Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

07 травня 2019 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Шабівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, уточнивши свої позовні вимоги 07.05.2019 року остаточно просить суд: встановити факт сумісного проживання [PERSON] , який помер [INFO] з [PERSON] , [INFO] , визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді: земельної ділянки, площею 4,3885 га, масив [ADDRESS] та житлового будинку [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його брат - спадкодавець [PERSON] . Після смерті брата відкрилася спадщина у вигляді : -земельної ділянки, площею 4,3885 га, масив [ADDRESS] та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. "А", загальною площею 43,3 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., вбиральні літ. "Б", споруд № 1-3. Маючи намір прийняти спадщину він звернувся до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, однак на підставі листа у оформленні спадщини було відмовлено у зв`язку із тим, що в нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Він фактично прийняв спадщину, оскільки на даний час проводить ремонтні роботи у будинку, сплачує комунальні платежі. Інших спадкоємців на право на спадщину немає. На підставі вищевикладеного, просив його позовні вимоги задовольнити. 13 травня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 08 серпня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження було закрито та справа призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити . Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання з проханням провести розгляд справи у відсутність представника Шабівської сільської ради . Суд розглядає справу за відсутність позивача та представника відповідача, відповідно наданих заяв, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно [INFO] помер спадкодавець - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Так, у відповідності до копії державного акту, наявного в матеріалах справи серії ЯЛ № 664179, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 4,3885 га у межах згідно з планом, масив [ADDRESS] та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки № 137/01-21, виданої виконкомом Шабівської сільської ради від 11.04.2019 року, дійсно згідно запису погосподарської книги сільської ради за 2016-2020 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] значиться [PERSON] , який помер [INFO] . Вказане вище також підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, в судовому засіданні на підставі вищезгаданих доказів достовірно підтверджено факт належності померлому [PERSON] спадкового майна. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є двоюрідним братом померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126,133,135 СК України № 00022528283, №000225158887, № 00022527741, а також свідоцтвом про народження батька позивача серії [NUMBER] . Позивач бажає прийняти спадщину після смерті брата, звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Драченко А.Н., проте згідно довідки № 53/01-1 від 05.04.2019 року приватного нотаріусу Драченка А.Н. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю у нього оригіналів правовстановлюючого документу. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу У відповідності до ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Коментована стаття вищенаведеної норми чинного законодавства надає роз`яснення, що у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Так, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи усе вищевикладене, а саме те, що позивач є спадкоємцем за законом до майна померлого [PERSON] , який юридично прийняв спадщину після смерті свого двоюрідного брата, оскільки звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, прийнявши до уваги також те, що інших спадкоємців за законом судом не виявлено, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині можливості визнання за ним права власності на спадкове майно. Разом з тим, суд критично ставиться до вимог позивача про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] , який помер [INFO] з [PERSON] , [INFO] , адже згідно довідки № 118/01-21 від 04.04.2019 року виданої виконавчим комітетом Шабівської сільської ради, дійсно згідно запису в погосподарській книзі сільської ради з 2008 рік, особовий рахунок № [NUMBER] , разом з гр. [PERSON] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] інших зареєстрованих осіб не значиться. Будь-яких інших доказів в обґрунтування заявлених вимог про встановлення факту сумісного проживання позивачем не надано. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відтак, у зв`язку з тим, що позивач не надав доказів, що дійсно він проживав разом з двоюрідним братом [PERSON] , який помер [INFO] , позовні вимоги в цій частині задоволені бути не можуть.

Outcome: partial