Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач з 27.09.2001 перебували у шлюбі, який на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду від 26.10.2018 було розірвано. Від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом із позивачем. На підставі судового наказу виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року, з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача. 12.01.2021 старша донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, тому стягнення на її утримання за судовим наказом від 05.11.2018 - припинено. На підставі викладеного, просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнувши аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходів, починаючи з 13.01.2021 до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Ухвалою судді від 20.01.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 02.02.2021 вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.05.2021 ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2021 у цій справі - скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 14.06.2021 вказана цивільна справа надійшла до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя та відповідно до протоколу передачі судової справи була передана в провадження судді Крамаренко І.А. Ухвалою судді від 15.06.2021 вказану позовну заяву - залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 08.07.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява з додатками на виконання ухвали судді від 15.06.2021 про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді від 12.07.2021 відкрито провадження у вказаній справі, в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 27.07.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити та ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частки всіх його доходів. У відзиві зазначив, що з 12.01.2021, і станом на теперішній час, він сплачує аліменти лише на молодшу доньку [PERSON] , тому як старша донька [PERSON] [INFO] досягла повноліття. Одразу, після досягнення [PERSON] 18 років, позивач подала позовну заяву до суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, за результатами розгляду якої 23.04.2021 ухвалено заочне рішення (справа 335/418/21), яким вимоги [PERSON] задоволено. Тобто, відповідачу присуджено сплачувати аліменти на двох доньок, але він не згоден з безпідставним збільшенням їх розміру. Заборгованості по аліментах не мав та не має. З моменту присудження сплати аліментів на двох доньок на підставі судового наказу від 05.11.2018 та по теперішній час, його матеріальне становище не змінилось, працює - на тій же самій посаді в АТ «Українська залізниця» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» «Дніпровський загін воєнізованої охорони», додаткових благ не отримував, нерухомості не придбав, а отже і підстав для збільшення розміру аліментів не має. Навпаки, за період часу сплати аліментів відповідач одружився та вимушений винаймати житло для проживання. Також, зазначив, що від сплати аліментів не відмовляється, але вважає вимоги позивача про збільшення розміру аліментів безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 22.09.2001 перебували у шлюбі, який на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду від 26.10.2018 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). [INFO] старша донька [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, тому стягнення на її утримання за судовим наказом від 05.11.2018 - припинено. Вказані обставини визнаються сторонами та не підлягають доказуванню, в силу ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до розрахунку Приморського РВ ДВС Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро), в межах виконавчого провадження №57812088, [PERSON] станом на 11.05.2021, заборгованості зі сплати аліментів - не має. Також, встановлено, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.01.2021 і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 08.09.2020 Олександрівським районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) актовий запис №916, відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу задоволення своїх вимог, посилається на те, що у зв`язку з набуттям старшою дитиною повноліття, розмір аліментів на молодшу дитину було зменшено, що на її думку є підставою для збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Отже, враховуючи викладені норми законодавства, під час розгляду позовів про зміну розміру аліментів, зміну способу їхнього присудження, застосовуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому, підлягає застосуванню ч. 1 ст. 182 СК України, яка передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд оцінивши матеріали цивільної справи встановив, що матеріальне становища відповідача [PERSON] по зрівнянню з часом винесення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя судового наказу від 05 листопада 2018 року щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, не змінилося (не поліпшилося). Навпаки, суд враховує ту обставину, що відповідач одружився, а також те, що судовим рішення від 23.04.2021 з нього стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі ј частки. Посилання представника позивача на те, що у зв`язку з набуттям старшою дитиною повноліття, розмір аліментів на молодшу дитину було зменшено, та є підставою для збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд вважає таким, що не може бути безумовною підставою для зміни (збільшення) розміру аліментів, оскільки також необхідно враховувати матеріальне становище платника, тощо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed