Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

21 травня 2020 року, згідно поштового конверта, представник за довіреністю ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» Прохоренко М.М. звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.05.2017 року по 21.11.2017 року у розмірі 19 139 грн64 коп. та судовій збір за подання позовної заяви у розмірі 2 102 грн. В обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в газифікованому житловому будинку, приєднаному до газорозподільчих мереж за адресою: [ADDRESS] , і були споживачами природного газу, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] в ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ». Відповідачі користувалися послугами з постачання природного газу через приєднану мережу ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ», що підтверджується фактом фактичного споживання, частковими оплатами боргу в період з липня 2017 року по червень 2018 року та не заявляли до постачальника вимоги про припинення їм постачання газу, а отже між сторонами склалися договірні правовідносини щодо постачання природного газу згідно вимог чинного законодавства. Свої зобов`язання по забезпеченню Боржників природним газом, як споживачів цих послуг, Товариство виконувало належним чином. Відповідачі свої зобов`язання по оплаті за постачання природного газу своєчасно не виконують, тому, починаючи з 11.06.2017 року у Відповідачів почала утворюватися заборгованість і станом на 21.11.2017 року заборгованість за спожитий природний газ за розрахунковий період з 01.05.2017 року по 21.11.2017 року становить 19139,64 грн. Оскільки дій для погашення заборгованості споживачі не вчинили, 22.11.2017 житловий будинок за адресою: [ADDRESS] було відключено від подачі газу. Ухвалою судді від 25 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. 7 серпня 2020 року від представника відповідачів [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому представник відповідачів просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне. Власником будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , котрий помер [INFO] , та [PERSON] , котра померла [INFO] . Позивачем зазначається, що станом на 01.07.2015 року особовий рахунок на газопостачання було відкрито на ім`я [PERSON] , який був співвласником зазначеного житлового будинку. Саме на ім`я [PERSON] в серпні - жовтні 2017 року направлялися вимоги щодо усунення порушень та сплати заборгованості. Разом із [PERSON] в будинку в період, за який позивач просить стягнути заборгованість, мешкала його донька [PERSON] . Той факт, що в зазначений період часу відповідачі також проживали в будинку не підтверджується жодним документом, більш того, спростовується відповідним актом від 05 серпня 2020 року, з якого вбачається, що в період з 04.08.2016 року по 30.06.2018 року відповідачі мешкали за іншою адресою. Посилання позивача на ту обставину, що оскільки відповідачі були зареєстровані за адресою, де мається заборгованість і тому на них покладається обов`язок з її сплати суперечить вимогам ч.1,2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». В період часу, за який виник борг, відповідачі не були ні власниками, ні користувачами послуг з газопостачання, оскільки мешкали за іншою адресою. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є її син [PERSON] , який станом на сьогоднішній день свідоцтва про право на спадщину за законом не отримав. Після смерті своєї доньки в будинку залишився мешкати тільки [PERSON] , з яким як власником будинку був укладений договір на постачання природного газу. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за заповітом на все його майно є троє неповнолітніх дітей відповідачів. Станом на сьогоднішній день свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON] не видано. Таким чином, позивачем неправильно визначено природу спірних правовідносин, оскільки мова може йти не про стягнення боргу з громадян, які були зареєстровані разом з особою яка уклала договір на постачання природного газу, а про задоволення вимог кредитора за рахунок особи, що прийняла спадщину, тобто з підстав зазначених в ст.1281 ЦК України. Разом з тим, позивач не звернувся до спадкоємців боржників у визначений ч.2 ст.1281 ЦК України строк. 13 серпня 2020 року ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» надало суду відповідь на відзив, в якій зазначені заперечення проти аргументів представника відповідача у відзиві. Зазначено, що відповідачі не заявляли до постачальника вимоги про припинення їм постачання газу, а отже між сторонами склались договірні правовідносини щодо постачання природного газу згідно вимог чинного законодавства. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.526 ЦК України відповідачі зобов"язані як споживачі оплачувати житлово-комунальні послуги. Розділом III Правил постачання та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, до умов якого приєдналися [PERSON] , [PERSON] визначено, що споживач сплачує постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» позов подано в межах строку позовної давності, оскільки позивач звернувся із позовною заявою 21 травня 2020 року, а строк позовної давності за вимогою оплати заборгованості за травень 2017 року закінчувався 11.06.2020 року. Отже, посилання представника позивача про те, що позов поданий поза межами строку позовної давності є необгрунтованими та не підтверджено належними доказами. Посилаючись на норми ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.3 ст.156 ЖК України, представник позивача на голошує, що зареєстровані у будинку споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів від 02.03.2016 року затверджені Правила реєстрації місця проживання і відповідно до п. 7 реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Отже, вказане положення Правил закріплює право особи проживати за кількома адресами, а наданий відповідачами акт від 05.08.2020 року не вказує про факт не проживання за адресою [ADDRESS] , а вказує на факт проживання у декількох місцях та є неналежним доказом не проживання і не отримання послуг з постачання природного газу в розумінні статті 77 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача Прохоренко М.М. позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви та відповіді на відзив. Відповідачі у судове засідання не з"явилися. Представник відповідачів [PERSON] у судовому зсіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи відзиву. Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Пунктом 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі Правил) передбачено, що для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об`єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. За відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві - приєднання та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву - приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору ( акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника, за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватись документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Як вбачається з матеріалів справи, особовий рахунок в ПАТ «Чернігівгаз» у спірний період був відкритий на [PERSON] . Будь-які інші споживачі до ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» не зверталися. Повідомлення про заборгованість та припинення газопостачання у 2017 році направлялися також [PERSON] . Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 67 ЖК Української РСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 162 ЖК Української РСР встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем житлово-комунальних послуг є, зокрема, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. (Постанова Верховного Суду у справі № 446/1431/15-ц) Відповідно до довідок виконкому Киїнської сільської ради № 1632 від 14 серпня 2019 року та № 260 від 28 січня 2020 року, співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] , були [PERSON] та [PERSON] . В будинку зареєстровані: з 20.06.1996 року - [PERSON] , з 29.11.2001 року - [PERSON] , з 03.07.2002 року - [PERSON] , з 04.10.2011 року - [PERSON] , з 28.07.2015 року- [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Після їх смерті відкрилася спадщина. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51473937 від 3 квітня 2018 року вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в Чернігівській районній державній нотаріальній конторі 3 квітня 2018 року заведена спадкова справа за № 193/2018. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59682243 від 3 березня 2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в Чернігівській районній державній нотаріальній конторі 3 березня 2020 року заведена спадкова справа за № 146/2020. Згідно наданого відповідачами акту про фактичне місце проживання від 5 серпня 2020 року, в період з 4 серпня 2016 року по 30 червня 2018 року відповідачі разом зі своїми дітьми фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Акт складено та підписано мешканцями с.Киїнка [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , остання, як зазначено у акті, є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Акт засвідчено секретарем Киїнської сільської ради. Даючи оцінку наданим сторонами доказам, суд приходить до висновку, що у справі відсутні докази на підтвердження користування відповідачами послугами газопостачання у період 01.05.2017 року по 21.11.2017 року за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні встановлено, що в цей період за вказаною адресою мешкали та були користувачами послуг позивача [PERSON] та [PERSON] , котрі померли. Відповідно до положень статтей 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за послуги з постачання природного газу за період з 01.05.2017 року по 21.11.2017 року як з користувачів за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: dismissed