Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про поділ особових рахунків зі сплати житлово-комунальних послуг та стягнення компенсації понесених витрат, в якій просить про наступне: - розділити особовий рахунок квартири за адресою: [ADDRESS] , на два окремі особові рахунки, відповідно до порядку користування квартирою та відповідно до частки кожного користувача, закріпивши один особовий рахунок на ім`я [PERSON] на площу 25,30 кв. м., другий особовий рахунок на ім`я [PERSON] на площу 25,30 кв. м.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 16972,16 грн., як компенсацію понесених витрат по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (за газопостачання, вивіз сміття, ОСМД, теплопостачання). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.10.2006 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . На даний час в квартирі, яка належить позивачу, зареєстрованим є колишнє подружжя [PERSON] та [PERSON] , а також дочка [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та спільна дочка відповідачів [PERSON] , [INFO] . З 25.06.2018, на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області, відповідачі розлучені. [PERSON] комунальні послуги з утримання квартири сплачувались, але [PERSON] ігнорувала та не сплачувала витрати на комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. На сьогоднішній день, проживаючи в належній позивачу квартирі, відповідач [PERSON] зі своїми неповнолітніми дітьми в спірній квартирі не проживає та самостійно в добровільному порядку з реєстрації не знімається, у зв`язку з чим позивач вимушений нести затрати на сплату комунальних платежів, які рахуються від кількості зареєстрованих осіб в квартирі. В квартирі належні лругому відповідачу речі залишені та закриті в кімнаті, доступу до неї у позивача та у відповідача [PERSON] не має. Однак, інколи, [PERSON] навідується до квартири, маючи ключ від кімнати, таким чином користується житлом, а тому воно має бути виділено на підставі рішення суду у відповідності до особового рахунку на сплату комунальних послуг. Не дивлячись на постійну відсутність відповідача [PERSON] зі своїми неповнолітніми дітьми, позивач має сплачувати за них всі комунальні послуги у зв`язку з їх реєстрацією в спірній квартирі. Позивач не може скористатися соціальними пільгами по нарахуванню субсидії, а також використати своє право, надане Конституцією України на продаж свого майна. Крім того, за час проживання і користування комунальними послугами квартири [PERSON] кошти не сплачувались, а тому утворилася загальна заборгованість. Загальна сума заборгованості складає 33944,31 грн., яка підлягає розподілу між відповідачами в рівних частках. Отже, рахунки мають бути розділені, а заборгованість зі сплати комунальних послуг за час користування стягнута з відповідача [PERSON] . 1.2. 29.06.2021 відповідачем [PERSON] було надано відзив на позов у формі заперечень, в якому вона вказує, що вона та діти не проживають в спірній квартирі з поважних причин, так як після та в період шлюбу відповідач [PERSON] знущався та вчиняв самоправство до неї та дітей, позивач сприяла та підтримувала свого сина [PERSON] в цих діях, вигнавши з квартири її та дітей. [PERSON] та діти були змушені покинути житло та винаймати інше, а іншого житла вони не мають і не можуть його придбати. З 2019 року до сьогодення вони винаймають житло, де несуть відповідні витрати. Позивач просить про розділ особливих рахунків тільки між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , не враховуючи себе як власника квартири. Самовільний розподіл житла позивачем між відповідачами є незаконним, так як особливий рахунок та житло, яке вона називає спірним, належить тільки власнику житла (квартири) тобто позивачу. Позивач посилається на те, що ця квартира є її власністю та вона сплачує рахунки за житлово- комунальні послуги, відповідач [PERSON] також сплачує рахунки, але ніде не вказано та не доказано, на якій підставі відповідач несе відповідальність за їх витрати згідно закону та на законних підставах. Відповідач не є громадянином, якому належить це житло, споживачем, орендарем, власником та співвласником житла (квартири), яка належить позивачу, також не має з нею договорів або договору про користування житлом в той площі, яку вказала позивач чи взагалі всією площею. Отже, відповідач не має наміру сплачувати комунальні послуги, оскільки в спірній квартири з дітьми не проживає. Вважає позовні вимоги необґрунтованими. 1.3. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у позові та пояснила, що відповідач [PERSON] не проживає в її квартирі вже два з половиною роки. Однак, відповідач та її діти зареєстровані в квартирі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяву від імені [PERSON] про розгляд справи без його участі суд не бере до уваги, оскільки вона була подана не самим відповідачем, а позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що з лютого 2019 року вона та її діти були вигнані з квартири відповідачем [PERSON] . Вона та її діти проживають у орендованій квартирі. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 26.10.2006 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., та копією Витягу з Державного реєстру правочинів № 3074119, наданого 26.10.2006 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховим С.О., та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12926751, наданого 16.12.2006 Сєвєродонецьким міським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25.06.2018 по справі № 428/5611/18, розірвано шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 11 від 14 січня 2011 року, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Рішення набрало законної сили 26.07.2018. Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 06.05.2021 № 9087, виданої 06.05.2021 Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , станом на 06.05.2021, зареєстровані: син позивача [PERSON] , [INFO] , колишня дружина сина позивача [PERSON] , [INFO] , дочка колишньої дружини сина позивача [PERSON] , [INFO] , дочка відповідачів [PERSON] , [INFO] . 2.2. Згідно з копією листа Сєвєродонецького BП ГУНП в Луганській області № 22892/111/34-2020 від 16.07.2020, 20.06.2016 Сєвєродонецьким BП ГУНП в Луганській області було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 7711 повідомлення [PERSON] проте, що її чоловік вчиняє конфлікти за місцем мешкання.Відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені 21.06.2016 до ЄРДР № 12016130370001727 за ч. 1 ст. 125 КК України. За даним фактом 30.09.2016 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 04.10.2018 Сєвєродонецьким BП ГУНП в Луганській області було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 20677 звернення [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] , [INFO] , заподіяв їй тілесні ушкодження. Відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені 05.10.2018 до ЄРДР № 12018130370002828 за ч. 1 ст. 125 КК України. За даним фактом 26.11.2018 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 06.10.2018 Сєвєродонецьким BП ГУНП в Луганській області було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 20790 звернення [PERSON] про те, що її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , знущається з неї та дітей, вигнав їх з квартири. Прибувши на місце, заявниця повідомила працівникам поліції про те, що у неї виник словесний конфлікт з колишнім чоловіком, який було вичерпано до приїзду працівників поліції, від написання заяви відмовилась. За результатами розгляду даного повідомлення було прийнято рішення про списання матеріалу до справи згідно вимог Закону України «Про звернення громадян». 11.10.2018 Сєвєродонецьким BП ГУНП в Луганській області було зареєстровано до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 21157 звернення [PERSON] про те, що її чоловік неадекватно себе поводить. В ході проведення перевірки було встановлено, що до [PERSON] здійснювалося психологічне насильство зі сторони її чоловіка [PERSON] , [INFO] . За результатами розгляду даного повідомлення було прийнято рішення про списання матеріалу до справи згідно вимог Закону України «Про звернення громадян». Також, 11.10.2018 відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173 КУпАП. 28.02.2019 Сєвєродонецьким BП ГУНП в Луганській області було зареєстровано до єдиного обліку за № 4086 повідомлення [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] , [INFO] , поміняв замок в дверях і вона не може попасти до помешкання, де знаходяться її особисті речі. В ході проведення перевірки було встановлено, що конфлікт врегульовано, претензій [PERSON] ні до кого не має, речі їй повернуло та моральної шкоди не завдано. За результатами розгляду даного повідомлення було прийнято рішення про списання матеріалу до справи згідно вимог Закону України « Про звернення громадян». 10.04.2020 Сєвєродонецьким BП ГУНП в Луганській області було зареєстровано до єдиного обліку за № 7109 повідомлення [PERSON] про те, що виник конфлікт з її колишнім чоловіком [PERSON] , [INFO] . В ході проведення перевірки встановлено, що у [PERSON] закінчуються строки оренди приміщення за її теперішньою адресою мешкання та у подальшому вона планує переїхати до колишнього чоловіка, де вона також прописана. У зв`язку з тим, що раніше в неї були конфлікти з колишнім чоловіком з приводу її мешкання за адресою: [ADDRESS] , вона, задля інформації, звернулася до поліції, щоб попередити можливі конфлікти та проведення профілактичної бесіди з ним. За результатами розгляду даного повідомлення було прийшло рішення про списання матеріалу до справи згідно вимог Закону України « Про звернення громадян». 3. Релевантні джерела права та акти їх застосування 3.1. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У частинах 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. 3.2. Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - укладення договору про надання житлово-комунальних послуг таоплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця є забезпечення своєчасності надання, безперервності і відповідної якості комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Порядок надання послуги з управління багатоквартирним будинком, що здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного відповідно до Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про житлово-комунальні послуги» визначається Правилами надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженими постановою КМУвід 5 вересня 2018 р. № 712. 3.3. Засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг визначені Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Згідно із ч. 1, 2 ст. 8 вищевказаного Закону рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону. Виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Відповідно до п. 36 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830, рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Рахунки на оплату послуг формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. 3.4. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд звертає увагу на те, що особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, позивач повинен довести, що його цивільне право або інтерес не визнається, оспорюється чи порушується. Також, позивач має заявити такий спосіб захисту, який є належним та ефективним у спірних правовідносинах. В даному випадку позивач просить розділити особовий рахунок квартири на два окремі особові рахунки, закріпивши два рахунки на ім`я кожного з відповідачів. Оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками або користувачами квартири, то вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я. Так, при поділі обов`язково повинен враховуватися порядок користування квартирою (житловим будинком), коли однією частиною житлоплощі (коридором, санвузлом, ванною, кухнею тощо) користуються всі мешканці, а інша (житлові кімнати) ділиться на всіх порівну (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 711/8946/18). Однак, по-перше, позивач не заявляє вимог про визначення порядку користування квартирою всіма особами, які мають право користування (серед яких є не тільки відповідачі, а й сама позивач та неповнолітні діти). По-друге, позивач просить розділити особовий рахунок квартири лише на двох відповідачів, хоча сама позивач, а також двоє неповнолітніх дітей також мають право користування кватирою. По-третє, письмовими доказами підтверджується, і позивач це визнає, що відповідач [PERSON] з лютого 2019 року фактично не проживає разом з дітьми у спірній квартирі внаслідок конфліктів з іншим відповідачем. Тобто, позивачем не доведено факту порушення її прав з боку відповідачів, а спосіб захисту, який обрала позивач, є неналежним та неефективним. 4.2. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] компенсації витрат по сплаті комунальних послуг суд зазначає, що позивач не вказала детального розрахунку по кожній комунальній послузі, компенсацію за сплату якої вона просить стягнути. Тобто, позивач не вказала періоду та суми платежів за кожну комунальну послугу, з яких складається загальна сума в розмірі 16972,16 грн. Крім того, позивач не вказала, з якої частки вона виходила, коли визначала суму боргу відповідача [PERSON] у розмірі 16972,16 грн. Суд повторює, що право користування спірною квартирою мають не дві, а п`ять осіб. Також, суд повторює, що [PERSON] з лютого 2019 року фактично не проживає разом з дітьми у спірній квартирі внаслідок конфліктів з іншим відповідачем. Більш того, зі змісту квитанцій за оплату комунальних послуг, які надані позивачем, вбачається, що переважну значну грошових коштів в рахунок оплати комунальних послуг в спірний період сплатив відповідач [PERSON] . У зв`язку із цим суд вважає, що позивач не довела необхідності відшкодування всіх витрат на оплату комунальних послуг саме на її користь. У зв`язку із вищенаведеним, покладення на відповідача [PERSON] обов`язку по сплаті на користь позивача відшкодування витрат на оплату комунальних послуг за невизначений період, виходячи з необґрунтовано завищеної частки та за умови фактичної відсутності відповідача у квартирі в сумі 16972,16 грн. буде необґрунтованим та несправедливим. 4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про поділ особових рахунків зі сплати житлово-комунальних послуг та стягнення компенсації понесених витрат належить відмовити. 5. Розподіл судових витрат, інші процесуальні питання 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову було відмовлено, в той час як відповідачі не заявили про наявність у них будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Outcome: dismissed