Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У вересні 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої мотивовані невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Посилаючись на норми ст. 526, 527, 530 ЦК України позивач просив стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.06.2008 в сумі 3813 грн. 86 коп. В процесі судового розгляду було встановлено, що [PERSON] (первісний відповідач) помер 01 серпня 2013 року. Ухвалою суду до участі в справі було залучено правонаступника відповідача - [PERSON] Позивач після залучення правонаступника уточнив позовні вимоги (зменшив розмір) /а.с. 49- 50/. У судове засідання представник позивача не з'явився, засобами поштового зв'язку направив заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена через оголошення в газеті «Урядовий курєр» за № 67 від 08.04.2016, тобто, вважається повідомленою належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтувались позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] існували кредитні правовідносини, а саме 17.06.2008 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 01.08.2013 року (на дату його смерті), складала 2386,67 грн., в т.ч. тіло кредиту 691,00 грн., відсотки 1695,67 грн. Таким чином, сам позивач вказує на те, що до дня смерті [PERSON] мав заборгованість з повернення тіла кредиту та відсотків, тобто, строк вимоги зі сплати даних платежів настав ще до смерті [PERSON] Згідно довідки Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 18.11.2015 за № 330/01-16 спадкоємицею за законом [PERSON] є його дочка [PERSON] яка прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частина друга даної статтіпередбачає, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частина третя цієї ж статті передбачає, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Водночас, наслідки не пред'явлення вимоги передбачені ч. 4 даної статті, а саме: кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Строк права вимоги передбачений ч. 3 статті 1281 ЦК України для ПАТ КБ "Приватбанк" за укладеним з [PERSON] кредитного договору розпочав свій перебіг що до його смерті, тобто, в будь-якому випадку, даний строк сплив не пізніше 01.08.2014. Як вбачається з матеріалів справи, протягом року з дня настання права вимоги банком претензії (вимоги) до [PERSON], яка була єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], не пред'являлись. Доказів протилежного позивачем не надано. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed