Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів . В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що відповідно до виконавчого листа №2-5986, виданого 17.09.2010 року Київським районним судом м. Полтави, [PERSON] повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання дитини - сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції. Відповідач від сплати аліментів ухиляється та існує заборгованість по аліментам. Просила стягнути з відповідача пеню за невсвоєчасну сплату аліментів в розмірі 26 112 грн. 87 коп. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на викладені в поданій до суду заяві обставини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні їх відмовити. Вказував, що він не працює, має скрутне матеріальне становище, тому сплачує аліменти частково. Третя особа - представник ВДВС Київського РУЮ м. Полтави в судовому засіданні при вирішення справи покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON]., [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави, яке вступило в законну силу, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всих видів заробітку щомісяно до досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, що за судовим рішенням видано виконавчий лист, Київським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів закон покладає на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Правові засади діяльності державної виконавчої служби визначені Законом України „Про державну виконавчу службу". Умови та порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, передбачає Закон України „Про виконавче провадження". Також судом встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що відповідачем [PERSON] аліменти згідно рішення суду на користь [PERSON] сплачуються не в повному обсязі. Станом на 01.04. 2014 року існує заборгованість згідно розрахунку державного виконавця в розмірі 7 706 грн. 10 коп. Зазначена заборгованість нарахована державним виконавцем у зв'язку з примусовим виконанням судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд повинен встановити крім факту заборгованості за аліментами, ще й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні. Відповідно до ст. 10, 11, 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу. Позивач [PERSON] звертаючись до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] пені у зв'язку з наявностю заборгованісті по аліментам, доказів наявності його вини не надає. В той же час судом встановлено, що відповідачем [PERSON] на виконання судового рішення про стягнення аліментів на користь позивача частково сплачувалися кошти, які надсилалися на адресу [PERSON] та враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не працює та не має офіційного заробітку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими в справі доказами не встановлено наявність вини [PERSON] у виникненні заборгованості по аліментам на користь позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення неустойки (пені) не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed