overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

06 лютого 2014 року заявник звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області із заявою до заінтересованої особи про встановлення факту родинних відносин. В заяві зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 6,07 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області. Вказану земельну ділянку мати заповідала йому, однак оформити право на спадщину він не має можливості, оскільки у свідоцтві про народження ім'я матері зазначено "[PERSON]", а у свідоцтві про її смерть та державному акті на землю - "[PERSON]". Згідно заповіту, посвідченого секретарем Новоочаківської сільської ради, [PERSON] все своє майно заповідала йому, як сину. Встановлення факту родинних відносин з матір'ю йому необхідно для оформлення спадщини. Заявник в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання заявлених вимог. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечення проти заявлених вимог заявника. Дослідивши докази у справі суд встановив наступне. Заявник [PERSON] народився [INFO] в с. Петропавлівка Казанківського району Миколаївської області, що підтверджується копією його свідоцтва про народження, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції 09 грудня 2013 року (а.с.8). В зазначеному свідоцтві про народження його матір записана, як [PERSON]. [INFO] матір заявника померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 16 жовтня 2008 року (а.с.7). В зазначеному свідоцтві про смерть ім'я матері заявника записано як «[PERSON]». Згідно довідки, виданої секретарем Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району 08 лютого 2013 року, [PERSON] з 02 серпня 1978 року і по день смерті була зареєстрована та проживала в с. Петропавлівка Березнегуватського району Миколаївської області і разом з нею був зареєстрований та проживав заявник, як її син (а.с.11). За життя, 21 грудня 2000 року [PERSON] склала заповіти, посвідчені секретарем Новоочаківської сільської ради Березнегуватського району, якими житловий будинок та частину у праві на земельну частку (пай), заповідала заявнику, як своєму сину (а.с.19,20). На даний час заявник право на спадщину оформити можливості не має через не підтверджені родинні відносини з матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами розглядаються саме судом. З огляду на викладене, враховуючи, що факт родинних відносин між заявником та [PERSON], як його матір'ю, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Даний факт встановлено для звернення заявника до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

06 серпня 2018 року завідувач 2-А відділення ПОКПЛ імені О.Ф. Мальцева Максименко Олег Сергійович звернувся до Київського районного суду м.Полтави із заявою про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару та стаціонарного лікування недієздатного [PERSON], [INFO], якого 04.08.2018 року було госпіталізовано за направленням лікаря психіатра Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру та заявою опікуна до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф. Мальцева з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром». 04.08.2018 року хворий оглянутий комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром», прийнято рішення про госпіталізацію недієздатного до психіатричного стаціонару для лікування в умовах Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції лікар Максименко О.С. заяву підтримав та просив її задовольнити. [PERSON] з заявою не згоднен. Прокурор Деряга О.Ю. в судовому засіданні просила задовольнити заяву. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, просила суд слухати справу у її відсутності. З заявою лікарні згодна. Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року №2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.12.2013 року [PERSON] визнано недієздатним, призначено опікуном [PERSON]. 04.08.2018 року хворий оглянутий комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром», у зв'язку з чим потребує госпіталізації. Враховуючи погіршення стану здоров'я [PERSON], за висновком комісії лікарів-психіатрів хворий потребує надання стаціонарної психіатричної допомоги. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне госпіталізувати недієздатного [PERSON] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні імені О.Ф.Мальцева. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

06 серпня 2018 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов в провадження суду 14 серпня 2018 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 лютого 2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 5 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

06 травня 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту належності їм свідоцтва про право власності на житло в [ADDRESS]. В судове засідання заявники не з"явились надали заяву, в якій заявлені вимоги підтримали та просили справу розглянути без їх участі. Звернення до суду зумовлене тою обставиною, що свідоцтво про право власності на житло був виданий на прізвище родини [PERSON], тоді як правильне написання їх прізвища [PERSON]. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява в якій не заперечує проти задоволення заяви та просить розглянути заяву у відсутність представника. Вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного. За змістом ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадянина, якщо діючим законодавством не передбачено інший порядок їх встановлення, зокрема суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів. Суд констатує, що встановлення факту належності заявникам свідоцтва про право власності на житло має для них юридичне значення, оскільки встановлення такого факту необхідно для використання власності на свій розсуд. Судом встановлено, що прізвище заявників [PERSON], про що свідчать копії паспортів та копія свідоцтва про шлюб /а.с.4-9/. 26 квітня 1999 року Фондом комунального майна Балаклійського району на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло, яке розташоване в [ADDRESS] /а.с.11/ Тоді як згідно паспортів заявників та копії свідоцтва про шлюб [PERSON] правильне написання їх прізвища [PERSON]. Також в довідці про склад родини, в технічному паспорті прізвище власників спірної квартири вказано "[PERSON]" /а.с.10,14/ Аналіз наданих заявниками доказів у їх сукупності, дає підстави для висновку, що під час внесення до свідоцтва про право власності на житло даних про особу заявників було допущено помилки в написанні прізвища останніх і, що свідоцтво про право власності на житло на ім"я [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

06 травня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управляння юстиції Донецької області, актовий запис № 221. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, спору про яку не має. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з тим, що під час спільного проживання між ними склалися відношення взаємного непорозуміння одне одного, а тому було втрачено почуття поваги та довіри одне до одного, у результаті чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам та здоров'ю. З часу припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю, відновлювати сім'ю немає ніякого сенсу. В даний час сумісне господарство не ведеться. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, надання строку на примирення вважає недоцільним, просила прізвище залишити - «[PERSON]». У судове засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - це одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 Сімейного кодексу України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 Сімейного кодексу України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин. Суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

06 травня 2016 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 27 січня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у П'ядицькій сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №1. Від спільного проживання у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. З початку спільного проживання у них були нормальні сімейні відносини, однак пізніше погіршились. Вони виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, між ними часто виникають сварки в присутності дитини, які погано впливають на її здоров'я та виховання дочки. На протязі останніх місяців, сімейне життя між ними ще більше погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони з відповідачем не змогли створити міцної сім'ї, оскільки втратили почуття любові одне до одного. За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, після розірвання шлюбу просить залишити неповнолітню дочку проживати із нею і залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач теж подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 27 січня 1999 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у П'ядицькій сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №1 /а.с.3/. Від спільного подружнього проживання у них народилась дочка - [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Позивачка з відповідачем виявилися людьми різних характерів та поглядів на життя, оскільки не змогли дійти згоди навіть при вирішенні простих побутових питань. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю, між ними часто виникають сварки в присутності дитини, які погано впливають на її здоров'я та виховання дочки. На протязі останніх місяців, сімейне життя між ними ще більше погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дочки, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати із матір'ю, після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

07.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого позивач вказала наступне: сторони одружені з 26.08.2011 року, шлюб зареєстрований у Міусинській міській раді міста Красний Луч Луганської області, актовий запис №41. Дошлюбне прізвище позивача "[PERSON]". Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільно не мешкають, сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки втрачені почуття любові та поваги один до одного, разом не проживають, сумісне господарство не ведуть. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій на позовних вимогах наполягає, просить справу слухати за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився, позовні вимоги визнав, на примиренні не наполягає, просить справу слухати за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, що беруть участь у справі, або у разі, коли відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводиться. Вивчивши письмові матеріали справи,суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що сторони не ведуть сумісного господарства, в родині відсутнє порозуміння, втрачено взаємні почуття. Дану сім`ю зберегти не можливо. На підставі викладено,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

07.04.2014 року комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання у розмірі 8 471,16 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач, надала заяву про закриття провадження, оскільки нею заборгованість сплачена в повному обсязі. Окрім цього неї здійснено відшкодування на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Суд зазначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно розрахунку сума заборгованості за теплопостачання квартири [ADDRESS] за період з 01.11.2007 року по 25.11.2013 року складає 8 471,16 грн., що відповідачем не заперечується. Як вбачається із матеріалів справи власником квартири [ADDRESS] до 25.11.2013 року на праві спільної сумісної власності були відповідач та [PERSON], які втратили вказане право на підставі договору купівлі продажу від 25.11.2013 року укладеного між ними та [PERSON] (покупець). До суду відповідачем надано рахунок-квитанцію №1/84 від 07.05.2014 року про сплату 8 471,16 грн. тип платежу опалення борг на 01.04.2014 року; та довідку від 07.05.2014 року комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (абонентна служба), згідно якої [PERSON], що проживає за адресою [ADDRESS] заборгованості ДпТС за теплоенергію і гарячу воду станом на 07.05.2014 року не має. За таких обставин, зважаючи, що відповідач фактично визнав позов та сплатив суму заборгованості, спір між сторонами перестав існувати, а отже необхідність у відновленні порушеного права позивача відпала. Стосовно заяви відповідача про закриття провадження у справі, то підстав визначених ст.205 ЦПК України, для закриття не має. Аналізуючи викладене, за обґрунтованості вимог щодо стягнення заборгованості, однак ураховуючи, що на момент розгляду справи вказана заборгованість відповідачем відшкодована, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що відповідачем надано квитанцію №1/85 від 07.05.2014 року призначення платежу сплата судового збору в розмірі 243,60 грн., одержувач якого є позивач, суд не здійснює розподілу судових витрат на користь останнього.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

07.04.2015 року [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування заяви зазначила, що в свідоцтві про шлюб невірно вказано дату народження її чоловіка - " [INFO]", замість " [INFO]", що в даний час унеможливлює вирішення нею питання перерахунку пенсії як вдові ветерана військової служби. У судовому засіданні представник заявника вказану заяву підтримала і наполягала на її задоволенні. Допитана судом в якості свідка [PERSON] підтвердила, що [PERSON], який помер [INFO], був чоловіком заявника. Представник заінтересованої особи не з'явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як убачається з матеріалів справи, з 20.06.1955 року заявник перебувала в шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. У свідоцтві про шлюб вказаних осіб датою народження [PERSON] вказано [INFO]. Проте дослідженими судом доказами, які в сукупності узгоджуються між собою, повністю підтверджується, що дата народження [PERSON] у свідоцтві про шлюб вказана невірно, оскільки правильною датою його народження є [INFO]. Вказаний висновок слідує з копії паспорта [PERSON], в якому вказано, що він народився [INFO]. Крім того, відмітками в паспортах [PERSON] і [PERSON] підтверджується факт реєстрації їх шлюбу та спільне проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4, 6). Факт перебування [PERSON] в шлюбі з [PERSON], який помер [INFO], підтверджується і показаннями свідка [PERSON] У зв'язку зі смертю [PERSON] у заявника виникла необхідність вирішення питання перерахунку її пенсії як вдови ветерана військової служби, що потребує встановлення факту реєстрації шлюбу в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

07.04.2015 року до суду із даним позовом звернувся прокурор Турківського району Львівської області. Посилається на те, що вироком Турківського районного суду від 29.01.2015 року [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 246 КК України, яким державі було завдано шкоди на суму 6534 грн. Проте відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдані збитки. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області 6534 грн. завданої шкоди та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся завчасно і належним чином. Представник Верхньояблунської сільської ради в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши обставини справи, всі наявні документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав. Судом встановлено, що 30.09.2014 року близько 15:00 год. відповідач в кварталі № 21 виділу № 5 Яблунського лісництва ДП "Боринське лісове господарство" на території села Верхня Яблунька Турківського району Львівської області, що відноситься до природно-заповідного фонду, є регіональним ландшафтним парком "Надсянський" та розташований на території Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, умисно незаконно зрізав дві сироростучі ялиці загальною кубомасою 1,66 м. куб. Діями відповідача державі в особі Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області завдано майнову шкоду в сумі 6534 гривні. Наведені вище обставини підтверджуються копією вироку Турківського районного суду Львівської області у справі № 458/44/15-к провадження 1-кп/458/15/2015. Не довіряти даному доказу у суду підстав немає. Відповідно до ст.ст. 105 ч.2, 107 Лісового кодексу України особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев, несуть цивільно-правову відповідальність і зобов'язані відшкодувати шкоду внаслідок порушення лісового законодавства. В силу ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved