overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 20 липня 2003 року з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, тому просила суд розірвати шлюб та після реєстрації його розірвання залишити їй прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву, в якій вказав, що позов не визнає. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2003 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 18 (а.с. 7). Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, за наданий їм судом тримісячний строк для примирення шлюбні стосунки не відновили, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 22.10.2005 року і спільно проживали до травня 2014 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, скандали в сім'ї, зловживанням відповідачем спирними напоями. В судове засідання позивач не з'явилася, однак від неї надійшла заява згідно якої просить позов задовольнити, а справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У червні 2014 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернувся [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та [PERSON] 21 червня 2003 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також зазначав, що сім'я існує лише формально, оскільки вони не проживають разом. У зв'язку з цим просив позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 21 червня 2003 року. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Однак вказував, що розірвання шлюбу ннегативно вплине на їхніх малолітніх дітей. Відповідач до суду не з'явилася, подавши заяву, у якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та зазначала, що позов визнає у повному обсязі. Врахувавши думку позивача, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, оголосивши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 21 червня 2003 року був укладений шлюб (а.с. 5). Від шлюбу в них є неповнолітні діти - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Ухвалою суду від 12 серпня 2014 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з наданням сторонам до 12 вересня 2014 року строку для примирення. Ухвалою судді від 22 вересня 2014 року провадження у справі було відновлено, однак на час винесення рішення по справі сторони не примирилися. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1, 20). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У червні 2014 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 06 грудня 2008 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Також зазначала, що сім'я існує лише формально, оскільки шлюбні відносини між ними давно припинені. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 06 грудня 2008 року. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач до суду не з'явився, направивши заяву про розгляд справи за його відсутності. Також вказував, що позов визнає у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, оголосивши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 06 грудня 2008 року був укладений шлюб (а.с. 6). Позивач вказувала, що спільних з відповідачем дітей у них немає. Сторони проживають окремо в різних кімнатах. Наміру зберігати сім'ю з [PERSON] у позивача немає. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 20 коп. (а.с. 1). У подальшому на виконання Закону [PERSON] доплатила 40 коп. судового збору (а.с.15). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У червні 2014 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 22 вересня 2001 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також зазначала, що сім'я існує лише формально, оскільки вони не проживають разом. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] 22 вересня 2001 року. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позову заперечував, оскільки вважав, що сім'ю потрібно зберегти заради дітей і розірвання шлюбу негативно відобразиться на них. Однак у судове засідання, що було призначено після відновлення провадження по справі, не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. За таких обставин було прийнято рішення продовжувати розгляд справи за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 22 вересня 2001 року був укладений шлюб (а.с. 4). Від шлюбу в них є неповнолітні діти - сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Сторони проживають окремо. Ухвалою суду від 10 липня 2014 року провадження у справі було зупинено у зв'язку з наданням сторонам до 10 вересня 2014 року строку для примирення. Ухвалою судді від 22 вересня 2014 року провадження у справі було відновлено, однак на час винесення рішення по справі сторони не примирилися. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У червні 2014 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 26 серпня 1999 року був укладений шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Також зазначав, що шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 26 серпня 1999 року. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 26 серпня 1999 року був укладений шлюб (а.с. 8). Від вказаного шлюбу у сторін є діти - дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] (а.с. 9, 10). Сторони проживають окремо і наміру зберігати сім'ю не мають. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У червні 2014 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] та просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 04 серпня 2000 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 975. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, останні десять років постійно виникали сварки з будь-якого приводу, внаслідок чого вони повністю втратили почуття любові та поваги один до одного, жоден з них не проявляє турботи про іншого, не цікавиться життя один одного. Шлюб існує формально, шлюбно-сімейні стосунки між ним припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, бажання відновляти сімейні відносини не мають. Подальше спільне проживання та збереження родини неможливе, тому він звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідач у судове засідання з'явилася, однак надала суду заяву з проханням слухати справу у відсутність її та відповідача, проти позову не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 04 серпня 2000 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 975, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбно-сімейні стосунки припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, бажання відновляти сімейні відносини не мають, сім"я розпалась та поновлена бути не може. Спору щодо визначення місця проживання дитини та утримання дитини немає. Спір про майно відсутній. Сторони вважають, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, пояснення сторін свідчать про те, що вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю, досягнення згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У червні 2014 року до суду Жовтневого району міста Харкова звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ними. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем зареєстровано 05 лютого 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 96. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не змоги створити гарне подружжя, тому що мають різні погляди на життя, відповідач зловживав спиртними напоями, тому подальше спільне життя та збереження родини неможливе. Шлюбно-сімейні стосунки припинили з серпня 2013 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про майно на даний час відсутній. Як зазначила позивач, їх сім'я розпалась і поновленню не підлягає, в зв'язку з чим просить розірвати шлюб з відповідачем. В судове засідання позивач з'явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явився, однак надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, проти позову не заперечує, просить задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 05 лютого 2010 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбно-сімейні стосунки припинені з серпня 2013 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, сім"я розпалась та поновлена бути не може. Спір про майно на даний час відсутній. Сторони вважають, що сім"я розпалася та поновлена бути не може. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідач позов визнав і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, пояснення сторін свідчать про те, що вони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, не мають намір відновлювати сім'ю, досягнення згоди щодо усіх питань, пов'язаних з розірванням шлюбу, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім'ї виключається і шлюб між ними має бути розірваний.

Outcome: approved