Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до в суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2008 року між банком та [PERSON] укладено генеральний договір про надання кредитних послуг, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 52000 доларів США, під 15,25% річних. Крім того, сторонами була передбачена підвищена процентна ставка за користування кредитними коштами понад встановлені договором строки у розмірі 30,5% річних. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач поручилася відповідати за невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору у повному обсязі. Відповідач [PERSON] допустила порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим банк звернувся до відповідачів з вимогами про сплату боргу. У позасудовому порядку вимоги банку відповідачами задоволені не були. За таких обставин, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг від 20 червня 2008 року № BL5679 станом на 29 квітня 2015 року у загальному розмірі 51550,97 доларів США. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, заявила зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору недійсним. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що генеральний договір про надання кредитних послуг від 20 червня 2008 року № BL5679 та додаткова угода від 20 червня 2008 року до нього містять положення, які є несправедливими та такими, що не відповідають ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позивач за зустрічним позовом зазначає, що оспорюваним договором кредиту встановлені платежі, що передбачають зміни у витратах за договором, такі умови суперечать затвердженому сторонами графіку погашення кредиту. Також правила зміни відсоткової ставки є дискримінаційними стосовно позичальника. На думку позивача, умови оспорюваного договору є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, який спричинює погіршення становища споживача. За таких обставин, позивач за зустрічним позовом просить визнати недійними Генеральний договір про надання кредитних послуг від 20 червня 2008 року № BL5679 та додаткову угоду до нього від 20 червня 2008 року № BL5679/К-1, укладені між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], а також застосувати наслідки недійсності договору та визнати недійсними договір поруки від 20 червня 2008 року № BL5679, укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], та договір іпотеки від 20 червня 2008 року, укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], [PERSON], та зобов'язати відповідача зарахувати сплачені позивачем кошти в рахунок погашення тіла кредиту без виплати відсотків. Представник позивача у судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги, просила позов банку задовольнити, заперечувала проти зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову, просила суд відмовити у задоволенні такого, підтримала зустрічні позовні вимоги, просила суд задовольнити позов про визнання недійсним договору кредиту. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову про стягнення заборгованості по кредитному договору в солідарному порядку з відповідачів, не заперечувала проти задоволення зустрічного позову [PERSON] Зазначила, що на час вирішення справи договір поруки є припиненим, оскільки поручителю не було відомо про істотні умови кредиту, а саме: про підвищену відсоткову ставку, у договорі поруки не зазначені сукупна вартість кредиту. Представник відповідача [PERSON] підтвердила, що поручитель підписала договір поруки. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, явку свого представник не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань на адресу суду не надіслав. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 20 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № BL5679, відповідно до якого банк зобов'язався надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 52000 доларів США, у порядку і на умовах, визначених у цьому договорі. Умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кожної кредитної послуги в межах цього договору оформлюється додатковою угодою до цього договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною цього договору. 20 червня 2008 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду № BL5679/К-1, за умовами якої банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти у сумі 52000 доларів США, цільове призначення кредиту - поточні потреби. Строк кредитування встановлений до 01 червня 2028 року. (а.с. 19-20) Відповідно до п. 3 додаткової угоди за користування кредитними коштами в межах встановленого строку кредитування встановлюється процента ставка в розмірі 15,25 % річних (базова процентна ставка). За користування кредитними коштами понад терміни погашення, встановлені в Графіку погашення кредиту, процента ставка встановлюється в розмірі 30,5% річних (підвищена процентна ставка). Згідно з п. 3.3 додаткової угоди до генерального договору про надання кредитних послуг позичальник сплачує банку винагороду за надання кредиту у розмірі 1,5% від суми кредиту. За умовами п. 3.4. додаткової угоди у разі часткового або повного погашення кредиту, позичальник сплачує банку винагороду у розмірі 1% від суми дострокового погашення не пізніше дати дострокового погашення. У додатку № 2 до додаткової угоди встановлено, що банк надає позичальнику кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER]. (а.с.21) Генеральний договір та додаткова угода до нього укладені в письмовій формі та підписані обома сторонами. 20 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір поруки № BL5679, згідно з яким поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань, що виникли з Генерального договору про надання кредитних послуг від 20 червня 2008 року № BL5679 в повному обсязі. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Відповідно до п. 1.2 договору поруки поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищевказаного Генерального договору про надання кредитних послуг та він погоджується з ними, зокрема: сума основного договору - 52000 доларів США, розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів - 15,25 % річних, розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки / терміни сплати платежів - 30,5 % річних. Договір поруки укладений в письмовій формі та підписаний обома сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. (стаття 215 ЦК України) Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У відповідності до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинної на час укладення оспорюваного правочину, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає порядок визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень указаної статті Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За приписами ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити, зокрема, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем [PERSON] виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням кредиту в іноземній валюті. Умовами кредитного договору встановлено базову та підвищену відсоткові ставки за користування кредитними коштами. Підвищена відсоткова ставка застосовується у разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Пунктом 7.4 генерального договору про надання кредитних послуг передбачено, що позичальник підтвердив, що до укладення ним цього договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у банку, а саме: найменування та місцезнаходження банка, умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, а також попереджений банком про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе позичальник, йому надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості позичальника за кредитом та процентами за користування ним. У додатку № 1 до додаткової угоди до генерального договору про надання кредитних послуг сторонами погоджено Графік погашення кредиту, в якому визначено орієнтовну сукупну вартість кредиту. Такий графік був підписаний позичальником. Отже, під час укладення правочину сторонами було дотримано положення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, згідно з положеннями оспорюваного договору кредиту сторони дійшли згоди щодо суми кредиту та у графіку погашення кредиту визначили орієнтовну сукупну вартість кредиту. Вказана вартість розрахована з урахуванням належного виконання сторонами договірних умов. Відтак, судом не встановлено порушень вимог ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також за умовами п.п. 3.3, 3.4 додаткової угоди до генерального договору передбачена сплата позичальником винагороди за надання кредиту та дострокове погашення кредиту. На час вчинення оспорюваного правочину положення закону не містили заборони для банків встановлювати додаткову плату, винагороду, пов'язані з надання фінансових послуг. Крім того, позичальник погодилася з розміром процентів за користування кредитними коштами, встановленими у договорі, оскільки підписала такий договір. Кредитні правовідносини передбачають платне користування кредитними коштами, а тому перевищення сукупного розміру процентів за користування кредитними коштами над сумою кредиту не може бути несправедливою умовою договору та спричинити істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, оскільки плата за користування кредитними коштами є істотною умовою договору кредиту. Умовами кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів на рахунок. Матеріалами справи підтверджено, що 20 червня 2008 року на рахунок [PERSON] перераховано кредитні кошти у загальній сумі 52000 доларів США трьома траншами у розмірі 10000 доларів США, 780 доларів США, 41220 доларів США. (а.с. 34) Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору позичальник припинила здійснювати погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами, починаючи з грудня 2014 року. Прострочена заборгованість по сплаті кредиту нарахована банком з травня 2014 року, що свідчить про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору з цього періоду. Станом на 29 квітня 2015 року заборгованість позичальника за генеральним договором про надання кредитних послуг № BL5679 від 20 червня 2008 року становить у загальному розмірі 51550,97 доларів США, а саме: заборгованість по сумі кредиту - 47440,80 доларів США, у тому числі, прострочена заборгованість по кредиту - 540,52 доларів США, проценти за користування кредитом - 4066,42 доларів США, підвищені проценти за користування кредитом - 43,75 доларів США. Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день ухвалення рішення заборгованість позичальника по кредитному договору в гривневому еквіваленті складає 1280526,09 грн. Виконання зобов'язань за договором кредиту у даному випадку забезпечені порукою [PERSON] У договорі поруки відповідач [PERSON] надала свою згоду відповідати перед банком за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань, що виникли з Генерального договору про надання кредитних послуг від 20 червня 2008 року № BL5679. Поручитель засвідчила, що їй відома сума кредиту, базова та підвищена процентні ставки, строк користування кредитними коштами. У відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодувань збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Матеріалами справи підтверджено, що у березні 2015 року позивач звернувся до позичальника та поручителя із вимогами про сплату простроченої заборгованості. Такі вимоги отримані відповідачами 28 березня 2015 року. З позовом до суду банк звернувся 27 травня 2015 року, тобто з дотриманням шестимісячного строку, встановленого законом для пред'явлення вимоги до поручителя. Отже, судом встановлено, що підстави вважати поруку [PERSON] припиненою відсутні. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та вирішує відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину з підстав, наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3654 грн. в рівних частках.

Outcome: approved