Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В підтвердження позовних вимог позивач вказав, що 20.05.2008 року між батьком, [PERSON], та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,4301 га, розташованої в межах Сквирської міської ради Київської області, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки -[NUMBER] Договір укладено терміном на 10 років і зареєстровано Сквирським районним відділом Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» 16.09.2008 року за №040834800081. Відповідно до умов Договору, розмір орендної плати 2% від вартості земельної ділянки за рік, а саме - 615 грн., яка сплачується один раз на рік до 31 грудня поточного року. [INFO] [PERSON] помер. 04.11.2014 року позивач одержав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на вказану земельну ділянку . Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01.12.2014 року, її вартість 65762,20 грн. і відповідно розмір орендної плати становить 1315,25 грн. Відповідач, в порушення умов договору, борг з орендної плати не сплатив і листом від 01.12.2014 року позивач повідомив про розірвання договору, проте отримав відмову на розірвання договору. З урахуванням наведеного, позивач просив розірвати договір оренди землі від 20.05.2008 року, зареєстрований 16.09.2008 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 20.05.2008 року між батьком позивача, [PERSON], та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,4301 га, розташованої в межах Сквирської міської ради Київської області, посвідчену Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], кадастровий номер земельної ділянки -[NUMBER] Договір укладено терміном на 10 років і зареєстровано Сквирським районним відділом Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» 16.09.2008 року за №040834800081. Відповідно до умов Договору, розмір орендної плати 2% від вартості земельної ділянки за рік, а саме - 615 грн., яка сплачується один раз на рік до 31 грудня поточного року (а.с.6-9). [INFO] [PERSON] помер. 04.11.2014 року позивач одержав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на вказану земельну ділянку (а.с.10-11). Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01.12.2014 року, її вартість 65762,20 грн. і відповідно розмір орендної плати становить 1315,25 грн. Відповідач, в порушення умов договору, борг з орендної плати не сплатив і листом від 01.12.2014 року позивач повідомив про розірвання договору, проте отримав відмову на розірвання договору (12-13). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. В силу ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В силу ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Статтею 143 ЗК України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Разом з тим установлено, що Приватне підприємство "Росава-Агро" неналежно виконує умови договору оренди землі від 20.05.2008 року, зокрема: внесення, обчислення та виплата передбаченої договором орендної плати, внаслідок чого позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував, як спадкоємець за укладеним договором. Таким чином, суд вважає розірвати договір оренди землі від 20.05.2008 року, укладений між [PERSON] і відповідачем та зареєстрований 16.09.2008 року.

Outcome: approved