Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області та Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, третя особа: Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій просить визнати за ним право на земельну частку (пай), площею 8,38 умовних кадастрових гектарів по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Ілліча Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначає, що 25 серпня 1992 року він був прийнятий в члени колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча по Бурбулатівській сільській раді Близнюківського району Харківської області та був направлений на навчання до Панютинського ПТУ № 56 за спеціальністю тракторист-машиніст широкого профілю. В подальшому він працював у вказаному господарстві трактористом. 04 січня 1998 року вибув з членів колгоспу в зв'язку із зміною місця проживання та згідно поданої заяви, що підтверджується копією його трудової книжки. 29 січня 1996 року КСП ім. Ілліча села Бурбулатове Близнюківського району Харківської області було видано державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. На момент паювання землі, позивач залишався членом вказаного КСП. Відповідно до виписки з протоколу від 21 грудня 2001 року Виконкомом Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, було прийнято рішення щодо видачі [PERSON], жителю села Олександрівка, земельного сертифікату так як він був членом господарства на період паювання землі. Землю виділити на контурі № 6, поле 180 га, так як на цьому полі є незайнята земля. Із повідомлення відділу Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01 березня 2017 року № 29-20.11-0.5-373/2-17, вбачається, що в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) із земель бувшого КСГІ ім. Ілліча по Бурбулатівській сільській раді на ім'я [PERSON] сертифікат не зареєстровано. В списках членів КСП, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю серія [NUMBER], гр. [PERSON] не значиться. В подальшому [PERSON] звернувся до Близнюківської районної державної адміністрації Харківської області з заявою щодо видачі сертифіката на земельну частку (пай). Однак, 20 квітня 2018 року Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської було винесено повідомленням № 01-43/1651, в якому зазначено, що для вирішення порушеного питання рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСГІ імені Ілліча Близнюківського району Харківської області. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Бурбулатівської сільської надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача - Близнюківської районної державної адміністрації надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Крім того, надав пояснення, в яких просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності відповідно до ч. 4 ст 267 ЦК України та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, шо цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд, згідно вимог ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 серпня 1992 року [PERSON], [INFO], було прийнято в члени колишнього колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча по Бурбулатівській сільській раді Близнюківського району Харківської області та було направлено на навчання до Панютинського ПТУ № 56 за спеціальністю тракторист-машиніст широкого профілю. В подальшому [PERSON] працював у вказаному господарстві трактористом. 04 січня 1998 року вибув з членів колгоспу в зв'язку із зміною місця проживання та згідно поданої заяви, що підтверджується копією його трудової книжки серії [NUMBER] від 15.11.1995. 29 січня 1996 року КСП ім. Ілліча села Бурбулатове Близнюківського району Харківської області було видано державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER]. На момент паювання землі, [PERSON], залишався членом вказаного КСП. Відповідно до виписки з протоколу від 21 грудня 2001 року Виконкомом Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, було прийнято рішення щодо видачі [PERSON], жителю села Олександрівна, земельного сертифікату так як він був членом господарства на період паювання землі. Землю виділити на контурі № 6, поле 180 га, так як на цьому полі є незайнята земля. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Близнюківському районі Харківської області головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 01 березня 2017 року № 29-20.11-0.5-373/2-17, зазначено, що в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) із земель бувшого КСП ім. Ілліча по Бурбулатівській сільській раді на ім'я [PERSON] сертифікат не зареєстровано. В списках членів КСП, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю серія [NUMBER], гр. [PERSON] не значиться. 20 квітня 2018 року Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської було винесено повідомленням № 01-43/1651, в якому зазначено, що для вирішення порушеного питання [PERSON] рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП імені Ілліча Близнюківського району Харківської області. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член КСП внесений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто із викладеного слідує, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Суд, вирішуючи клопотання представника третьої особи про застосування наслідків спливу позовної давності за заявленими позивачем вимогами, дійшов наступного. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Право на позов для захисту порушеного права у [PERSON] виникло з дня видачі КСП «ім. Ілліча» Державного акту на право колективної власності на землю, тобто 29.01.1996. На той час позивач, являючись членом вказаного підприємства, набув право на отримання земельної частки (паю), а тому міг і повинен був знати про початок приватизації земель КСП "ім. Ілліча", та про те, що його не включено до списку осіб, які додавалися до Державного акту на право колективної власності на землю та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Однак, до 2018 року позивач не вчиняв жодних дій для відновлення порушеного права та не звертався до суду. Із позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) позивач звернувся через двадцять два роки після виникнення у нього такого права, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин, так як знав, що не включений до списків, що додаються до Державного акту на право колективної власності на землю до спливу строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, згідно до ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed