Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 01.06.2016р. між ним та ТОВ «Хортицькі лінії» було укладено цивільно-правовий договір №4, відповідно до якого він узяв на себе зобов`язання з перевезення товару на транспортному засобі відповідача, вартість наданих послуг склала 1100,00грн. Згідно акту виконаних робіт від 30.06.2016р. він за умовами вказаного договору здійснив 6 рейсів з перевезення вантажу. 07.09.2016р. відповідач запропонував йому для підписання Договір про застосування відповідальності за пошкодження майна та зміну первісного зобов`язання позиковим зобов`язаннямна підставі того, що 18.06.2016р. під час здійснення чергового рейсу сталося ДТП за його участі. Автомобіль, на якому він здійснював перевезення, та вантаж зазнали ушкоджень, у зв`язку з чим у відповідача є до нього претензії на суму збитків 400959,42грн. У квітні 2018р. відповідач звернувся до Томаківського районного суду Запорізької області з позовом до нього про стягнення матеріальної шкоди в сумі 104000 грн. та з додатків до позову він дізнався, що в довідці про ДТП від 18.06.2016р. зазначено, що автомобіль, яким він керував, був застрахований ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі відповідного полісу. У зв`язку з цим правові відносини з приводу відшкодування матеріальної шкоди повинні регулюватись ст.1166,1172,1187,1191,1194 ЦК України та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Відтак пред`явлені до нього відповідачем вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 104000грн. на підставі Договору від 07.09.2016р. суперечать чинному законодавству. Крім того, Договір від 07.09.2016р. має елементи договору позики. Однак, враховуючи вимоги ст.1046 ЦК України, ніяких грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, він від відповідача не отримував, тому норми положень законодавства про договір позики застосовуватись не повинні. Також вказав, що під час укладання Договору від 07.09.2016р. мав місце обман з боку відповідача, оскільки він замовчав факт існування страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на керований ним автомобіль та причеп. До того ж Договір від 07.09.2016р. було укладено на вкрай невигідних для нього умовах. За таких обставин Договір від 07.09.2016р. має бути визнаний недійсним.Просить визнати недійсним Договір про застосування відповідальності за пошкодження майна та зміну первісного зобов`язання позиковим зобов`язанням, укладений 07.09.2016р. між ним та ТОВ «Хортицькій лінії». 12.07.2018р. судом відкрито загальне позовне провадження. 10.08.2018р. до суду надійшов відзив ТОВ «Хортицькі лінії» на зазначену позовну заяву, в якій відповідач позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що дійсно між сторонами первісно 01.06.2016р. було укладено договір про надання послуг з перевезення. За вказаним договором позивач прийняв на себе зобов`язання з перевезення вантажу на автомобілі ТОВ та повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності ввірених йому матеріальних цінностей. В разі пошкодження матеріальних цінностей з вини водія він зобов`язаний відшкодувати матеріальні збитки. Під час виконання цього договору з вини позивача сталося ДТП, в результаті якого було пошкоджено автомобіль DAFXF95.380, 2005р.в., держномер [NUMBER] , з напівпричепом SCHITZSCS 24L, 2004р.в., держномер [NUMBER] , що підтверджується довідкою про ДТП від 18.06.2016р. Розмір спричинених в результаті пошкодження автомобіля та причепу збитків було визначено експертним шляхом і загалом становило 236539,5грн. Крім того, в результаті ДТП було пошкоджено вантаж і власником вантажу ПАТ «Калсберг Україна» до ТОВ «Хортицькі лінії» було заявлено претензію на суму збитків 123 709,90грн., яка також повинна бути задоволена за рахунок винуватої в ДТП особи, тобто позивача. Отже, загальний розмір спричинених підприємству з вини позивача матеріальних збитків становив 400959,42грн. З метою добровільного вирішення питання щодо відшкодування цієї шкоди, враховуючи, що [PERSON] не заперечував свої вини та свого обов`язку з відшкодування шкоди, але у нього були відсутні достатні кошти для виконання свого обов`язку, між сторонами 07.09.2016р. було укладено Договір про застосування відповідальності за пошкодження майна та зміну первісного зобов`язання позиковим зобов`язанням. Вказаний договір було підписано сторонами добровільно. За цим Договором позивач узяв на себе зобов`язання протягом одного року здійснити сплату матеріальної шкоди в сумі 115000грн. (частина боргу була прощена) шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 1000грн. Також сторони дійшли згоди, що у випадку невиконання або неналежного виконання позивачем свого обов`язку, передбаченого п.1.9 Договору, зобов`язання з оплати матеріальної шкоди та борг, що виникає з цього первісного зобов`язання, замінюється позиковим зобов`язанням (нове зобов`язання). За цим новим зобов`язанням позивач повинен був повернути ТОВ протягом одного року з моменту набрання чинності новим зобов`язанням шляхом внесення щомісячного платежу в розмірі 1000грн. У разі невиконання цього обов`язку позивач повинен був повернути усю суму позики достроково. В період з жовтня 2016р. по серпень 2017р. позивач сплачував ТОВ щомісячно по 1000грн., усього сплачено 11000грн. і залишок неповерненого боргу склав 104000грн., у зв`язку з чим ТОВ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про його стягнення на підставі Договору від 07.09.2016р. Під час підготовчого засідання у тій справі позивач зустрічного позову не подав, а звернувся до Хортицького райсуду м.Запоріжжя з окремим позовом, виключно маючи намір затягнути судовий розгляд та уникнути відповідальності. Вважає заявлені позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх доводів щодо недійсності правочину він не надав жодних доказів, не зазначив, які саме невигідні для нього умови були включені у Договір від 07.09.2016р. та під впливом яких тяжких для нього обставин він уклав цей договір. Крім того, є безпідставними посилання на те, що договір був укладено під впливом обману - замовчування факту наявності полісу обов`язкового страхування автомобілем та причепом, якими він керував в момент ДТП. Так, позивач є особою, яка має право керування транспортними засобами, а тому повинен знати ПДР та чинне законодавство, зокрема, щодо обов`язкової наявності у водія зазначеного страхового полісу. Про те, що такий поліс у водія [PERSON] на момент ДТП був наявний, свідчить довідка про ДТП від 18.06.2016р., складена працівником поліції, та відсутність протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія за ст.126 КУпАП (керування ТЗ без передбачених документів). Підстав для визнання оспорюваного Договору недійсним немає. Просить в позові відмовити. 29.10.2018р. до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] , в якій він вточнив, що вважає Договір про застосування відповідальності за пошкодження майна та зміну первісного зобов`язання позиковим зобов`язанням, укладений 07.09.2016р. між ним та ТОВ «Хортицькій лінії», недійсним в силу його укладання під впливом обману - замовчування відповідачем того факту, що він не є власником пошкоджених ТЗ та не має права вимагати відшкодування шкоди, замовчування факту наявності страхового полісу. Крім того, вказаний договір суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема містить елементи договору позики в той час, коли він ніяких грошей від відповідача не отримував, а правовідносини з відшкодування спричиненої в результаті ДТП матеріальної шкоди повинні регулюватись спеціальними нормами діючого законодавства. Просить позовні вимоги задовольнити. 30.11.2018р. до суду надійшов відзив відповідача на уточнену позовну заяву, в якій зазначено, що ТОВ «Хортицькі лінії» дійсно не є власником пошкоджених ТЗ, але має право володіння, користування та розпорядження ними на підставі договорів оренди. Це право зареєстровано в установленому законом порядку, що посвідчують свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Отже, ТОВ володіє транспортним засобом на відповідній правовій підставі та має право самостійно визначати напрямок використання майна, без згоди наймодавця укладати договори перевезення та інші договори, а також вимагати відшкодування спричиненої цьому майну шкоди. Просить в позові відмовити. Ухвалою суду від 21.01.2019р. підготовче провадження у справі закрито і справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні06.03.2019р. представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в первісній та уточненій позовних заявах. Додатково суду пояснила, що вказаний Договір був позивачу нав`язаний, він не відповідав внутрішній волі позивача, представники відповідача запевнили його, що така угода не буде мати будь-якої сили, якщо він буде перераховувати по 1000грн. щомісячно. Крім того, відповідач не мав права підписувати цей Договір, оскільки не є власником автомобіля. З цих же підстав, а також через наявність страхового полісу він не має права вимагати відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП. Просить позов задовольнити. В подальшому позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, подали заяву про відкладання судового засідання у зв`язку з находженням позивача за межами України, представника позивача - у відпустці. Представник відповідача Пшець Ю.Ю. наполягала на розгляді справи. Згідно з ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. До заяви представника позивача не надано належних підтверджень поважності причин неявки. Суд вважає можливими продовжити розгляд справи у відсутність позивача та його представника, оскільки причини їх неявки є неповажними. Представник відповідача Пшець Ю.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Так, відповідно до ст.11,14 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, із договорів. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. За змістом ст.3,6,627,629 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є правочином. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Презумпція правомірності правочину встановлена законодавцем у ст.204 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ст.203 вказаного Кодексу. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна сторона зобов`язані повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення (п.20 постанови). Крім того, відповідно до п.19 вказаної постанови обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Суд встановив, що01.06.2016р. між сторонами було укладено цивільно-правовий договір №4, відповідно до якого позивач [PERSON] (Виконавець) узяв на себе зобов`язання з перевезення вантажу на транспортному засобі ТОВ «Хортицькі лінії» (Замовник) (арк..40-41). Згідно з п.1.3,1.4 цього Договору Виконавець як водій автотранспортного засобу, виконуючи роботу, безпосередньо пов`язану з прийомом, здачею та зберіганням матеріальних цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. У випадку порчі, недостачі або знищення матеріальних цінностей з вини Виконавця, він зобов`язаний відшкодувати ТОВ «Хортицькі лінії» матеріальну шкоду. Строк дії договору з 01.06.2016р. по 30.06.2016р. (п.7.1 Договору). Згідно з наказом директора ТОВ «Хортицькі лінії» №4 від 01.06.2016р. на виконання вищезазначеного Договору підприємство закріпило за [PERSON] автомобіль DAFXF95.380, 2005р.в., держномер [NUMBER] , з напівпричепом SCHITZSCS 24L, 2004р.в., держномер [NUMBER] (арк..89). Згідно з Свідоцтвами про реєстрацію ТЗ від 05.12.2013р. та 24.11.2015р. автомобіль DAFXF95.380, 2005р.в., держномер [NUMBER] , та напівпричепSCHITZSCS 24L, 2004р.в., держномер [NUMBER] , зареєстровані на праві користування за ТОВ «Хортицькі лінії», який не є власником зазначених ТЗ (а.с.43,44). Згідно з актом виконаних робіт від 30.06.2016р. Виконавець [PERSON] повністю виконав роботу за Договором №4 від 01.06.2016р., а саме здійснив перевезення вантажу за 6 рейсів, зокрема, 01.06.2016р. - Запоріжжя-Балаклея-Запоріжжя, 07.06.2016р. - Запоріжжя-Дніпро-Запоріжжя, 08.06.2016р. - Запоріжжя-Кривий Ріг-Запоріжжя, 11.06.2016р. - Вільногірськ-Запоріжжя, 14.06.2016 р . - Запоріжжя-Харків-Запоріжжя, 16.06.2016р. - Запоріжжя-Київ-Запоріжжя (а.с.42). Згідно з довідкою №94016249 від 16.08.2016р. на 216км. О-130110 (Київ-Харків-Довжанський-Краснолуцький) 18.06.2016р. 0 04.40год сталося ДТП за участю ТЗ - сідельний тягач, DAFXF95.380, держномер [NUMBER] , з напівпричепом SCHITZSCS 24L, держномер [NUMBER] , що належать ТОВ «Хортицькі лінії», під керуванням водія [PERSON] . Причина ДТП - порушення водієм [PERSON] п.12.1 ПДР, відповідно до якого водій зобов`язаний під час вибору безпечної швидкості руху урахувати дорожню обстановку та інші фактори свого ТЗ. В результаті ДТП зазначені ТЗ зазнали механічних ушкоджень - пошкоджена бокова права частина тягача та напівпричепу, передня центральна частина тягача, верхня частина напівпричепу (а.с.45-46). На момент ДТП 18.06.2016р. цивільно-правова відповідальність власника автомобілю DAFXF95.380, 2005р.в., держномер [NUMBER] , та напівпричепу SCHITZSCS 24L, 2004р.в., держномер [NUMBER] , ТОВ «Хортицькі лінії» була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі полюсів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/4940822 та АЕ/6320618 (а.с.100,101). Згідно листа ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» від 15.08.2016р. воно не здійснювало виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Хортицькі лінії» за укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4940822 та АЕ/6320618, оскільки відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому, а не страхувальнику. За укладеними договорами виплата страхового відшкодування іншим особам - потерпілим не здійснювалась у зв`язку з відсутністю таких звернень (а.с.99). Розмір матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП пошкодженнямавтомобілю DAFXF95.380, держномер [NUMBER] , та напівпричепу SCHITZSCS 24L, держномер [NUMBER] , було визначено експертним шляхом і становитьавтомобілю - 40710,02грн., напівпричепу-236 539,50грн. (а.с.47-67). Крім того, в результаті ДТП було пошкоджено вантаж і власником вантажу ПАТ «Калсберг Україна» до ТОВ «Хортицькі лінії» 30.06.2016р. були заявлені претензії на суму збитків 25 318,56грн. та 98 391,34грн. (а.с.71,74). 07.09.2016р. між сторонами було укладено Договір про застосування відповідальності за пошкодження майна та зміну первісного зобов`язання позиковим зобов`язанням (а.с.9-16). За цим Договором [PERSON] (Боржник) узяв на себе зобов`язання сплатити вартість матеріальної шкоди, спричиненої ТОВ «Хортицькі лінії» (Кредитор) внаслідок пошкодження автомобілю DAFXF95.380, держномер [NUMBER] , напівпричепу SCHITZSCS 24L, держномер [NUMBER] , а також за пошкодження вантажу, який належить ПАТ «Карлсберг Україна» (п.1.2). Сторони визначили розмір майнової відповідальності Боржника в загальному розмірі 400 959,42грн. (п.1.5). Укладанням та підписанням цього Договору Боржник підтверджує та свідчить про визнання ним розміру матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП з його вини (п.1.6). Крім того, сторони домовились про часткове прощення боргу в сумі 285 959,42грн., у зв`язку з чим Боржник зобов`язаний сплатити Кредитору матеріальну шкоду в сумі 115 000,00грн. протягом одного року шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 1000,00грн. (п.1.8, 1.9). Також сторони дійшли згоди, що у випадку невиконання або неналежного виконання позивачем свого обов`язку, передбаченого п.1.9 Договору, зобов`язання з оплати матеріальної шкоди та борг, що виникає з цього первісного зобов`язання, замінюється позиковим зобов`язанням (нове зобов`язання) (п.2.1). За цим новим зобов`язанням Боржник/Позичальникзобов`язується повернути Кредиторові/Позикодавцю суму коштів, несплачену ним за первісним зобов`язанням протягом одного року з моменту набрання чинності новим зобов`язанням шляхом внесення щомісячного платежу в розмірі 1000,00грн.. (п.2.4, 2.5) У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність, визначену Договором (п.3.1). Ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12.04.2018р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Хортицькі лінії» до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 104 000,00грн. за Договором від 07.09.2016р. (а.с.17). 11.07.2018р. [PERSON] звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про визнання недійсним Договору про застосування відповідальності за пошкодження майна та зміну первісного зобов`язання позиковим зобов`язанням від 07.09.2016р. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає заявлені позивачем [PERSON] вимоги недоведеними. Суд виходить з того, що підставою недійсності договору як правочину, як вже зазначалось, є недотримання в момент вчинення правочину вимог ст.203 ЦК України. По-перше, обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо недійсності Договору від 07.09.2016р., позивач посилається на те, що цей Договір суперечить чинному законодавству. Зокрема, транспортний засіб, яким він керував і який було пошкоджено в результаті ДТП з його вини, був застрахований ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». У зв`язку з цим питання відшкодування спричиненої в результаті ДТП матеріальної шкоди повинно вирішуватись до спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а не на підставі укладеного між ним та відповідачем Договору від 07.09.2016р.. Суд вважає вказані доводи безпідставними, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 1.1. страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; 1.2. страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; 1.3. потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу (ст.1 Закону). Як встановлено судом, ДТП 18.06.2016р. мало місце з вини водія [PERSON] , який керував транспортними засобами, що належать на праві користування ТОВ «Хортицькі лінії» і були останнім застраховані відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ«СК «Арсенал Страхування» за відповідними полюсами. В результаті ДТП 18.06.2016р. з вини водія [PERSON] пошкодженням керованого автомобілю з напівпричепом та вантажем матеріальна шкода була спричинена законному володільцю ТЗ - ТОВ «Хортицькі лінії», яке за договорами про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виступає страхувальником, у зв`язку з чим права на отримання страхового відшкодування за рахунок ПрАТ«СК «Арсенал Страхування» як страховика немає. В результаті ДТП матеріальна шкода третім особам - потерпілим спричинена не була, з приводу виплати страхового відшкодування до страховика - ПрАТ«СК «Арсенал Страхування» будь-які треті особи - потерпілі не звертались, що підтверджується відповідним листом ПрАТ«СК «Арсенал Страхування». Суд вважає, що в даному випадку питання відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП з вини позивача [PERSON] , повинно вирішуватись за загальним правилами відшкодування шкоди, передбаченими в особливій частині ЦК України. При цьому, на думку суду, укладання між сторонами договору про застосування відповідальності за пошкодження майна, не суперечить положенням ст.1166,1187 ЦК України та іншим положенням кодексу щодо відшкодування шкоди. За змістом Договору від 07.09.2016р. він направлений на врегулювання між сторонами питання щодо визначення розміру матеріальної шкоди, визначення строків та порядку її відшкодування винуватою особою, встановлення відповідальності за невиконання Договору. Умови Договору визначені сторонами за взаємною згодою і жодним чином не суперечать вимогам діючого на момент його укладання законодавству. Укладання такого Договору в даному випадку є реалізацією права сторін на свободу договору, закріпленого в ст.3,6,627,629 ЦК України. По-друге, позивач обґрунтовує недійсність правочину тим, що ТОВ «Хортицькі лінії» не є власником вказаних транспортних засобів, тому не має права вимагати відшкодування спричиненої їх пошкодженням матеріальної шкоди та відповідно укладати Договір від 07.09.2016р. Суд також вважає вказані доводи позивача безпідставними, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що ТОВ «Хортицькі лінії» не є власником автомобілю DAFXF95.380, держномер [NUMBER] , та напівпричепу SCHITZSCS 24L, держномер [NUMBER] . Однак володіє ними на відповідній правовій підставі - договорах оренди. Таке право користування зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується відповідними Свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів. У зв`язку з цим ТОВ «Хортицькі лінії» має право самостійно визначати напрямки використання належного йому на законній правовій підставі майна, укладати щодо цього майна будь-які договори, вимагати відшкодування спричиненої цьому майну шкоди. Отже, суд вважає, що ТОВ «Хортицькі лінії» мало відповідний обсяг цивільної дієздатності на момент укладання Договору від 07.09.2016р. Щодо доводів позивача про недійсність Договору від 07.09.2016р. з підстав введення його в оману з боку відповідача (останній замовчав факт відсутності у нього права власності на автомобіль з причепом та існування страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на них) суд зазначає таке. Правочин, вчинений під впливом обману, відноситься до оспорюваних правочинів з вадами внутрішньої волі, яка могла сформуватися в умовах неправильного уявлення особи про обставини, що мають істотне значення для вчинення правочину, в силу умисних дій протилежної сторони такого правочину, яка навмисно заперечувала або замовчувала існування обставин, які могли перешкодити вчиненню такого правочину. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України та вимоги ст.13,81 ЦПК України, суд вважає, що в даному випадку саме позивач на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним в силу обману повинен довести на підставі належних і допустимих доказів наявність обставин, які вказують на обман - неправильне сприйняття ним фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення під час укладення договору, і що воно було сформоване в результаті умисних дій відповідача як іншої сторони правочину. Однак, оцінивши обставини справи танаявні докази, суд вважає, що позивач [PERSON] в порушення вказаних вимог діючого законодавства не довів суду, що Договір від 07.09.2016р. був укладений ним під впливом обману, тобто, що фактичні обставини правочину сприймались ним неправильно і це вплинуло на його волевиявлення, що таке сприйняття сформувалось в результаті умисних дій відповідача як протилежної сторони правочину, що відповідач навмисно цілеспрямовано заперечував або замовчував існування таких обставин як відсутність у нього права власності на пошкоджені транспортні засоби та наявність на них страхових полісів. Позивач не зазначив та не обґрунтував, яким саме чином ці обставини вплинули би на його волевиявлення і цей договір не було би укладено. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що мав місце обман, позивач суду не надав. Крім того, суд враховує, що позивач [PERSON] на момент укладання Договору від 07.09.2016р. не міг не знати, що ТОВ «Хортицькі лінії» не є власником ввірених йому транспортних засобів, але має зареєстроване право володіння та користування ними, оскільки як водію ТЗ йому на виконання цивільно-правового договору №4 від 01.06.2016р. були передані відповідні Свідоцтва про реєстрацію ТЗ, де ці відомості були зазначені. Про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ на ввірені йому в керування автомобіль з напівпричепом [PERSON] також не міг не знати, оскільки вказані документи відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху водій повинен мати при собі і пред`явити на вимогу поліцейського. Відомості про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ на керовані позивачем ТЗ були внесені до довідки про ДТП від 16.08.2016р., отже на момент ДТП були пред`явлені водієм [PERSON] поліцейським. Також суд враховує, що при укладанні та підписанні Договору від 07.09.2016р. [PERSON] своїх заперечень щодо відсутності у ТОВ «Хортицькі лінії» права вимагати відшкодування матеріальної шкоди, щодо невідповідності умов договору чинному законодавству не виказував, від укладання договору не відмовився, особисто підписав його, в подальшому частково виконав його. З приводу розірвання договору до протилежної сторони не звертався. Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що позивач, посилаючись на ст.233 ЦК України, яка передбачає визнання недійсним правочину, укладеного під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, не зазначив які саме тяжкі обставини, для усунення чи зменшення яких він вимушений був укласти цей договір, мали місце на момент його укладання, які саме умови договору були для нього вкрай невигідними. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин позивач суду не надав. До того ж суд враховує, що правочин під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах повинен вчинятися особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Тобто одночасне визнання Договору від 07.09.2016р. з підстав вчинення його під впливом обману (ст.230 ЦК України) та під впливом тяжкої обставини (ст.233 ЦК України), як зазначає позивач, є неможливим, оскільки ці підстави є взаємовиключними. Таким чином, судом не встановлено підстав для визнання Договору про застосування відповідальності за пошкодження майна та зміну первісного зобов`язання позиковим зобов`язанням, укладеного між сторонами 07.09.2016р., недійсним, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed