Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що вона з відповідачкою [PERSON] є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS]. Однак між ними не досягнуто згоди щодо сплати комунальних послуг, оскільки фактично всі витрати по утриманню квартири несе вона. Інший відповідач, КВЖРЕП №2 відмовив їй у поділу рахунків, а тому вона звернулась до суду з даним позовом. Просила встановити порядок і розмір оплати комунальних послуг у вказаному житловому приміщенні між нею та відповідачем, та поділити особові рахунки по наданню житлово-комунальних послуг в розмірі 50% від загальної суми оплати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Відзиву на позов, заперечень чи клопотань відповідачем не подано. Відповідач [PERSON] позов визнала, представник ТОВ «КВЖРЕП №2» причини неявки не повідомив. Разом з тим, від представника позивача [PERSON] (як зазначено в заяві) до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи з підстав перебування його у відпустці, але доказів неможливості прибуття до суду останній не надав, як і не підтвердив свої повноваження на представництво в суді інтересів позивача. За таких обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.10.2017 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Вказана квартира є однокімнатною, загальною площею - 39.8 кв.м. Між позивачем та відповідачем [PERSON] виник спір з приводу сплати комунальних послуг. У відповідності до положень ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній частковій власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету міністрів України №572 від 08.10.1992 р., передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій тощо. Розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв'язуються судом. Отже, вирішити питання про поділ особового рахунку, як це передбачено положеннями вищевказаних нормативно-правових актів, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна із осіб й претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я та визначення площі приміщень, що перебувають у спільному користуванні. Встановлені судом обставини та досліджені докази свідчать про те, що порядок користування між співвласниками належною їм квартирою не встановлювався, а також між сторонами не було укладено договору про участь у витратах на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому, позивачем на обґрунтування заявлених вимог не надано доказів щодо наявного спору між сторонами по оплаті комунальних послуг, оскільки матеріали справи свідчать протилежне. Не було подано позивачем й доказів на кого відкрито особовий рахунок, хто та які витрати несе по оплаті комунальних послуг, в тому числі й самим позивачем. Окрім того, позивачу на її звернення до ТОВ КВЖРЕП №2 не було відмовлено у відкритті окремого особового рахунку для проведення оплати житлово-комунальних послуг, оскільки із наданої відповіді слідує, що останнім було роз'яснено, що питання розподілу особового рахунку по квартирі має вирішуватись за згодою між всіма співвласниками, а за відсутності такої згоди шляхом звернення до суду з позовом про виділення частини майна в натурі та/або встановлення порядку користування останнім. Із вказаними вимогами позивач до суду не зверталась. Як вбачається із заяви поданої відповідачем [PERSON] до КВЖРЕП №2, остання не заперечує проти поділу особового рахунку та просила їх поділити. Відмови на своє звернення [PERSON] не отримувала. Інших доказів позивачем суду надано не було. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. За наведених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки вимоги позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на вимогах закону.

Outcome: dismissed