Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

07.05.2020 р. позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПРАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, яким просить стягнути 200 000,00 грн. , без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів (а.с.1-3). В обґрунтування позивач вказує, що працював на ПРАТ «ПівнГЗК» з 10.04.1967 р. по 21.06.1989 р. та з 10.10.1990 р. по 06.07.2007 р. помічником машиніста екскаватора, машиністом екскаватора, вантажником господарчої дільниці у Першотравневому кар`єрі Тернівського рудоуправління. 06.07.2007 р. звільнився з підприємства у зв`язку з виходом на пенсію. В період роботи в умовах перевищення гранично допустимих небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПРАТ «ПівнГЗК» призвели до стійкої втрати позивачем професійної працездатності та професійного захворюваня. [PERSON] отримав два професійних захворювання: вібраційна хвороба першого-другого ступеня з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, нейросенсорна приглухуватість першого-другого ступеня (з легким зниження слуху), які, відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.04.2006 р., виникли з вини роботодавця - ПРАТ «ПівнГЗК». Первинним оглядом МСЕК від 22.06.2006 р. йому було встановлено 35% втрати професійної працездатності, із яких 25% - по вібрації та 10% - по туговухості безстроково. Вважає, що позивачу не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювання йому протипоказані важка фізична праця, вимушена робоча поза, несприятливий мікроклімат, підвищена загальна і локальна вібрації. Від зазначених протипоказань він переносить моральні страждання, оскільки вони вказують на те, що він не має можливості більше працювати в привичних йому умовах. Втрату працездатності встановлено безстроково, що свідчить про те, що стан здоров`я може лише погіршуватись. Морально пригнічує те, що йому постійно потрібно проходити лікування, витрачати свої кошти, бути далеко від дому, приймати медикаменти, які від великої кількості можуть негативно впливати на внутрішні органи. Крім моральних страждань та переживань, він переносить і фізичні страждання, а саме: біль на оніміння рук, мерзлякуватість кістей, побіління пальців рук на холоді, біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль та обмеження руху в колінних суглобах, судоми верхніх кінцівок, що його дуже турбує та виснажує. Також позивач зазначає, що він як чоловік повинен виконувати постійну чоловічу роботу в квартирі та за її межами, на що у нього не вистачає сил. Руки постійно тремтять, не може тримати навіть легкі речі в руках. Від цього у нього з`являється дратівливість, моральне невдоволення. Тому просить суд стягнути з відповідача в якості компенсації моральних та фізичних страждань 200000,00 грн. Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 19.05.2020 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач ПРАТ «ПівнГЗК» повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином, копія ухвали з додатками отримана 27.05.2020 р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.32). 17.06.2020 р. відповідачем подано суду відзив на позов. Позивач відзив на позов отримав 10.06.2020 р. (а.с. 36). Представник відповідача [PERSON] (довіреність від 29.10.2019 р., дійсна до 30.09.2020 р. (а.с.37-38)) у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Зазначає, що під час прийому на роботу і в подальшому в процесі трудової діяльності, позивач був під розписку проінформований про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також про його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Одним із факторів, який збільшує ризик виникнення професійного захворювання, є тривалість роботи в шкідливих умовах. Чинне на сьогоднішній день законодавство не встановлює будь-якої прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах. Роботодавець має можливість припинити роботу працівника в шкідливих умовах праці лише у випадку, коли у працівника вже виникло і встановлено уповноваженим медичним органом порушення стану здоров`я, тобто, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Дозвіл на початок виконання роботи підвищеної небезпеки було отримано ПРАТ «ПівнГЗК» в державному комітеті України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду. Крім того, Наказом МОЗ України від 27.12.2001 р. № 528 затверджена «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» призначена для гігієнічної оцінки умов і характеру праці на робочих місцях. Також, комбінат було спроектовано за технологією, яка передбачала використання обладнання, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівника. Проект пройшов державну експертизу. Наявність шкідливих умов праці на деяких місцях є об`єктивним явищем. (а.с. 33-36). Інших письмових клопотань, заяв, заперечень учасники справи суду не надавали. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 10.04.1967 р. по 21.06.1989 р. та з 10.10.1990 р. по 06.07.2007 р. [PERSON] працював на ПРАТ «ПівнГЗК» помічником машиніста екскаватора, машиністом екскаватора, вантажником господарчої дільниці у Першотравневому кар`єрі Тернівського рудоуправління. 06.07.2007 р. був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 9-19 копія трудової книжки). У зв`язку з погіршенням стану здоров`я, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.04.2006 р. (а.с.20-21) позивачу [PERSON] встановлено діагноз: вібраційна хвороба першого-другого ступеня з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, нейросенсорна приглухуватість першого-другого ступеня (з легким зниження слуху). \~ \~ \~ \~ Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно\~до стаття\~76\~ЦПК України\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює\~надані докази\~позивачем як\~належні,\~допустимі,\~достовірні, та критично відноситься до доводів відповідача, з огляду на те, що умови праці, технологічні процеси, стан засобів захисту працівника повинні відповідати нормам актів про охорону праці. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Вперше встановлено втрату професійної працездатності [PERSON] 22.06.2006 року, безстроково. Тобто, право на відшкодування моральної шкоди виникло у [PERSON] з моменту первинного встановлення йому втрати професійної працездатності 22.06.2006 року, саме з цього моменту він мав право звернутися з вимогою про відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.04.2006 (а.с.20-21), встановлені хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є вібрація та шум, рівні яких перевищували допустимі, внаслідок конструктивних недоліків джерелами, якими є працюючі механізми, редуктори, компресори, вентилятори, електрообладнання, закріплені на робочих майданчиках екскаватора. Стаж роботи: 32 рокм 5 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, з них 7 років 2 місяці помічником машиніста екскаватора, та 25 років 3 місяці машиністом екскаватора у Першотравневому кар`єрі ВАТ «ПівнГЗК». Рівень загальної вібрації: вібрація транспортно-технологічна -105 дБ при ПДУ 101 дБ; шум: еквівалентний рівень звуку 83 дБА при ПДУ 80 дБА (а.с.20-21). Визначаючи розмір\~моральної шкоди,\~суд вважає,\~що слід\~врахувати роз`яснення\~п.9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.,\~з подальшими\~змінами,\~"\~Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди",\~відповідно до\~якого,\~розмір відшкодування\~моральної шкоди\~суд визначає\~в межах\~заявлених вимог\~залежно від\~характеру та\~обсягу заподіяних\~позивачеві моральних\~і фізичних\~страждань,\~з урахуванням\~в кожному\~конкретному випадку\~ступеня вини\~відповідача та\~інших обставин.\~Зокрема,\~враховується характер\~і тривалість\~страждань,\~стан здоров`я\~потерпілого,\~тяжкість отриманого\~захворювання,\~істотність вимушених\~змін у\~його життєвих\~і виробничих\~стосунках,\~конкретні обставини\~по справі,\~характер моральних\~страждань і\~наслідки,\~що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, випискою з історії хвороби (а.с.23-25) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПРАТ на користь позивача 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода, у зв`язку з ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ"ПівнГЗК" на користь держави судовий збір в сумі 2102,00 грн. На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial