Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідач в 2016 році покинув місце спільного проживання сім`ї, з того часу будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, життям сина не цікавиться, про його духовний та фізичний розвиток не турбується. Обов`яок з утримання та забезпечення дитини здійснюється позивачем самостійно, відповідач ухиляється від сплати аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач заперечував з приводу задоволення позову та зазначив, що після народження дитини йому чинились перешкоди у зустрічах із сином з боку батьків позивача. Внаслідок даних обставин він звернувся до органу опіки та піклування з метою визначення порядку участі у вихованні дитини шляхом встановлення періодичних зустрічей. Зауважив, що має намір розпочати спілкування із дитиною, вказав про необхідність взаємної участі у даному питанні позивача. Судом встановлено наступні обставини. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] із сином не зустрічається, участі у вихованні не приймає, турботи про фізичний та розумовий розвиток дитини не виявляє. Вказане підтверджується поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , крім того, не заперечується сторонами по справі. Сприяючи мирному врегулюванню спору між сторонами суд неодноразово пропонував провести зустріч відповідача із дитиною в присутності матері. За наслідком відповідних пропозицій кожен з учасників, допускаючи, за переконанням суду, маніпуляції з фактичними обставинами, повідомляли суд про відмову іншого від таких зустрічей. Відповідно до ч.5 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. За змістом ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - постанова Пленуму від 30 березня 2007 р. N 3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У свій постанові від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 Верховний Суд зазначив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Питання щодо сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Здійснюючи оцінку наданих пояснень свідків як доказів, суд вважає необхідним звернути увагу, що в таких відомостях вказано на відсутність зустрічей відповідача із дитиною, ухилення від участі у її вихованні у минулому. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами підтверджено звернення відповідача до служби у справах дітей Коростишівської районної державної адміністрації з питанням встановлення порядку участі у вихованні дитини, що, на думку суду, свідчить про існування перешкод у зустрічах та спілкуванні із дитиною. Висновком органу опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 09.10.2015 року встановлено дні та години спілкування [PERSON] із малолітнім сином. Оскільки відповідач заперечив доцільність позбавлення батьківських прав, вказував на намір розпочати зустрічі та спілкування із дитиною, суд не вважає за доцільне з`ясовувати питання ухилення від виконання вищенаведеного рішення за умови висловленого наміру відповідача розпочати спілкування з сином. Для з`ясування питання відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав судом, крім іншого, досліджено умови соціальної сфери проживання дитини. На уточнюючі запитання суду позивач визнала, що будь-яка особа, яку дитина сприймає замість батька, відсутня. За положеннями ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.10.2020 року № 1214 затверджено висновок органу опіки та піклування, згідно якого є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина. На думку суду, висновок органу опіки та піклування не в повній мірі обґрунтовує необхідність виключного правового механізму у вигляді позбавлення батьківських прав. Є необхідним зазначити, що позбавлення батьківських прав є непропорційним втручанням у право відповідача - право на повагу до свого сімейного життя, а в інтересах дитини є збереження сімейного зв`язку, що, в разі певної корекції поведінки як відповідача, можливість якої не може вважатись втраченою, так і позивача, сформує та закріпить відповідне ставлення у дитини до сім`ї як ланки суспільства, що характеризується єдністю та, водночас, окремою індивідуальністю. Початок спілкування, а в подальшому, більш повноцінна участь відповідача у житті дитини, не може не відповідатиме інтересам такої дитини. З огляду на вищевикладене, суд не може погодитись із висновком органу опіки та піклування, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, та, з огляду на викладене, вважає необхідним відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed