зобов`язаннями. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивач є вкладником ПАТ «Надра», згідно договору банківського вкладу (депозиту) №1860726 від 03.03.2014 року, оформленого в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+» на суму 428\~163,00 доларів США на термін 12 місяців + один день. 03.03.2015 року позивач звернувся до ПАТ «Надра» з вимогою, в якій просив повернути йому внесені за вищезазначеним договором кошти та нараховані на них відсотки. Проте, 05.02.2015 року відповідно постанови Правління Національного банку України прийняло Постанову №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб було прийнято рішення від 05.02.2015 р. №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА». Укладаючи договір банківського вкладу, позивач виходив з того, що він мав тяжке захворювання, був визнаним інвалідом 2 групи і мав намір отримати додаткові грошові кошти для операції закордоном. ПАТ «Комерційний банк «Надра»», в свою чергу, на час розміщення позивачем грошових коштів на депозитний рахунок, мав високий рівень ділової репутації та перебував на 4-й позиції серед українських банків. Позивач вважає, що вищезазначена сума є його збитками та, в даному випадку, є підстави для висновку про те, що цивільно-правову відповідальність за завдану йому як кредитору шкоду, має нести відповідач. Тому позивач просив суд стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (уповноважена особа [PERSON] ) заборгованість в розмірі 11\~998\~411,75 грн. (428\~163,00 доларів США) та відсотки відповідно до облікової ставки НБУ. Ухвалою судді від 16.01.2019 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, надав до суду пояснення, в яких також підтримав позовні вимоги. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, в яких проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, зазначив, що в ПАТ «КБ «Надра» розпочата процедура ліквідації, позивач має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. При цьому вказав, що у відповідності з вказаним Законом позивачу було виплачено гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суму, а його кредиторські вимоги включені до 4 черги Реєстру акцептованих вимог кредиторів, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у відповідності до вимог ст. 52 Закону. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є вкладником ПАТ «Надра», згідно договору банківського вкладу (депозиту) №1860726 від 03.03.2014 року, оформленого в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+» на суму 428\~163,00 доларів США на термін 12 місяців + один день. Грошові кошти на рахунок банку були внесені в доларах США 03.03.2014 року за квитанцією №1742 у відділенні №1499 ПАТ «КБ «Надра» у м. Миколаєві з поточного рахунку № [NUMBER] на депозитний рахунок № [NUMBER] . В подальшому, 03.03.2015 року 04.03.2015 року позивач мав намір повернути йому внесені за вищезазначеним договором кошти та нараховані на них відсотки. Проте, як встановлено в судовому засіданні, після закінчення строку дії вищевказаного Договору суму вкладу та нараховані відсотки позивачу банком повернуті не були. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Стаття 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Разом з тим, як вбачається із загальновідомої інформації, розміщеної на офіційному сайті фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 05.02.2015 року відповідно постанови Правління Національного банку України прийняло Постанову №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування фізичних осіб було прийнято рішення від 05.02.2015 р. №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА». Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Відтак, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» с спеціальним, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Згідно із п. 5 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції станом на день прийняття постанови про ліквідацію банку) уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов`язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. Відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення: 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та. у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. В судовому засідання встановлено, що позивачем отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування за вкладами в сумі 200\~000,00 грн. (довідка ПАТ «КБ «Надра» про перелік виплачених відшкодувань станом на 30.01.2019 року. Тобто, позивач скористався своїм правом та звернувся до банку із заявою про включення до реєстру кредиторів. У свою чергу, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку визнано позивача кредитором банку. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній у ч. 1 ст. 52 цього Закону, згідно з якою вимоги вкладників - фізичних осіб, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом як гарантовану суму відшкодування задовольняються в четверту чергу. Встановлений наведеними нормами спеціальний порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з його кредиторами унеможливлює задоволення вимог кредиторів такого банку поза межами ліквідаційної процедури та визначеної черговості. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 20 січня 2015 року № 6-200ІЦСІ5, від 13 червня 2016 року № 6-1123цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-350цс17, та постанові Верховного суду від 08.02.2018 №61-2519св18. Отже, виплата позивачу коштів, що перевищують суму, виплачену Фондом як гарантовану суму відшкодування, здійснюється з дотриманням порядку та черговості, визначених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Виходячи з викладеного вище та враховуючи запровадження в ПАТ «КБ «Надра» тимчасової адміністрації, ліквідації, а також отримання позивачем 200\~000,00 грн. в межах гарантованої суми відшкодування, ПАТ «КБ «Надра» виконуючи свої зобов`язання за договорами банківського вкладу діяв в межах чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про відсутність порушення останнім договірних зобов`язань з позивачем. При цьому, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до ПАТ «КБ «Надра» з вимогою щодо повернення цих вкладів до 05.02.2015 року (дата запровадження тимчасової адміністрації). Відтак, оскільки з 05.02.2015 року у банку розпочата процедура ліквідації, позивач має право отримати належну йому суму банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, висвітленою Верховним Судом України у постанові від 21.01.2016 року по справі №6-2001цс15. Даючи юридичний аналіз матеріалам справи, беручи до уваги, що діяльність банку регулюється спеціальним законодавством, суд вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами не може бути застосовані положення ЦК України, що регулюють договірні зобов`язання, умови їх виконання та наслідки, що настають у зв`язку з їх порушенням, крім того з урахуванням того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, покладені на нього законом зобов`язання перед, позивачем виконав в повному обсязі у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed