Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] вказавши, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.07.2007 року [PERSON] 25.07.2007 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено,що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України зобов`язання за вказаним договором не виконав, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2020 року має заборгованість - 107650,51 грн., яка складається з наступного: - 3072,44 грн. - заборгованості за кредитом; -104578,07 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; - 3900,60 грн. - заборгованості за пенею. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2017 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк», яка складала 18767,47 грн., з яких: (3072,44 грн. - заборгованість за кредитом; 12918,51 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1406,64 грн. - заборгованість по пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 868,88 грн. - штраф (процентна складова), різниця становить: 94153,52 грн., яка складається з наступного: 91659,56 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2493,96 грн. - заборгованість за пенею. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 94153,52 грн.. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.07.2007 р. у розмірі 94153,52 грн.. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.. Ухвалою від 27.10.2020 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження,у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25.07.2007 року [PERSON] , [INFO] , підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк» (а.с. 26, 27). До цієї анкети-заяви на підтвердження умов кредитування банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua (а.с. 28-39). Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] відкрито картковий рахунок з видачею карти за № [NUMBER] , дата відкриття - 25.07.2007 р., термін дії - 07/11 (а.с. 25). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] , старт карткового рахунку № [NUMBER] , де кредитний ліміт станом на 07.08.2007 р. становив 3500,00 грн., який неодноразово змінювався, та останній раз зміна кредитного ліміту відбулася 19.08.2015 р. на суму 3080,00 грн. (а.с. 24). Позивачем до матеріалів справи приєднано розрахунок заборгованості за договором б/н від 25.07.2007 р., укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , з якого вбачається, що у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань по кредитному договору відповідач має заборгованість у розмірі 94153,52 грн., яка складається з наступного: 91659,56 грн. - заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 2493,96 грн. - заборгованості за пенею, з врахуванням того, що заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2017 року у цивільній справі №628/1567/17, позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено, та стягнуто зі [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25.07.2007 р. у розмірі 18767,47 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн.. (а.с. 10-16) Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Так, заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2017 року, яке набрало законної сили 11.09.2017 р. у цивільній справі №628/1567/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.07.2007 р. було стягнуто заборгованість у розмірі 18767,47 грн.. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та інших витрат за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2017 року у цивільній справі №628/1567/17. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. В оцінці застосування наведених норм права Верховним Судом України зроблено висновок, викладений у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на наведене суд вважає, що відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом у цій цивільній справі. З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов`язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним законом, Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, згідно положень абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). Таким чином, після ухвалення рішення суду від 29.08.2017 року про стягнення суми боргу, позивач має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на три проценти річних від простроченої суми боргу, згідно положень ст. 625 ЦК України. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц. Враховуючи те, що станом на час розгляду справи в суді не виконано рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.08.2017 року, яке набрало законної сили та вимога про стягнення суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, згідно положень ст. 625 ЦК України не була заявлена, в задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: dismissed