Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини в твердій грошовій сумі 800,0 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що вона є інвалідом ІІІ групи загального захворювання безтерміново, а тому є непрацездатною, так як їй протипоказана тяжка фізична праця, праця в шкідливих метео- та санітарно-гігієнічних умовах з психоемоційним навантаженням. Оскільки єдиним джерелом для існування позивача є її пенсія по інвалідності, а відповідач [PERSON] є здоровою, працездатною людиною та має змогу надавати своїй колишній дружині матеріальну допомогу, хоча офіційно не працює та має нерегулярний дохід, то [PERSON] змушена була звернутись до суду з вищезазначеним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, пояснивши, що [PERSON] захворіла та отримала групу інвалідності під час шлюбу з відповідачем. Як під час шлюбу, так і після розірвання шлюбу [PERSON] неодноразово спричиняв позивачці тілесні ушкодження, які лише посилювали її хворобливий стан. І хоча дочки її підтримують, проте постійної матеріальної допомоги надавати не можуть, бо мають неповнолітніх дітей. А колишній її чоловік має у власності нерухоме майно: будинок, квартиру та земельні ділянки. Від здачі в оренду земельної ділянки має постійний дохід, а тому є матеріально забезпеченим і може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки пенсія, яку вона отримує, є недостатньою для її нормального проживання та постійного лікування. А тому просили суд позовні вимоги повністю задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на утримання непрацездатної дружини в сумі 800,0 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову, також просили стягнути з відповідача судові витрати, в тому чмслі і витрати на проїзд у судові засідання. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, просили відмовити, пояснивши, що між колишнім подружжям тривалий час існують неприязні відносини, а тому позивачка весь час позовається до колишнього чоловіка з різних підстав, обоє пишуть заяви і скарги як до правоозоронних органів, так і до органів місцевого самоврядування. Що ж до нерухомості, яку має у власності відповідач, то як у його власності, так і у власності позивачки перебуває 1/5 частина житлового будинку по [ADDRESS], і 1/5 частина квартири, що розташована в [ADDRESS]. Хоча наразі позивачка проживає у житловому будинку, площею 84,6 кв. м, а відповідач мешкає у квартирі, загальною площею 37,0 кв. м. А розмір орендної плати за земельну частку [PERSON] отримує один раз на рік у сумі 1800,0 грн., що в перерахунку на щомісячний платіж становить 150,0 грн. Таким чином, відповідач сам потребує матеріальної допомоги, так як постійно лікується, хоча група інвалідності не встановлена, а тому пенсії не отримує, важка праця йому протипоказана і за таких обставин не має змоги допомагати матеріально своїй еолишній дружині. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень... Відповідно до ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом олного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги, і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER], виданого 18.12.2009 року УПФУ в Золотоніському районі, та довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ від 10.10.2013 року [PERSON] є інвалідом ІІІ групи загального захворювання безтерміново, їй протипоказана важка фізична праця, праця в шкідливих метео- та санітарно-гігієнічних умовах з психоемоційним навантаженням. Згідно з довідкою, виданою управлінням ПФУ в Золотоніському районі за вих. № 6488/02 від 12.09.2013 року, з грудня 2012 року по вересень 2013 року включно позивач отримувала пенсію в розмірі 994,0 грн. Жодних доказів про отримані доходи відповідача позивачем [PERSON] суду не надано. Крім того, суд погоджується з доводами представника відповідача про рівні частки житлового будинку та квартири, які перебувають у власності обох сторін, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.10.1995 року та свідоцтвом про право власності на житло від 23.11.1998 року. При цьому суд враховує, що позивач [PERSON] дійсно проживає у житловому будинку по [ADDRESS], площею 84,6 кв.м., так як дана адреса зазначена при подачі позову, як адреса проживання позивача, і самою [PERSON] у судовому засіданні не спростована, а відповідач дійсно проживає у квартирі, загальною площею 37,0 кв.м. Додані до матеріалів справи копії скарг та заяв сторін, адресовані правоохоронним органам, сільському голові с. Подільське та відповіді на них, а також відмовні матеріали, оглянуті судом, дійсно свідчать про триваючі неприязні відносини між колишнім подружжям, що також враховує суд при ухваленні рішення. Крім того, як вбачається з доданих до письмового заперечення медичних документів, [PERSON] часто хворіє, діагноз: гіпетронічна хвороба ІІ, хронічна а/с і гіпертензивна ДЕП. Відповідно до довідки ЛКК від 20.08.2013 року [PERSON] по хворобі протипоказана важка праця, підняття важкості, на сонці, нахили тулуба, контакт з лаками, красками, ядо-хімікатами протягом року. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що колишня дружина відповідача є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги, проте відповідач не має змоги надавати їй матеріальну допомогу, оскільки сам має незадовільне матеріальне становище та часто хворіє. При цьому суд враховує, що позивачка та її представники жодним доказом не спростували твердження відповідача про розмір отриманої плати за оренду земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сумі 1800,0 грн. на рік, про інші доходи відповідача, якщо такі він отримує, сторони суду не повідомили. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Так як згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року за № 3674-VІ позивачка звільнена від сплати судового збору, то судовий збір відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України компенсується за рахунок держави. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed