Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

02.04.2015 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності, зобов'язання вчинити дії та визначення порядку користування майном(а.с.1,3, 53-54) Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилався на те, що 12.09.2009 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. 10.04.2013 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. За час спільного життя ними було набуто майно, а саме автомобіль Toyota RAV 4, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], право власності на яке було зареєстровано за відповідачем. Зазначене майно позивач вважає майном, що було набуто ним та відповідачем у шлюбі, але відповідач не дає позивачу можливості користуватися вказаним майном, а тому просив суд поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя визнавши за ним право власності на ? частину автомобіля, зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] автомобіль та реєстраційне посвідчення для реєстрації у відповідних органах свого права власності, визначити порядок користування автомобілем, згідно якого кожний власник перемінно кожного тижня користується майном, а саме: парні тижні - позивач, непарні - відповідач, з несенням кожним з користувачів витрат на експлуатацію, утримання та усунення пошкоджень (а.с. 53-54). Позивач у судове засідання не з'явився, наддав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі та участі його представника, підтримавши всі позовні вимоги(а.с.71) Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справибув повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. (а.с. 55,58-60,64,67-69,74-80,83). Дослідивши матеріали даної цивільної справи та цивільної справи № 0418/8326/2012, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 12.09.2009 року та даний шлюб було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та рішення(а.с.8, 87-88) Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2013 року по цивільній справі № 0418/8326/2012, яке набрало законної сили 21.04.2014 року, було встановлено, що через відсутність взаєморозуміння та постійних сварок, які виникають в родині з різноманітних причин, відсутність у сторін бажання створити міцну та дружню сім'ю із січня 2012 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, що підтверджується копією рішення та матеріалами матеріалів справи № 0418/8326/2012(а.с.58-60) У судовому засіданні встановлено, що 03.04.2012 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль Toyota RAV 4, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], на підставі довідки-рахунку № ДПІ215564 від 03.04.2012 року, що підтверджується копією відповіді Управління Державтоінспекції ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.36) Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. п. 23,24 постанови від 21.12.2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні в їх сукупності, та вирішуючи вимоги позивача про поділ майна подружжя, суд виходив з того, що при вирішенні даної справи, зокрема, необхідно встановити обсяг і вартість майна, придбаного подружжям у період шлюбу, а також підстави його придбання. З огляду на встановлені у судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль Toyota RAV 4, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], був придбаний відповідачем 03.04.2012 року, тобто після того, як між сторонами було припинено ведення спільного господарства, а саме січня 2012 року. Позивачем не надано доказів того факту, що кошти за які було придбано вищезазначене майно, набуті відповідачем спільно з позивачем до фактичного припинення шлюбних відносин, і позивач на їх наявність не посилається, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на ? частину автомобіля не підлягають задоволенню. Отже, враховуючи те, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності, не можуть бути задоволені і решта позовних вимог про зобов'язання вчинити дії та визначення порядку користування майном. Зважаючи на результат розгляду справи суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову по даній цивільній справі вжиті ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.05.2015 року та скасувати арешт накладений на автомобіль Toyota RAV 4, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], право власності на який зареєстровано за [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed