Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник Фермерського господарства «Агромир» звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 21 грудня 2009 року між ФГ «Агромир» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 1-20, згідно умов якого останній надав ФГ «Агромир» в оренду земельну ділянку площею 5,7548 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0299, яка розташована на території Биківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області строком на десять років. 08 лютого 2010 року вказаний договір було зареєстровано, про що Криничанським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» було зроблено відповідний запис у Державному реєстрі земель за № 041012200089. \~ \~ \~ \~Представник позивача зазначає, що з метою використання свого переважного права на оренду вищевказаної земельної ділянки, орендар 24 липня 2019 року письмово повідомив [PERSON] листом за вих. № 23/07 від 23 липня 2019 року до якого було додано додаткову угоду про поновлення договору оренди № 1-20 від 21 грудня 2009 року. Вказаний лист із додатковою угодою [PERSON] особисто отримав 24 липня 2019 року, про що останній особисто підписався на примірнику ФГ «Агромир». \~ \~ \~ \~На даний час ФГ «Агромир» використовує вищезазначену земельну ділянку та сплатило частину орендної плати за 2020 рік на користь [PERSON] , що підтверджується актом прийому-передачі товарів від 27 лютого 2020 року, відповідно до якого [PERSON] отримав від ФГ «Агромир» в рахунок оплати орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 520 гривень, а саме: муку пшеничну 50 кг., олію соняшникову 5 л. \~ \~ \~ \~Станом на 10 березня 2020 року жодних письмових заперечень від [PERSON] щодо не продовження терміну дії договору на адресу ФГ «Агромир» не надходило. Однак, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно представнику ФГ «Агромир» стало відомо про те, що [PERSON] 03 грудня 2019 року уклав новий договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Божий Дар Агро», відповідно до умов якого надав вказаному товариству в оренду вищезазначену земельну ділянку площею 5,7548 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0299, яка розташована на території Биківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Вказаний договір зареєстрований державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською Анастасією Вікторівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 50076761 від 06 грудня 2019 року. Однак, як зазначає представник ФГ «Агромир», на час реєстрації вказаного договору, діяв договір оренди земельної ділянки № 1-20 від 21 грудня 2009 року, оскільки строк його дії закінчився лише 08 лютого 2020 року. Чинним законодавством передбачено обов`язковість запитів інформації, що містяться в реєстрах у паперовій формі, перед реєстрацією та внесенням відомостей про право користування до електронних реєстрів. Однак, приватним нотаріусом було проведено подвійну державну реєстрацію іншого речового права оренди землі щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, але щодо різних сторін. \~ \~ \~ \~З урахуванням наведеного представник ФГ «Агромир» звернувся до суду з цим позовом і просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 03/12/2019 від 03 грудня 2019 року, укладений між ТОВ «Божий Дар Агро» та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 5,7548 га кадастровий номер 1222081700:01:001:029; Скасувати запис про інше речове право № 34512600від 04 грудня 2019 року державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни щодо проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 5,7548 га з кадастровим номером 1222081700:01:001:029 за ТОВ «Божий Дар Агро»; Визнати поновленим договір оренди земельної ділянки № 1-20 від 21 грудня 2009 року, укладений між фермерським господарством «Агромир» та [PERSON] з 08 лютого 2020 року на десять років на тих самих умовах; Визнати укладеною додаткову угоду № 1 до договору оренди № 1-20 від 21 грудня 2009 року, укладеного між [PERSON] та фермерським господарством «Агромир». \~ \~ \~ \~Представник ТОВ «Божий Дар Агро» із заявленою позовною заявою не погоджується, вважає її не підлягаючою задоволенню. Звернувся до суду із зустрічним позовом, згідно якого вказав наступне. 04 грудня 2019 року приватний нотаріус Римська А.В. зареєструвала за ТОВ «Божий Дар Агро» право оренди на земельну ділянку площею 5,7548 га кадастровий номер 1222081700:01:001:029, яка належить [PERSON] . Правомірність дій нотаріуса [PERSON] підтверджується наказом Міністерства юстиції України № 1727/7 від 03 липня 2020 року, згідно якого відмовлено у задоволенні скарги ФГ «Агромир» Мельника В. у зв`язку з тим, що державним реєстратором прийнято оскаржуване рішення відповідно до законодавства. Представник ТОВ «Божий Дар Агро» вказує, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Однак, [PERSON] не підписував додаткової угоди з ФГ «Агромир» про поновлення договору оренди землі № 1-20 від 21 грудня 2009 року. Таким чином, договір оренди між ФГ «Агромир» та [PERSON] не було продовжено. З урахуванням наведеного представник ТОВ «Божий Дар Агро» просить у задоволенні позовних вимог ФГ «Агромир» відмовити у повному обсязі та визнати дійсним та укладеним договору оренди між ФГ «Божий Дар» та [PERSON] від 03 грудня 2019 року. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ФГ «Агромир» заперечують, просять у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування чого представник [PERSON] , адвокат Виприк С.О. вказав, що у позовній заяві представник ФГ «Агромир» посилається на те, що ним було письмово повідомлено [PERSON] про поновлення договору оренди № 1-20 від 21 грудня 2009 року. Однак, п. 3.1. вказаного договору передбачено, що він укладений строком на десять років з моменту його державної реєстрації, також п. 14 договору передбачено, що Договір набуває чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації. \~ \~ \~ \~Згідно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1214682462020, власником якої є [PERSON] , жодних відомостей про те, що земельна ділянка площею 5,7548 га кадастровий номер 1222081700:01:001:029 була зареєстрована та перебувала в оренді ФГ «Агромир», немає. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги Фермерського господарства «Агромир» мають бути частково задоволеними. Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 830168, виданого 23 листопада 2009 року на підставі Розпорядження голови Криничанської райдержадміністрації від 03 серпня 2007 року № 595-р-07, [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,7548 га, кадастровий номер 1222081700:01:0010299, яка розташована на території Биківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (\~ст. 125 ЗК України). Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 21 грудня 2009 року між ФГ «Агромир» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 1-20, згідно умов якого останній надав ФГ «Агромир» в оренду земельну ділянку площею 5,7548 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0299, яка розташована на території Биківської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області строком на десять років. 08 лютого 2010 року вказаний договір було зареєстровано, про Криничанським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» було зроблено відповідний запис у Державному реєстрі земель за № 041012200089. Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За ч. 2\~ст. 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема\~Земельним Кодексом\~\~України,\~Законом України «Про оренду землі». Статтею 1 Закону України «Про оренду землі»\~визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч. 4\~ст. 124 ЗК України\~передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Згідно\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до абз. 1 ч. 1\~ст. 792 ЦК України,\~ст. 13 Закону України «Про оренду землі»\~за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст.\~395, ст.\~407 ЦК України,\~ст. 102-1 ЗК України\~право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є речовим правом на чуже майно, яке надає землекористувачу право користуватися чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ч. 6\~ст. 93 ЗК України\~орендована земельна ділянка або її частина може передаватися у володіння та користування іншій особі лише орендарем, лише за згодою орендодавця і лише на праві суборенди (крім випадків, визначених законом). Відповідно до\~ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у\~ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному\~ст. 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до вимог\~ст. 27 Закону України «Про оренду землі»\~орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. \~ \~ \~ \~08 лютого 2020 року строк дії вказаного договору оренди земельної ділянки мав сплинути, тому, з метою використання свого переважного права на оренду вищевказаної земельної ділянки, орендар 24 липня 2019 року письмово повідомив [PERSON] листом за вих. № 23/07 від 23 липня 2019 року до якого було додано додаткову угоду про поновлення договору оренди № 1-20 від 21 грудня 2009 року. Вказаний лист із додатковою угодою [PERSON] особисто отримав 24 липня 2019 року, про що останній особисто підписався на примірнику ФГ «Агромир». \~ \~ \~ \~На даний час ФГ «Агромир» використовує вищезазначену земельну ділянку та сплатило частину орендної плати за 2020 рік на користь [PERSON] , що підтверджується актом прийому-передачі товарів від 27 лютого 2020 року, відповідно до якого [PERSON] отримав від ФГ «Агромир» в рахунок оплати орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 520 гривень, а саме: муку пшеничну 50 кг., олію соняшникову 5 л. Відповідно до ст. ст. 18, 20\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (в редакції станом на 24 січня 2012 року) - договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст.\~202\~ЗК України (в редакції станом на 24 січня 2012 року) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Наказом Державного комітету України по земельним ресурсам № 135 від 23.05.2003 року\~«Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 травня 2003 р. за № 408/7729, (в редакції станом на 24 січня 2012 року) встановлено, що реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі здійснює державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах». Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що 03 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Божий Дар Агро» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 03/12/2019, яка розташована на території Биківської сільської ради, площею 5,7548 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:0299, тобто тієї ж земельної ділянки, що відповідно до вищевказаного договору оренди від 21 грудня 2009 року № 1-20 була передана ФГ «Агромир». Право оренди вказаної земельної ділянки відповідно до договору від 03 грудня 2019 року було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Божий Дар Агро» 06 грудня 2019 року. Частиною другою статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~зобов`язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до пункту 8-1 частини другої\~статті 9\~Закону України\~«Про державну реєстрацію правна нерухоме майно та їх обтяжень»\~під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24Закону України «Про державну реєстрацію правна нерухоме майно та їх обтяжень»\~у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Таким чином, подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід`ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права. Судом встановлено, що договір, який просить визнати недійсним представник ФГ «Агромир», тобто договір оренди земельної ділянки № 03/12/2019 від 03 грудня 2019 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Божий Дар Агро» та [PERSON] , був укладений до закінчення дії договору № 1-20, що свідчить про одночасну оренду однієї і тієї ж земельної ділянки двома орендаторами, чого Закон України «Про оренду землі» не передбачає, і ця обставина обумовлює відмову у задоволенні зустрічного позову та дає суду підставу для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № 03/12/2019 від 03 грудня 2019 року, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Божий Дар Агро» / ЄДРПОУ 42814832 / та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 5,7548 га, кадастровий номер 1222081700:01:001:029 та скасування запису про інше речове право № 34512600 від 04.12.2019 державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Римської Анастасії Вікторівни щодо проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 5,7548 га з кадастровим номером 1222081700:01:001:029 за ТОВ «Божий Дар Агро». Відповідно до ч. 1-2 ст.\~26\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ст. 2 Земельного кодексу України\~земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Згідно ст.\~13\~Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 13 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2\~ст. 16 ЦК України\~передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч. 3\~ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пунктом 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз`яснено, що відповідно до ст.\~215\~та\~216 ЦК України\~вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст. 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ст. 203 ЦК України необхідною умовою чинності правочину передбачає вільне волевиявлення учасника правочину, відповідаюче його внутрішній волі. [PERSON] в судовому засіданні визнав факт, що він підписував якісь документи, що були надані ФГ «Агромир», однак належним чином з наданими йому документами не ознайомився та не бачив що саме підписував, що наряду з укладенням ним договору оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем, свідчить про відсутність волевиявлення [PERSON] , як власника земельної ділянки на продовження дії договору оренди з ФГ «Агромир», що обумовлює висновок суду про відмову у задоволенні вимоги ФГ «Агромир» про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки № 1-20 від 21 грудня 2009 року, укладеного між фермерським господарством «Агромир» та [PERSON] з 08 лютого 2020 року на десять років на тих самих умовах. Відповідно до ч. 1\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи, що позовні вимоги ФГ «Агромир» суд частково задовольняє, а у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Божий Дар Агро» суд відмовляє, тому з відповідачів за первісним позовом мають бути стягнуті солідарно на користь ФГ «Агромир» 6306 гривень судового збору. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed