Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

У листопаді 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] , який просив встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. Свої вимоги заявник обґрунтовує неможливістю отримання належного спадкового майна після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з помилкою у прізвищі останньої. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25.11.2020 відкрито провадження у справі. 21.12.2020 до суду від нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 633/2020, до майна померлої [INFO] [PERSON] . 22.01.2021 до суду надійшли заяви [PERSON] і [PERSON] про розгляд справи у їх відсутність; заяву підтримали. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки які належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд, вважає за можливе розгляд справи у відсутність представника Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.09.2007 серії [NUMBER] . Матеріали справи містять копію паспорту [PERSON] , серії [NUMBER] , виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в місті Києві 04 грудня 2007 року. [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народженні від 16 січня 1980 року серії [NUMBER] , його матір`ю вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] . 17 жовтня 2000 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2000 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [INFO] Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] . 04 серпня 2020 року [PERSON] звернувся до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербини Я.О. від 15 вересня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з розбіжністю прізвищ у Свідоцтві про смерть, прізвище « [PERSON] », а у договорі купівлі-продажу квартири, прізвище « [PERSON] », тобто відсутній факт належності документа померлій. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З наданої копії паспорту померлої [PERSON] вбачається, що прізвище заявника - « [PERSON] ». Таким чином, зазначене у паспорті прізвище заявника « [PERSON] » не збігається з прізвищем покупця, вказаним у договорі купівлі-продажу від 17 жовтня 2000 року, посвідченим державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. - «[PERSON]», що є орфографічною помилкою, яка викликана різним написанням прізвища російською та українською мовою. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до змісту заяви, [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів для можливості отримання спадщини після смерті свої матері, чим порушується його право, яке гарантується та охороняється законом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що прізвище покупця, вказаним у договорі купівлі-продажу від 17 жовтня 2000 року і посвідченим державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. - «[PERSON]». Також, надані пояснення заявника, а також наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт того, що заявник є сином померлої [INFO] [PERSON] . Дані факти підтверджується аналізом всіх доказів у сукупності. Таким чином заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved