Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (надалі за текстом ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») про захист прав споживача послуг з електропостачання та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Щомісяця вона отримує від відповідача рахунки за спожиту електричну енергії на підставі показників електролічильника, встановленого на сходовій клітині, які, на її думку є завищеними. Згідно з листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3421-07/4319-09 від 17.02.2016 р. їй стало відомо, що лічильник активної електроенергії типу СО И446 класу точності 2,5 відсутній у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки України та мав бути вилучений з експлуатації не пізніше 01.09.2012 р. Згідно з приписами чинних Правил користування електричною енергією для населення обовязки із встановлення, заміни електролічильників покладені на енергопостачальників. Позивачка вважає, що несвоєчасною заміною електролічильника було порушені її права, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду з позовом про визнання дії відповідача з не заміни лічильника незаконними, зобовязання здійснити заміну приладу обліку, а також здійснити перерахунок сплачених нею платежів за період з 01.09.2012 р. по дату винесення судового рішення з урахуванням вимог Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами та приписів п. 33 Правил користування електричною енергією для населення. У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначала, що тарифи з оплати електроенергії постійно змінюються, і на неї накладаються штрафи. Вона намагалася врегулювати питання зазначені у позовній заяві із відповідачем, але не змогла це зробити, тому звернулася із заявою до суду. Просила задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності підтримав позовні вимоги свого довірителя та пояснив, що позивачка зверталася до відповідача про огляд свого лічильника у 2008 році, щодо заміни лічильника, то з такими заявами позивач до відповідача не зверталася. У звязку з тим, що заміна лічильника з боку відповідача не відбулася, електроенергія обчислюється лічильником, який не сертифікованій, в звязку з чим на думку позивача ціни на електроенергію занадто завищені. Вважає, що відповідач повинен здійснити перерахунок сплачених [PERSON] платежів за електроенергію, починаючи саме з 2012 року і по день винесення рішення судом з урахуванням Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та споживачами, а також з урахуванням п.33 Правил користування електричною енергією для населення. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги [PERSON] не визнала. Пояснила, що позивач є користувачем послуг, що надаються ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». До дати звернення з позовом до суду [PERSON] жодного разу не зверталася до відповідача з вимогою про заміну електролічильника та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не відмовляло їй у вчиненні цієї дії. Підчас попереднього засідання по справі представнику [PERSON] було вручено листа про узгодження дати надання доступу для заміни електролічильника, який [PERSON] було проігноровано. Згідно з п. 49 Правил користування електричною енергією, у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень тощо. Подібний акт між сторонами по справі не складався, позивачка взагалі не викликала представників енергопостачальника та жодного разу не зверталася з питанням про порушення її прав. Підстави для вчинення перерахунку спожитої електричної енергії з урахуванням приписів Методики обчислення плати за реактивну електроенергію та п. 33 Правил користування електричною енергією відсутні, оскільки побутові споживачі використовують лише активну електроенергію та, в даному випадку, не мало місце користування електроенергією без приладу обліку з дозволу енергопостачальника. Просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.10.2012 року №48285 Управлінням міського майна Маріупольської міської ради, належить на праві приватної сумісної власності [PERSON] позивача по справі, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в рівних частках (а.с.5). Правовідносини між енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України Про електроенергетику, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 (далі - ПКЕЕН), Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року та іншими нормативними документами, які регулюють правовідносини у сфері електроенергетики. Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач на даний час знаходиться в фактичних договірних відносинах з відповідачем, вона є користувачем електричної енергії, на її імя оформлено особовий рахунок № 2535-241. Електрична енергія, що споживається у квартирі позивача [PERSON] обліковується електролічильником СО-И446 № 295344. Оплата спожитої електроенергії здійснюється на підставі показників електролічильника шляхом самостійного знімання його показників позивачем та занесенням їх платіжних квитанцій (а.с.9-20). Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Абзацами 1, 2 пункту 3 ПКЕЕН визначено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником (далі - Договір), що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (далі - Типовий договір) і укладається на три роки та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Абзацом 8 п. 38 ПКЕЕН та абз. 8 п. 13 Типового договору на енергопостачальника покладено обовязок з проведення планової повірки, ремонту і заміни приладів обліку в терміни, встановлені нормативно-технічними документами та договором. Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону Україну "Про метрологію та метрологічну діяльність" (№ 113/98-ВР, що діяв на дату виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. В листі № 3421-07/4319-09 від 17.02.2016 року Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, на який посилається позивачка в обґрунтування позовних вимог, зазначено, що електролічильники типу СО-И446, який перебуває у користуванні позивача, повинен бути вилучений з експлуатації не пізніше 01.09.2012 року. У ході судового засідання позивач пояснила, що вона, починаючи з 2008 року, неодноразово зверталася до енергопостачальника з вимогами про заміну електролічильника, на підтвердження своїх пояснень надала суду звернення від 21.07.2008 р. (а.с.6). З заяви вбачається, що [PERSON] звернулася на імя інженера Орджонікідзевської дільниці МРЕМ [PERSON] позивач просила оглянути електролічильник для уточнення його даних, що з боку відповідача було зроблено, про що свідчить відмітка наявна у заяві. Інші докази фактів звернення позивача до відповідача з приводу заміни електролічильника відсутні. Як було встановлено у судовому засіданні за місцем мешкання позивача вже після 2008 року, на виконання листа № 3421-07/4319-09 від 17.02.2016 року Міністерства економічного розвитку і торгівлі України проводилася планова заміна електролічильників. При цьому, представники відповідача не були допущені до здійснення заміни електролічильника у помешканні позивача її нині померлим чоловіком з підстав, що позивачу не відомі. У ході попереднього розгляду справи судом зясовувалася думка сторін, щодо вирішення даної справи мирним шляхом. Після проведення попереднього розгляду справи з боку представника відповідача позивачу було вручено лист № 1050 від 02.06.2016 року про узгодження дати надання доступу для здійснення заміни електролічильника, про що не заперечувала у судовому засіданні позивач та її представник. Однак, не зважаючи на те, що у судовому засіданні позивач зазначала, що не відмовляється від заміни лічильника, на письмо представника відповідача ніяк не відреагувала та дату доступу для здійснення заміни електролічильника не узгодила. Згідно з п. 49 ПКЕЕН, п. 25 Типового договору, у разі порушення енергопостачальником умов договору споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника енергопостачальника у встановлений термін споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. У разі відмови представника енергопостачальника від підписання акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три споживачі, або споживач і виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування. Акт-претензія споживача подається енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає споживачеві обґрунтовану відмову щодо задоволення його претензій (абз. 1 п. 26 Типового Договору, п. 50 ПКЕЕН). Подібний акт претензія між сторонами по справі не складався. Відповідно до ст.ст. 57 -59 ЦПК України доказами по справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність певних обставин на підтвердження вимог або заперечень сторін, та інші обставини, що мають значення для справи; відносними та належними доказами є такі докази, що містять інформацію про предмет доказування, при цьому, обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими. При цьому згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1 ЦПК України визначено, що загальним завданням цивільного судового провадження є розгляд та вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або інтересів осіб. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб способами, які визначені законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист свого порушеного права має кожна особа, у випадку, коли воно не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав визначені ст. 16 ЦК України. Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, встановленим договором або законом. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що робітниками Донецькобленерго права [PERSON] як споживача щодо не заміни лічильника електроенергії у встановлені законодавством строки порушені не були, напроти, з боку відповідача були виконані всі дії передбачені діючому законодавству, внаслідок чого приходить до висновку, що не має підстав для визнання дій відповідача щодо незаміни електролічильника у встановлені законодавством строки неправомірними та зобовязання відповідача замінити електролічильник позивачці, тому відмовляє в даній частині позовних вимог. Оскільки позивачкою не надано доказів про неправильність нарахування за спожиту нею електроенергію, нарахування провадилися відповідно до показань діючого електролічильника, тобто відбувалося облікове споживання електричної енергії з дозволу енергопостачальника, а не без облікове споживання електричної енергії без дозволу енергопостачальника, нарахування за яку відбувається відповідно до п. 33 Правил користування електричною енергією для населення, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині спонукання відповідача здійснити перерахунок сплачених платежів за період з 01.09.2012 р. по дату винесення судового рішення з урахуванням вимог Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами та приписів п. 33 Правил користування електричною енергією для населення.

Outcome: dismissed