Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У травні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. На підтримання своїх вимог вказувала, що перебуває в шлюбі з відповідачем з 10 травня 2006 року. Відповідач пішов із сім'ї, проживає окремо та не надає жодної матеріальної допомоги на утримання спільної дитини - сина [PERSON], [INFO], що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримувала повністю. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином - шляхом направлення рекомендованого листа за місцем його роботи в Божківську виправну колонію №16, оскільки фактичне місце проживання позивачці невідоме. Жодних заперечень, пояснень чи заяв на адресу суду не надсилав. Відповідно до ст.ст. 169 та 224 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 10 травня 2006 року, сторони уклали шлюб 10 травня 2006 року, актовий запис 416 (а.с. 4). Відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], актовий запис 666, виданого 07 липня 2006 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с. 3). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач не подав суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність звільнення його від сплати аліментів або призначення їх в розмірі меншому, ніж просить позивач. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, враховуючи, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню малолітньої дитини. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Outcome: approved