Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначила, що вона відповідно до укладеного контракту від 03.02.2002 року є директором приватної фірми «А і Є». Вказане також підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб в якому вона зазначена як директор вказаної фірми. Відповідно до положень п.1.2 укладеного контракту за виконання своїх посадових обов'язків директора фірми вона має право на отримання грошової винагороди. Протягом останніх двох років, починаючи з 01.06.2014 року вона неодноразово усувалася з посади директора, проте судовими рішеннями внесені зміни до Єдиного реєстру юридичних осіб стосовно припинення її повноважень як директора фірми визнавалися протиправними та скасовувалися. Таким чином у порушення умов контракту та ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата їй не виплачувалася за період з 01.06.2014 року по 30.06.2016 рік. За вказаний період заборгованість з виплати заробітної плати становить 32 194 гривень. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати заробітної плати за період з 01.06.2014 року по 30.06.2016 рік у загальній сумі 32 194 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Також зазначив, що оскільки строк дії укладеного з [PERSON] контракту закінчився у 2003 році, та останні продовжували працювати з останньою фактично був укладений безстроковий трудовий договір. Умовами контракту було визначено, що оплата праці [PERSON], як директора фірми становитиме 200 гривень, розмір якої на той час значно перевищував встановлену у державі мінімальну заробітну плату. Однак оскільки умови оплати праці після закінчення строку дії контракту не були змінені, остання має право на отримання заробітної плати у розмірі, не нижчому від встановленої у державі мінімальної заробітної плати. Представник відповідача Бейлик М.Б. в судовому засіданні позив не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що [PERSON] 13.06.2014 року, за рішенням власників фірми, була відсторонена з посади директора ПФ «А і Є» та з того часу жодних функцій директора остання не виконує. Правомірність відсторонення [PERSON] з посади директора фірми була підтверджена відповідним рішенням суду, яким останній було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним рішення власників ПФ «А і Є» та поновлення на роботі. За таких обставин, зважаючи на те, що [PERSON] з 13.06.2014 року відсторонена від виконання функції директора фірми, з того часу обов'язків диктора не виконує, до теперішнього часу на роботі (на цій посаді) не поновлена підстав для стягнення на її користь заробітної плати за цей період не має. На останнє судове засідання представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, прочини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини. Відповідно до положень ст..94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно частини 1 ст.95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. (ст..1, ч.1 ст.2, ч.1 ст.3 ЗУ «Про оплату праці»). Отже із змісту вказаних норм вбачається, що заробітна плата працівнику виплачується лише за виконану ним роботу. Як встановлено, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.10.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25.08.2015 року, у задоволенні позову [PERSON] про до Приватної фірми «А і Є», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним рішення власників та поновлення на роботі було відмовлено. Вказані рішення суду першої та апеляційної інстанції були оскаржені в касаційному порядку та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ були залишені без змін. Під час розгляду вказаної справи судом першої інстанції було встановлено, що 06 жовтня 1999 року [PERSON] була створена приватна фірма «А і Є», він же був її єдиним власником. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до п. 4.3. статуту приватної фірми «А і Є» у разі смерті власника його майнові права переходять до спадкоємця (спадкоємців). Згідно із свідоцтвами про право на спадщину, спадкоємцями [PERSON] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яким видані свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/4 частини майна, що складається з майнових прав засновника ПФ «А і Є», кожному. Відповідні зміни до статуту фірми внесені не були. За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 20 червня 2014 року Приватна фірма «А і Є» має засновників: [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Органами управління є збори власників. Дані про перереєстрацію відомостей про юридичну особу відсутні. За положеннями п. 5.1, п.5.3 статуту приватної фірми «А і Є» управління Фірмою здійснюється власником через призначений виконавчий орган - дирекцію Фірми. Керівництво поточною діяльністю Фірми здійснює її виконавчий орган - дирекція фірми. Відповідно до п. 5.4. статуту при призначенні директора на посаду власник укладає з ним контракт, в якому визначається строк найму, права і відповідальність, умови матеріального забезпечення і звільнення з урахуванням гарантій, передбачених контрактами та чинним законодавством. За даними трудової книжки [PERSON], з 03 червня 2002 року обіймала посаду директора приватної фірми «А і Є», а з 01 жовтня 2005 року - посаду виконавчого директора приватної фірми «А і Є». За умовами контракту від 03 червня 2002 року, укладеного з [PERSON], вона була призначена на посаду директора фірми. Контракт укладений строком на один рік. 13 червня 2014 року рішенням власників приватної фірми «А і Є» [PERSON] тимчасово відсторонено від виконання обов'язків директора у зв'язку з порушенням кримінальної справи за фактом незаконного відчуження майна фірми. Відповідно до п. 5.2. статуту призначення і звільнення членів дирекції фірми належать до виняткової компетенції власника. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанції, виходив з того, що рішення загальних зборів засновників про відсторонення [PERSON] від виконання обов'язків є законним, оскільки положення ст..46 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовуються, так як можливість уповноваженого органу приватної фірми «А і Є» усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов'язку міститься не в приписах КЗпП України, а у ст.. 99 ЦК України, якою врегульовано реалізацію учасниками товариства корпоративних прав на участь в управління товариством. Таким чином з 13.06.2014 року [PERSON] була відсторонена від виконання обов'язків директора фірми. Жодних доказів виконання нею роботи, пов'язаною з виконанням функції директора фірми позивачем та її представником не представлено та в матеріалах справи не міститься позивачем не представлено. Посилання позивача та її представника на те, що остання згідно записів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб з 2014 року по теперішній час значиться директором ПФ «А і Є» само по собі не є доказом фактичного виконання нею своєї посадових обов'язків (фактичного виконання нею роботи), що є підставою для оплати праці. За таких підстав суд не приймає і до уваги посилання представника позивача на те, що всі рішення, якими були внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб якими [PERSON] були припинені повноваження директора фірми, були скасовані у судовому прядку, оскільки такі обставини також не свідчать про фактичне виконання позивачем своїх посадових обов'язків. За таких обставин, враховуючи те, що позивач з 13.06.2014 року за рішенням власників ПФ «А і Є», яке до теперішнього часу є чинним і не скасовано, була тимчасово відсторонена від виконання обов'язків директора фірми, з того часу фактично роботу на фірмі не виконує, суд приходить до переконання що підстав для задоволення заявленого нею позову та стягнення заборгованості із виплати заробітної плати не має.

Outcome: dismissed