Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

21.11.2018 року представник позивача АТ КБ "ПРИВАТБАНК", звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.01.2011р. в сумі 31323,81 грн., та судових витрат - в розмірі сплаченого позивачем судового збору - 1762грн., посилаючись в обгрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за його відсутністю, та просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з відсутністю в нього боргу перед позивачем. Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів, наданих суду, між позивачем та відповідачем 20.01.2011 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 7800 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На твердження позивача, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував ніяким чином. Представник позивача стверджує, що відповідач не виконує своїх зобов`язань за договором зі своєчасного повернення коштів, внаслідок чого в нього станом на 04.11.2018 року виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 31323,81грн., з яких: 19015,10 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 10340,91 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина); 1467,80 грн. - штраф (процентна складова), відповідно до умов договору, надавши суду докази на підтвердження своїх доводів. Відповідач звернувся до суду з заявою, якою, наполягаючи, що в нього заборгованості перед позовачем немає, просить застосувати стосовно позовних вимог строк позовної давності, стверджкючи, що він не поповнював спірний картковий рахунок, оскільки давно не користується кредитною карткою, кредит погасив вже більш, гніж три роки тому, і вважав, що в нього кредитні стосунки з позивачем закінчені, проте, отримавши позов, здивувався, та з роздруківки заборгованості дізнався, що позивач, не вказуючи наявність заборгованості, просить стягнути лише відсотки та штрафи. Статтею 599 ЦК України регламентовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.526,527,530 цього ж Кодексу - що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ч.5,6 ЦПК України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст.83 ч.1 ЦПК України). Так, положення ст.77 ЦПК України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За наслідками судового розгляду, і досліджених судом доказів, суд у відповідність до ст.89 ЦПК України оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У відповідності до ч.4ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові за наявності про це заяви відповідача, яка, в даному випадку, міститься в матеріалах справи. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Оскільки під час розгляду даного позову судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо пені та штрафу, що вбачається з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача у, більш, ніж у передбачений ст.257 ЦК України строк, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі сплином строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні ним правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про не доведеність позовних вимог, їх безпідставність, а відтак про наявність обґрунтованих відповідачем підстав для відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості як з мотивів недоведення наявності заборгованості. У зв`язку з тим, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed