Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області і свого племінника [PERSON] У цьому позові він просить визнати недійсним рішення сесії Підгайчиківської сільської ради № 517 від 15.12.2009 року , яким було дозволено [PERSON] виготовити технічну документацію з землеустрою про передачу у власність двох земельних ділянок площею 0,09 і 0,16 га в с. Підгайчки Золочівського району . Просив зобов'язати Підгайчиківську сільську раду передати йому у власність 0,09 га землі і зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити йому перешкод в користуванні цими двома земельними ділянками. В судовому засіданні він уточнив позовні вимоги і просив зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод лише в частині користування земельною ділянкою площею 0,.09 га , яка має бути йому передана у власність сільською радою. Свій позов [PERSON] мотивує тим, що в березні 2014 року він звернувся в Підгайчиківську сільську раду по питанні передачі йому у власність однієї з земельних ділянок пл. 0,09 га для ведення особистого селянського господарства , якою він користувався після смерті його батька [PERSON]., який помер в 1996 році. Ці дві земельні ділянки знаходяться біля житлового будинку в [ADDRESS] і вони призначені для ведення селянського господарства , а не для обслуговування будинку. На його звернення сільська рада видала йому ряд документів і рішення № 517 від 15.12.2009 року про надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою про передачі ділянок у власність відповідачу. Він вважає це рішення незаконним, так як згідно ст.81 ч.1 п.в ЗК України громадяни набувають права власності на земельні ділянки , що раніше були надані їм у користування. Ця норма закріплена і в ст.116 ЗК. Відповідач [PERSON] згідно договору дарування від 9.10.2009 року, набув права власності лише на жилий будинок , який йому подарувала його мати [PERSON] З договору дарування не вбачається, яка саме площа земельної ділянки перейшла у користування відповідача і до нього могла перейти земельна ділянка площею не більше 0,25 га ,а не городи площею 0,09 і 0,16 га. Отже, відповідач не мав права на приватизацію земельних ділянок площею 0,09 і 0,16 га. [PERSON] проживає в м. Львові , ці земельні ділянки обробляє не він , а його батько [PERSON] спільно з ним. Тому відповідач неправомірно чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Він же успадкував право на земельну ділянку ( пай ) свого батька площею 1,2418 га на території Підгайчиківської сільської ради. Крім цього , рішенням Золочівського районного суду від 17.05.2012 року за ним було визнано право власності на 1/6 частину жилого будинку по [ADDRESS]. У вересні 2013 року він перейшов жити туди. Хоча його право власності на 1/6 частину будинку було припинено , він все - таки буде і дальше проживати в с. Підгайчики. Він , як громадянин України , має право на приватизацію земельної ділянки і , як такий , що народився в с. Підгайчики і проживав там з батьками , а тепер знову повернувся туди на постійне проживання , має право на отримання у приватну власність земельну ділянку ( город ) якою фактично користувався. Представник Підгайчиківської сільської ради, сільський голова Яремчук М.М. позову не визнала і пояснила , що сільська рада має вільні земельні ділянки і може надати їх в оренду позивачу . При цьому розмір орендної плати досить незначний. Він становить всього 3 грн. за одну сотку землі на рік. Так як [PERSON] мав право власності на будинок і в 2009 році звернувся в сільську раду про передачу йому у власність земельної ділянки , то сесія сільської ради надала йому дозвіл на виготовлення техдокументації із землеустрою. Вона вважає це рішення законним і просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] також позову не визнав і пояснив , що жилий будинок в [ADDRESS] належав його бабусі. Вона за життя подарувала цей будинок йому. Рішенням Золочівського районного суду цей договір дарування був визнаний частково недійсним і за позивачем було визнано право власності на 1/6 частину цього будинку. Але в 2013 році судом було припинено право власності [PERSON] на цю 1/6 частину будинку Він вніс на депозитний рахунок судової адміністрації більше 20 тис. грн. які мали бути виплачені позивачу як компенсація за його 1/6 частину будинку. Позивач проживає в м. Львові, він вважає , що той пропустив строк позовної давності і що рішення № 517 від 15.12.2009 року є законним. Суд, оцінивши подані сторонами докази, прийшов до переконання, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Рішенням Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області № 516 від 05 грудня 2009 р. надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі у власність земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Рішенням Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області № 517 від 15 грудня 2009 р. надано дозвіл [PERSON] для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо передачі йому у власність земельних ділянок у [ADDRESS] площею 0,09 га для ведення особистого селянського господарства та для ведення особистого селянського господарства площею 0,16 га в с. Підгайчики ур. "Біля хати". Згідно договору дарування від 09.10 2009 р. [PERSON]. подарувала [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами по [ADDRESS]. Покликання позивача на те , що спірні земельні ділянки передані відповідачу для обслуговування будинку не відповідає дійсності , так як вони передані йому для ведення особистого селянського господарства , що прямо зазначено в рішенні сесії сільської ради № 517 від 15.12.2009 року. У відповідності до ст. 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарств громадяни мають право отримати у власність земельну ділянку не більше 2 га , а для обслуговування жилого будинку у селах не більше 0,25 га. Ці вимоги ЗК України сесія сільської ради дотримала. Позивач не позбавлений земельної ділянки на території Підгайчиківської сільської ради. Адже я як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом , то він є спадкоємцем майна [PERSON]., зокрема земельної ділянки площею 1.2418 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Підгайчиківської сільської ради . Згідно державних актів серії ЯЛ № 313044 та серії ЯЛ № 313043 [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,8872 га та 0,3546 га на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області. Твердження позивача про те , що суд визнав за ним право власності на 1/6 частину жилого будинку в [ADDRESS] не впливає на вирішення спору , адже рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2013 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 березня 2014 року припинено право власності [PERSON] на 1/6 частину цього житлового будинку і визнано за [PERSON]. право власності на цю 1/6 частину будинку. Оскільки право власності [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS] припинено, власником будинку є відповідач [PERSON]., земельні ділянки передані йому у відповідності до вимог Земельного Кодексу України та розташовані біля будинку, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. Крім цього , позивач не довів , що він був користувачем спірної земельної ділянки . У відповідності до земельного законодавства належним землекористувачем є та особа, якій в передбаченому законом порядку була надана земельна ділянка в користування. В даному випадку це би мало бути рішення Підгайчиківської сільської ради , однак такого рішення позивач не представив.

Outcome: dismissed