Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказує, що він є син [PERSON] і [PERSON], яка проживала в с. Дніпровка Кам'янсько - Дніпровського району на землях Дніпровської сільської ради (радгосп "Дніпровський"). У власності його батька [PERSON] перебував житловий будинок [ADDRESS]. У 1978 р. батько позивача виїхав до Акимівського району, написавши заяву про переведення на [PERSON] 1/2 частини домоволодіння, рішенням Дніпровської сільської ради № 22 від 11.09.1979 p. заява батька задоволена, і 1/2 частина домоволодіння переведена на позивача № 22 від 11.09.1979 p. заява батька задоволена, і 1/2 частина домоволодіння переведена на позивача. 27.09.1991 р. мати [PERSON] вийшла заміж за відповідача по справі [PERSON] , взявши його прізвище. [INFO] померла [PERSON], мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з наступного майна: - житловий будинок [ADDRESS], - земельна ділянка площею 0,44 га на території [ADDRESS], - земельна ділянка площею 3,48 га на території Дніпровської сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району. 02.03.2005 р. [PERSON] склала заповіт, згідно з яким заповідала все своє майно своєму останньому чоловікові [PERSON] Після її смерті позивач та відповідач [PERSON] зверталися до нотаріальних органів з заявами про прийняття спадщини. Вважає, що він має право на: житловий будинок [ADDRESS]; земельну ділянку для обслуговування вищезазначеного будинку у розмірі 0,44 га; 1/2 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 3, 48 га. На підставі рішення Дніпровської сільської ради позивачу повинно було належати 1/2 частина житлового будинку. Лише після смерті матері він дізнався, що весь будинок було зареєстровано на її ім'я, запис про належність йому 1/2 частини будинку до погосподарської книги не внесено, а 26.06.2001 р. рішенням Дніпровської сільської ради в порушення раніше прийнятого рішення незаконно визнано право власності [PERSON] на весь будинок і 21.11.2001 р. видано відповідне свідоцтво. Крім того, незалежно від змісту заповіту, він як непрацездатний (інвалід 2 групи), в будь якому разі мав би право на обов'язкову частку у спадщині своєї померлої матері [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України, а тому мені би належало на праві спадкування 1/2 житлового будинку і по 1/2 частині кожної з земельних ділянок. Отже, вважає що 1/2 частина будинку належить йому на праві власності на підставі протокола засідання виконавчого комітету Дніпровської сільської ради № 22 від 11.09.1979 року, складеного за заявою батька, а інша належить йому на праві спадкування за законом за померлим батьком [PERSON] Рішення виконкому Дніпровської сільської ради про оформлення будинку на ім'я [PERSON] повинні бути визнані незаконним та підлягають скасуванню, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно та заповіт є недійсним. Що стосується земельного паю, крім позивача і [PERSON] інших спадкоємців 1-ої черги за законом немає. Отже, вважаю що він має право на 1\\2 частку земельного паю, яка залишилася після смерті матері ( розмір паю 3,48 га), який він можу успадкувати за законом. А оскільки позивач непрацездатний (інвалід 2 гр.), отже з цієї підстави вважає, що його частка автоматично повинна збільшитися. Письмових відмов від нотаріуса і державного реєстратора він не отримував, оскільки всі правовстановчі документи перебувають у відповідача [PERSON] Ринкова вартість спадкового майна визначена приблизно, проте це не може впливати на розмір судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати як інвалід 2 групи. Враховуючи той факт, що [INFO] помер батько позивача, тому з метою прийняття спадщини від померлого він звернувся до державної нотаріальної контори м. Дніпорорудне (за належністю), де заведена спадкова справа, яка наразі передана до Василівської нотаріальної контори (в зв'язку з закриттям першої). Отже по даному питанню відкрилися нові обставини. Просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на користь [PERSON], який складено 02.03.2005 року Дніпровькою сільською радою Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області № 6-34 від 26.06.2001р, в частині визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS] Запорізької області, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER], видане Дніпровською сільською радою Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області 21.11.2011 р. на житловий будинок та прибудинкові споруди по [ADDRESS] за [PERSON], визнати недійсним Державний Акт на право приватної власності на землю розміром 0,44 га, видане [PERSON] 25.12.1994р. за № 5-26 (Акт виданний на підставі рішення виконкому Дніпровської с/р від 13.12.1994р. за №5-26), визнати за ним право власності на: житловий будинок [ADDRESS] Запорізької області (орієнтовна вартість 50.000 грн.); земельну ділянку площею 0,44 га (для ведення особистого підсобного господарства), яка розташована на території [ADDRESS]; - ? частину земельної ділянки площею 3,48 га на території Дніпровської сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району (відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, виданий 25.10.2004 р. на підставі розпорядження голови Кам'янсько - Дніпровської райдержадміністрації від 04.07.2002 р. № 266). В судовому засіданні позивач та його представники [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, просить відмовити в задоволенні. Представник відповідача Дніпровської сільської ради в судове засідання не з'явився, просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги не визнали. Представники третіх осіб: Василівської державної нотаріальної контори, відділу Держземагентства у м. Енергодарі, реєстраційної служби Кам'янсько-Дніпровського РУЮ, в судове засідання не з'явились, на адресу суду надіслали заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутність Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Батьками позивача були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 18.01.1974 р Давидовською сільською радою Акімовського району Запорізької області (а.с.26) 20.04.1977 р батько позивача придбав будинок [ADDRESS], що підтверджується дублікатом купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.1977 р, що зареєстрований за № 43 (а.с.28) Протоколом засідання виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області № 23 від 21.11.1978 р у зв'язку звиїздом [PERSON] із села господарство було перекладено на [PERSON], що підтверджується архівним витягом № С-2080 від 19.11.2010 р (а.с.16) На вказаний будинок за [PERSON] було визнано право власності, що підтверджується рішенням Дніпровської сільської ради № 6-34 від 26.06.2001 р (а.с.31) Протоколом засідання виконавчого комітету Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області № 22 від 11.09.1979 р 1\\2 частина будинку [PERSON] переклав на свого сина [PERSON], що підтверджується архівним витягом № С-1550 від 20.08.2010 р (а.с.18) 27.09.1991 р відповідач [PERSON] та мати позивача уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 27.09.1991 року Дніпровською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с.12) Мати позивача мала на праві власності земельну ділянку площею 0,44 га, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом, виданого 25.12.1994 р Дніпровською сільською радою та зареєстрованого за № 491 (а.с.24) Житловий будинок [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право власності [NUMBER] від 26.06.2001 р (а.с.23) Мати позивача мала на праві власності земельну ділянку площею 3,48 га, що розташована на території Дніпровської сільської ради Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області, що підтверджується державним актом серії [NUMBER], виданого 25.10.2004 р Кам'янсько-Дніпровською райдержадміністрацією та зареєстрованого за № 2 (а.с.25) 02.03.2005 р мати позивача [PERSON] склала заповіт, яким вона все своє майно заповідала відповідачеві [PERSON] (а.с.14) [INFO] померла мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 13.05.2010 р Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області (а.с.13) [INFO] помер батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Білицькою міською радою м. Добропілля Донецької області (а.с.29) Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Разом з тим, у ст. 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов'язковою часткою. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніминепрацездатними дітьми спадкодавця (в тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст..215 ЦК України), а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно залишити без задоволення як безпідставні оскільки заповіт [PERSON] не змінений та не скасований, складений з додержанням вимог законодавства. Своїм заповітом [PERSON], як власник об'єктів нерухомості та земельних ділянок, скористалась своїм цивільним правом та розпорядилась своїм майном на свій розсуд. Позивач не мав право на обов'язкову частку у спадщині, так як він не надав доказів того, що на момент відкриття спадщини або складання заповіту він був непрацездатною особою. Факт того, що позивач є інвалідом 2 групи підтверджується лише пенсійним посвідченням № [NUMBER] серії [NUMBER], що видане 12.12.2012 р, тобто він має статус непрацездатної особи з 12.12.2012 р. Будь-яких доказів того, що свідоцтво на право власності на житловий будинок та державні акти на землю складені з порушенням або недодержанням вимог законодавства позивачем також не надано. Крім того, протоколом сільської ради від 11.09.1979 р на користь позивача було переведено ? частини будинку, але не зазначена повна адреса (населений пункт, вулиця, номер будинку) та вид об'єкту нерухомості, що передається у власність позивачеві. Згідно ч.4 ст.88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Щодо вимог відповідача [PERSON] стосовно стягнення з позивача на його користь понесених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме стягнення 2 000 грн, в цієї частини необхідно відмовити, оскільки відповідач [PERSON] не надав доказів понесених ним витрат, відсутній будь-який розрахунок витрат, які зазначаються його представником На підставі викладеного,

Outcome: dismissed