Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості який обґрунтовувався тим, що 05.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено Кредитний договір № МL-010/061/2007 від 05.10.2007 року, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 50000,00 дол. США строком до 05.10.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № МL010/061/2007 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено Договір поруки № SR-010/061/2007 від 05.10.2007 року, за якими останній поручився за виконання [PERSON] зобов`язань, що виникають з кредитного договору, у тому ж розмірі, що й позичальник. Посилаючись на порушення позичальником [PERSON] умов кредитного договору щодо сплати платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, вказувалося на утворення станом на 05.08.2016 року заборгованості у сумі 25945,07 дол. США, що еквівалентно 643671,24 грн. по курсу НБУ станом на 05.08.2016 р., з яких: 25728,70 дол. США (638303,32 грн.) заборгованість за тілом кредиту; 216,37 дол. США (5367,92 грн.) заборгованість по відсоткам, яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Ухвалою Корольовського районного суду від 9 жовтня 2018 року призначено підготовче судове засідання у даній справі. Справа розглянута в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача, позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом відправлення на адресу його реєстрації судових повісток. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне. 05.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено Кредитний договір №МL010/061/2007 від 05.10.2007 року, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 50000,00 дол. США, зі сплатою 4,49% річних за користування кредитом, а позичальник зобов`язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 05 жовтня 2017 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань по кредиту, 05.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено Договір поруки № SR-010/061/2007, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] усіх її зобов`язань, що виникли за кредитним договором № МL-010/061/2007 від 05.10.2007 року. Згідно Договору факторингу від 30.01.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», банк ПАТ «ОТП Банк» відступив, а позивач набув право вимоги сплати заборгованості до відповідачів за кредитним договором № МL-010/061/2007 від 05.10.2007 року. Позивач посилаючись як на підставу позову зазначив, що виконав всі умови Кредитного договору № МL010/061/2007 від 05.10.2007 року та надав у кредит кошти. Відповідно до п. 1.7.2 частини 2 Кредитного договору №МL010/061/2007 від 05.10.2007 року Банк здійснює видачу кредитних коштів шляхом дебетування Позичкового рахунку та перерахуванню кредитних коштів в іноземній валюті у розмірі 50 000 доларів США на поточний рахунок № [NUMBER] , який Банк зобов`язаний був відкрити Позичальнику. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ст. 1046 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов`язку позичальника повернути грошові кошти. Під час розгляду справи сторона позичальника за кредитним договором - Відповідача [PERSON] заперечувала факт отримання грошових коштів у заявлених позивачем сумі, а також валюті. Суд погоджується із твердженням Відповідача, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості за кредитним договором, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Ухвалою Корольовсього районного суду від 29 листопада 2018 р. витребувались у Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" докази видачі кредиту позичальнику [PERSON] за кредитним договором №МL010/061/2007 від 05.10.2007 року, зокрема докази дебетування позичкового рахунку, у відповідності до п. 1.7.2 частини 2 Кредитного договору № МL010/061/2007 від 05.10.2007 року. Натомість, Позивач не надав витребувані судом докази дебетування позичкового рахунку позичальника у відповідності до п. 1.7.2 частини 2 Кредитного договору № МL010/061/2007 від 05.10.2007 року (меморіальні ордери, платіжні доручення тощо). В свою чергу, позивач вказує, що можливо встановити факт дебетування позичкового рахунку [PERSON] з виписки по рахунку позичальника, які представник позивача Хільчевський С.О. долучив до матеріалів справи. Суд оцінюючи долучені представником позивача письмові докази, а саме вказані виписки по рахунку позичальника, приходить до наступних висновків. Зокрема, виписка по рахунку має відповідати статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що закріплює обов`язкові реквізити первинних бухгалтерських документів, в яких можуть бути відображені господарські операції. Так, на аркушах справи 39-61 (том 2) та 62-84 (том 2) надана банком виписка по рахунку позичальника не містить: 1) Підпису відповідальної особи, яка формує виписку (невідповідність п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»); 2) Не містить печаток банку, посад осіб (невідповідність п. 6 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»); 3) Зміст господарської операції не наведено у зрозумілому змісті, так як виписка містить багато скорочень та термінів англійській мові (невідповідність п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів не можуть бути підставою для проведення бухгалтерського обліку. Окрім того, суд звертає увагу на пункт 1.7.2 Кредитного договору № МL010/061/2007 від 05.10.2007 року, де вказано, що банк здійснює видачу кредиту згідно з кредитної заявки позичальника. Такої кредитної заявки до суду позивачем також не надано. Інших доказів, з яких можливо було б встановити факт видачі кредиту матеріали справи також не містять. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 3 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, надана позивачем виписка по рахунку, на яку він посилається, як на доказ, з якого суд може встановити факт видачі кредитних коштів позичальнику є недостатнім доказом в розумінні ст. 78 ЦПК України. За змістом ст. 30 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Натомість до матеріалів справи не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, через що неможливо встановити факт видачі кредиту, що і зумовлює відмовою у задоволенні позову. Також слід зазначити, що за змістом Кредитного договору №МL010/061/2007р. від 05.10.2007року, кредитна ставка позичальника за кредитним договором з 12.10.07 року складає фіксований відсоток 4,49 + Fidr. Суд приймає до уваги, що позивачем не надано жодного доказу, з якого можливо було б встановити розмір Fidr, що впливає на обґрунтованість розрахунку суми заборгованості. Зокрема, нарахування за кредитним договором щомісячної належної до сплати суми складається з нарахуванням по тілу кредиту, відсотках та інших обов`язкових до сплати платіж. Обґрунтованість розміру відсоткової прямо впливає на обґрунтованість суми заборгованості за кредитом. Як наслідок і суми, яку суд може стягнути на користь позивача у даній справі. Відповідач заперечував проти розрахунку заборгованості, наданого позивачем, при цьому вказав, що позбавлений можливості провести контррозрахунок, так як не має в розпорядженні інформації щодо відсоткової ставки Fidr та динаміки її змін. Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року витребовувався графік платежів, який підписувався позичальником до кредитного договору № МL010/061/2007 від 05.10.2007 року. В свою чергу, в графіку, який надав позивач (а.с. 197) відсутній підпис позичальника. Суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Таким чином, суд позбавлений можливості розрахувати суму заборгованості, яка підлягала б стягненню з відповідача, що зумовлює відмову у задоволенні позову. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач в позові, як на підставу для його задоволення, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed