Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У лютому 2014 року Український консорціум "Екосорб" (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи: фізична особа - підприємець [PERSON] (далі - третя особа 1), [PERSON] (далі - третя особа 2) про відшкодування завданих збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки, відповідно до якого позивач поручився перед відповідачем за виконання умов договору позики третьою особою 2. Крім того, між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого в забезпечення виконання зобов'язання позивач передав в іпотеку відповідачу нежитлове приміщення. У червні 2012 р. позивач отримав лист, у якому зазначалося, що відповідач продав предмет іпотеки за ціною 1238450,00 грн. В подальшому, позивачем було проведено оцінку предмету іпотеки, відповідно до якої дане нежитлове приміщення було оцінено в 4033528,00 грн., тобто різниця між ціною продажу та оцінкою становить 2795078,00 грн. Оскільки, відповідач не повідомив позивача про намір продажу та продав предмет іпотеки за низькою ціною, позивач вважає, що йому було нанесено збитків на суму 2795078,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суду пояснив, що станом на 08.05.2010 р. третьою особою 2 зобов'язання за договором позики виконані не були, крім того, 11.05.2010 р. позивачу та третій особі 2 було вручено письмові вимоги про необхідність виконання зобов'язання. Оскільки, зобов'язання виконані не були, а позивач не здійснив жодної дії спрямованої на придбання предмету іпотеки, відповідач скористався своїм правом та задовольнив свої вимоги як іпотекодержателя. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що 08.04.2010 р. між відповідачем та третьою особою 2 було укладено договір позики строком до 08.05.2010 р., відповідно до умов якого третя особа 2 отримав позику в розмірі 1188630,00 грн., що еквівалентно 150000,00 доларів США. Крім того, 08.04.2010 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки, згідно умов якого позивач поручився перед відповідачем за виконання зобов'язання третьою особою 2. Відповідно до договору іпотеки від 08.04.2010 р., позивач передав в іпотеку відповідачу нежитлове приміщення магазину з підвалом загальною площею 481,70 кв.м., яке сторони оціни в 1188630,00 грн., що еквівалентно 150000,00 доларів США. Позивач зазначає, що відповідно до проведеної оцінки предмету іпотеки, ринкова вартість об'єкта становить 4033528,00 грн., а відповідач уклав договір - купівлі продажу предмету іпотеки за ціною 1238450,00 грн. чим завдав збитків позивачу. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. (ч.ч.1, 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»). Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. (ч.1. ст. 38 ЗУ «Про іпотеку») Згідно параграфів 5.1, 5.2. договору іпотеки, відповідач набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо на день визначений у договорі позичальник не поверне суму позики та за своїм вибором може застосувати такий спосіб звернення стягнення як продаж від свого імені предмету іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена, відповідно до висновку незалежного експерта, при цьому сторони домовились, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотеко держателем. Відповідно до копій заяв від 11.05.2010 р. посвідчених приватним нотаріусом [PERSON], представник позивача та третя особа 2 повідомлялися про стан заборгованості згідно до укладених між сторонами договорів, проте письмового повідомлення про намір викупу предмету іпотеки відповідачу не напправляли. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд (ч.4 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»). Як вбачається з копії договору купівлі - продажу від 16.05.2012 р., відповідач продав предмет іпотеки за ціною, відповідно до експертної оцінки нерухомого майна, а саме: 1238450,00 грн., що еквівалентно 155000,00 доларів США та в цей же день надіслав позивачу лист, яким повідомив про продаж предмету іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя. Надаючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що у строк визначений у договорі позики зобов'язання перед відповідачем виконані не були, те що про наявність заборгованості позивачу та третій особі 2 було повідомлено належним чином, однак позивач не направив письмового повідомлення про намір придбати предмет іпотеки, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed