Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У січні 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою в якій зазначив , що 01.12.2015 року він набув у приватну власність земельну ділянку площею 3,332 га, яка складається з Ділянка-1 площею 0,297 га та Ділянка-2 площею 3,035 га, з цільовим призначення для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. Вищевказані земельні ділянки позивач успадкував після смерті [PERSON]. Право власності на зазначені земельні ділянки підтверджується Державним актом серії Р3 №322381. Дані земельні ділянки використовує ТОВ «ФК ЛТД». Позивач в позовній заяві зазаначає, що відповідач посилається на те, що правовими підставами використання земельних ділянок є Типовий договір оренди землі від 29.07.2009 року та Договір про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до Договору оренди землі від 29.07.2009 року. Позивач зазначає, що підпис у графі «Орендодавець» розділу договорів «Реквізити сторін» не відповідає підпису спадкодавця, тобто вчинений іншою особою. Позивач просить суд: - визнати недійсним типовий договір оренди землі від 29.07.2009 року, який укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» та скасувати його державну реєстрацію; - визнати недійсним Договір про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до Договору оренди землі від 29.07.2009 року, який укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» та скасувати його державну реєстрацію. Стягнути з відповідача судові витрати. В попереднє судове засідання сторони по справі не з'явилися, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, про що є відповідні докази. До суду надійшла заява від представника позивача, в якій представник позивача просить позовну заяву задоволити, розгляд справи проводити без її участі (а.с.87). Представник відповідача у своїй письмовій заяві визнає позовні вимоги, проти задоволення позову не заперечував, просив суд розгляд справи проводини без його участі (а.с. 88). Відповідно до ч.4\~ст.130 ЦПК України\~при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому\~ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Згідно розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення\~\~ у цивільній справі"\~за змістом ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.\~\~ Відповідно до ст. 197 ЦПК України\~ у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою , взявши до уваги позицію учасників процесу викладену у їх письмових заявах, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] набув у приватну власність земельну ділянку площею 3,332 га, яка складається з Ділянка-1 площею 0,297 га та Ділянка-2 площею 3,035 га, з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області. Вищевказані земельні ділянки позивач успадкував після смерті [PERSON], яка померла 07.11.2013 року, що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, зареєстрованими за №143 від 01.12.2015 року, № 147 від 01.12.2015 року (а.с.7-8). Право власності на зазначені земельні ділянки підтверджується Державним актом серії Р3 № 322381, виданим Тарганською сільською радою Володарського району Київської області 22.11.2002 року, актовий запис №233 (а.с.9). Дані земельні ділянки використовує ТОВ «ФК ЛТД». Відповідач посилається на те, що правовими підставами використання земельних ділянок є Типовий договір оренди землі від 29.07.2009 року, зареєстрований у Володарському районному відділі СВП «Київський обласний реєстраційний центр» ДП Центру «ДЗК» від 26.10.2009 року за № 04.05.543.01019 (а.с. 10-11) та Договір про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до Договору оренди землі від 29.07.2009 року, зареєстрований у Відділі Держкомзему у Володарському районі Київської області від 26.12.2012 року за №322160004001552 (а.с.12). Позивач зазначає, що підпис у графі «Орендодавець» розділу договорів «Реквізити сторін» не відповідає підпису спадкодавця, тобто вчинений іншою особою. На доказ того, що це не підпис спадкодавця, позивач надав суду копію паспорта та копію договору довічного утримання, в який містяться підписи спадкодавця. Таким чином, позивач вказує, що померла [PERSON] не укладала вказаний Типовий договір оренди землі від 29.07.2009 року та Договору про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до Договору оренди землі від 29.07.2009 року, її волевиявлення було відсутнє на вчинення таких правочинів, оскільки договори містять підписи іншої особи, а не сторони договору, що є підставою для визнання його недійсним. Окрім вказаного вище, на ствердження даних обставин, представником позивача було заявлено відповідне клопотання та судом призначено судово-почеркознавчу експертизу. Висновок експертів від 27.05.2016 року №3957/3958/16-32 (а.с.68-72), вказує: 1. « Підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін» у договорі про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до Договору оренди землі від 29.07.2009 року, які укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД», виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів». 2. «Підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін» у двох примірниках Типового договору оренди землі від 29.07.2009 року , у графі «Орендодавець» розділу «Реквізити сторін» у договорі про внесення змін та доповнень від 15.11.2012 року до Договору оренди землі від 29.07.2009 року, які укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД», виконано не [PERSON], а іншою особою». Оскільки, представник відповідача своєю письмовою заявою позовні вимоги визнав, а тому згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються\~Земельним Кодексом України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції України\~проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та\~Земельного кодексів України. Так ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів\~статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~За змістом\~ст. 1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі\~\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.\~6 Закону України «Про оренду землі»\~орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно\~ст.13 вказаного закону України\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Ст.\~17 Закону України «Про оренду землі»\~передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст.\~18 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Ст.30 Закону України «Про оренду землі» зазначає , що \~зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.\~207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах. Частиною 1 ст.203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 статті\~215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до положень\~ст. 203 Цивільного кодексу України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. \~Відповідно до вимог ст. ст.\~58,\~59 ЦПК України\~надані суду докази мають бути належними та допустимими. Згідно з вимогами\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підсумовуючи вище\~ викладене та виходячи із норм законів, які регулюють дані правовідносини та наданих суду доказів, які містяться у матеріалах справи , право власності\~ позивача на земельну ділянку підлягає захисту, оскільки типовий договір оренди землі та договір про внесення змін та доповнень до договіру оренди землі не можливо вважати вчиненим, так як спадкодавець позивача [PERSON] не проявила своєї волі та не підписувала типовий договір оренди землі, та договір про внесення змін та доповнень до договіру оренди землі. Визнання представником відповідача ТОВ « ФК ЛТД» предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги вище викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. За правилами\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати: - судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду - 551,21 грн. (а.с.1); - судовий збір сплачений позивачем при поданні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та витребування доказів 275, 60 грн. (а.с.32). - витрати на проведення експертизи 3177, 60 грн. (а.с.67) Всього слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 4004 грн. 41 коп. (551,21 грн. + 275, 60 грн. + 3177, 60 грн.).

Outcome: approved