Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Представник виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про демонтаж літнього торгового майданчика та стягнення 243,60 грн. судового збору, мотивуючи тим, що [PERSON] самовільно без згоди виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради встановив літній торговий майданчик по вул. Коновальця 18 в м. Івано-Франківську. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених у заяві про перегляд заочного рішення(а.с. 50-53). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 28.05.2014 року провідним спеціалістом КП Муніципальна інспекція з благоустрою [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №304 за ст. 152 КУпАП на [PERSON] як фізичну особу підприємця, Бар №9 (а.с.10), а 03.07.2014 року винесено постанову №08/326 адміністративної комісії при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої відповідача [PERSON] фізчну-особу підприємця, Бар №9 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою, а саме самовільне встановлення літнього майданчика на вул. Коновальця, 18 (а.с.12). Проте, до суду позивач звернувся із позом до [PERSON], як до фізичної особи. [PERSON] у протоколі надав свої письмові пояснення, а саме: що має державний акт на право приватної власності на землю, що підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю виданого на імя відповідача та [PERSON]: Серія ІФ № 15/02-007834 від 20.11.2000 року та Серія І-ІФ №041951 від 07.02.2002 року(а.с.35, 36). На даних земельних ділянках розміщено Бар №9 та майданчик для обслуговування клієнтів кафе на вулиці, дані оставини були зазначені у протоколі. Відповідно до ч1.ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч.1 ст. 317 цього кодексу передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Та ч.1 ст. 320 ЦК України встановлено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. У відповідності до ч.4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Представник позивача в своїх обгрунтуваннях посилається на "Положення про розміщення та порядок облаштування літніх торгових майданчиків в м. Івано-Франківську" від 20.03.2014 року за № 152. Так, згідно п.2.1. Літній торговий майданчик тимчасовий, збірно-роздрібний пункт громадського харчування, який розташовується поруч фасаду закладу ресторанного господарства. Виготовляється з полегшених конструкцій, встановлюється без влаштування фундаментів. Літній майданчик функціонує в теплий період року з 01.04 01.11. П. 2.11. Положення, самовільно встановлений - літній торговий майданчик використовується без погодження виконавчого комітету міської ради укладеного договору на право тимчасового користування елементами благоустрою комунальної власності або правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що зафіксовано рейдовою групою, повноваженим органом виконавчого комітету. Відповідно до наведених положень характерною ознакою розміщення літнього майданчика є його тимчасове функціонування та розміщення на земельній ділянці комунальної власності чи з використанням елементів благоустрою комунальної власності. Однак, розміщений відповідачем, поруч власного кафе, майданчик для обслуговування його клієнтів, встановлений на приватній земельній ділянці, без використання будь-яких елементів благоустрою комунальної власності. Дія цього Положення відповідно до п.1.3 - поширюється на всі субєкти господарювання та організації, незалежно від форм власності, а позивач звернувся до суду з позовною заявою з вимогами до [PERSON] як фізичної особи,

Outcome: dismissed