Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги В обґрунтування позову позивач зазначає, що між Першотравенським МЖКП та відповідачами встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Боржники не відмовлялися від споживання послуг у встановленому порядку, але не виконує зобов`язання з оплати. Відповідачі у справі мешкають за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг, які надаються Першотравенським міським житлово-комунальним підприємством. Згідно даних бухгалтерського обліку абонентського відділу позивача сума заборгованості станом на 01 травня 2021 року становить 42 296,90 грн. Послуги були надані в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідачів на адресу підприємства не надходило. Отже, споживачі зобов`язані оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Позивачем неодноразово здійснювались заходи досудового врегулювання спору: щомісячно на адресу відповідача надсилається рахунок з детальним поясненням нарахувань за поточний місяць, де зазначена сума накопиченої відповідачем заборгованості. Вказані заходи не дали жодних результатів. Відповідач продовжує ігнорувати свої зобов`язання. Просить суд солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Першотравенського міського житлово-комунального підприємства суму боргу за спожиті комунальні послуги в розмірі 42 296,90 гривень, з яких: 11 200,52 гривень - за опалення; 1329,78 опалення умовно-постійна частина; 39,65 гривень внески за обслуговування ВКО; 19 485,98 гривень - за водопостачання; 7 462,35 гривень - за водовідведення; 2 778,62 гривень - за вивіз ТПВ, а також стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилася, [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні прозову прохала відмовити, а також надала клопотання в якому прохала застосувати строки позовної давності у три роки, [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно, з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №3039 від 21 квітня 2021 року та довідок про рестрацію місця проживання від 21 травня 2021 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Затрати на утримання та обслуговування вказаного будинку по наданню комунальних послуг, а саме: централізованої подачі питної води, централізованого опалення, водовідведення та вивіз ТПВ несе Першотравенське міське житлово-комунальне підприємство. Розрахунком по абоненту 09150 - квартири [ADDRESS] [PERSON] підтверджується, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг: опалення, водопостачання та водовідведення, вивіз ТПВ становить 42 296,90 гривень. Розрахунок надано за період: з травня 2011 року по травень 2021 року. Згідно довідки виданої №188/683/19/4938 від 20.05.2020 року суддею Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 28.02.2019 року та він знаходиться в Дніпровській установі виконання покарань №4. У зв`язку з чим позивачем надано перерахунок заборгованості по абоненту 09150 - квартири [ADDRESS] [PERSON] , згідно якого вбачається, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг: опалення, водопостачання та водовідведення, вивіз ТПВ становить 39 054,21 гривень, з яких: 11 200,52 гривень - за опалення; 1329,78 опалення умовно-постійна частина; 39,65 гривень внески за обслуговування ВКО; 17 337,09 гривень - за водопостачання; 6 558,54 гривень - за водовідведення; 2 548,63 гривень - за вивіз ТПВ. Розрахунок надано за період: з травня 2011 року по травень 2021 року Відповідачі не відмовлялися від споживання вказаними послугами у встановленому порядку. Відповідно до\~статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст.1, ч. 2 ст.3, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення, збору та вивозу твердих побутових відходів за місцем проживання відповідачів. Згідно з ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України по справі 20 квітня 2016 року по справі 221/515/15-а. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така позиція суду кореспондується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13, який підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Так, в силу ч.ч. 1,3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно зі\~ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають до оплати крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлення тарифів на комунальні послуги відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до п. 5 ч. З\~ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»\~споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідність ст.ст.256, 257 та 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Першотравенське МЖКП звернулося до суду з позовом 20 травня 2021 року, просить стягнути заборгованість за спожиті комунальні послуги з відповідачів за період з травня 2011 року по травень 2021 року включно, відповідачем подано заяву про застосування до вказаної позовної вимоги строку позовної давності, позивачем не надано ніяких доказів поважності причин пропуску позовної давності, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості нарахованої на початок травня 2018 року, в зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. За змістом\~ч. 1 ст. 261 ЦК\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до\~ч. 1 ст. 264 ЦК\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу\~або іншого обов`язку, а в силу ч. 3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. В той же час до дій, що свідчать про визнання боргу\~або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання\~перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6-43цс17). Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу встановити, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу». Згідно розрахунку, останній платіж на користь МЖКП відповідач здійснив в листопаді 2019 року в сумі 1400,84 грн, що на думку суду свідчить про здійснення поточної оплати за листопад 2019 року в сумі 1010,11 грн, а також добровільне погашення части заборгованості за попередній період. Таким чином, переривання строку давності стосовно всієї суми заборгованості не відбулося, оскільки платежі є щомісячними. Що стосується стягнення заборгованості в межах строку позовної давності, тобто за період з травня 2018 року по травень 2021 року, яка становить 1743 грн 51 коп. (39\~054 грн 21 коп. - 37\~310 грн 70 коп.) суд вважає, що з урахуванням платежів, які здійснювалися за аналогічний період відповідачем, на загальну суму 26255 грн 71 коп., поточна заборгованість ним погашена, окрім цього добровільно сплачена заборгованість за попередні місяці поза межами позовної давності. За таких обставин вважаю, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідачем в повному обсязі сплачена заборгованість за комунальні послуги в межах строку позовної давності, тобто за період з травня 2018 року по травень 2021 року. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed