Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

04.07.2019 р. Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.02.2007 р. в розмірі 11 169,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до заяви б/н від 26.02.2007 [PERSON] отримала кредит у розмірі 6500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та погодилася з тим, що ця заява разом Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків у строки встановлені договором не виконує, внаслідок чого станом на 31.05.2019 утворилася заборгованість у розмірі 11 169,10 грн, яка включає: 117,91 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7043,14 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 508,05 грн - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання, в якому представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Відповідачка до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вказала, що проти позовних вимог заперечує повністю та просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю заборгованості перед банком. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.02.2007 року [PERSON] ) [PERSON] отримала кредит у розмірі 6500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10-15 ). [PERSON] підтвердила свою згоду на укладення кредитного договору, підписавши заяву разом з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою (а.с. 9). Відповідно до частини першої статті 626, статей 627 та 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір і та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( стаття 1054 ЦК України). Статтями 526 та 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. З розрахунку заборгованості вбачається, що за період 13.07.2007 р. по 31.05.2019 р. позивач визначив наявність у відповідача заборгованості у розмірі 11 169,10 грн, яка включає: 117,91 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7043,14 грн - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 508,05 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 6-8). Між тим, із довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.10.2016 року за № 161001/525 вбачається, що у [PERSON] заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк», станом на 01.10.2016 немає, карта № [NUMBER] і всі рахунки закриті (а.с. 59-60). За положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями статті 79 ЦПК України достовірними доказами є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, він не узгоджується з умовами договору, а також не підтверджується бухгалтерською документацією, суперечить наданій відповідачкою довідці банку про відсутність заборгованості, суд вважає, що даний розрахунок не є достовірним доказом. Суд також зважає на те, що після 01.10.2016 року, на противагу попереднім періодам, коли відповідач регулярно користувалася банківською карткою, відповідачка не здійснила по карті жодної операції. Вказане підтверджує те, що після 01.10.2016 року карткою позивач не користувалася та борг був погашений у повному обсязі. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Врраховуючи, що представником позивача не надано доказів наявності заборгованості у ( [PERSON] за кредитним договором б/н від 26.02.2007 та враховуючи, що відповідачкою наданий доказ, що свідчить про відсутність у неї заборгованості перед позивачем станом на 01.10.2016, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Понесені позивачем судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed