Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

01 лютого 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якій зазначено, що відповідно до укладеного 25 червня 2008 року кредитного договору № 175/3577-КР3576 [PERSON] отримала кредит в розмірі 40459 доларів США зі сплатою 11,9% річних на термін до 10 червня 2015 року та зобов*язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в строки та в порядку, передбаченому договором. В забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором № 175/3577-КР3576 від 25 червня 2008 року було укладено договір поруки №3576-П між позивачем та відповідачем [PERSON] та договір поруки №3576-П/1 між позивачем та відповідачем [PERSON] відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] взяли зобов*язання солідарно відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов*язань за вищевказаним кредитним договором. Крім того, для забезпечення виконання зобовязань за вищевказаними кредитними договорами 25 червня 2008 року сторонами укладено договір застави №ЗТЗ-3576, відповідно до якого предметом застави є рухоме майно, а саме автомобіль марки BMW E87/1181, рік випуску 2008, державний номерний знак [NUMBER]. Приймаючи до уваги, що позичальник [PERSON] неналежним чином виконувала передбачені договором зобов*язання щодо повернення кредиту, станом на 16 грудня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 9751,48 доларів США, яка складається із: суми боргу за кредитом 5919,00, доларів США, заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом 963,94 доларів США, пені за несвоєчасність повернення кредиту - 2572,94 доларів США, пені за несвоєчасність повернення відсотків - 295,60 доларів США, яку позивач просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів разом із сумою сплаченого судового збору та витрат, пов*язаних з публікацією оголошення у пресі. Представник позивача в судове засідання не з*явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 59-60). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] на виклик в судове засідання не з*явилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 64-65). З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З*ясувавши позицію позивача, дослідивши докази\~ у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 червня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого згідно Статуту є позивач ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 38-39), та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту № 175/3577-КР3576 на купівлю транспортних засобів, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 40459,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу кредиту, анкетою, заявою на видачу готівки № 482-01 від 25 червня 2008 року (а.с. 22, 25, 28). Як визначено у договорі, дата повернення кредиту - не пізніше 10 червня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11.9% річних (а.с. 8) (п. 1.1 договору). Сторони також узгодили графік платежів по кредиту, складений 25 червня 2008 року, відповідно до якого розмір щомісячного платежу складає 481 долар США. (а.с. 11). У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави № ЗТЗ-3576 від 25 червня 2008 року транспортного засобу BMW E87/1181, рік випуску 2008, державний номерний знак [NUMBER], нотаріально посвідчена згода на передачу якого в заставу банку надана чоловіком позичальника [PERSON] [PERSON] (а.с. 12-14, 15). Також, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 3576-П від 25 червня 2008 року, за яким поручитель прийняв зобов*язання відповідати перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі (а.с. 16-17). Крім того, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 3576-П/1 від 25 червня 2008 року, за яким поручитель прийняв зобов*язання відповідати перед кредитодавцем за виконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник в повному обсязі (а.с. 18-19). Прийняті на себе зобовязання відповідач [PERSON] не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 16 грудня 2015 року складається з наступного: заборгованості по кредиту 5919,00 доларів США, заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом 963, 94 доларів США, пені за несвоєчасність повернення кредиту - 2572,94 доларів США, пені за несвоєчасність повернення відсотків - 295,60 доларів США а всього в сумі 9761,48 доларів США (а.с. 5-7). За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов*язаний повернути позикодавцеві\~ позику (грошові кошти)\~ у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Як зазначено у п. 12 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533\~ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Таким чином, суд вважає, що в судовому засідання знайшов своє підтвердження факт порушення своїх зобов*язань за кредитним договором відповідачем [PERSON], тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту станом 16 грудня 2015 року в загальному розмірі 9751,48 доларів США. Згідно зі ст. 535 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку та відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. В той же час, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Як вбачається з п.п. 1.1.2 договору кредиту № 175/3577-КР3576 від 25 червня 2008 року (а.с. 8), при його укладенні сторонами визначена у договорі дата повернення кредиту - не пізніше 10 червня 2015 року, дана позовна заява до відповідачів у справі за вих. № 1241/15 від 25 січня 2016 року до суду надійшла 01 лютого 2016 року (а.с. 2). Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що шестимісячний строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів обчислюється з моменту настання строку виконання основного зобовязання в повному обсязі згідно з умовами договору кредиту (кінцевої дати погашення кредиту), або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (предявлення кредитором позову до боржника про дострокове повернення кредиту). Наслідком порушення кредитором строку предявлення вимоги до поручителя згідно ст. 559 ЦК України є припинення поруки. Як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Пункт 5.2 договорів поруки № 3576-П та № 3576-П/1, що укладені 25 червня 2008 року між позивачем та відповідачами, у даному випадку на думку суду застосуванню не підлягає, що узгоджується з Правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» в частині вимог до [PERSON], [PERSON] про солідарне з [PERSON] стягнення заборгованості в сумі 9751,48 доларів США слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1), а також витрати, повязані з публікацією оголошення у пресі (а.с. 63).

Outcome: partial