Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

08.08.2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом та уточнивши свої позовні вимоги просять постановити судове рішення, яким визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] в наступних частках: - за [PERSON] на 1/3 частину, як за членом колгоспного двору та на 1/6 частину після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]; - за [PERSON] на 1/2 частину в порядку спадкування після смерті бабусі [PERSON] При цьому позивачі посилаються на те, що цей житловий будинок станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного двору, позивач [PERSON] та померлі [PERSON], [PERSON],входили до його складу та придбали кожний право власності на 1/3 частку цього будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому. Після смерті [PERSON] його частину у житловому будинку в рівних частках успадкували дружина [PERSON], позивач по справі, та мати [PERSON], але не оформили за собою право власності. Після смерті [PERSON] її частину в житловому будинку за правом представлення успадкував онук, позивач по справі, [PERSON] Однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно позивачу [PERSON] відмовлено в проведенні реєстрації права власності на її частку будинку, а позивачу [PERSON] постановою приватного нотаріуса відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину будинку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Позивачі [PERSON], [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Представник відповідача Новотроянівської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] (померла [INFO]), [PERSON] (помер [INFO]) та позивач [PERSON]. На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/3 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області №452/02-16 від 18.10.2018 року. Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння , що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім'я власника. Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов'язковою. В ч.4 ст.3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно із абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності , з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об'єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них) , що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 41472198 від 06.06.2018 року від 06.06.2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок через відсутність у нєї правовстановлюючого документу на цей будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2007 року, виданого Новотроянівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №07 [PERSON], помер [INFO] (а.с.9). Спадщину після його смерті прийняли дружина [PERSON] позивач по справі та мати [PERSON], тобто відповідно до ст. 1261 ЦК вони є спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Дмитрівської сільської ради Болградського району № 452/02-16 від 18.10.2018 року, та спадщина між спадкоємцями розподілилася в рівних частках по 1/6 частині. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області, а/з № 11 [PERSON], померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку та на 1/6 частину цього ж будинку, яку вона успадкувала після смерті сина, але належним чином не оформила за собою право власності, тобто загальна частка склала - 1/2. Позивач по справі [PERSON] являється онуком спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 08.03.1963 року, а/з № 17 відповідно до якого його батько на російський мові - «[PERSON]» (а.с.11) та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.02.1963 року, а/з № 4, відповідно до якого його мати на російський мові - «[PERSON]» (а.с.12); тобто відповідно до ст. 1266 ЦК він є спадкоємцем за законом першої черги по праву представлення, який прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ЦК України, що підтверджується його заявою №531 від 12.10.2016 року (а.с.47) та рішенням Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2016 року, справа № 497/1427/16-ц, про надання додаткового строку про прийняття спадщини (а.с.52-53). Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. №1924/02.31 від 20.09.2018 року, йому позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність житлового будинку спадкодавцю. Інших спадкоємців не має, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новотроянівської сільської ради Болградського району № 111/02-16 від 07.03.2018 року, з якої вбачається, що на день смерті [PERSON] з нею в одному будинку була зареєстрована невістка [PERSON], а також матеріалами спадкової справи № 268/2016, заведеною приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. з якої вбачається що із заявою про прийняття спадщини звернувся тільки онук [PERSON], позивач по справі, який на деяке спадкове майно вже отримав відповідне свідоцтво (а.с.47-68). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved