Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.08.2020 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» про визнання недійсним договору, відшкодування моральної шкоди, який уточнила в поданій до суду 09.09.2020 заяві. Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що в квітні 2020 року між нею та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 200414-16118-1 від 14.04.2020 строком на 30 днів. Зі спливом терміну користування коштами відповідач на поступки позивачу не пішов, на телефон почали надходити дзвінки з повідомленнями про необхідність сплатити борг за договором, сума, яку вимагали повернути, була неспівмірно більшою від тієї, яку отримала. Позивач вказувала, що від повернення отриманих коштів не відмовлялася, але одночасно до неї почали звертатися сусіди та незнайомі люди з інформацією, що їм надходять телефонні дзвінки від відповідача, в яких співрозмовники розповсюджували про неї недостовірну інформацію, в брутальній формі та з погрозами вимагали повернення взятих позивачем коштів. Така поведінка відповідача завдала шкоди позивачу, 12.08.2020 позивач надіслала на адресу відповідача заяву з проханням надати усю необхідну інформацію по кредиту та вимогу про заборону використання персональних даних, 03.09.2020 отримала лист відповідача та завірені копії документів. В уточненій позовній заяві просила суд визнати недійсним з моменту укладення договір про надання споживчого кредиту № 200414-16118-1 від 14.04.2020, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] . Просила стягнути з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на її користь 15000 грн на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2020 в даній справі відкрито провадження з розглядом справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» 22.09.2020 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що відповідно до укладеного договору № 200414-16118-1 від 14.04.2020 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та позивачем, позивач отримала кредит в розмірі 3000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану в АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування в розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення. Вказаний договір не відноситься до споживчого кредитування, був укладений в електронному вигляді, при укладенні якого сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач вказував, що позивач ознайомилася з правилами та кредитним договором шляхом проставлення відповідних позначок в ІТС, вчинила дії, спрямовані на укладення кредитного договору. В своєму відзиві на позовну заяві відповідач посилався на ту обставину, що позивачем умови договору було порушено, не сплачено жодного платежу за договором, станом на 18.09.2020 заборгованість за договором складає 17130 грн, яка складається з 3000 грн заборгованості за тілом кредиту та 14130 грн заборгованості за процентами. В своєму відзиві просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивачем [PERSON] 02.10.2020 подано до суду відповідь на відзив, де позивач зазначила, що її не було ознайомлено з істотними умовами договору перед його укладенням, вона не могла погодитися з істотними умовами договору. Також вважає, що при укладенні договору було порушено вимоги законодавства щодо форми договору, що зумовлює його недійсність. Відповідачем ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» 16.10.2020 подано до суду заперечення на відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів. Відповідач зазначив, що позивач не тільки підписала кредитний договір, але і ознайомилася із умовами кредиту, кредитним договором, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту через мережу інтернет. На обґрунтування своїх заперечень просив витребувати з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про те, чи було емітовано на ім`я [PERSON] платіжну карту № [NUMBER] та виписку з зазначеного карткового рахунку. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.10.2020 в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів в АТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 14.04.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та позивачем [PERSON] укладено договір № 200414-16118-1, за умовами якого відповідач надає позивачу кредит в розмірі 3000 грн строком на 30 днів зі сплатою 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом в межах строку (а.с. 89-90). Встановлено та не оспорюється позивачем, що відповідач свої зобов`язання за договором виконав, перерахував на платіжну картку позивача [PERSON] , емітовану в АТ КБ «Приватбанк», грошові кошти відповідно до умов договору, що підтверджується чеком № 213604504 від 14.04.2020. Позивач підтверджує в поданій до суду позовній заяві факт отримання грошових коштів від відповідача. Згідно з п. 3.3. договору його сторони передбачили, що у випадку порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строки. Кредитний договір між сторонами по справі укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача [PERSON] на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, зокрема, вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні довірчі послуги». Статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору, зокрема, передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено кредитний договір № 200414-16118-1 від 14.04.2020 в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет http s://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При цьому кредитні правовідносини виникли в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою позивача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.636 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами згідно положень ст.1054 ЦК України є сума кредиту, строк повернення, розмір кредиту. Згідно змісту цієї статті кредитний договір є укладеним з моменту досягнення згоди сторонами за всіма істотними умовами договору, оформленої письмовим договором. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Як встановлено судом, позивач підписала договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Також позивачем [PERSON] були здійснені дії в ІТС на укладення електронного договору: заповнена заявка на отримання кредиту (вказано прізвище, ім`я, ім`я по батькові, паспортні дані, РНОКПП, дата народження, соціальний статус, дані про щомісячний дохід (пенсія), місце реєстрації та місце проживання); проведено ознайомлення з умовами кредиту, кредитним договором, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту через мережу інтернет; проведено ознайомлення умовами кредитування, графіком розрахунків, інформацією про сукупну вартість кредиту; проведено ознайомлення з чітким, зрозумілим та конкретним графіком погашення кредиту; верифікація платіжної карти Позивача; підписано Договір електронним підписом, який надіслано на номер телефону, що вказувався при реєстрації, шляхом введення одноразового ідентифікатора у відповідному полі в ІТС, та відповідає зразку зображень з процедурою проходження кроків заповнення заявки в ІТС на веб-сайті https ://monetka.ua. Суд виходить з того, що кредитний договір від 14.04.2020 № 200414-16118-1 був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, які передбачені нормами ст.1054 ЦК України, та які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. При вирішенні справи судом враховується також і та обставина, що в подальшому позивач [PERSON] , як позичальник, повністю схвалила укладений договір, отримала кредитні кошти на виконання його умов. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання кредитного договору від 14.04.2020 № 200414-16118-1 недійсним за статтями 203, 215 ЦК України, про що заявлено позовні вимоги [PERSON] Скрутне матеріальне становище позивача, її наміри повернути кредитні кошти, про що остання зазначає в поданій до суду позовній заяві, не може бути оцінено судом як правова підстава для визнання договору недійсним. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним з моменту укладення договору № 200414-16118-1 від 14.04.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. При вирішенні справи судом також враховується, що статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Сама по собі та обставина, що позивач [PERSON] не погоджується з окремими умовами договору щодо підвищеної відсоткової ставки в розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору, не може бути оцінена судом як правова підстава для визнання недійсним всього кредитного договору, про що заявлені позовні вимоги. При вирішенні заявлених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з такого. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що діями відповідача було спричинено моральну шкоду шляхом приниження честі та гідності в очах рідних, близьких, друзів та сусідів. Разом з тим, жодні докази на підтвердження таких обставин позивачем суду не надані. Надані до суду позивачем [PERSON] скріншоти телефонних дзвінків та повідомлень свідчать лише про наявність таких дзвінків та повідомлень, а не про заподіяння моральної шкоди. Також матеріали справи не містять даних щодо осіб, які здійснювали таку дзвінки та надсилали повідомлення, відсутні дані щодо їх ідентифікації. На підставі викладеного, враховуючи, що судом не встановлено ту обставину, що відповідач використовує агресивні методи нечесної підприємницької практики, не встановлено наявність незаконних дій відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду судовий збір не сплачувався. Судовий збір за розгляд справи судом суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed