Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач Бершадське районне споживче товариство є власником магазину «[INFO]» нежитлової будівлі, яка розташована в [ADDRESS]. В назване нежитлове приміщення «[INFO]», яке звільнила колишній орендатор [PERSON] протиправно у листопаді 2011 року вселилась колишній ФОП [PERSON], яка зареєструвала споживче товариство «Ніка-Бершадь» 19 квітня 2010 року, а 19 травня 2015 року припинила свою діяльність в якості підприємця і в даний час є засновником СТ «Ніка-Бершадь». У 2014 році заявлено позов до Господарського суду Вінницької області про звільнення приміщення «[INFO]». Рішенням суду від 20 листопада 2014 року по справі №902/1391/14 позов задоволено. Рішення Господарського суду не виконано, оскільки [PERSON] не є підприємцем з 19 травня 2015р., а СТ «Ніка- Бершадь» не є правонаступником ФОП [PERSON], а тому не може нести цивільну відповідальність відповідно до норм цивільного і господарського законодавства. Після 19 квітня 2015 року засновниками СТ «Ніка-Бершадь» є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Господарським та апеляційним судом неодноразово розглядалися справи за позовом до [PERSON] про звільнення приміщення «[INFO]» і при поставленні рішення про звільнення [PERSON] названого приміщення, вона зверталась до Бершадського райсуду з позовом про спонукання укладення договору оренди, як тільки рішення першої інстанції Господарського суду Вінницької області було скасовано Рівненським апеляційним господарським судом тут же [PERSON] письмово відмовлялась від заявленого позову справи №126/4161/13-ц, №126/357/15-ц, або змінює підприємця на засновника споживчого товариства, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності від звільнення приміщення чи сплати заподіяної шкоди. Громадянці [PERSON] неодноразово направлялись претензії про добровільне звільнення нежитлового приміщення та сплати заподіяної шкоди. Остання претензія направлена [PERSON] 17 липня 2015 року за №135 про відшкодування доходів Бершадському районному споживчому товариству в сумі 637200грн., яка залишена без реагування. Отже, колишній ФОП, а нині громадянка [PERSON] протиправно всупереч норм чинного законодавства займала нежитлове приміщення магазину «[INFO]» загальною площею 1180,1кв.м з листопада 2011р., не сплачуючи орендної плати. Такими діями завдала шкоди Бершадському районному споживчому товариству в особливо великому розмірі. Відповідно до постанови Вінницької облспоживспілки від 07.05-2004р. «Про затвердження базової ставки орендної плати нежилих приміщень в організаціях облспоживспілки» розмір орендної плати в міській місцевості та районних центрах становить 15грн. за 1кв.м, отже сума завданої шкоди за 12 місяців буде становити 212400грн. До Бершадського районного споживчого товариства з заявами про надання в оренду приміщення «[INFO]» звернулися споживчі товариства «ЛІМП», «Жасмин плюс В», які в заявах писали, що згідні платити орендну плату Бершадському РСТ з розрахунку по 15грн. за 1кв.м, а тому з ними укладено договір оренди. Обґрунтовуючи заявлений позов про заподіяну шкоду Бершадському районному споживчому товариству, Бершадське РайСТ твердить, якщо [PERSON] добровільно звільнила б приміщення, то районне споживче товариство мало б законні підстави для отримання орендної плати від орендарів «ЛІМП», «Жасмин плюс В» в місяць 17700грн, а в рік 21400грн. Такими не правовими діями [PERSON] заподіяла шкоду позивачу, позбавивши її отримати. Про те, що [PERSON] здійснювала підприємницьку діяльність в магазині «[INFO]» свідчить відповідь Бершадської податкової інспекції №908/7/17 від 28.03-2012р., комісійний акт з участю депутата Бершадської міської ради [PERSON], рішення Господарського суду Вінницької області від 20 листопада 2014р. по справі №902/1391/14, постанови Рівненського апеляційного господарського суду по названій справі від 25 лютого 2015р., виписка з єдиного державного реєстру про те, що [PERSON] знята з обліку як ФОП 19 травня 2015р. Отже, Бершадське районне споживче товариство могло б реально отримати за звичайних обставин доходи, якби його право не було порушено відповідачем [PERSON] З урахуванням викладеного голова правління Бершадського районного споживчого товариства [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої на користь позивача 212400 грн. доходів. В судовому засіданні представник позивача Прицюк А.В. змінив позовні вимоги та просив суд стягнути з [PERSON] 120861 грн. в частині неотримання доходу від договору, укладеного з СТ «Жасмин плюс В», а решту вимог залишити без розгляду, так як в документах, які є доказам у даній справі допущено помилку. Щодо частини вимог в сумі 120861 грн., представник позивача вважає дані вимоги доведеними в повному розмірі зібраними в справі матеріалами, а тому просить задовольнити. Підставами для задоволення вимог представник позивача зазначив те, що з 2011 року [PERSON] самовільно зайняла приміщення магазину «[INFO]» в м. Бершадь, що стало приводом судового спору. Як наслідок, Господарським судом Вінницької області було прийнято рішення про звільнення ФОП [PERSON] займаного приміщення магазину. Однак, дане приміщення виконати не представилось можливим, так як відповідач припинила у 2015 році свою діяльність, як ФОП та стала однією із засновників СТ «Ніка Бершадь». На неодноразові звернення позивача, відповідачка не реагує та не бажає звільнити приміщення. Дійсно вона зверталась до Бершадського РСТ із проханням укласти договір оренди на вказане приміщення, однак їй було відмовлено, оскільки протягом тривалого часу використовуючи приміщення вона не платила орендну плату та не подала належним чином оформлені документи на укладення договору. Розрахунок ціни позову проводився з урахуванням орендної ставки у розмірі 15 грн. за кв.м., що також відповідає умовам договору оренди з СТ «Жасмин плюс В». Дана сума є доходом, який мав отримати позивач, якби використовував приміщення здаючи в оренду. Крім того, товариство терпить збитки, так як використання приміщення магазину призводить до його руйнування. Позивачем також сплачуються податки за користування землею, хоча фактично дану землю використовує відповідач. У зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору, позовні вимоги пред'явлені за період з 01.05.2013 року по 31.02.2014 року - один рік. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав та вказав, що вони є необґрунтованими, оскільки [PERSON] зверталась до Бершадського районного споживчого товариства із заявою про передачу в оренду приміщення магазину «[INFO]», оскільки будучи членом даного товариства має першочергове право на укладення даного договору. Однак, постановою правління від 31.01.2014 року їй було відмовлено у зв'язку з тим, що п. 2 Програми розвитку споживчої кооперації на 2011 - 2014 роки передбачено виведення з повної оренди даного приміщення з метою створення на його базі маркету по торгівлі будівельними матеріалами. При цьому вже у лютому 2016 року позивач надав голові СТ «Ніка -Бершадь» повідомлення про звільнення нежитлової будівлі магазину «[INFO]» у зв'язку з аварійним станом будівлі. З урахуванням викладених обставин вказане приміщення не повинно та не могло бути переданим в оренду будь - якій іншій особі, що вказує на нікчемність договорів оренди, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Крім того, дані договори не можуть бути розцінені як доказ, оскільки в умовах оренди вказано, що строк оренди розпочинається з моменту звільнення приміщення [PERSON], а дана обставина не настала, що свідчить, що договір не вступив в законну силу. Отже, сума позовних вимог не доведена позивачем, оскільки не можна було отримати дохід від договорів, які є нечинними. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що враховуючи зменшення позивачем позовних вимог, суд розглядає позовні вимоги виключно в контексті стягнення коштів на суму120861 грн. так, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.02.2006 року (а.с.22) та свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.21), відповідно до рішення виконавчого комітету Бершадської міської ради від 30.12.2005 року за №132, Бершадське районне споживче товариство є власником нежитлової будівлі магазину «[INFO]» загальною площею 1861,1 кв.м., розташованої в [ADDRESS]. Згідно статуту даного товариства (а.с.10-20), одним із видів його діяльності є передача в оренду об'єктів нерухомості. Аналогічні відомості відображені також у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.23-25) та у довідці з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.27). Відповідно до рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2014 року у справі №902/1391/14 за позовом Бершадського районного споживчого товариства до суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] (а.с.6-9), ФОП [PERSON] зобов'язано звільнити на користь Бершадського районного споживчого товариства перший поверх площею 619,8 кв.м. та другий поверх площею 560,3 кв.м., а разом 1180,1 кв.м. нежитлового приміщення магазину «[INFO]», що знаходиться в [ADDRESS] разом з товарно - матеріальними цінностями, що належать боржнику. Постановою правління Бершадського районного споживчого товариства від 31.01.2014 року №7 (а.с.59) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було відмовлено в наданні в оренду приміщення магазину «[INFO]» у зв'язку з тим, що п. 2 Програми розвитку споживчої кооперації на 2011 - 2014 роки передбачено виведення з повної оренди даного приміщення з метою створення на його базі маркету по торгівлі будівельними матеріалами. Цією ж постановою їм було відмовлено у продажі вказаного приміщення, так як у членів правління відсутні правові підстави для відчуження неподільного майна районного споживчого товариства. Відповідач двічі зверталась до суду з позовом до Бершадського районного споживчого товариства про спонукання укладення договору оренди приміщення магазину «[INFO]», однак двічі ухвалами суду її позовні вимоги залишені без розгляду (а.с.38,39). Позивачем 13.12.2011 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення першого поверху магазину «[INFO]» в [ADDRESS] площею 619,8 кв.м. з ТОВ "Жасмин плюс В" зі сплатою орендної плати з розрахунку 15 грн. за 1 кв.м. з дня вселення в приміщення (а.с.30-31). В даному договорі було вказано що він розпочинає свою дію з моменту звільнення приміщення першого поверху ФОП [PERSON] Суму позовних вимог - втраченої вигоди в розмірі 120861 грн. позивач обґрунтовує розрахунком заборгованості з 01.05.2013 року до 31.05.2014 року, тобто за 13 місяців оренди приміщення площею 619,8 кв.м. вартістю 15 грн. за 1 кв.м., що складає 120 861 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до абз. 4 п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі. Так, відповідно до приписів статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. За вказаних обставин пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання вказаних приміщень. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Судом встановлено, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі використання спірних приміщень з урахуванням прибутку за метр квадратний, який він міг отримати здаючи в оренду приміщення за договором з СТ «Жасмин плюс В» від 13.12.2011 року. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії. Теоретичність даних розрахунків випливає з того, що вищевказаний договір оренди на практиці не був реалізований, так як умовою початку його дії є момент звільнення приміщення [PERSON] та наявність акту приймання - передачі. Суду такого акту не надано та сторонами підтверджено той факт, що на день розгляду справи в суді приміщення магазину «[INFO]» не звільнено. Така правова позиція також висвітлена у постанові Вищого Господарського Суду України від 13.06.2012 року у справі №10/27. Варто зазначити, що посилання позивача на вищеописаний договір оренди приміщення від 13.12.2011 року, як доказ неотримання доходу викликає сумнів, оскільки, як вбачається з програми розвитку споживчої кооперації Бершадського району у 2012 році (а.с.60-62) та постанови правління від 31.01.2014 року, дані приміщення планувалось вивести з повної оренди. Також дані приміщення перебувають в аварійному стані, про що йде мова у повідомленні позивача (а.с.63) та не заперечується ним в судовому засіданні, що виключає можливість передачі його в оренду. Крім того, те, що даний договір оренди фактично не вступив у свою законну силу, випливає з того, що він не був зареєстрований, як того вимагає ст. 794 ЦК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 501-V від 20.12.2006; в редакції Закону № 1878-VI від 11.02.2010 та нотаріально посвідчений згідно вимог ч. 2 ст. 793 ЦК України в редакції Закону № 501-V від 20.12.2006. Отже, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed