Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування заподіяної майнової шкоди. В позовній заяві позивач вказала, що 07 жовтня 2016 року кози відповідача [PERSON] проникли на її присадибну ділянку, де пошкодили врожай кукурудзи та кабаків, якими було засаджено 0.10 га., пошкодивши врожай на половині засіяної ділянки, чим їй завдано збитків на суму 1636 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та через відмову відповідача добровільно їх відшкодувати, просила їх задовольнити. При цьому, вказала, що кіз відповідача на своєму городі вона не бачила, але врожай могли знищити лише належні відповідачеві кози, оскільки інших тварин поблизу не має, а кози відповідача постійно перебувають без догляду та вже не один раз нищили її врожай. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що жодних доказів пошкодження врожаю позивача належними відповідачу козами суду не надано, а твердження позивача про те, що саме кози відповідача знищили врожай, є її припущенням. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено що сторони (позивач [PERSON] та відповідач [PERSON].) проживають в с.Круті Кодимського району Одеської області. 07 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області із заявою про те, що належні відповідачеві [PERSON] кози пошкодили у неї на городі врожай кукурудзи та кабаків. Цього ж дня комісією у складі голови сільської ради [PERSON]., депутата сільської ради Дудник Л.В. та землевпорядника [PERSON]. складено акт в якому зазначено, що на городі [PERSON] площею 0.10 га, виявлено пошкодження мілкою рогатою худобою відповідача [PERSON] врожаю кукурудзи та кабаків в розмірі 50% від засіяної площі. Частинами 1 та 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Із роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6, вбачається, що шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. Відповідно до роз'яснень, які є в п.9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, слід враховувати, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливо, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалася на те, що їй як землекористувачу були заподіяні збитки діями відповідача, які полягають у пошкодженні врожаю кукурудзи та кабаків. В якості доказу спричинення цієї шкоди позивач надала до суду акт обстеження від 07 жовтня 2017 року, складений посадовими особами Крутівської сільської ради Кодимського району Одеської області Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (Крутівський сільський голова) та [PERSON] (землевпорядник Крутівської сільської ради), які приймали участь в обстеженні земельної ділянки позивача, пояснили, що дійсно на городі позивачки було частково пошкоджено насадження кукурудзи та кабаків. На земельній ділянці були чіткі сліди ніг ймовірно кіз, але самої худоби вони не бачили, про пошкодження насадження козами [PERSON] в акті вони вказали зі слів позивача. З урахуванням вимог ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України, позивач повинна довести свої вимоги, зокрема, факт пошкодження належних їх насадження, факт пошкодження цих насаджень тваринами відповідача, розмір шкоди, а саме - вартість неодержаної сільськогосподарської продукції (кукурудзи та кабаків), яка має бути обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності певної культури в господарстві, за винятком витрат виробництва, пов'язаних зі збиранням урожаю, а також витрат на відновлення якості земель відповідно до їхнього призначення. Однак, належних та допустимих доказів пошкодження насаджень тваринами відповідача позивач не надала. При цьому, акт обстеження від 07 жовтня 2016 року не може бути таким доказом, оскільки особи, які його склали, не бачили хто саме пошкодив насадження позивача, а про пошкодження врожаю козами відповідача [PERSON] зазначили зі слів позивача [PERSON] Під час та після знищення сільськогосподарських культур на городі позивачки худоба не була затримана, що не дає можливості достовірно встановити факт її належності відповідачеві а тому твердження позивача про те, що саме належна відповідачеві худоба пошкодила насадження на її городі є припущенням, яке не може покладатись в основу звинувачення відповідача. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що шкода, яка завдана [PERSON], спричинена саме з вини відповідача [PERSON], оскільки жодного належного та допустимого доказу, який би беззаперечно вказував, що саме кози, які належать [PERSON], пошкодили насадження на городі позивачки, суду не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed