Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

06.05.2015р. [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, третя особа - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права на страхову виплату та зобов'язання виплатити страхову суму. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, будучи батьком загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON], просить захистити його право на отримання одноразової допомоги від відповідача, адже вважає що це його право порушено відповідачем, яким було здійснено таку виплату виключно дружині загиблого сина - [PERSON] 25.06.2015р. позивачем було подано заяву про зміну предмета позову, в якій він просив також встановити факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з дня народження [INFO]. по день смерті [INFO] В судовому засідання позивач та його представники позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечував у повному обсязі, з підстав його необґрунтованості. Третя особа в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 178, 179, 192, 215, 216, 217, 218, 223). Направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала повністю (а.с. 224). Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Як вбачається із Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.06.2014р. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18) Обставини загибелі [PERSON] викладені в Акті №1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 31.10.2014р. та Акті проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 18 год. 30 хв. від 31.10.2014р. (а.с.10-12, 13-16) Як вбачається з Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.03.1980р. [PERSON] дійсно є батьком загиблого на виробництві [PERSON] (а.с. 74) 19.01.2015р. позивач звернувся до начальника УВД ФССНВ у м. Києві щодо надання одноразової допомоги у зв'язку з загибеллю сина, як член його сім'ї (а.с. 6). 10.02.2015 р. позивачу було направлено лист № Т-07/08-18, яким відповідач відмовив йому в наданні цієї одноразової допомоги, посилаючись на те, що до членів сім'ї загиблого [PERSON] належить лише його дружина - [PERSON], якій на виконання вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які причинили втрату непрацездатності" було виплачено одноразову допомогу. А відповідно до ст. 33 цього Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилась протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Згідно вказаного листа, позивачу було відповідно до цього положення призначено щомісячну страхову виплату як особі, що має право на її одержання у разі смерті потерпілого (а.с. 7). Як вбачається з Постанови № 2605/911/911/3 від 05.01.2015р. [PERSON] дійсно було призначено Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України щомісячну страхову виплату у розмірі 858 грн. 26 коп.(а.с. 9) А згідно Постанови № 2605/911/911/2 від 05.01.2015р. одноразову допомогу в розмірі 205981 грн. 20 коп. було призначено дружині загиблого - [PERSON] (а.с. 8) Судом було допитано в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні 08.09.16р. Суд не приймає покази свідка до уваги, адже вони не підтверджують факт проживання позивача та загиблого [PERSON] однією сім'єю, а вказують на спільне проживання сім'ї загиблого із сім'єю свого батька на одній житловій площі. Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача виплатити одноразову допомогу позивачеві, з підстав невизнання останнього членом сім'ї загиблого [PERSON] Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку, зокрема, своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, належні страхові суми. Відповідно до ст. 28 цього Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Згідно ст. 33 цього Закону у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є, зокрема, непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Згідно ч. 7 ст. 34 цього Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого. Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (ч. 1). Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Ст. 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі вищевикладеного приходжу до висновку, що в частині вимог позивача про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] слід відмовити, адже позивач з його померлим сином не був сім'єю в розумінні Сімейного кодексу України, адже після укладення шлюбу [PERSON] зі своєю дружиною - [PERSON], останні створили власну сім'ю. Зважаючи на вищевикладені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відповідач був зобов'язаний здійснити виплату одноразової допомоги його сім'ї. Оскільки суд дійшов об'єктивного висновку, що сім'єю [PERSON] є виключно його дружина - [PERSON], правом на отримання такої одноразової допомоги наділена виключно вона. Відповідач виконав свій обов'язок та здійснив виплату одноразової допомоги [PERSON] Оскільки батько загиблого [PERSON] є непрацездатною особою, яка не перебувала на утриманні померлого, але мала на це право, відповідач зобов'язаний згідно положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» виплачувати позивачеві щомісячну страхову виплату. Відповідач свій обов'язок щодо надання такої щомісячної страхової виплати на користь [PERSON] виконує належним чином. Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи та досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] не знайшов свого доведення під час розгляду справи та не ґрунтується на чинному законодавстві, а тому задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 3, 21 Сімейного кодексу України, ст. 21, 28, 33, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»,

Outcome: dismissed