Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Служби в справах дітей Вінницької міської ради звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Щодо свого сина [PERSON] є одиноким батьком. Так, Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.08.2010 року, [PERSON] усиновив дитину [PERSON] . Дитина до її усиновлення перебувала на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклувань та на обліку дітей, які можуть бути усиновлені у Службі у справах дітей Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області. [PERSON] з 07.05.2019 року по теперішній час перебуває на обліку Служби у правах дітей Вінницької міської ради як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Підставою для взяття на облік даної дитини стало неналежне виконанння батьком [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню сина, що призвело до систематичного самовільного залишення дитиною місця свого проживання. Внаслідок відсутності належного виховання та контролю з боку відповідача підліток систематично залишав домівку, бродяжив по місту, не відвідував уроки у школі. Як стало відомо позивачу, дитина не отримує повноцінного матеріальною забезпечення у школі, зростає у психологічно нестабільній обстановці, конфліктній сім`ї. [PERSON] систематично пропускав заняття у школі протягом 2018-2019 років, навчанням не цікавився, на рекомендації не реагуває. Відповідач [PERSON] впливу сина не має, батьківські збори не відвідував, до школи з`являвся лише за запрошенням працівників навчального закладу. Вищевикладені обставини, які свідчать про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, стали підставою для звернення до суду з даним позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , стягнення з [PERSON] аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] та повернення малолітнього [PERSON] на опікування органу та піклування Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області. Ухвалою суду від 16.01.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання. 16.03.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] . У вказаному відзиву відповідач не погоджується із позовною заявою та просить відмовити суд у її задоволенні. [PERSON] зазначає, що його син [PERSON] був усиновлений ним 08.02.2006 року. Жінка відповідача [PERSON] дала згоду на усиновлення дитини та була записана матір`ю. На протязі 8-ми років син [PERSON] зростав у їхній сім`ї у мирі і злагоді. Був забезпечений усім неохідним, мешкав в окремій кімнаті, мав постійне місце для занять та відпочинку. Вони як батьки займались його вихованням, постійно опікувались ним, його духовним і фізичним розвитком та станом його здоров`я. Син [PERSON] отримує повноцінне матеріальне забезпечення та лікування. Відповідач зазначає, що має постійну роботу, з 2012 року працює на посаді токаря у фізичної особи-підприємця, де отримує стабільний достатній заробіток, він взмозі утримувати і себе і сина. А тому, твердження позивача про неотримання дитиною повноцінного матеріального забезпечення є неправдивим. У 2018 року коли сину виповнилось 12 років і у нього розпочався перехідний вік, в силу фізіологічних та психологічних змін в організмі дитини у них виникли певні складнощі. Він перестав слухати відповідача та декілька разів навіть йшов з дому. Він як батько намагався його зрозуміти і поставити у відповідні рамки. Однак, не міг собі дозволити бути з ним занадто вимогливим, або жорстким, осільки враховував той факт, що він усиновлена ним дитина. В цей же час сину стало відомо про той факт, що він усиновлений. Ця новина фактично підірвала його психологічний стан.У нього різко змінилася поведінка в школі, він періодично перестав відвідувати навчання в школі. З 10.05.2019 року син перебував у КЗ « Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» де з сином була проведена корекційна робота направлена на зменшення негативних психологічних станів, зниження агресивних проявів, формування адекватної самооцінки та відповідальності за власне життя. По завершенню проведеної корекції у сина відбулись позитивні зміни. На даний час з сином налагоджено стосунки і відповідач вважає, що позбавлення його батьківських прав негативно відобразиться на ньому та його майбутньому. Ухвалою суду від 15.09.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечували щодо його задоволення. Додатково зазначили, що на даний час з сином [PERSON] стосунки налагодились, вони знайшли спільну мову, [PERSON] неодноразово ходив разом з батьком на роботу, допомагає по господарству, навчається в Загальноосвітній школі № 4, та не прогулює уроки. На даний час відповідач вважає, що позбавлення його батьківських прав буде негативно впливати на майбутнє [PERSON] . Представники третіх осіб Органу опіки та піклування Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області та КЗ «Жмеринського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей» в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність, при вирішення спору покладаються на розсуд суду в інтересах дитини. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Рішенням Кіровоградського районного суду м. Кіровоград від 10.08.2010 року, [PERSON] , [INFO] оголошено усиновлювачем [PERSON] , [INFO] . Змінено [PERSON] прізвище з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] », місце народження з «с.Злинка, Маловисківський район, Кіровоградської області» на «м.Вінния» (а.с.26). Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Згідно Довідки № 2667 від 26.04.2019 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) (а.с.9). Згідно обліково-статистичної картки дитини № 036320, [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах. Причиною взяття на облік є: дитина, яка систематично залишає місце постійного проживання. (а.с.6-7). За період 2018-2019 року адміністрація КЗ Загальноосвітньої школи ?-? ступенів № 16 ВМР» неодноразово зверталась до Служби у справах дітей ВМР з вимогою вжити заходів щодо розв`язання ситуація, що склалася з дитиною [PERSON] та притягнути до адміністративної відповідальності батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] за неналежне невиконання ними своїх обов`язків щодо навчання та виховання дитини, оскільки останній навчальний матеріал опановує на низькому та середньому рівні, не працює на уроках, домашні завдання не виконує, батьки учня впливу на дитину не мають, у них відсутня ситсема контролю за навчанням сина. На зауваження вчителів останній не реагує, прогулює уроки (а.с. 10-11, 13-14). Інформацією щодо участі батьків у вихованні та навчанні дитини, [PERSON] , [INFO] , учня 7-В класу, від 02.05.2019 року, встановлено, що [PERSON] проживає разом з батьком, [PERSON] у двокімнатній квартирі. Матеріально-житлові умови проживання задовільні, сім`ю можна вважати у цьому плані стабільно, з середнім достатком. [PERSON] має окрему кімнату, постійне місце для занять та відпочинку, однак, у батьків відсутні єдині вимоги до виховання сина, на цьому грунті в сім`ї часто відбуваються конфлікти. У батьків не вистачає терпіння та наполегливості в досягненні поставлених перед родиною задач. Батьки впливу на дитину не мають, в останні роки вони не відвідують батьківські збори, в школу з`являються лише за запрошенням. (а.с.12). Також, судом з`ясовано, що [PERSON] п`ять разів притягувався Вінницьким віддом поліції та Вінницьким міським судом Вінницької області до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 184 КупАП (а.с.24). Відповідно до Листа № 01-07/502 від 25.04.2019 року щодо проведення роботи з членами сім`ї [PERSON] , встановлено, що 10.01.2019 року працівниками Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було відвідано помешкання сім`ї [PERSON] Так, при спілкуванні з [PERSON] з`ясовано, що в родині склалися напружені відносини між батьками. Їх син [PERSON] без поважних причин не відвідує школу, залишає постійне місце проживання. Батьки дитини проживають окремо, вихованням хлопця займається батько. В січні 2019 року [PERSON] було влаштовано на оздоровлення в Тульчинський центр соціально-психологічної реабілітації дітей та молоді з функціональними обмеженнями «Промінь надії», 09.02.2019 року він втік з вищевказаної установи. На даний час [PERSON] не ночує вдома, школу не відвідує, без дозволу бере речі на продаж, має неохайний вигляд. Працівниками ВМЦСССДМ проведені бесіди з батьками дитини щодо вирішення питання контролю навчання [PERSON] , ведення ним здорового способу життя та належного виконання подружжям [PERSON] батьківських обов`язків. (а.с.25). У свою чергу, 20.02.2019 року, згідно Протоколу бесіди з [PERSON] та [PERSON] ,останнім вкотре роз`яснено вимоги чинного законодавства до виховання дитини, а також, поперджено про відповідальність на невиконання батьківського обов`язку щодо дитини (а.с. 27). [PERSON] у своїх поясненнх наданим Службі у справах дітей ВМР від 03.03.2019 року зазначив, що не в змозі вплавати на вихання сина, останній його не слухається, роботу з психологами вважає мало корисною, його син [PERSON] намагається жити своїм життям і нікому не підчиняється (а.с.28). Згідно Акту прийому дитини від 10.05.2019 року [PERSON] , [INFO] прийнято до КЗ «Жмеринського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей», причиною влаштування у даний заклад є неналежне виховання батьками батьківських обов`язків (а.с.30). Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , Орган опіки та піклування ВМР вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.31-33). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Суд досліджуючи докази, звертає увагу на наступне. За правилами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно довідки виданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 45 ВМР», мати, [PERSON] та батько, [PERSON] , постійно займалися вихованням сина [PERSON] , вчасно приводили та забирали його з дитячого садочка, приймали участь у житті дитячого закладу, відвідували батьківські збори та інші заходи (а.с.65). Як вбачається з Характеристики вихованця закладу «Жмеринського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» [PERSON] на момент прибуття в Центр був агресивним та вороже налаштований до оточуючих. У стані агресії ламав меблі, використовував нецензрну лайку, міг застосувати фізичну силу стосовно інших вихованців закладу. Адаптаційний період проходив важко, оскільки хлопчик вважав свою поведінку відмінною та відповідною його життєвій позиції. Але після корекційної виховної та просвітницької роботи у поведінці хлопця відбулися позитивні зміни. Також, важливу роль у цьому відіграла участь батьків, які щоденно спілкувалися з сином по телефону та, щонайменше, раз в два тижні відвідували його. Відносини у [PERSON] з батьками теплі, дружні та відкриті (а.с.66). Відповідно до Психолого-педагогічної характеристики від 13.02.2020 року, на момент прибуття хлопчика [PERSON] до закладу «Жмеренський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» був агресивним, нестримним, конфліктним, схильним до використання фізичної сили, імпульсивних вчинків. Бурхливо реагував на зауваження, які вважав несправедливими по відношенню до себе. Рівень знань не відповідав освітнім вимогам. Однак, по завершенню корекційної роботи з [PERSON] , направленої на зменшення негативних психологічних станів, зниження агресивних проявів, формування адекватної самооцінки та відповідальності за власне життя, відбулися позитивні зміни. Хлопець навчився стримано реагувати на зауваження, сприймати критику стосовно своїх негативних вчинків та робити їх самоаналіз. Віддає перевагу вирішенню їх мирним шляхом за допомогою конструктивного діалогу (а.с.67). Відповідно до Довідки № 49 КЗ «Жмеренського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей», батьки [PERSON] систематично відвідують дитину в закладі, цікавляться його життям, здоров`ям, навчанням та поведінкою в школі. Постійно спілкуються з практичним психологом, вихователями та працівниками закладу щодо змін у поведінці [PERSON] (а.с.68). Із заяви [PERSON] від 27.02.2020 року вбачається, що останній перебуваючи у КЗ «Жмеренського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей» усвідомив свої негативні вчинки. Зрозумів, що чинив не правильно та не гідно. Також зрозумів що неооцінював щире ставлення і любов батьків до нього. Усвідомив, що дуде сумує за рідними, дуже любить батьків та сумує за ними і хоче жити разом з ними (а.с.70). Судом встановлено, що батьки піклуючись про свого сина, лікували останнього в ТОВ «Альтамедіка». Так, згідно довідки № 73 від 30.03.2020 року, [PERSON] проходить необхідні медичні огляди, обстеження та отримував необхідну медичну допомогу з 27.05.2016 року. Останнє звернення [PERSON] було 22.04.2019 року (а.с.104-122). В судовому засіданні було заслухано думку дитини [PERSON] , який суду пояснив, що дійсно неслухався батьків, прогулював школу, не ночував вдома. Батьки намагалися з ним порозумітися, однак, він їх не слухав. Бувало що без дозволу батька брав речі та продавав їх. На даний час навчається на домашній формі навчання у 4 школі, домашні завдання виконує. Не хоче щоб його батька позбавляли батьківських прав, хоче жити з батьками, оскільки зрозумів свою погану поведінку та став на шлях виправлення. З метою повного та об`єктивного розгляду справи в судовому засіданні були допитані свідки. В судовому засіданні свідок [PERSON] (дружина відповідача) суду пояснила, що підстав для позбавлення її чоловіка батьківських прав немає. [PERSON] вони з чоловіком виховують належним чином, забезпечують усім необхідним. [PERSON] дізнався що він був усиновлений у перехідному віці, і з того часу почались проблеми з його поведінкою. Його через це цькували в школі і він прогулював уроки. Школа ніяк не реагувала на поведінку [PERSON] та не допомагала. Вважає, що відповідач є гарним батьком, який належним чином виконує батьківські обов`язки, якщо його позбавлять батьківських прав це буде порушенням прав дитини та негативно вплине на [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що знає сім`ю [PERSON] давно, близько 17 років. Разом з відповідачем працюють. Ввважає, що відповідач належним чином виконує батьківські обов`язки. При спілкуванні з відповідачем дізнався про проблеми [PERSON] у школі, що [PERSON] неодноразово говорив з сином, переживав за нього, ходив до школи. Також відповідач брав сина на роботу, щоб той допомагав йому та хотів зацікавити його роботою та налагодити стосунки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сім`я [PERSON] перебувала у складних життєвих обставинах, і вона як працівник соціальної служби здійснювала супровід вказаної сім`ї. При виході працівника служби додому, було встановлено, що дитина не відвідує школу, невідомо де знаходиться, тому, у січні 2019 року був відправлений до закладу «Промінь надії», однак, в лютому 2019 року втік звідти. При бесіді з відповідачем він пояснював, що не може справитись з сином, оскільки той його не слухає, підходу до нього не може знайти. Відповідач не може позитивно вплинути на дитину, не є для нього авторитетом. Вважає, що відповідача не слід позбавити батьківських прав, оскільки батько його любить, однак дитина не цінує всього що батьки для нього роблять. Раніше були підстави для позбавлення батьківських прав, але на даний час відносини в сім`ї дещо змінились. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він є заступником директора з виховної роботи у КЗ «Загальноосвітня школа ?-? ступенів №16 ВМР». Починаючи з 2018 року у [PERSON] почалися проблеми у школі. Від класного керівника почали надходити скарги на останнього на його поведінку. У старшій школі [PERSON] почав пропускати уроки, були конфлікти з вчителями. В школу неодноразово викликалися батьки, залучалися працівники ювенальної превенції, Служба у справах дітей. На нараді, яка відбулася відносно поведінки [PERSON] , відповідач пояснював, що він не може справитись з сином, немає на нього впливу. Вважав, що позбавлення батьківських прав негативно вплине на дитину та є недоцільним. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була класним керівником [PERSON] у КЗ «Загальноосвітня школа ?-? ступенів №16 ВМР». [PERSON] був усім забезпеченим по силі можливостей батьків. З 7 класу почалися проблеми з поведінкою, прогулював школу, батьки не могли повідомити де [PERSON] знаходиться, оскільки він обманював їх. З дитиною проводились бесіди, однак, [PERSON] не міг пояснити свою поведінку. Вважає, що батьки втратили контроль над дитиною, через це почалися проблеми з дитиною. Вважає, що дитині буде краще в сім`ї, щодо позбавлення відповідача батьківських прав не змогла висловити свою думку. Свідок [PERSON] суду надала пояснення, що вона є психологом у КЗ «Загальноосвітня школа ?-? ступенів №16 ВМР». Стосунки [PERSON] у школі були напруженні, були постійні конфлікти з однокласниками та вчителями. Неодноразово вона надавала практичні консультації класному керівнику як налагодити стосунки з [PERSON] . Батькам також пропонувала свою допомогу стосовно виховання дитини. На практичних заннятях з класом, [PERSON] зазвичай був відсутній. Коли все таки [PERSON] був присутній на уроках був неактивний та висловлював своє небажання працювати. Дитина була усім забезпечена, про проблеми сім`ї нічого повідомити не могла, оскільки не спілкувалась близько з ними. Стверджувала, що поведінка [PERSON] могла бути спровокована тим, що він дізнався про усиновлення, і таким чином хотів проивернути увагу оточуючих. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року № 789ХІІ) дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 вищевказаної Постанови). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін по справі, показання свідків, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні факт навмисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо дитини [PERSON] та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Стосовно притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виховання свого сина [PERSON] суду пояснив, що йому не було відомо про складання даних протоколів, до суду його не викликали. Враховуючи, що будь-яких інших доказів, які свідчили про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача [PERSON] за неналежне виховання сина, окрім листа Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, представником позивача суду не надано, суд критично відноситься до даного факту притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. З приводу ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання, виховання та розвиток сина, суд зауважує, що дані факти також не підтвердились в ході розгляду справи та спростовуються показами свідків та наданими медичними оглядами та медичними прийомами в ТОВ «Альтамедика». Суд звертаєу увагу, що позивачем не доведено належними та допустими доказами факту неналежного виховання відповідечем сина [PERSON] . Так, судом встановлено, що у сім`ї [PERSON] первний час виникали непорозуміння з сином [PERSON] , однак, на даний час стосунки покращились. Останній у судовому засіданні зазначив, що свою поведінку змінив, також змінив своє відношення до батьків. Бажає жити разом з ними та просив суд не позбавляти його батька батьківських прав. Суд вважає, що оскільки батько приймає участь у вихованні сина, забезпечує його матеріально, бере участь у житті дитини, виховує його, намагається покращити з ним стосунки у кращу сторону, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини, а тому суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній справі. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного згідно ст.ст. , 164-167 СК України,

Outcome: dismissed