Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

20.10.2021 до Коломацького районного суду Харківської області звернувся [PERSON] , із позовом в якому зазначає, що з 1995 року він постійно проживати разом із своєю рідною тіткою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , оскільки останні мали похилий вік, за віком та станом здоров`я потребували постійного лікування, а дітей та інших родичів, крім позивача не мали. [INFO] померла його рідна тітка [PERSON] , після неї [INFO] помер [PERSON] та після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 3,98 в умовних кадастрових гектарах відповідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639. Позивач також зазначає, що після смерті [PERSON] він фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом із померлим на час відкриття спадщини. Крім того позивач зазначає, що до нотаріуса із заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Разом з цим позивач вказує, що в 2020 році, під час продажу будинку [PERSON] серед старих його речей він знайшов сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639, виданий на підставі рішення Коломацької РДА від 02.09.1997 за №219 на ім`я « [PERSON] » в зв`язку з чим він, як спадкоємець за законом четвертої черги звернувся для оформлення спадщини до нотаріальної контори, однак виявилося, що він не можу оформити спадкове майно, оскільки безсумнівно не має можливості встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, крім того у сертифікаті на право на земельну частку (пай) помилково вказано прізвище « [PERSON] », замість належного « [PERSON] », на підставі чого йому було рекомендовано звернутися до суду. Враховуючи вищевикладене просить суд: встановити факт його проживання однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , з 1995 року по [INFO] ; встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639, виданий на підставі рішення Коломацької РДА від 02.09.1997 за №219 на ім`я « [PERSON] » дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 3,98 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Різуненкове», що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639, виданого на підставі рішення Коломацької районної державної адміністрації від 02.09.1997 за №219 та зареєстрованого 06.10.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №412, за життя належав [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач Коломацька селищна рада не погоджуючись з позовом надала до суду відзив, в якому просила суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що [PERSON] не є спадкоємцем [PERSON] ні за законом, ні за заповітом, згідно ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, а тим паче за ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004, а також у зв`язку з тим, що у позовній заяві відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б підтверджували фактичний вступ у спадщину Позивача після смерті [PERSON] та з тих підстав, що у Позивача відсутній оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639 (а.с. 43-46). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримали просили позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Коломацької селищної ради, проти задоволення позову заперечував з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Суд,\~заслухавши пояснення\~представника покази, покази свідків, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Зі змісту ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.12.2001 вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 391 (а.с. 10). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0194639, вбачається, що [PERSON] , який проживав в с. Вдовичене Коломацького району Харківської області за життя належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Різуненкове», розміром 3,98 умовних кадастрових гектарів (а.с. 21). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , вбачається, що його прізвище пишеться як « [PERSON] », однак згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0194639, прізвище спадкодавця зазначено як « [PERSON] ». Також із вказаного сертифікату вбачається, що [PERSON] проживає в с. Вдовичене Коломацького району Харківської області. Як вбачається з довідки наданої Коломацькою селищною радою [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про яке просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини після померлого [PERSON] . Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0194639, що передбачено п.6 ч.1ст. 315 ЦПК України. Щодо вимоги позивача про встановлення факту проживання його однією сім`єю із спадкодавцем, суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.315ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до довідок Коломацької селищної ради №16, 17 від 20.01.2018 вбачається, що [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Згідно довідок Коломацької селищної ради №140, 141 від 17.03.2021 вбачається, що [PERSON] на день смерті проживала та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.12.2001 вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 391 (а.с. 10). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №000299903358 від 12.03.2021 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №07 (а.с. 23). Факт проживання позивача однією сім`єю з померлим [PERSON] з 1995 року та до дня його смерті підтверджується показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які в судовому засідання пояснили суду, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] , яка доводилась позивачу рідною тіткою, Також вказані свідки пояснили, що оскільки [PERSON] та [PERSON] спільних дітей не мали з 1995 року позивач почав проживати разом із ними, щоб допомагати їм по господарству. Після смерті [PERSON] позивач продовжив доглядати за [PERSON] , а після смерті останнього займався його похованням. Крім того, факт проживання позивача разом із померлим також підтверджується тією обставиною, що [PERSON] , продовжив користуватись до 2020 року належним за життя [PERSON] домоволодінням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , після чого здійснив продаж вказаного домоволодіння, про що свідчить відповідна розписка (а.с. 14, 20). Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2018 є спадкоємцем майна належного [PERSON] , а саме права на земельну частку (пай), що підтверджуються сертифікатом серії ХР №0194640 (а.с. 25). Також в судовому засіданні були досліджені фотокартки на яких зображені позивач та [PERSON] (а.с. 29). Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, в рішенні у справі №924/233/18 з цього приводу вказано, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt). Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі№917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц(провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції"("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись добалансу вірогідності вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази. Відповідно до ст.3\~та ч.4 ст.10 ЦПК України,ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. На підставі викладеного, враховуючи послідовність та логічність показів свідків та узгодженість їх показів з іншими доказами,\~змістом письмових доказів, фотокарток, виходячи з принципу балансу вірогідності, суд дійшов до висновку про те, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали однією сім`єю в період з 1995 року по 14.12.2001 та що вказаний факт має для позивача юридичне значення, оскільки надає право оформити спадкове майно. Щодо вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 14.12.2001 вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 391 (а.с. 10). 17.02.2021 року нотаріусом було надано відповідь №32/01-16, у відповідності до якої позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що він не надав доказів фактичного прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України (а.с. 28). Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З урахуванням того, що\~ЦК України, який було прийнято 16.01.2003, набрав законної сили 01.01.2004, то до порядку, щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , мають бути застосовані норми, затверджені у\~Цивільному кодексі Української РСР, оскільки на той час діяли положення саме цього\~кодексу. Згідно\~ст. 524 ЦК УРСР\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Померлий [PERSON] за період свого життя не складав заповіт на випадок своєї смерті на ім`я позивача. Чинне, на період відкриття спадщини після смерті [PERSON] , законодавство, а саме\~ЦК УРСР, передбачало дві черги спадкування за законом, а тому, з огляду на те, що між позивачем [PERSON] відсутній родинний зв`язок, прийняти цю спадщину він не мав законних підстав. Разом з цим, відповідно до п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~обумовлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 525 ЦК УРСР\~зазначено, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто з моменту смерті [PERSON] , а це [INFO] , відкрилася спадщина, яка не була прийнята ніким із спадкоємців, що підтверджується Витягом із Спадкового реєстру № 63598611 від 17.02.2021 року (а.с. 27), а тому, з огляду на ст. 58 Конституції України та п. 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до цієї спадщини слід застосувати правила книги\~шостої ЦК України\~«Спадкове право». Відповідно до ч. 1 ст. 1258 чинного\~ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1\~ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1995 року і по день смерті спадкодавця [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом четвертої черги. Частиною 3\~ст. 1268 ЦК України\~обумовлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що позивач [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання за ним права на земельну частку (пай) площею 3,98 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Різуненкове», що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639 за життя належав [PERSON] , який помер [INFO] також підлягає задоволенню. В той же час, суд не приймає до уваги доводи Коломацької селищної ради наведені у відзиві у зв`язку з тим, що вони спростовуються зібраними доказами по справі. Частина 1\~стаття 4 ЦПК України\~передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України\~є визнання права. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639, виданий на підставі рішення Коломацької РДА від 02.09.1997 за №219 на ім`я « [PERSON] » дійсно належить [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити факт проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , з 1995 року по [INFO] ; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) площею 3,98 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Різуненкове», що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР №0194639, виданого на підставі рішення Коломацької районної державної адміністрації від 02.09.1997 за №219 та зареєстрованого 06.10.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №412, за життя належав [PERSON] , який помер [INFO] . На\~підставі\~викладеного\~та\~

Outcome: approved