Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , звернулись до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом та витребування з незаконного володіння, відповідно до ст. ст. 1216,1258,328,1261 ЦК України, уточнивши свої позовні вимоги 16.10.2018 року та 21.01.2019 року, 06 лютого 2019 року остаточно просять суд:визнати право власності на автомобіль ВАЗ 2108, д/н [NUMBER] , червоного кольору 1992 року випуску, дата реєстрації 01.03.2017, земельну ділянку кадастровий номер 5121483800:001:0458, площа 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1199121351214, адреса: Одеська область , Болградський район , сільська рада Залізниченська, легковий причіп ПФ 01 ФЕРМЕР, [ADDRESS] , сірого кольору, 2004 року випуску, дата реєстрації 27.08.2004 за [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, а саме по 1/2 частині; стягнути з [PERSON] 1122,90 грн різниці за комунальні витрати, 1/3 частину витрат на поховання в сумі 8725,00 грн та судовий збір у розмірі 640, 80 грн. Так, позивачі свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер син позивача [PERSON] [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно у вигляді: - автомобілю ВАЗ 2108, д/н [NUMBER] , червоного кольору 1992 року випуску, дата реєстрації 01.03.2017 року; - земельної ділянки кадастровий номер 5121483800:001:0458, площа 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1199121351214, адреса: Одеська область, Болградський район, сільська рада Залізниченська ; - легкового причепу ПФ 01 ФЕРМЕР , д/н [NUMBER] , сірого кольору, 2004 року випуску, дата реєстрації 27.08.2004 рік; - іншого майна: комплект кухонної меблі, холодильник, мікрохвильову піч, ноутбук, телевізор побутовий та телевізор плазменний, диван, шафа купе, пилосос, спальний гарнітур, пральна машина автомат, три коврових паласу, електродриль, електрозварка, турбінка /болгарка/, електроміксер, великий килим, золота обручка та золота печатка. Позивачі вказують, що є спадкоємцями на перелічене вище майно, оскільки [PERSON] є матір`ю померлого [INFO] [PERSON] , а [PERSON] є його донькою. Позивачі зазначають, що автомобіль та інше майно /комплект кухонної меблі, холодильник, мікрохвильова піч, ноутбук, телевізор побутовий та телевізор плазмовий, диван, шафа купе, пилосос, спальний гарнітур, пральна машина автомат, три коврових паласи, електродриль, електрозварка, турбінка /болгарка/, електроміксер, великий килим, золота обручка та золота печатка/ знаходяться у користуванні відповідача - дружини померлого [PERSON] . Виходячи із того, що причіп придбавався ще в першому шлюбі, долю [PERSON] на причіп вираховують як 1/6 частина. Більш того, вважають, що автомобіль [PERSON] придбав ще до шлюбу з [PERSON] , оскільки він йому був переданий на підставі довіреності. Вказують, що [PERSON] залишила у квартирі, де мешкала разом з спадкодавцем борг за комунальні послуги в розмірі 5547, 99 грн. та отримала соціальну допомогу після смерті [PERSON] у розмірі 908,99 грн. Позивач [PERSON] стверджує, що сплатила борг по комунальним послугам за відповідача, окрім того самостійно поховала спадкодавця, її сина [PERSON] , а тому витрати повинні бути поділені навпіл, а борги слід вирахувати в рахунок долі за автомобіль, загальною вартістю 18000 грн. З цих підстав позивачі і звернулись до суду з даним позовом. 01.11.2017 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, Білгород - Дністровська міська рада, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права особистої приватної власності та визнання права власності на спадкове майно за законом, уточнивши свої вимоги 05.11.2018 року остаточно просить суд: визнати, що придбаний під час шлюбу автомобіль ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER] , 1992 року випуску,червоного кольору, номер шасі /кузова, рами/ [NUMBER] належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя та визнати за позивачем право власності на 1/2 частину даного автомобілю. Спадкове майно, яке належало чоловіку поділити між спадкоємцями наступним чином: - виділити [PERSON] автомобіль ВАЗ 2108 ВАЗ 2108, державний номер [NUMBER] , 1992 року випуску,червоного кольору, номер шасі /кузова, рами/ [NUMBER] , у т.ч. і 1/2 частину,яка належала спадкодавцю [PERSON] , і 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер 5121483800:001:0458, площа 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1199121351214, адреса: Одеська область, Болградський район, сільська рада Залізниченська та визнати за нею право власності на вищевказане майно. [PERSON] та [PERSON] виділити: 2/3 частини земельної ділянки кадастровий номер 5121483800:001:0458, площа 2 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1199121351214, адреса: Одеська область, Болградський район, сільська рада Залізниченська; легковий причіп ПФ 01 ФЕРМЕР, державний номер [NUMBER] , сірого кольору, 2004 року випуску, мікрохвильову піч, ноутбук, телевізор маленький, диван, шкаф-купе, кухонну меблю, спальний гарнітур, три коврових паласа; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 6140,80 грн, в т.ч. судовий збір у сумі 640,80 грн та оплату правової допомоги у розмірі 5500 грн. Ухвалою Білгород-дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2018 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, Білгород - Дністровська міська рада, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права особистої приватної власності та визнання права власності на спадкове майно за законом, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , яка діє відносно себе та неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом та витребування з незаконного володіння. Позивачі за первісним позовом в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити з підстав наведених у позові, в задоволені зустрічного позову відмовити. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна її заява з проханням розглядати справу без її участі, первісні позовні вимоги не визнає, просить задовольнити її зустрічну позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Вислухавши позивачів, вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . /л.с.6/. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер [NUMBER] належав на праві власності [PERSON] та був зареєстрований за ним 01.03.2017 року. /л.с.47/ Позивачі вказують, що автомобіль був придбаний [PERSON] раніше, а саме 08.12.2007 року, та він використовував його згідно довіреності. Задля повного та всебічного розгляду справи судом було винесено увалу від 11.10.2017 року про забезпечення доказів, згідно якої клопотання представника позивачів [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано нотаріуса державної нотаріальної контори м. Болград, вул. 25 Серпня, 192 надати до суду належним чином завірені копії або витягу з реєстру довіреностей, яка була надана [PERSON] , [INFO] , який проживав по [ADDRESS] . /л.с.27-28/. У якості обґрунтування своїх вимог позивачами приєднано до матеріалів справи копію довіреності від 08.12.2007 року , посвідченої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., зареєстрована в реєстрі за № 10139, згідно якої [PERSON] надав право [PERSON] та [PERSON] право розпоряджатися його власністю у вигляді автомобіля марки ВАЗ 2108, 1992 року випуску, номер шасі /кузова, рами/ [NUMBER] . Також на запит суду з Територіального сервісного центру № 5145 Регіонального сервісного центру в Одеській області надійшла відповідь щодо зареєстрованих транспортних засобів за гр. [PERSON] , так згідно облікової картки № [NUMBER] від 01.03.2017 року, за [PERSON] згідно договору купівлі-продажу перейшло право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 2108, , 1992 року випуску, номер шасі /кузова, рами/ [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] . /л.с.60/. Матеріали справи також містять відповідь адвокату відповідача з Територіального сервісного центру 5151 Регіонального сервісного центру в Одеській області АЗ № 1 від 23.05.2018 року, згідно якого за гр. [PERSON] зареєстровано: автомобіль ВАЗ 2108, д/н [NUMBER] , червоного кольору, 1992 року випуску, дата реєстрації 01.03.2017 року, легковий причіп ПФ 01 ФЕРМЕР, д/н [NUMBER] , сірого кольору, 2004 року випуску, дата реєстрації 27.08.2004 року. Документи, які стали підставою для реєстрації причепу ПФ 01 ФЕРМЕР знищені з строком зберігання. Завірену копію договору купівлі-продажу, що стало підставою для реєстрації ВАЗ 2108, д/н [NUMBER] приєднано до відповіді. /л.с.120-121/. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82751237, сформованого 17.03.2017, [PERSON] належало на праві власності на підставі наказу серія та номер 15-9955/13-16-СГ, виданого 24.11.2016 Головним управлінням Держгеокадастру , земельна ділянка, надана для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, що розташована за адресою: Одеська область, Болградський район, сільська рада Залізничненська, кадастровий номер 5121483800:01:001:0458. /л.с.140/. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є рідною донькою померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /л.с.7/. Згідно свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є рідною матір`ю померлого [INFO] [PERSON] ./л.с.161/. У відповідності до приєднаного до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03.12.2016 року. /л.с.45/. Позивачі стверджували, що відповідач отримала допомогу після смерті спадкодавця, окрім того наполягали на необхідності витребування спадкової справи для можливості об`єктивного розгляду справи. Так, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.06.2018 року, заяву представника позивача про забезпечення доказів по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за законом та витребування з незаконного володіння, зустрічною [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, Білгород - Дністровська міська рада, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права особистої приватної власності та визнання права власності на спадкове майно за законом - задоволено. Витребувано з Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова, 8, довідку про розмір суми, яку отримала [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зобов`язано Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Кірова, 8, надати на адресу суду довідку про розмір суми, яку отримала [PERSON] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Витребувано з Першої Одеської державної нотаріальної контори, що знаходиться за адресою: вул. Ланжеронівська, 26, м. Одеса, належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який проживав в м. Білгород-Дністровському Одеської області. Зобов`язано Першу Одеську державну нотаріальну контору, що знаходиться за адресою: вул. Ланжеронівська, 26, м. Одеса, надати на адресу суду належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , який проживав в м. Білгород-Дністровському Одеської області. /л.с.125-128/ На виконання ухвали з Управління соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради, надійшов лист № 1399/01-10/2296 від 02.07.2018 року, згідно якого [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу, а саме згідно довідки № 599/1 від 26.06.2018 року - допомога одиноким матерям/червень-листопад 2017 року/; згідно довідки № 599/2 від 26.06.2018 року - державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям /червень-листопад 2017 року. /л.с.137-139/. Також на запит суду 27.08.2018 року з Першої Одеської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . /л.с.148-176/. Тож, як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини звернулись: [PERSON] - мати спадкодавця /заява № 582 від 27.05.2017 року/, [PERSON] , діюча від імені та в інтересах [PERSON] - доньки спадкодавця/ заява № 581 від 27.05.2017 року/ та [PERSON] - дружина спадкодавця/заява № 651 від 07.06.2017 року/. Усі ці заяви були прийняті державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В., у зв`язку із чим була заведена спадкова справа № 292/2017. У своєму відзиві від 06.11.2018 року на позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] вказала, що позов є необґрунтований з підстав відсутності відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а отже відсутні умови для визнання права власності в судовому порядку. Окрім того вказала, що вона також є спадкоємицею першої черги до майна [PERSON] та спадкує нарівні з позивачами. Стверджує, що автомобіль марки ВАЗ 208, д.р.н [NUMBER] купувався під час шлюбу. Електродріль, електрозварка та турбинка /болгарка/ у неї відсутня, оскільки за життя її чоловік їздив до матері щось ремонтувати, додому вказані інструменти не повернув. Кухонні меблі, виготовляв друг чоловіка, а [PERSON] подарував їх дружині у перший день коли вони стали проживати разом, однією сім`єю. Тому вказаний комплект взагалі вважає не спадковим майном, а її особистою приватною власністю. Вказує, що наразі кухонні меблі знаходяться у квартирі, де проживає один із позивачів разом із своєю матір`ю, а тому маловірогідно що воно перейде у власність відповідача. Пральну машину, плазмовий телевізор та холодильник стверджує, що віддала незнайомим особам за борги чоловіка. Пилосос та електроміксер були зламані ще за життя чоловіка, і він їх продав на запчастини, кому саме їй не відомо. Також після смерті вказує, що не бачила печатки та обручки чоловіка, де вони на даний час їй теж не відомо. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У відповідності до ч.1 п. 1-9 ЗУ «Про нотаріат», наведений перелік підстав, за яких нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії Частиною 2,3 вказаної вище норми чинного законодавства встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії,зобов`язані викласти причини відмови вписьмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. На підставі ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову». Проте, матеріали справи не містять відповідної постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що б перешкоджало позивачам у оформленні їх прав в нотаріальному порядку. Більш того, з матеріалів справи неможливо встановити належність спадкодавцю вказаного у позові майна, а саме: комплект кухонної меблі, холодильник, мікрохвильову піч, ноутбук, телевізор побутовий та телевізор плазменний, диван, шафа купе, пилосос, спальний гарнітур, пральна машина автомат, три коврових паласу, електродриль, електрозварка, турбінка /болгарка/, електроміксер, великий килим, золота обручка та золота печатка, жодною із сторін під час розгляду справи не було надано доказів, що [PERSON] за життя було придбано та наявне на час смерті спадкодавця дане майно. Варто зауважити, що до спадкоємців у порядку спадщини переходить лише визначені майнові права. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відтак, у зв`язку з тим, що жодних перешкод у нотаріальному оформленні спадкових прав позивачами матеріали справи не містять, оскільки нотаріусом Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори надана належним чином завірена копія спадкової справи, з якої вбачається своєчасне звернення до нотаріальної контори спадкоємців та відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , в частині визнання за ними в порядку спадкування права власності по 1/3 частині визначеного у позові майна є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивачів про стягнення з [PERSON] 1122,90 грн різниці за комунальні витрати, 1/3 частину витрат на поховання в сумі 4725 грн , суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] приєднала в якості обґрунтування позовних вимог копії квитанції про сплату нею комунальних послуг. /л.с.78-84/. З наведених вище квитанцій можна встановити, що сплата комунальних послуг відбувалась за період кінець 2017 року, проте жодних доказів,що у цей період відповідач проживала у квартирі [ADDRESS] , що було надане її чоловіку за життя як службове приміщення та користувалась комунальними послугами, саме у розмірі дійсного споживання комунальних послуг позивачами не надано. Окрім того, відповідач у своєму відзиві вказала, що з кінця 2017 року позивач разом із своєю донькою незаконно зайняли вказане службове приміщення, взломали замки вхідних дверей та встановивши свої нові, і таким чином позбавивши відповідача разом з малолітньою дитиною можливості проживати у ньому. Таким чином, позивачі бажають стягнути з відповідача різницю витрат за комунальні послуги не довівши реального споживання [PERSON] даними послугами. Окрім того, позивачі у своїх уточненнях до позову від 21.01.2019 року приєднали копії накладних, розписки та виписки з Приват банку про понесення [PERSON] витрат на поховання. Положеннями ч. 1 ст. 1232 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. У постанові ВСУ від 19.03.2018 року по справі № 554/1793/15-ц, провадження № 61-6381 св 18, судом зроблено такий правовий висновок: У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» , під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що апеляційний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову в частині стягнення витрат на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, оскільки зазначені витрати не підлягають відшкодуванню згідно з вимогами закону.» Як вбачається з накладних та розписки позивач намагається стягнути з відповідача кошти за придбання нею продуктів харчування, посуду для здійснення поминальних обідів, що у сенсі розуміння ч.1 ст. 1232 ЦК України задоволенню не підлягають. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] в частині поділу між спадкоємцями спадкового майна, то як судом вже досліджувалось вище та надано оцінку вони є необґрунтованими, оскільки первісні позовні вимоги та зустрічні є передчасними в частині визнання права власності в порядку спадкування, оскільки спадкова справи №292/2017 заведена належним чином 27.05.2017 року, жодних перешкод у нотаріальному оформленні спадкових прав спадкоємцями до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] судом не виявлено. Стосовно позовних вимог щодо визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та визнання за позивачем 1/2 частини вказаного майна, варто вказати про наступне. Відповідно до вимог ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За ч.1,2 ст.61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна пла¬та, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий раху¬нок у банківську (кредитну) установу. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Вказана правова позиція кореспондується з Висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.04.2017року по справі №367/5390/14-ц. Матеріалами справи встановлено, що автомобіль марки ВАЗ модель 2108, реєстраційний номер [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON] 01.03.2017 року згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Суд не погоджується з доводами відповідачів, викладеними у їх письмовому відзиві від 07.05.2018 року, про те, що автомобіль був придбаний ще до шлюбу, оскільки спадкодавець користувався ним з 2007 року на підставі довіреності, з огляду на таке. У постанові ВСУ від 13.02.2018 року по справі № 910/11266/17 зокрема зазначено: «законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт)». Разом з тим, суд не може визнати спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] з підстав не недоведеності цього факту, оскільки позивачем у її позові не надано жодного доказу, що транспортний засіб ВАЗ 2108, р.н.з. [NUMBER] був придбаний за спільні кошти подружжя, а сам лише факт набуття права власності одним із подружжя за період шлюбу не є підставою для визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Вимоги щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 2108 в порядку розподілу майна подружжя є похідними вимогами, та можуть бути задоволені лише у разі задоволення позову в частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог [PERSON] , вимоги щодо стягнення судових витрат також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed