Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла заява [PERSON], заінтересована особа: Слов'янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті. Дана заява мотивована тим, що 19 липня 2016 року в міській лікарні № 9 Пролетарського району м. Донецька померла її матір [PERSON]. 26.07.2017 року в Будьонівському відділі ЗАГС м. Донецька Державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР заявниця отримала свідоцтво про її смерть. Відповідно до наказів Міністерства юстиції України від 25.11.2014 № 246/7, 247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій території, переміщено на підконтрольну Україні територію. Видані на цій території після 01.12.2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення факту смерті заявниці необхідно для проведення державної реєстрації смерті її матері на території України, отримання свідоцтва про смерть та подальшого його використання в цивільно правових відносинах. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, уродженки [INFO], яка була зареєстрована в [INFO] та померла 19.07.2016 року в Пролетарському районі м. Донецька. В судове засідання заявниця [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, заяву про встановлення факту смерті просила задовольнити (а.с. 22). Заінтересована особа Слов'янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області свого представника для участі в судовому засіданні не направив, відповідно до листа № 15-5-4503/15.22-16 від 27.10.2017 року просили розглянути справу без їх участі та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вимоги, викладені в даній заяві підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з Свідоцтвом про народження серії ГД № 335208, виданим 12.02.1955 року Будьонівським бюро ЗАГС м. Донецька та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого Слов'янським міським відділом РАЦС ГТУЮ у Донецькій області видно, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 10-11). Отже, заявник [PERSON] є донької померлої [PERSON] та заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може бути подана заявником до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. [PERSON] народилася 01 грудня 1930 року в м. Валуйки Курської області, та була зареєстрована в [INFO] , про що свідчить копія її паспорту серії ВЕ 550738, виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с.16). Відповідно до Свідоцтва про смерть виданого на тимчасово непідконтрольній Україні території серії ДНР № 034240, видно що [PERSON] [INFO], померла 19.07.2016 року в Пролетарському районі м. Донецьк у віці 85 років (а.с.4). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 2201 від 20.07.2016 року, виданих на тимчасово непідконтрольній Україні території видно, що [PERSON] померла 19.07.2016 року внаслідок набряку легенів, атеросклеротичної хвороби серця (а.с.5-6). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої\~статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~ \~Відповідно до абзацу першого п. 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог\~статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку\~статті 257-1 ЦПК України. Тому, суд не може прийняти до уваги свідоцтво про смерть ДНР № 0342401 від 26.07.2016 року, видане Будьонівським відділом ЗАГС м. Донецька Державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР, лікарське свідоцтво про смерть та довідку про причину смерті № 2201 від 20.07.2016 року, видані «Республіканським бюро судово - медичної експертизи», згідно з якими [PERSON] [INFO] померла 19.07.2016 року в Пролетарському районі м. Донецька як допустимі докази при розгляді даної справи. Однак, оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ч. 8 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Так в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] [INFO] померла 19.07.2016 року в Пролетарському районі м. Донецька, внаслідок набряку легенів, хронічної хвороби серця, тобто на території, що не контролюється владою України, що унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України. З свідоцтва про поховання наданого КП «Ритуальна служба м. Донецька», яке розташоване на тимчасово непідконтрольній Україні території, вбачається, що заявниця займалась похованням своєї матері [PERSON] на цвинтарі «Щегловка» розташованого по вул. Вороніхіна у м. Донецьк.\~\~ З фотознімків які були надані заявником, вбачається, що на цвинтарі є поховання на надгробному хресті якого вказано російською «[PERSON], 01.12.1930г.-19.07.2016г.» (а.с.8-9). Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про її смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Беручи до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявниця має на меті встановити факт смерті матері для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4. ст. 2571, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved