Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Звертаючись до суду позивач заявляє позовні вимоги, а саме: - Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ частку будинка [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на Ѕ частку будинка [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав: [INFO] померла її рідна племінниця - [PERSON] , [INFO] , про що 10 серпня 2013року складено відповідний актовий запис №10595 згідно свідоцтво по смерть Серії [NUMBER] , видане Відділом державної РАЦС по місту Харкову PC ХМУЮ, яка постійно проживала у [ADDRESS] , оскільки батьки [PERSON] померли, родини вона не мала ми були один для одного найрідніші люди. Спадщину вона прийняла, шляхом подання заяви за місцем її відкриття в передбачений законом шестимісячний строк. Окрім її заяву про прийняття спадщини ніхто не подав, бо жодного родича крім її та моєї доньки у [PERSON] не було. До складу спадщини входить будинок [ADDRESS] (надалі по тексту - будинок), частину якого [PERSON] фактично прийняла в спадщину після померлої матері [PERSON] (дошлюбне призвище [PERSON] , актовий запис 496). В свою чергу мати [PERSON] , тобто [PERSON] [INFO] ( в подальшому, ще раз змінила пизвище на [PERSON] ) фактично прийняла у спадщину частину будинку, так як з моменту народження мешкала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] після нашої матері [PERSON] (реєстрація актового запису про народження, актовий запис № 2706). Батьку [PERSON] , [PERSON] (їх дідусю) належла 1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною конторою 08.05.1950 року, реєстровий номер 32- 06/в , яку і прийняла фактично [PERSON] та позивачка - [PERSON] . Позивачка - [PERSON] , [INFO] (дошлюбне призвище [PERSON] свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] , Ленінський відділ РАЦС м.Харкова, актовий запис №503) є рідною сестрою [PERSON] , тобто вони разом фактично прийняли у спадщину 1/3 будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , так як з момента народження були там зареєстровані та мешкали, після батька та 2/6 після його сестер. На підставі відповіді БТІ станом на 31.12.2012 року та витягу з ЄДРН від 30.09.2018 року прво власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] зареєстровано за: - [PERSON] -1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною Конторою 08.05.1950ргоку ,реєстровий запис 32-06/в; - [PERSON] -1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною Конторою 08.05.1950ргоку ,реєстровий запис 32-06/в - [PERSON] -1/3 частина житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 2-ю Харківською Міською нотаріальною Конторою 08.05.1950ргоку ,реєстровий запис 32-06/в. Майно залишилось після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] домоволодіння належало на підставі вироку на земельну ділянку від 31 серпня 1913 року, та повернено у власність за постановою Жилкомісії по денаціоналізації будинків від 23 березня 1923 року та зареєстрованого до реєстру приватно - власних будівель 26 березня 1923 року під № [NUMBER] частина 112. Тобто будинок з надвірним будівлями [ADDRESS] вже майже 100 років належить її родині. [PERSON] була рідною сестрою її дідуся вона була людиною одинокою. Коли померла та була похована її батьками, після її смерті єдиним родичем залишилась вона с сестрою мати. Яка фактично прийняла спадщину. [PERSON] була рідною сестрою її дідуся, вона уклала шлюб, але була розлучена. Також мешкала однією родиною з дідусем, померла і похована нашою родиною. Ніяких інших родичів не мала. Після її смерті до нотаріальної контори з приводу спадщини ніхто не звертався фактично спадщину прийняв її дідусь, а після нього наша мати, так як фактично мешкала та була зареєстрована в будинку. Через втрату правовстановлюючих документів вона не маю можливості оформити право власності на майно в інший спосіб, як звернення з позовом до суду. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. Її дід не отримував свідоцтво про право власності після смерті сестер, мати не отримала своє право на спадщину після смерті свого батька, в зв`язку з чим ми с сестрою не мали можливості оформити своє право на спадщину, з відсутністю документів. [INFO] у віці 56 років померла її сестра (свідоцтво про смерть від 24 лютого 2007 року, зроблено відповідний актовий запис № 2978, відділом РАЦС по м.Харкову Харківського міського управляння юстиції.) Спадкоємцем після її смерті є її донька - [PERSON] , яка є племиннециєю позивачка та яка прийняла спадщину, але за життя не оформила. Наголошую на тому, що її єдиним спадкоємцем залишилась - [PERSON] . На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Що було зроблено моїм дідусем ,після смерті його сестер ,так як вони мешкали в одному будинку ,так було і після смерті матері .п 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження [PERSON] після смерті своєї матері звернулась в передбачений законом строк до 2 Харківської Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але було відмовлено у зв`язку з наявними помилками та відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки зарекомендована звернутись до суду. Тому позивач заявляє вказані позовні вимоги. Відповідач у наданому відзиві вказав: Позивачка зазначає, що домоволодіння по [ADDRESS] , належало [PERSON] на підставі вироку на земельну ділянку від 31 серпня 1913 року, та повернуто у власність за постановою Жилкомісії по денаціоналізації будинків від 23.03.1923 у та зареєстрованого до реєстру приватновласних будівель 26.03.1923 року № 11163 частина12. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 08.05.1950 року, після померлої [PERSON] (померла [INFO] ), спадкоємцями є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , домоволодіння по [ADDRESS] . Як сверджує позивач, її мати [PERSON] , є онукою садкодкодавця [PERSON] (померла [INFO] ), донькою [PERSON] та племінницею [PERSON] , [PERSON] . Однак, Позивачем не надано документів, які підтверджують родинний зв`язок між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також відсутні свідоцтва про смерть вказаних. До 01.01.2004 року на території України діяв ЦК України, прийнятий 18.07.1963 року відповідно до ст. 549 ЦК України якого, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично шив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав до державної аріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Окрім вище зазначеного, [PERSON] не на надано жодних доказів, що до можливого вступу її матір`ю [PERSON] в фактичне управління спадковим майном або через подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, спадкового майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Щодо права власності в порядку спадкування за законом 1/2 після померлої [PERSON] домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS] , вачаємо наступне. Позивачем не надано до суду постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з питань зазначених у позовній заяві. Тим самим позивачем не доведено факту ухилення наріуса від проведення нотаріальних дій. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц. Таким чином, порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту встановлено, оскільки останній не звертався у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому, така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 у справі № 306/2140/17. Юридичним департаментом для підготовки правової позиції було витребувано у «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради матеріалам інтаризаційної справи домоволодіння по [ADDRESS] . Вивченням матеріалів інвентаризаційної справи було встановлено, що вказане позивачем не знаходить свого підтвердження, що доводиться наступним. Матеріали інвентаризаційної справи не містять вироку на земельну ділянку від 31 серпня 1913 року, постанову Жилкомісії по денаціоналізації будинків від 23.03.1923 року та зареєстрованого до реєстру приватновласних будівель 26.03.1923 року № 11163 частина 112, на [PERSON] . Однак, матеріали інвентаризаційної справи містять витяг з протоколу № 6 засідання Виконкому Ленінської Районної Ради депутатів трудящих м. Харкова від 13.08.1959 року, яким вказано, що [PERSON] звернувся з заявою щодо дозволу на оформлення самовільного збудованого домоволодіння на земельній ділянці, яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] . Інші документи щодо введення в експлуатацію самовільно побудованого доволодіння по [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на вказане доволодіння в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Постановою Верховний Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.04.2019 у справі № 750/4445/17 зазначено, що внаслідок самочинного будівництва спірний будинок втрачає тотожність з тим, який був отриманий у власність та снення особою самочинного будівництва не породжує в неї права власності на таке майно. На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог позовом [PERSON] до Харківської міської ради про становлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування законом відмовити. Судом були встановленні наступні факти та обставини: Позивачка після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] (спадкова справа -М 517/2015) звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва на спадщину на частину житлового будинку [ADDRESS] було при вирішенні питання про видачу свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування та було зазначено, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41925415 від 27.10.2015 року - заповітів, посвідчених від імені гр. [PERSON] по місту Харкову та Харківській області - не знайдено. Відповідно до п.п.4.2. п.4 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів. Копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення фактів родинних та інших відносин». Згідно даних Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної івентаризації» спадкове майно - а саме житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності гр. [PERSON] (1/3 частина); гр. [PERSON] (1/3 частина) та гр. [PERSON] 1/3 частина) на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Харківською міською нотаріальною конторою 08.05.1950 року за реєстром № 3206/в. Зі слів позивачки нотаріусу стало відомо, що власники будинку є рідними братами та сестрами один одному та отримали цей будинок у власність по спадщині після своєї матері [PERSON] . Гр. [PERSON] який помер [INFO] . Після його смерті залишилися спадкоємці: дружина померлого - [PERSON] та дочка мерлого, а моя мати - [PERSON] . Сестри гр. [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли раніше брата, але документи, що підтверджують їх родинні відносини, факти смертей та факти прийняття спадщини зі спливом часу та життєвих обставин відсутні. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла. В актовому записі про смерть датою її смерті значиться 16.06.1916 року, що є помилкою адже свою дочку - [PERSON] вона народила за період з 1921 по 1922 роки. Імовірно, датою смерті гр. [PERSON] повинно бути 17.06.1992 рік (дата складання актового запису) спадкоємицею була єдина дочка - [PERSON] . [PERSON] , померла [INFO] . На час відкриття спадщини, її спадкоємцями були дві дочки: гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Чоловік померлої, [PERSON] , помер [INFO] . У позивачки є в наявності документи, що підтверджують родинні відносини [PERSON] . [INFO] померла сестра позивачки, а дочка [PERSON] . [PERSON] . В актовому запису про народження [INFO] матір`ю дитини вказана гр. [PERSON] також є помилкою, в зв`язку з тим, що гр. [PERSON] , зареєструвала свій щлюб з [PERSON] [INFO] та взяла прізвище чоловіка. В документі повинна бути вказана [PERSON] . Спадкоємцем [PERSON] була єдина дочка - [PERSON] . У зв`язку з наявними помилками та відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки, а також відсутністю будинкової книги та інших відомостей шодо відкриття спадщини та встановлення кола спадкоємців, виникають питання та спір - веде за собою неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 08.05.1950 року, після померлої [PERSON] (померла [INFO] ), спадкоємцями є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , домоволодіння по [ADDRESS] . Як стверджує позивач, її мати [PERSON] , є онукою спадкодавця [PERSON] (померла [INFO] ), донькою [PERSON] та племінницею [PERSON] , [PERSON] . Однак, Позивачем не надано документів, які підтверджують родинний зв`язок між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також відсутні свідоцтва про смерть вказаних. Окрім вище зазначеного, [PERSON] не на надано жодних доказів, що до можливого вступу її матір`ю [PERSON] в фактичне управління спадковим майном або через подання до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, спадкового майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Щодо права власності в порядку спадкування за законом 1/2 після померлої [PERSON] домоволодіння з надвірними будівлями по [ADDRESS] , позивачем не надано до суду постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, з питань зазначених у позовній заяві. Тим самим позивачем не доведено факту ухилення нотаріуса від проведення нотаріальних дій. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2019 у справі № 665/2266/16-ц. Таким чином, порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту встановлено, оскільки останній не звертався у передбаченому законом порядку до компетентних органів для оформлення своїх прав на вказане вище майно та не позбавлений можливості такого звернення в подальшому, така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 у справі № 306/2140/17. Юридичним департаментом для підготовки правової позиції було витребувано у «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради матеріалам інвентаризаційної справи домоволодіння по [ADDRESS] . Вивченням матеріалів інвентаризаційної справи було встановлено, що вказане позивачем не знаходить свого підтвердження, що доводиться наступним. Матеріали інвентаризаційної справи містять витяг з протоколу № 6 засідання Виконкому Ленінської Районної Ради депутатів трудящих м. Харкова від 13.08.1959 року, яким вказано, що [PERSON] звернувся з заявою щодо дозволу на оформлення самовільного збудованого домоволодіння на земельній ділянці, яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] . Інші документи щодо введення в експлуатацію самовільно побудованого доволодіння по [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на вказане доволодіння в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Дослідив та оцінив у сукупності докази матеріалів справи, суд вважає: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.І ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог частини 1 статті 4 ЦПК України:.\~Кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до\~вимог ст..13\~ч.1\~ЦПК України: Суд\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Таким чином, позивачка у відповідно до вказаних норм закону не надала суду в обґрунтування позовних вимог докази, які свідчили про родинні зв`язки між померлими та позивачкою, належність майна померлим на праві власності на яке має право позивачка у порядку спадкування, а також не надано доказів про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачки, що є правом позивачки звернутись до суду з позовними вимогами. За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги не обґрунтовані, що є підставою у відмові в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed