Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ТОВ "Дніпротрактор" про визнання права договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 26.07.2017 року між ТОВ «Дніпротрактор» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №3644/2016/27 транспортного засобу, а саме: мотоциклу LIFAN LF250GY-7, номер рами № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , за яким продавець зобов`язувався передати, а покупець зобов`язувався оплатити та прийняти вищевказаний транспортний засіб. Вважає укладений договір таким, що суперечить принципам добросовісності, а умови договору несправедливими та такими, що істотно порушують його права, оскільки під час укладання договору відповідач надав йому хибну інформацію щодо технічного стану вищевказаного транспортного засобу. Так, продавець надав йому сертифікат відповідності, виданий 25 червня 2013 року та строк дії якого закінчувався 24 червня 2014 року, тому він не зміг зареєструвати транспортний засіб. Посилаючись на ст.ст.672, 662 ЦК України просив суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу № 3644/2016/27 від 29 липня 2016 року, укладений між ТОВ «Дніпротрактор» та [PERSON] ; зобов`язати ТОВ «Дніпротрактор» повернути грошові кошти у розмірі 30000 грн. 00 коп. за рахунок [PERSON] та покласти судові витрати на відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 листопада 2018 року, головуючим у справі визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає заявлені позовні вимоги позивача необґрунтованими з підстав наведених в відзиві на позовну заяву, яка надійшла через канцелярію суду 25 січня 2019 року. В якій зазначили, що позивач заявив позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним, але не зазначив при цьому жодної із підстав для визнання даного Договору недійсним. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2016 року між ТОВ «Дніпротрактор» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу №3644/2016/27. Відповідно до п.1.1 Договору продавець продає, а покупець купує мотоцикл LIFAN LF250GY-7, номер рами № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Згідно з п.2.2 договору відповідає додає до партії товару, який продається: видаткову накладну, даний договір купівлі-продажу, акт приймання-передачі, митну декларацію для даного мотоцикла, сертифікат відповідності. Вартість товару в даному договорі із врахування ПДВ складає 30000,00 грн. ( п.3.1 Договору). Відповідно з розділом 4 Договору поставка товару здійснюється на головному складі ТОВ «Дніпротрактор» (п.4.1). Усі ризики по Товару, включаючи випадкову знищення, переходять безпосередньо від продавця до покупця з моменту отримання покупцем товару у м. Миколаїв. Місце передачі та приймання товару м. Миколаїв ( п.4.2,п.4.3 договору). 29.06.2016 року між ТОВ «Дніпротрактор» та [PERSON] підписано акт приймання-передачі №1 до договору купівлі-продажу №3644/2016/27. Відповідно до акту відповідач ТОВ «Дніпротрактор» передав, а [PERSON] прийняв мотоцикл LIFAN LF250GY-7 (одна) шт., номер рами: № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . В порядку ст. 15 ЦК України, ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.655 ЦК України,за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно зі ст. 664 ЦК України ,обов`язок\~продавця передати\~товар покупцеві\~вважається виконаним\~у момент: 1)\~вручення товару\~покупцеві,\~якщо договором\~встановлений обов`язок\~продавця доставити\~товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. В судовому засіданні встановлено, що при передачі у м. Миколаєві мотоциклу LIFAN LF250GY-7 відповідно до акту приймання-передачі №1 до договору купівлі-продажу №3644/2016/27 жодних приміток про ненадання позивачу документів, визначених в п.2.2 Договору не міститься. Отже, суд доходить висновку, що всі належні документи були передані продавцем покупцю ( а.с.69). Та до ТОВ «Дніпротрактор» Камінський С.В. щодо неналежного виконання договору не звертався. Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральнім засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Пунктом 5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~9\~від 06.11.09\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до статей 215 та 216\~ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Отже, в судовому засіданні встановлено, що сторонами не тільки досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, але й виконано умови вищевказаного договору щодо передачі документів та поставки товару. Суд критично відноситься до твердження позивача щодо не передання продавцем оригіналів сертифікату відповідності та інших документів, та передання сертифікату відповідності з терміном дії з 25.06.2013 року до 24.06.2014 року, тобто в якому сплив термін дії сертифікату на момент купівлі ТЗ позивачем та неможливістю у зв`язку з чим реєстрації даного транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.7 Порядку державної\~реєстрації (перереєстрації),\~зняття з\~обліку автомобілів,\~автобусів,\~а також\~самохідних машин,\~ сконструйованих\~на шасі\~автомобілів,\~ мотоциклів\~усіх типів,\~марок і\~моделей,\~причепів,\~напівпричепів,\~мотоколясок,\~інших прирівняних\~до них\~транспортних засобів\~та мопедів,\~затверджених постановою\~КМ України\~ від\~7\~вересня 1998\~року №1388\~(в\~редакції постанови\~КМ України\~ 23 грудня 2009 року №2009 №1371), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). В судовому засіданні безспірно встановлено, що [PERSON] звернувся з заявою про реєстрацію транспортного засобу до Регіонального сервісного Центру МВС України в Миколаївській області в період розгляду позовної заяви в суді, в червні 2019 року, до подачі позову до суду з відповідною заявою він не звертався та не надав суду доказів щодо звернення з заявою про реєстрацію транспортного засобу в десятиденний термін та відмови в його реєстрації. Статтями 10-13\~ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ст.\~76-83\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed