Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до Головного управління національної поліції у Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: начальник слідчого відділу Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області [PERSON], на обґрунтування якого повідомив, що 28 серпня 2017 року звернувся до Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про кримінальне правопорушення, у якій вказав, що завідуючий Гайсинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи [PERSON], зловживаючи службовим становищем здійснив службове підроблення, склавши завідомо неправдивий висновок та на основі нього дав неправдиві свідчення в судовому засіданні 17 серпня 2017 року в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області, чим вчинив кримінальне правопорушення з ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 384 КК України. Станом на\~4\~вересня 2017\~року він\~не отримав\~витягу з\~ЄРДР про\~внесення відомостей про вчинення\~злочину,\~а тому\~вимушений був\~звернутися до\~слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області зі скаргою в порядку ст. ст. 303 - 304 КПК України. Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 6 вересня 2017 року у справі № 147/819/17 його скаргу було задоволено та визнано протиправною бездіяльність начальника СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON], яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов'язано начальника СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП У Вінницькій області [PERSON] внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 28.08.2017 року. Вважає, що така бездіяльність завдала йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав, внаслідок невиконання поліцейськими своїх обовязків. У звязку з чим просив стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн. Позивач [PERSON] та його адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити вимоги, викладені в ньому. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди, існування причинного звязку між діяннями органу досудового розслідування та шкодою. Третя особа [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що позивачем не доведено про будь яких душевних страждань, яких він зазнав у звязку з протиправною поведінкою щодо нього, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Представник прокуратури [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що хоча права [PERSON] і було порушено тим, що відомості про вчинення злочину не було внесено до ЄРДР, однак цим не завдано моральної шкоди, оскільки у подальшому його права поновлено, згідно ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області відомості було внесено, а [PERSON] визнано потерпілим у кримінальному провадженні про вчинення злочину [PERSON] Представник Державної казначейської служби України у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про що свідчить, зокрема, оголошення про виклик відповідача для участі у судовому засіданні, яке було опубліковано на сайті Ладижинського міського суду Вінницької області за посиланням https://lgm.vn.court.gov.ua/sud0211/pres-centr/ogoloshenya_pro_vukluk/. Згідно поданого відзиву позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не наведено жодної із визначених законодавством підстав, які б надавали йому право на відшкодування моральної шкоди. Також не наведено будь яких переконливих доказів, які б вказували на те, що внаслідок бездіяльності слідчого він зазнав душевних страждань, та не наводить жодного обґрунтування і розрахунку, яким він керувався, приходячи до висновку, що йому у відшкодування моральної шкоди слід стягнути 100\~000грн. Вислухавши доводи учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Згідно ч.1, п.3 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до вимог ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.\~ст.\~76,77,80,81\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи.\~Ці дані\~встановлюються такими\~засобами:\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами;\~висновками експертів;\~показаннями свідків.\~Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом роз'яснень, що містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 28.08. 2017 року звернувся до Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області із заявою про кримінальне правопорушення, у якій вказав, що завідуючий Гайсинського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи [PERSON], зловживаючи службовим становищем здійснив службове підроблення, склавши завідомо неправдивий висновок та основі нього дав неправдиві свідчення в судовому засіданні 17.08.2017 року в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області, чим вчинив кримінальне правопорушення з ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 384 КК України. Станом на 4 вересня 2017 року він так і не отримав витягу з ЄРДР про внесення відомостей про вчинення злочину відносно нього, а тому звернувся до слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області зі скаргою в порядку ст. ст. 303- 304 КПК України. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості. Із заяви [PERSON] про вчинення злочину видно, що він звернувся до начальника Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області та просив зареєструвати заяву про вчинення злочину, надати йому відривний корінець та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування, надати витяг про це, а також визнати його потерпілим. Із талону повідомлення № 122 від 28.08.2017року видно, що заяву [PERSON] прийнято. Із скарги [PERSON] слідчому судді Тростянецького районного суду Вінницької області видно, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, у звязку з чим він просив визнати протиправними дії начальника СВ Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] щодо невнесення відомостей з приводу вчинення [PERSON] злочину, та зобовязати [PERSON] внести відповідні відомості. Із ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області у справі № 147/821/17 від 06.09.2017 року видно, що скарга [PERSON] задоволена повністю. Із клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судової психологічної експертизи видно, що він просив призначити дану експертизу, адже є необхідність у проведенні психологічної експертизи щодо з'ясування питань наявності чи відсутності психотравмувальної ситуації внаслідок протиправних дій органом державної виконавчої влади та можливої оцінки моральної шкоди завданої позивачу [PERSON] Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.02.2018 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судової психологічної експертизи та призначено відповідну експертизу, проведення експертизи доручено Комунальному закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня імені академіка [PERSON]» (21018, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Пирогова, будинок 109). Із відповіді Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня імені академіка [PERSON]» від 13.06.2018 року видно, що дану цивільну справу та ухвалу від 01.02.2018 року про призначення експертизи повернуто у звязку з тим, що заклад не проводить судово психологічних експертиз. Про призначення інших експертиз з метою з'ясування питань наявності чи відсутності психотравмувальної ситуації внаслідок протиправних дій органом державної виконавчої влади та можливої оцінки моральної шкоди завданої позивачу [PERSON], клопотання перед судом не заявлялись, ухвали судом з цього приводу не постановлялись. Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Суд не приймає до уваги покази свідка [PERSON], оскільки вони є абстрактними та стосуються загалом кримінальної справи, порушеної ще у 2014 році, де [PERSON] є обвинуваченим, у ході якої судово медичний експерт дав неправдиві свідчення, чим було підірвано нервову систему [PERSON] Проте, яким чином було завдано моральної шкоди безпосередньо невнесенням [PERSON] відомостей до ЄРДР, відповіді суду не дала. Оскільки [PERSON] не надано суду жодного доказу наявності моральної шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, то в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України підлягають віднесенню за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати за відповідним предметом позову. На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

Outcome: dismissed