Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

07 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду до [PERSON] , Миколаївської міської ради, третя особа Південна товарна біржа із позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Зазначала, що [INFO] померла [PERSON] , яка є її бабусею. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , котра належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу № 2834 від 20.10.1995 року, зареєстрованого Південною товарною біржею. 09.06.2013 року спадкодавець на ім`я позивача склала заповіт, в якому зазначену квартиру заповіла їй повністю. У зв`язку із неможливістю посвідчити договір нотаріально, а також у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на майно позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] 20.10.1995 року який зареєстрований Південною товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод за № 2834; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 07.06.2016 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 16.08.2016 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено [PERSON] , [INFO] . 03.09.2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про заміну відповідача [PERSON] на належного відповідача - [PERSON] , а також залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . 13.09.2016 року [PERSON] надала до суду заяву про зміну підстав позову. Зазначала, що оскільки спадкодавцем 15.05.2008 року було складено заповіт на ім`я [PERSON] на спірну квартиру, то ним було скасовано дію заповіту, котрий було складено на ім`я позивачки. Через те, що [PERSON] спадщину не прийняв, то спадкування має здійснюватись за законом. Вважає, що як онука вона є спадкоємицею п`ятої черги спадкування за законом другого ступеня споріднення, а тому просила визнати за нею право власності на квартиру з цієї підстави. 03.03.2017 року [PERSON] подано позовну заяву до [PERSON] , третя особа Перша миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Позивач зазначив, що на час відкриття спадщини постійно проживав з спадкодавцем та фактично прийняв спадщину, що відкрилась після її смерті. Здійснив її поховання за власні кошти. 15.05.2008року на його ім`я спадкодавцем було складено заповіт, у якому вона заповіла йому квартиру за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] хоча і була зареєстрована у спірній квартирі, однак ніколи там не проживала. За життя [PERSON] зверталась до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] (її матері) такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, однак через значне погіршення стану здоров`я не могла виконати вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Посилаючись на відсутність документів, які підтверджували б факт прийняття спадщини, оформити свої спадкові права в позасудовому порядку не може, а тому просить суд встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] . 22.05.2017р. від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №487/2953/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Миколаївської міської ради, третя особа Південна товарна біржа, [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності в порядку спадкування до вирішення справи №478/1290/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контра Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] клопотання підтримав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила суд об`єднати в одне провадження зазначені цивільні справи, оскільки позовні вимоги стосуються одних і тих же сторін по справі. Ухвалою суду від 29.06.2017р. об`єднано в одне провадження цивільну справу № 487/2953/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Миколаївської міської ради та третьої особи Південної товарної біржі про визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та цивільну справу № 487/1290/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] та третьої особи Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Надано об`єднаному провадженню номер №2/487/134/17. 02.03.2013року від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Вказав, що позивач не надав доказів родинних відносин, не надав доказів проживання зі спадкодавцем, не надав доказів необхідності надання спадкодавцю стороннього догляду . Ухвалою суду від 10.10.2018року підготовче провадження у справі закрито, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Миколаївської міської ради та третьої особи Південної товарної біржі про визнання договору дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та за позовом [PERSON] до [PERSON] та третьої особи Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, призначити до судового розгляду по суті в загальному порядку у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Пірожок В.П. заявлені вимоги підтримав в повному об`ємі, просив їх задовольнити. Вказав, що позивач [PERSON] є онукою спадкодавця і донькою [PERSON] . З метою прийняття спадщини вона звернулась до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, бо він не проживав постійно, а тимчасово, коли періодично доглядав за мамою (спадкодавцем [PERSON] ) у зв`язку із її хворобою. Відповідач [PERSON] , та його представники адвокат Чепара В.Ф., адвокат Українець С.В. позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Просили суд встановити факт постійного проживання [PERSON] з його матір`ю на день її смерті за адресою її реєстрації. Пояснили суду, що [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на день її смерті, це підтверджується актом від 13.01.2017року. Його мати не могла себе обходити, тому він постійно за нею доглядав, а онука ні разу не з`являлась, допомоги спадкодавці не надавала, до того ж померла зверталась до суду із позовом про визнання онуки та її матері такими, що втратили право користування житлом. Заповіт був складений померлою спочатку на [PERSON] , але в 2008році складено було на [PERSON] , який наразі є дійсним. [PERSON] знав про свій заповіт, однак у встановлений строк не звернувся до нотаріуса, бо вважав, що якщо у нього є заповіт і він постійно проживав у квартирі в період 6 місяців до смерті спадкодавця, то є таким, що належним чином прийняв спадщину. Зареєстрований [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з дружиною та дітьми. Діагноз померлої був цукровий діабет, їй потрібен був постійний сторонній догляд, що підтверджується епікризом. Зустрічний позов [PERSON] не визнає, оскільки вважає, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Представники Миколаївської міської ради Гайбатова З.Н., Зозуля А . Ю. , Орлова О.В. надали до суду 07.09.2016р., 02.11.2016р. та 19.11.2018р. заяви, в яких просили слухати справу за відсутності представника Миколаївської міської ради, а рішення прийняти за наявними матеріалами у справі відповідно до норм діючого законодавства. Перша миколаївська нотаріальна контора Миколаївської області надала до суду заяви від 01.03.2018року за вих.№487/02-16, від 17.08.2018р. за вих.№1589/01-16, від 26.09.2018р. за вих.№1852/01-16, від 04.01.2019р. за вих.№18/01-16, в яких просила про розгляд справи без представника нотаріальної контори на підставі наявних матеріалів і прийняти рішення на розсуд суду. Південна товарна біржа повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, до судового засідання свого представника не направила, заяви про розгляд без його участі суду не надала. Суд, заслухавши обґрунтування позивача та її представника, заперечення відповідача та його представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 11 липня 2013року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , котра належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу № 2834 від 20.10.1995 року, зареєстрованого Південною товарною біржею. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34850283, наданим Першою миколаївською державною нотаріальною конторою 15.08.2013р., після смерті [PERSON] була зареєстрована спадкова справа №449. Постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.03.2016року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з квартири [ADDRESS] , оскільки нею не було надано нотаріусу документів, підтверджуючих право власності спадкодавці на вказане майно. Судом встановлено, що на момент укладення спадкодавцем договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] діяли положення Цивільного кодексу Україської PCP від 18.07.1963 р., тому зазначений договір було зареєстровано Південною товарною біржею без дотримання нотаріальної форми договору, оскільки статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1954-12 від 10.12.1991 року (в редакції чинної на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Відповідно до відповіді Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 19.08.2016року за №05.01/05-43/2246 на судовий запит [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть №2659. Відповідно до ст. 47 ЦК Україниської PCP 1963 р., який діяв на момент укладення договору: нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до cт. 224 ЦК Української PCP 1963 р.: за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто на підставі cm. 224 ЦК Української PCP 1963 р. зазначений біржовий договір повинен бути визнаний дійсним, так як його сторони виконали всі істотні умови договору. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу укладений між [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 1995 року, який зареєстрований Південною товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод за № 2834 є дійсним, а тому квартира [ADDRESS] є законною власністю [PERSON] , померлої [INFO] . Щодо позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею, як спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом другого ступеня споріднення права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Судом встановлено, що 09 червня 2003року [PERSON] склала заповіт на ім`я своєї онуки [PERSON] , в якому заповіла останній належну їй на праві особистої власності квартиру за номером [ADDRESS] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № в-957. Згодом, 15.05.2008року спадкодавець [PERSON] склала новий заповіт на ім`я свого сина [PERSON] , [INFO] , в якому спірну квартиру заповіла йому. Враховуючи положення ст. ч.ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України, а також те, що обидва заповіти було складено з приводу одного й того ж нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , таким чином заповіт [PERSON] від 15.05.2008 року скасував заповіт від 09.06.2003р., з чим погодилась позивач [PERSON] . Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно ч. 5 cт. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] . Твердження про те, що вона має право на спадкування за законом після смерті бабусі як спадкоємець п`ятої черги є помилковим. Так, при спадкуванні за законом майно переходить до зазначених у законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості. Підставами закликання до спадкування за законом можуть бути шлюбні відносини, родинні чи сімейні стосунки, усиновлення, знаходження на утриманні спадкодавця не менше п`яти років до його смерті. Розширення кола осіб, що закликаються до спадкування за законом, неможливе. Відповідно до ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Онуки спадкодавця не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом. Але з цього не можна зробити висновок, що вони не закликаються до спадкування ні за яких обставин. Вищезазначені особи є спадкоємцями за законом, якщо на момент відкриття спадщини немає в живих того родича, який був би спадкоємцем. Вони спадкують ту частку, яка б йому належала, якби він був живий. Таке спадкування є спадкуванням по праву представлення, що передбачено ст..1266 ЦК України. Відповідно до Роз`яснення Міністерства Юстиції України від 11.10.2011р. «Окремі питання спадкування», "Ступінь споріднення", тобто кількість народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв`язках. До родичів четвертого ступеня споріднення належать діти рідних племінників та племінниць спадкодавця (двоюрідні онуки та онучки) і рідні брати та сестри його діда та баби (двоюрідні дід та баба). До родичів п`ятого ступеня споріднення - діти його двоюрідних онуків і онучок (двоюрідні правнуки та правнучки), діти його двоюрідних братів та сестер (двоюрідні племінниці та племінники), діти його двоюрідних дідів та бабок (двоюрідні дядьки та тітки). Родичі шостого ступеня споріднення це - діти його двоюрідних правнуків та правнучок (двоюрідні праправнуки та праправнучки), діти його двоюрідних племінників та племінниць (троюрідні онуки та онучки), діти його двоюрідних дядьків та тіток (троюрідні брати та сестри). У п`яту чергу право на спадкування мають родичі четвертого - шостого ступеня споріднення, якщо відсутні спадкоємці перших чотирьох черг. Зазначене цілком узгоджується із викладеними у Листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`ясненням суті спадкування за правом представлення, яке полягає в тому, що хоча деякі родичі спадкодавця (його внуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця) не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом, про те вони не усуваються повністю від спадкування і за певних умов набувають права спадкування .... " . За такого, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за нею як за спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом другого ступеня споріднення, права власності на квартиру [ADDRESS] слід відмовити. Щодо позовної вимоги [PERSON] про встановлення факту його постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкритя спадщини суд вважає за необхідне зазначити. Постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.03.2015року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке складається з квартири [ADDRESS] у зв`язку із пропуском ним строку для прийняття спадщини та відсутності документів, які б підтверджували факт прийняття ним спадщини, тобто факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавицею на момент смерті останньої. Згідно довідки №475 від 13.08.2013року ПП «ЖЕК №10» [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 24.11.1995року і по день смерті [INFO] . Разом із нею на час її смерті мешкали та були зареєстровані [PERSON] та онука [PERSON] . Відповідно до акту про проживання, складеного 13.01.2017року сусідами відповідача, вірність паспортних даних яких засвідчена посадовою особою ПП «ЖЕК-10», у квартирі [ADDRESS] зареєстрована і проживала з 24.11.1995року по [INFO] [PERSON] . З вересня 2012року по 20.02.2013року разом із нею постійно проживав та доглядав за нею її син - [PERSON] . Свідок [PERSON] показала, що померла [PERSON] була її сусідкою, яка жила поверхом вище, тобто на 5 поверсі. Сина її - [PERSON] - добре знає, він приходив і ввечері, і вдень, забирав матір іноді до себе, вона у 2012році жила у нього за його місцем проживанння. Останні місяці перед смертю він жив постійно разом із [PERSON] . Невістку та онуку ніколи не бачила. Часто спілкувалась із [PERSON] . Не знає, чи привозив речі [PERSON] до квартири матері, але постійно бачила його там. Останні 6 місяців перед смертю спадкодавці бачила, як [PERSON] йшов з квартири вранці та повертався до неї ввечері . Свідок [PERSON] показав, що літом 2012року [PERSON] поселився до матері в квартиру [ADDRESS] , жив там постійно, бо вона хворіла і не могла себе обслуговувати. [PERSON] доглядав за нею до її смерті у 2013році. Сім`я [PERSON] приїжджала до нього в квартиру матері, навіщала його. Зараз у цій квартирі ніхто не проживає. [PERSON] не знає, ніколи її не бачив у вказаній квартирі. Показання свідків, які жодним чином не зацікавлені в результаті розгляду цієї справи по суті, оскільки їх показання чітко вказують на події, що мали місце у 2012 - 2013 роках, є логічними та послідовними, а разом і акт про проживання, складений 13.01.2017року сусідами, суд визнає належними доказами постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем на час її смерті. Таким чином, суд приходить до висновку, що мають місце обставини, які свідчать про прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з наявністю розбіжностей щодо зареєстрованого та фактичного місця проживання спадкоємця [PERSON] не має можливості іншим шляхом, крім як встановлення в судовому порядку факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтвердити факт її прийняття. За таких обставин вимоги заявника про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини та її прийняття підлягають задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про непроживання за спірною адресою позивача [PERSON] та її матері [PERSON] , на підтвердження чого ним надані копії матеріалів судової справи №2/1412/12, а саме позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, ухвалу суду від 09.08.2012року про повернення позову, а також акт про не проживання від 18.07.2012р., конверт (відправлення №5400303959781), а також акт про непроживання від 19.01.2017р. оскільки вони не стосуються предмета доказування по цивільній справі, яка розглядається судом. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що так як [PERSON] було заявлено дві майнові вимоги з приводу нерухомого майна, а сплачено нею лише 700грн, і суд задовольнив лише одну вимогу, то на користь держави з неї слід стягнути 700грн судового збору. Також, на користь відповідача [PERSON] , позовні вимоги якого задовольняються судом, з [PERSON] слід стягнути 640грн. сплаченого ним судового збору за подання до суду позову, що містить немайнову вимогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial