Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

07.12.2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що в червні 2017 звертався до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплопостачання. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 15.09.2017 року судовий наказ скасовано. Вказує, що згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в м. Бердянськ. Відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Квартира приєднана до централізованої мережі теплопостачання. Опалювальна площа квартири складає 41,74 кв.м. Пільг по оплаті за послуги з теплопостачання немає. Вказує, що заборгованість виникла за період з 01.10.2015 року по 01.06.2017 року та складає 12 123,99 грн. Згідно п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року «Правила надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно якого розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Зазначає, що підприємство здійснювало нарахування по відповідним тарифам згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 3 від 18.01.2011 року та постанови національної комісії «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» № 146 від 17.10.2014р, № 1171 від 31.03.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р. Інформація про зміну тарифів на теплову енергію повідомлялася через засоби масової інформації. Посилається на пп. 5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 625 ЦК України та вважає, що заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі. 30.01.2018 року позивач подав до суду пояснення до позовної заяви, в якому зазначає, що оскільки квартира відповідача є вбудованою в багатоповерховий будинок і система опалення її є невід'ємною частиною системи опалення будинку, послуга з централізованого опалення надається з початком опалювального сезону та підключення усього будинку. Вважає, що акт про відсутність приладів централізованого опалення, наданий відповідачем, був складений з порушенням встановленої процедури відключення та без отримання технічних умов на відключення. Квартира відповідача розташована в багатоповерховому будинку, який має єдину систему централізованого теплопостачання, яка була закладена при проектуванні будинку як засіб теплопостачання. Всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув'язані між собою для забезпечення стабільної роботи внутрішньо будинкової системи теплопостачання загалом. Роз'яснює процедуру відключення від систем централізованого опалення, яка встановлена низкою нормативних актів та вказує, що на теперішній час з боку відповідача та попереднього власника на адресу позивача дозволу виконавчого комітету на переобладнання і перепланування приміщення не надано, а тому самовільне відключення споживачем своєї квартири від мережі централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення його від оплати наданих послуг. 31.01.2018 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що став власником нежитлового приміщення загальною площею 41,74 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] підставі договору дарування, на момент укладення якого у приміщенні були відсутні мережі централізованого опалення, про що комісією у складі гол.інженера КП БМС «Житлосервіс-2А», начальника ПТО КП БМС «Житлосервіс-2А», майстра технічного відділу КП БМС «Житлосервіс-2А» складений Акт від 09.06.2014 року. Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12 березня 2015 року № 86 [PERSON] було надано дозвіл на проведення робіт з перепланування частини нежитлових приміщень. В 2015 році архітектором Медведєвою Т.А. розроблено Робочий проект з реконструкції нежилих вбудованих приміщень під квартиру по [ADDRESS], відповідно до якого відповідачем було виконано реконструкцію нежилого вбудованого приміщення під квартиру. 31.07.2015 року департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Розпорядженням міського голови від 24 вересня 2015 року № 275-р «Про присвоєння поштової адреси» новоствореній квартирі присвоєно поштову адресу: [ADDRESS]. 01.10.2015 року представниками КП «Житлосервіс-2А» було проведено обстеження вказаної квартири та встановлено, що опалення відбувається за допомогою автономного електричного котла, а підключення до мереж центрального опалення відсутнє. 13.11.2015 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на новостворений об'єкт - однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказує, що позивач не звертався до [PERSON] із пропозицією щодо укладення договору, хоча як виконавець послуг мав підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг. Посилається на ст.ст. 203, 208, 638 ЦК України та вважає, що позивачем не надано жодних доказів про самовільне відключення квартири та нежитлового приміщення, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі. 30.01.2018 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій ПрАТ «БПТМ» просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги за період з 01.10.2015 року по 01.01.2018 року в сумі 14 723, 77 грн. та 1 600 грн. судового збору. 19.02.2018 року позивач надав до суду відповідь на відзив, який доповнив тим, що посилання відповідача на відсутність договірних відносин є безпідставним, оскільки споживання теплової енергії, нарахування заборгованості свідчать про започаткування договірних правовідносин між сторонами. Відсутність договору не позбавляє відповідача обов'язку оплачувати спожиту ним теплову енергію, оскільки у спірному періоді послуга відповідачу фактично надавалась, а обов'язок оплачувати спожиту ним теплову енергію ґрунтується безпосередньо на законі. Вважає, що між сторонами склались фактичні договірні відносини з приводу постачання теплової енергії. Також посилається на те, що виходячи зі змісту наданих визначень, затверджених «Порядком проведення переобладнання і перепланування житлових та нежитлових приміщень у житлових будинках, нежитлових та допоміжних приміщень, житлових кімнат у гуртожитках у м. Бердянськ», відповідачу було надано дозвіл на перепланування приміщень, а не переобладнання системи опалення, позивач, в свою чергу, також не надавав відповідачу та попередньому власнику приміщення погодження на переобладнання системи централізованого опалення. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Дігтяренко В.С. позов підтримав з урахування заяви про збільшення позовних вимог, просив задовольнити, нада пояснення відповідно до позову та письмових пояснень. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надавши поясненя відповідно відзиву на позов, просив в його задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.09.2017 року у справі №310/3696/17 скасовано судовий наказ від 13.07.2017 року, виданий Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, виданий за заявою Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 01.10.2015 року по 01.06.2017 року в сумі 12 123, 99 грн. та судового збору в сумі 800 грн. (а.с. 5). Помешкання забезпечуються послугами централізованого теплопостачання, які надаються ПрАТ «БПТМ», що підтверджується інвентарною картою по оплаті за надання послуги по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.73), з якої також вбачається, що сума заборгованості за період з 10.2015 року по 01.2018 року становить 14 723,77 грн. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) також передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Проте зазначене положення повинно застосовуватися в контексті з положеннями пунктів 25-27 цих Правил. Так п. 25 Правил, встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральними органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства і самовільне відключення забороняється. Крім того п. 26 Правил встановлено, що відключення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно ж до ст. 117 Конституції України постанови та розпорядження Уряду, є обов'язковими до виконання. В свою чергу, процедура відключення від систем централізованого опалення, крім Правил, встановлена Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, що затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року (зареєстрований в МЮУ 09.12.2005 р за №1478/11758), який містить в собі імперативні норми, тобто норми, що не допускають будь-яких відхилень від вичерпного переліку прав і обов'язків тих чи інших суб'єктів, зокрема, ним: - встановлена процедура відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку (а не окремого приміщення), а саме, шляхом написання заяви про надання дозволу на відключення до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО; - визначені суб'єкти звернення та суб'єкти, уповноважені давати дозволи на . відключення від мереж централізованого опалення, яким є Міжвідомча комісія з розгляду питань відключення від мереж ЦО; - передбачені документи, які оформлюються при проведенні відключення від мереж централізованого опалення, а саме: протокол Комісії, яким оформлюється прийняте нею рішення, акт про відключення від систем централізованого опалення. Пунктом 1.2. даного порядку передбачено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП. Відповідно ж до п. 2.1. даного порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, у заяві зазначити причини відключення та додати копію протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників-) приміщень у житловому будинку. Відповідно ж до п. 2.2.2. підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених зокрема у п.2.1. А п.2.2.3 взагалі встановлює, що якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Таким чином при відмові від послуг з теплопостачання відповідач повинен був дотримуватись певної процедури, що передбачена актами цивільного законодавства. Наданий відповідачем акт про відсутність в квартирі [ADDRESS] приладів опалення та наявність альтернативного джерела опалення - електричного котла (а.с. 58), не затверджений комісією, тобто даний акт не є документом, що підтверджує відключення та подальше не споживання послуг теплопостачання. Приписи щодо погодження відключення від мереж централізованого опалення також містяться і в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.05 №76. Пунктом 1.4.1 Правил встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих удинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. За визначеннями Правил переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоповерхових будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Відповідно до пункту 1.4.4 цих Правил переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно з п. 1.4.6. зазначених Правил, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання та перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Оскільки відповідного дозволу відповідачу не надано, підстав для припинення нарахувань за опалення внаслідок самовільного переобладнання не має. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-95цс-12, № 6-96цс від 26.09.2012 року, № 6-1706ц12 від 11.11.2015 року та ухвалі № 6-423св09 від 13.04.2011 року. Посилання відповідача на наявність дозволу виконавчого комітету Бердянської міської ради № 86 від 12 березня 2015 року на перепланування у відповідності до робочого проекту не підтверджують наявності дозволу на переобладнання системи опалення. Таким чином, твердження відповідача про відсутність самовільного відключення від системи теплопостачання належними та допустимими доказами не підтверджені. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до частини першої статті 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до підпункту першого пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Разом з тим, пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Пунктом першим частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий самий висновок міститься в ухвалі від 09.11.2016 р. по справі № 1328/8935/12 колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Зазначено також, що під час розгляду справи про стягнення заборгованності за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами та правильність нарахування заборгованності за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами. Так, судом встановлено, що позивач здійснював нарахування по відповідним тарифам згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 3 від 18.01.2011 року та постанови національної комісії «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг» № 146 від 17.10.2014р, № 1171 від 31.03.2015 р., № 1101 від 09.06.2016 р. Інформація про зміну тарифів на теплову енергію повідомлялася через засоби масової інформації (а.с.12-15). Крім того, доказів про неотримання послуг наданих позивачем з теплопостачання, як то від'єднання від мереж теплопостачальної організації окремо помешкання відповідача чи всього багатоповерхового будинку, у встановленому Законом порядку, відплвідачем суду не надано. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову та наявності підстав для його задоволення в повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 600 грн. судового збору.

Outcome: approved