Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою, у якій просить відібрати з сім'ї матері [PERSON], проживаючої на даний час без реєстрації за адресою: [ADDRESS], без позбавлення батьківських прав малолітню дитину [PERSON] Також позивач просить передати малолітню дитину [PERSON] під опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради. Також позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто дор [INFO]. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: дві неповнолітні доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO], та співмешканцем (біологічним батьком дітей) [PERSON], [INFO]. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Олександрійської РДА від 21.07.2016 року № 16 неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік дітей, які виховуються в сім'ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, в зв'язку з неналежним виконанням матір'ю своїх батьківських обов'язків. Згідно наданих на [PERSON] Головківською сільською радою довідок-характеристик остання за час проживання на території Головківської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, належним чином не займається вихованням та доглядом за своїми дітьми, проживає за рахунок державних допомог на дітей, на проведену з нею роз'яснювальну та профілактичну роботу не звертає жодної уваги. Зареєстрованого на праві власності або користування житла чи майна на території Головківської сільської ради [PERSON] не має. Протягом 2016-218 років на адресу служби у справах дітей неодноразово надходили звернення та листи від Головківської сільської ради, навчальних закладів, центру соціальних служб Вознесенської міської ради щодо неналежного виконання своїх обов'язків відповідачем. [PERSON] неодноразово рекомендувалось з метою отримання дитиною необхідного розвитку та освіти, враховуючи стан здоров'я та розвитку влаштувати [PERSON] до спеціального закладу у м. Знам'янка, Кіровоградської області, натомість [PERSON] категорочно відмовлялась від цього. Службою у справах дітей протягом 2017-2018 року на адресу Олександрійського РВП ГУНП направлялись матеріали по притягненню [PERSON] до адміністративної відповідальності, в зв'язку з порушенням права дитини на отримання освіти та неналежне виконання нею батьківських обов'язків. [PERSON] посьмово повідомлена про можливість вилучення [PERSON] у разі порушень прав та інтересів дитини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовну заяву із зазначених у ній підстав. Вона наголосила на тому, що матір [PERSON] порушує права дитини на отримання освіти, оскільки дитина з інвалідністю відповідно до її стану здоров'я має навчатися у спеціалізованій школі-інтернаті, однак мати не дає згоди на влаштування дитини у таку школу, що підтверджується психолого-педагогічними характеристиками за 2016 і 2017 рік. Також дитина з урахуванням її стану здоров'я повинна пройти психолого-медико-педагогічну комісію для визначення визначення адекватних її стану здоров'я умов навчання (ПМПК), однак мати у 2018 році відмовилась від проходження дитиною ПМПК. Дитина приступила до навчання у віці 10 років у 2016 році. На даний час встановлена індивідуальна форма навчання, оскільки дитина не ходить. Дитина рахується у Головківському НВК, до неї ходить вчитель додому, але у зв'язку з тим, що ПМПК не проведено, вчитель вже не має права відвідувати дитину. Дитину соціальні служби забезпечили візочком. Однак при відвідуванні дитини вона візочком не користується, повзає без нижньої білизни по брудній підлозі. У будинку антисанітарія. Соціальні виплати мати отримує у Вознесенському районі Миколаївської області, який не реагує на повідомлення органу опіки і піклування Олександрійської РДА про неналежне виконання матір'ю батьківських обов'язків. Також у судовому засіданні 25 лютого 2019 року представник позивача повідомила про те, що до Олександрійської РДА не надходило нової інформації щодо проходження дитиною ПМПК та її навчання. Від допиту свідка [PERSON] позивач відмовився і ця відмова була прийнята судом, про що у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, стверджує, що вихователька [PERSON] щодня ходить до дитини. На запитання суду пояснила, що дійсно не надавала згоду на проходження дитиною ПМПК, однак під час судового розгляду змінила свою думку і надала такий дозвіл. Також на запитання суду пояснила що дитина почала навчання у 2016 році і до цього часу матір не зверталася до будь-яких установ і органів з приводу влаштування дитини у дитячий садок або школу. У останньому судовому засіданні 25 лютого 2019 року відповідач повідомила, що дитина пройшла ПМПК, однак останнім часом вчитель до неї не ходить, оскільки перебуває на лікарняному. Також [PERSON] пояснила, що коли до неї приходили працівники соціальних служб додому на перевірку, вона їх до оселі не впускала, мотивуючи це тим, що в них відсутнє рішення суду по даній справі і її судовий розгляд не завершився. Представник третьої особи Приютівської селищної ради Фесун Ю.В. підтримала позов та пояснила, що сім'я [PERSON] переїхала на територію Головківської сільської ради у 2013 році, має дитину з інвалідністю, яка почала навчатися з 2016 року, мати довгий час відмовлялася від проведення ПМПК та влаштування дитини до спеціального навчального закладу. У 2016 році матір надала згоду на проведення ПМПК, сільрада організувала проходження дитиною ПМПК та здійснювала транспортування і супровід дитини для проходження комісії, і з 2016 року дитина навчається індивідуально із вчителем з Головківського НВК. Сім'я перебуває на обліку Головківському старостинському окрузі як сім'я що потрапила у складні життєві обставини. Умови проживання у дитини не зовсім придатні для проживання дитини, у будинку не завжди чисто, не у всіх членів сім'ї є окремі ліжка. У дитини немає окремого столу для навчання. Часто дитина повзає по підлозі та по двору без спідньої білизни, ходити дитина не може за станом здоров'я. Дитина часто брудна. У 2018 році матір відмовилася від проходження дитиною ПМПК, який потрібно поновлювати щороку, у зв'язку з цим відсутні правові підстави для проведення індивідуального навчання. Таким чином внаслідок відмови матері порушується право дитини на освіту. З 1 вересня 2018 року комісія ПМПК не була проведена, тому вчитель ходила до дитини лише на громадських засадах. Під час судового розгляду матір дала згоду на проходження ПМПК. У останньому судовому засіданні представник повідомила, що дитина пройшла ПМПК і їй визначено індивідуальну форму навчання, однак вчитель на даний час перебуває на лікарняному. Також представник повідомила про те, що останнім часом дитина набрала надмірну вагу. Представник органу опіки та піклування Вознесенської міської ради у судові засідання не з'являвся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка народилась [INFO]. Це підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 6 липня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області. Відповідно до довідки про склад сім'ї № 238 від 05.04.2018 року, виданої Головсківською сільською радою [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім'ї: неповнолітні доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], малолітня донька [PERSON], [INFO] та співмешкатець (біологічний батько дітей) [PERSON], [INFO] Зареєстрованого на праві власності або користування житла чи майна на території Головківської сільської ради [PERSON] не має. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Олеександрійської РДА від 21.07.2016 р. № 16 неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік дітей які виховуються у сім'ї, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв'язку з неналежним виконанням матір'ю своїх обов'язків. Згідно наданих на [PERSON] Головківською сільською радою довідок-характеристик від 05.04.2018 року № 239, 22.03.2018 року № 201, від 06.02.2017 року № 90, від 04.07.2016 року №498 остання за час проживання на території Головківської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, належним чином не займається вихованням і доглядом за своїми дітьми, проживає за рахунок державних допомог на дітей, на проведену з нею роз'яснювальну та профілактичну роботу не звертає належної уваги. До матеріалів справи також додані звернення та листи від Головківської сільської ради, навчальних закладів, центру соціальних служб Вознесенської міської ради з приводу неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої дитини [PERSON] Згідно повідомлення ОРЦСССДМ від 11.04.2018 року № 01-09/229 встановлено, що родина [PERSON] перебуває на обліку в ОРЦСССДМ, належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, не приділяє увагу своїй дитині-інваліду, не прислухається до порад соціальних фахівців. Відповідно до Висновку № 44 від 06.04.2018 р. Комісії з питань захисту прав дитини при Олександрійській РДА Кіровоградської області було вирішено, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно молодшої доньки [PERSON] та створення умов загрозливих для здоров'я дитини визнати доцільним відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав матері. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона працює вчителем початкових класів індивідуальної форми навчання Головківського НВК і помічником вихователя ДНЗ. З дитиною [PERSON] свідок як вчитель Головківського НВК займається протягом останніх трьох років на індивідуальній формі навчання. Дитина піддається навчанню, засвоює матеріал на середньому рівні з урахуванням її стану здоров'я. У сім'ї створені мінімальні умови для проведення занять з вчителем: у призначений час відводиться для навчання стіл, дитина чекає вчителя у візочку або на ліжку, дитина виконує домашні завдання, у цьому їй допомагає матір. Матір майже завжди присутня під час уроків та допомагає заохотити дитину до навчання. Як правило, дитину готують до приходу вчителя однак, траплялися поодинокі випадки коли дитина не була готовою (брудною, неналежно вдягненою), однак матір реагувала на зауваження вчителя та усувала недоліки. Вчителю відомо, що у 2016-2017 році і 2017-2018 навчальному році дитина проходила ПМПК, однак у навчальному році у 2018 році дитина не пройшла ПМПК, причини свідку не відомі, однак вона продовжує навчання з дитиною [PERSON] за розпорядженням замісника директора Головківського НВК. Також свідок повідомила, що на першому році навчання були випадки, коли дитина поводиться агресивно і лаялася нецензурною лайкою на адресу вчителя, однак матір допомагала вчителю вгамувати дитину і у подальшому поведінка дитини виправилася. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є фахівцем із соціальної роботи ОРЦСССДМ Олександрійської РДА, працює на цій посаді з 3 вересня 2018 року. Свідку відомі лише ті обставини, які мали місце після призначення її на посаду. Зокрема свідок пояснила, що сім'я [PERSON] приблизно 2 роки перебуває на обліку у ОРЦСССДМ, на зауваження не реагує, був один випадок 29 жовтня 2018 року, коли [PERSON] не пустила до будинку для огляду санітарно-побутових умов працівників соціальних служб, зокрема і свідка. 22 листопада 2018 року свідку у складі комісії вдалося провести провести огляд у домоволодінні [PERSON]. У будинку були антисанітарні умови, розкидані речі, брудний килим, немитий посуд, зокрема і на столі, брудна постільна білизна, дитина була брудною, не зачесаною, повзала на підлозі разом із маленькими цуценятами, одягнена у брудні речі. У дитини окреме ліжко, однак постільна білизна була брудною. Дитина має ознаки ожиріння, однак рекомендації з цього приводу матері на надавалися. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України передбачений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно зі ст.,ст. 150, 155 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України передбачені наступні підстави позбавлення батьківських прав, які також є підставами відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, це - ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що вимоги про відібрання [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення останньої батьківських прав не підлягають задоволенню. Так представником позивача не доведено, що матір не виконує свої обов'язки щодо виховання дитини та забезпечення їй належних матеріально-побутових умов, а саме у справі містяться суперечливі докази, зокрема акти обстеження житлових умов від 14.03.2018 р. № 76, від 03.07.2017 р. № 180, від 25.01.2017 р., від 21.01.2016 р., від 07.11.2016 р., від 08.06.2015 р. у своїй сукупності не підтверджують наявності постійних антисанітарних умов, відсутності продуктів харчування, одягу тощо у дітей, що в своїй сукупності може говорити про невиконання [PERSON] батьківських обов'язків. В свою чергу, свідок [PERSON] лише один раз зафіксувала антисанітарні умови, а свідок [PERSON], яка як вчитель систематично відвідує дитину повідомила про те, що матір забезпечила мінімально необхідні умови для проживання і навчання дитини. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач не надав достатніх доказів того, що відповідач не виконує обов'язок щодо виховання дитини та забезпечення їй належних матеріально-побутових умов. Щодо порушення матір'ю [PERSON] права на освіту своєї дочки [PERSON] судом було встановлено, що суду не надано достатніх доказів, що це порушення, яке мало місце у минулому, триває дотепер. Відповідач під час судового розгляду погодилась провести ПМПК і дитина пройшла цю комісію, дитині визначено індивідуальну форму навчання і до дитини ходить вчитель який дав показання на користь матері і при цьому відсутні докази того, що цей вчитель не може надавати навчання за програмою для дітей з інвалідністю відповідно до висновку ПМПК за індивідуальною формою навчання. Доводи позивача про те, що право дитини на освіту може бути забезпечено лише у випадку влаштування дитини до спеціального закладу у м. Знам'янка не підтверджені жодними доказами. Пояснення третьої особи, відповідача і свідка [PERSON] спростовують твердження позивача та надані ним докази про те, що матір продовжує порушувати право дитини на освіту. Хоча необгрунтована відмова матері забезпечити проходження дитиною ПМПК є проявом нехтування нею батьківськими обов'язками щодо забезпечення розвитку дитини та здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, судом встановлено, що [PERSON] упродовж судового розгляду змінила свою поведінку та надала згоду та надала згоду на проходження дитиною ПМПК. Обстеження ПМПК було проведено, однак висновок сторони суду не надали. За усними поясненнями відповідача і представника третьої особи дитині рекомендовано індивідуальну форму навчання за програмою 2-го класу. Ці обставини позиваченм не спростовувалися. Таким чином суду не надано доказів неможливості здобуття дитиною освіти за індивідуальною програмою у Головківській НВК, а тому твердження позивача про необхідність влаштування дитини в інший заклад є недоведеними. Також суду не надано достатніх доказів того, що мати не піклується про здоров'я дитини. Надані докази підтверджують лише окремі зафіксовані факти перебування дитини у антисанітарних умовах. Ці факти є недостатнім обґрунтуванням вилучення дитини без позбавлення батьківських прав. На підставі ст. ст. 164, 165, 166 СК України та

Outcome: dismissed