Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] і виселити відповідача з цієї квартири та стягнути судові витрати по справі. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку боржник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та по аналогічних мотивах. Крім того, вказала, що відсутні підстави та умови для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що рішенням суду від 3 липня 2012 року кредитний договір був розірваний і з боржника - третьої особи [PERSON] було стягнуто заборгованість по кредиту. Відповідач не згідна з сумою заборгованості, яку нарахував позивач. В зв'язку з тим, що на даний час чинним законодавством зупинено звернення стягнення на майно, надане як забезпечення кредитів в іноземній валюті просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, зґясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 6 лютого 2008 року позивачем на підставі кредитного договору № 2570 надано третій особі [PERSON] кредит у розмірі 40200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,2 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 5 лютого 2018 року. Для забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором 6 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір, згідно якого відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] загальною площею 101,3 кв.м. У відповідності до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовґязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, з 7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. вищеназваного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Враховуючи, що квартира, яка передана в забезпечення кредитного договору в іноземній валюті, має розмір менше 140 кв. м і є місцем постійного проживання відповідача, яка згоди на відчуження не надає, то в задоволенні вимоги банка про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. Суд не приймає до уваги заперечення представника позивача про відсутність підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки, не надано жодних доказів на підтвердження обставин про відсутність підстав для застосування Закону, а згідно вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України саме позивач мав би надати такі докази для підтвердження своєї позиції. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed