Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 14.11.2016 року звернулась представник психіатричного закладу КУ «Міський психіатричний диспансер» за довіреністю [PERSON], із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], до психіатричного закладу, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може завдати значної шкоди своєму здоровю, у звязку з погіршенням психічного стану, в разі ненадання їй психіатричної допомоги в умовах стаціонару. Заявник вказує, що [PERSON] на обліку в КУ «Міський психіатричний диспансер» наразі не перебуває, наявність психічного розладу [PERSON] підтверджує висновок лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON], який 17.10.2016 року здійснив її психіатричний огляд за заявою сусідів. При огляді [PERSON] була підвищено агресивною, злобною, конфліктною, висловлювала маячні ідеї переслідування та впливу з боку сусідів, пояснити адекватно свою поведінку не може, мешкає в антисанітарних умовах, у квартирі безлад, сморід від гнилих продуктів, водопровід та каналізація пошкоджені, в квартирі відчувається запах газу. Заявник зазначає, що з метою лікування [PERSON] в умовах стаціонару, після її огляду лікарем-психіатром, була викликана карета швидкої допомоги, але госпіталізувати [PERSON] бригада №107 відмовилась, в звязку з відсутністю рішення суду. У звязку з тим, що відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів КУ «Міський психіатричний диспансер» від 14.11.2016 року, [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації до психіатричного закладу «Одеський обласний центр психічного здоровя», заявник просить суд: ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], до психіатричного закладу - «Одеський обласний центр психічного здоровя». Представник психіатричного закладу КУ «Міський психіатричний диспансер» за довіреністю - [PERSON] в судовому засіданні підтримала наведені в заяві обґрунтування, та просила суд задовольнити заяву. Лікар-психіатр КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] в судовому засіданні, підтвердив складений ним висновок та додатково зазначив, що при особистій співбесіді з [PERSON], в її квартирі ним було встановлено, що вона проживає в антисанітарних умовах, в квартирі дуже багато сміття, відходів, які зібрані за тривалий проміж часу, важке, затхле повітря, у звязку з наявністю гнилісних та фекальних відходів в квартирі. При розмові з [PERSON] вона зазначила, що сміття в її квартирі із-за сусідів, які їй його приносять та бажають захватити її квартиру, з підстав всього цього лікар, вважав, що своїми діями [PERSON] створює небезпеку для себе та оточуючих, при розмові хворою себе не вважає, тому повинна бути госпіталізована для стаціонарного лікування. Прокурор Одеської місцевої прокуратури №2, діюча на підставі довіреності [PERSON] в судовому засіданні, з урахуванням обставин встановлених в процесі розгляду справи, внаслідок яких встановлено, що [PERSON] неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та з метою недопущення порушення суспільних прав та інтересів, вважала, що [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], дійсно підлягає лікуванню від встановленого лікарем психічного розладу. [PERSON] в судовому засіданні подану заяву про її примусову госпіталізацію до психіатричного закладу не визнала, та в результаті дослідження доказів по справі, показань свідків, зазначила, що вона дійсно відчуває: «що з нею щось не так, та їй дійсно необхідно пройти лікування», але вона в змозі себе забезпечувати самостійно, в квартирі в теперішній час все сміття, яке в неї зібралося за тривалий час - вивезено, вона зобовязується вимити все в квартирі та прибрати. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу не визнала, вказала, що [PERSON] самостійно пройде лікування психічного розладу, та вона в змозі обходити та забезпечувати себе самостійно, в квартирі в теперішній час все сміття вивезено, найближчим часом все в квартирі буде вимито і прибрано, так як за час розгляду заяви для цього було дуже мало часу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження психіатричного закладу протягом 24 годин з дня її надходження. Судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов'язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов'язковою. З доданих до матеріалів справи: наказу Управління охорони здоровя №563 від 28.12.2007 року, вбачається що відкрито КУ «Міський психіатричний диспансер», 22.01.2010 затверджено Статут КУ «Міський психіатричний диспансер» (нова редакція) з відповідними змінами, Міністерством охорони здоровя України 10.02.2011 року рішенням №3 видано ліцензію КУ «Міський психіатричний диспансер» (м. Одеса, пров. Разумовський, буд. 4). Довідкою КУ «Міський психіатричний диспансер» №01-01-10/1042 від 16.11.2016 року, за підписом головного лікаря [PERSON], підтверджено, що [PERSON] дійсно працює дільничним лікарем-психіатром поліклінічного відділення для обслуговування дитячого та дорослого населення КУ «Міський психіатричний диспансер» з 12.04.2010 року по теперішній час. В судовому засіданні, згідно висновку дільничного лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON], від 10.11.2016 року, встановлено, що 17.10.2016 року, за письмовою заявою заступника голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON], яка містила інформацію про неадекватну та асоціальну поведінку гр-ки [PERSON] лікар-психіатр КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] оглянув [PERSON] на дому. Під час огляду встановлено наявність тяжкого хронічного психічного захворювання у виді хронічного маячного розладу, та було прийнято рішення про необхідність госпіталізації, для обстеження та лікування гр-ки [PERSON], у психіатричний стаціонар без її усвідомленої згоди за рішенням дільничного лікаря-психіатра. Для госпіталізації гр-ки [PERSON] у психіатричний стаціонар була викликана бригада швидкої допомоги. Лікар-психіатр бригади швидкої допомоги відмовив у госпіталізації гр-ки [PERSON], мотивуючи свою відмову відмовив відсутністю показань для примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар. [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за допомогою в КУ «Міський психіатричний диспансер» не зверталася. Враховуючи, що громадянка [PERSON], [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у виді хронічного маячного розладу, лікування не приймає, згідно заяви заступника голови Київської районного адміністрації Одеської міської ради [PERSON] та мешканців будинку 168, по вул. Люстдорфська дорога, поведінка її є асоціальною та неадекватною, що являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих, лікар-психіатр КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] вважає необхідним проведення примусової госпіталізації гр-ки [PERSON], [INFO], до психіатричного стаціонару. Згідно Висновку комісії про необхідність проведення примусової госпіталізації гр-ки [PERSON] №01-01-10/1027 від 14.11.2016 року, складеного лікарями-психіатрами КУ «Міський психіатричний диспансер» вказано, що враховуючи те, що громадянка [PERSON], [INFO] страждає на тяжкий психічний розлад у виді хронічного маячного розладу, лікування не приймає, згідно заяви заступника голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] та мешканців будинку 168, по вул. Люстдорфська дорога, поведінка її є асоціальною та неадекватною, що являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих, комісія вважає за необхідне проведення примусової госпіталізації [PERSON], [INFO], до психіатричного стаціонару «Одеський обласний центр психічного здоровя». З Довідки від 18.11.2016 року наданої на запит суду ОСББ «Люстдорф-168», вбачається, що [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], крім неї за вказаною адресою ніхто не зареєстрований та не проживає. Згідно\~ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону. Відповідно до\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,\~\~якщо її обстеження або лікування можливі\~\~лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок\~\~чого вона: вчиняє чи\~\~виявляє\~\~реальні\~\~наміри\~\~вчинити дії,\~\~що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Підставами для примусової госпіталізації [PERSON] заявник зазначає висновок дільничного лікаря-психіатра КУ «Міський психіатричний диспансер» [PERSON], від 10.11.2016 року та висновок комісії лікарів-психіатрів КУ «Міський психіатричний диспансер» №01-01-10/1027 від 14.11.2016 року, в яких лікарі посилаються на заяви заступника голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради [PERSON] та мешканців будинку 168, по вул. Люстдорфська дорога, в яких зазначено, що поведінка [PERSON] є асоціальною та неадекватною, що являє собою безпосередню небезпеку для оточуючих, однак таких заяв, або особистих пояснень заступника голови Київської районної адміністрації суду не надано. Допитані в судовому засіданні в якості свідків сусіди [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили суду, що за своїм місцем проживання гр-ка [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, так як в неї в квартирі накопилася дуже велика кількість різного сміття, яке з часом почало розкладатися, гнити, кілька разів були випадки різкого запаху газу в будинку/парадній, що йшов з її квартири, в різних ємностях у неї знаходяться тривалий час фекалії, вона тримає близько пяти котів, які періодично помирають та їх трупи, або здохлих кошенят, вона виносить на парадну в пакетах і там залишає тривалий час. Сусіди самі змушені такі пакети викидати, так як все це створює нестерпний запах, антисанітарію, в парадній мешканцям будинку важко дихати. Також свідки зазначили, що [PERSON] вживає спиртні напої, її часто можна побачити напідпитку біля парадної, випорожнюватися вона періодично ходить під балкони на першому поверсі, та з цієї підстави у неї виникають скандали з власниками квартир на першому поверсі. Після подачі даної заяви до суду з квартири [PERSON] вивозили гнилісне сміття, пакети та інші ємності з фекаліями, внаслідок чого забруднено всю парадну з першого до пятого поверху, та в парадній стоїть нестерпний смердючий запах. На будь-які зауваження, прохання до [PERSON] прибрати за собою, вона не реагує, або просто обіцяє, що щось зробить, але при цьому нічого не робить, та/або поводиться агресивно, грубіянить, скандалить, з підстав всього цього всі сусіди зазначили, що поведінка та дії [PERSON] вказують на її асоціальну поведінку, внаслідок якої вона створює небезпеку для себе, свого здоровя, та здоровя оточуючих, подальше спільне проживання за таких умов неможливо, тому з метою недопущення більш тяжких наслідків неадекватної поведінки [PERSON], просили вжити заходи щодо її лікування. Згідно Конституції України людина, її життя та здоров'я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3) і кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28). Допитані за клопотанням представника [PERSON] свідки [PERSON] - колишній чоловік [PERSON] зазначив, що спілкується з нею періодично тільки по телефону і вони зустрічаються періодично на кладовищі на відповідні свята, та її знайома [PERSON] зазначила, що з [PERSON] спілкується періодично особисто ходить на базари, в магазини. Вказані свідки пояснили суду, що від спілкування вважають [PERSON] нормальною, але при цьому вказали, що в квартирі [PERSON] вони ніколи не бували, які обставини її проживання їм невідомо. Тобто обставини, що спростовують пояснення лікаря-психіатра [PERSON] та свідків, особисто [PERSON] та її представником суду не доведені. Факт наявності психічного розладу [PERSON], [INFO], також підтверджується наданим нею до суду висновком, складеним внаслідок її огляду, лікарем- психіатром [PERSON], 23.11.2016 року, яким зазначено, що за результатами огляду вона має скарги на зниження настрою, апатію, переривистий хвилюючий сон, повязує все це з подіями на «Майдані» та ін., що може свідчити про наявність маячного розладу без галюцинаторних включень та рекомендовано планове обстеження, нагляд психіатра за місцем проживання. Тобто з досліджених судом доказів, у [PERSON], [INFO], встановлено наявність тяжкого хронічного психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, та фактично неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, але суд вважає, що на час розгляду справи відсутні підстави, передбачені законом, для примусової госпіталізації [PERSON] без її згоди до психіатричної лікарні. Відповідно до ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Постановою Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» зазначено, що суд може покласти обов'язок: а) пройти в закладах охорони здоров'я лікування від певних хвороб, що становлять небезпеку для здоров'я інших осіб. З урахуванням обставин встановлених судом при розгляді справи, з метою вжиття дій, які полягають в охороні безпеки та здоров'я оточуючих, суд враховуючи думку [PERSON], вважає за доцільне застосувати до неї заходи щодо покладання обовязку на [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], пройти лікування психічного розладу, в негайному порядку, в Комунальній установі «Міський психіатричний диспансер» (65091, м. Одеса, провулок 1-й Розумовський, 4).

Outcome: dismissed