overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

у листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 28 жовтня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Зорянській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 50 та проживали разом до 08 листопада 2016 року. В шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Чоловік постійно принижував її, влаштовував скандали у присутності дітей. Примирення з відповідачем та подальше спільне життя є неможливим, тому просила шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін "Власова". У дане судове засідання позивачка не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не прибув, заперечення проти позову не подав. На підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 жовтня 2007 року у Зорянській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 50 (а.с. 6). Сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 7,8). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сімї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити без змін, задовольнив тим самим її клопотання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

у листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги їй не надає. Офіційно працює у ТОВ «Єрмак Голд» Дніпропетровська область та має регулярний дохід. [PERSON] просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки. У дане судове засідання позивачка не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач звільнений з роботи, на цей час не має регулярного доходу. Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що 07 грудня 2016 року звільнився з роботи за власним бажанням, на цей час немає постійного доходу. Просив стягувати з нього аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 180, 181,184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 3). Відповідно до довідки Старосільської сільської ради Саратського району Одеської області, малолітня дитина сторін проживає з мітір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні (а.с. 4). [PERSON] 07 грудня 2016 року звільнений з ТОВ "Єрмак Голд", на цей час не має постійного місця роботи, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.13-14). Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Батько зобов'язаний утримувати свою дитину до повноліття, однак матеріальної допомоги не надає. Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи та регулярного доходу, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1000 гривень щомісяця, до її повноліття, чи до зміни матеріального, сімейного стану сторін, з індексацією відповідно до закону. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен сплатити у дохід держави судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач ПАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. У судове засідання представник позивача не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних обставин. Судом встановлено, що 24.10.2015 року в м. Полтава по вул. Небесної Сотні (Леніна), 69, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АЕ/4357799. Страхова компанія, за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до Страхового акту №2300090310 від 13.11.2015 року, виплатила їй страхове відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №0047451 від 16.11.2015 року у розмірі 12350,99 грн. Відповідно до постанови Київського районного суду м.Полтави, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу SMART CITY,д/н [NUMBER], [PERSON]. Відповідно до ст. 38-1.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: А) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп»яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до цієї норми закону, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, оскільки відповідач знаходився в стані алкогольного сп»яніння, що встановлено постановою Київського районного суду м. Полтави по справі №553/6255/15 від 12.11.2015 року. Тому відповідачу було направлено регресну вимогу з пропозицією відшкодувати матеріальні збитки на користь позивача, але на даний час страхове відшкодування на користь позивача відповідачем не сплачено. Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У листопаді 2016 року представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у виконавчому листі, виданому Оболонським районним судом м. Києва 05 серпня 2016 року. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2008 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, задоволено. На підставі даного рішення 05 серпня 2016 року видано дублікат виконавчого листа, при виготовлені якого допущено помилку в частині відомостей про адресу боржника. За таких обставин, заявник просить суд виправити помилку у виконавчому листі, а саме: в частині відомостей про адресу боржника зазначити [ADDRESS] замість «[ADDRESS]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву представника [PERSON] про виправлення помилки у вказаному виконавчому листі слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з дубліката виконавчого листа, при виготовленні останнього допущено помилку, а саме в частині відомостей про адресу боржника замість [ADDRESS] вказано «[ADDRESS]». За приписами ст. 369 ЦПК України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. За таких обставин, суд ухвалює задовольнити заяву представника [PERSON] про виправлення помилки у виконавчому листі, а саме: в частині відомостей про адресу боржника вказати [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У листопаді 2016р. позивач звернувся в суд до відповідача з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири №7 корпус №2 по вул.Заводська,27 в м.Миколаєві, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купив квартиру у відповідача, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був. У судове засідання позивач, його представник не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач, представник третьої особи у встановленому порядку повідомлялись про час і місце судового розгляду, до суду не зявились. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 01.10.2001р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру №7 корпус №2 по вул.Заводська,27 в м.Миколаєві. Згідно копії договору, що є в справі, після реєстрації на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" договір був зареєстрований в БТІ в 2001р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У листопаді 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 27925,96грн., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2013р. за договором банк надав відповідачу 1500грн. кредиту під 30% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до копії заяви №б/н від 26.05.2013р. позичальника [PERSON] позивач ПАТ "Акцент-Банк" надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти в розмірі 1500грн., терміном, що відповідає строку дії картки, під 30% річних, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 24.10.2016р. становить 27925,96грн. та складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1401,82грн., процентами 21368,48грн., пеня, комісія - 3349,66грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані штрафи - 500грн, 1306грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, штрафи, комісія, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У листопаді 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 51037,16грн., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що 03.10.2011р. за договором банк надав відповідачу кредит у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, терміном, що відповідає строку дії картки; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, просив розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 03.10.2011р. ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік, терміном, що відповідає строку дії картки. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 31.10.2016р. становить 51037,16грн., яка складається з наступного: за кредитом - 5400,56грн., процентами 39730,07грн., пеня, комісія - 3000грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховано штраф (фіксована частина) - 500грн., штраф (процентна складова) - 2406,53грн. Таким чином, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, сума штрафу, комісії, пені. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх декількох років сімейне життя подружжя поступово погіршувалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала дитина, що негативно впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняє подружжю душевні страждання, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між подружжям припинені шлюбно-сімейні відносини та ведення сумісного господарства, поновляти які вони не бажають. Спроб для примирення і збереження сім'ї не приймають. Вказуючи на викладені обставини просив позов задовольнити. В судове засідання позивач надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримав повністю. Від відповідача надійшла телефонограма з проханням справу заслухати у її відсутність, проти позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи неявку сторін, суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1529, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.10). З наданих суду доказів убачається, що сім'я сторін через постійні сварки та різні погляди на шлюб та сімейне життя розпалася остаточно і зберегти її неможливо. За таких обставин шлюб має бути розірвано. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу відповідачу, згідно її телефонограми, залишити прізвище "[PERSON]". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 17 жовтня 1981 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Міським відділом записів актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 3178. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, тому вони з листопада 2013 року не підтримують сімейних відносин. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 17 жовтня 1981 року Міським відділом записів актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 3178. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що проти позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяви позивача та відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 17 жовтня 1981 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Міським відділом записів актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 3178. (а.с. 8) Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини у звязку з тим, що в родині відсутнє взаєморозуміння, повага, тому вони з листопада 2013 року не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. \~Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинились, позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, а тому суд приходить до висновку, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved