Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

27 грудня 2019 року заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просить суд госпіталізувати [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] 26.12.2019 о 15.00 надійшов до психіатричного відділення №1. В дане відділення надходить вперше в житті, доставлений психіатричною бригадою за сприянням співробітників поліції за викликом дружини. Зі слів дружини останнім часом пацієнт поводиться агресивно по відношенню до неї та сусідів, голосно кричить, на зауваження не реагує, непослідовно висловлюється: вважає, то він знайшов ключ від всесвіту, що за допомогою накладеного ним прокляття були закриті усі казино. Окрім того, пацієнт приходить на роботу близько часу ночі, сидить там без причини, не виконує розпоряджень керівництва, молиться, з приводу чого дружину декілька разів викликали за місцем роботи її чоловіка. Під час огляду хворого комісією лікарів-психіатрів зроблено висновок, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренія, параноїдна форма, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також враховуючи небезпеку, яку пацієнт може становити для оточуючих, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» ст. 14. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовільнити, наполягала на застосуванні примусового лікування, в зв`язку з тим, що [PERSON] , хоча вже і надав добровільну згоду на лікування у їх закладі, але вона не є абсолютною, оскільки він не приймає повністю умови лікування, її призначення. Прокурор, вважав, що [PERSON] слід госпіталізувати в примусовому порядку. [PERSON] заперечував проти примусової госпіталізації, зазначив, що він звертався до лікаря психіатра в приватному порядку та лікувався. Крім того на даний час надав добровільну згоду на лікування в даному закладі, а тому вважає, що немає підстав для примусової госпіталізації. Захисник [PERSON] адвокат Терещенко В.В в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, зазначає, що немає підстави для примусової госпіталізації [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» оскільки останній добровільно погодився пройти лікування в даному закладі, а підстав зазначених в ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» не доведено. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.12.2019 об 15.15 [PERSON] доставлений до психіатричного відділення №1 психіатричною бригадою за сприянням співробітників поліції за викликом дружини. Під час огляду хворого 26.12.2019 комісією лікарів-психіатрів у складі завідуючого відділенням Бондаренко К.Ю., лікаря-психіатра Іщук Н.В, лікаря-психіатра Чігріної В.О., зроблено висновок, що [PERSON] , [INFO] , страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: шизофренія, параноїдна форма. У зв`язку з тим, що у пацієнта виявлений тяжкий психічний розлад, лікування якого на теперішній час можливе лише в стаціонарних умовах, а також ненадання необхідної психіатричної допомоги призведе до подальшого погіршення психічного стану, а також враховуючи небезпеку, яку пацієнт може становити для оточуючих, він потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в примусовому порядку на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу» ст. 14 (ас 2) Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] , останній перебував на лікуванні в стаціонарі з 20.10.2009 року по 09.12.2009 року з діагнозом «шизофренія, параноїдної форми, епізотичний тип з наростаючим дефектом» F 20.00 В процесі лікування психічний стан покращився: скарг не висловлював. Спокійний, поведінка упорядкована. Розладів сприймання, маячних ідей не виявлено. Відмічає покрашення свого стану. 09. 12. 09р. виписаний додому в супроводі батька (ас 3) Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно зі ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Частина друга статті 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально - правовими обмеженнями. Відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Проте, будь-яких належних доказів на підтвердження поведінки, що являє собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих внаслідок встановленого захворювання матеріали справи не містять, у судовому засіданні таких - не встановлено. Сама ж по собі поведінка [PERSON] , без встановлення наслідків цієї поведінки, що передбачено статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не може бути достатньою підставою госпіталізації особи в примусовому порядку. Крім того, [PERSON] надав згоду на лікування в Комунальному некомерційному підприємстві Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», а відтак, суд вважає, що у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] , слід відмовити.

Outcome: dismissed