Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом, яким просить зобов'язати відповідачів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], усунути перешкоди у користуванні зазначеною земельною ділянкою шляхом знесення авто майстерні «А-1», прибудови літ. «А1-1», літ. «А2-1» загальною площею 153,40 кв.м. та інших споруд і огорож, заведених на цій території. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1643 га, розташована на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 6325185000:00:024:0181 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.07.2010 року та земельні ділянка площею 0,0857 га, розташована на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 6325185000:00:024:0180 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.07.2010 року. У 1997 році ПП «АІСТ» було надано земельну ділянку за вищевказаною адресою у користування для будівництва авто майстерні,однак рішенням Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 22 березня 2007 року право користування відповідачів цією ділянкою було припинено та скасовано державний акт на право постійного користування у зв'язку з використанням землі не за цільовим призначенням та несплату земельного податку. Після того, як земельна ділянка була передана у власність, методом хитрощів відповідачі, яким вона вже не належала, добудували авто майстерню з прибудовами та звернулися до суду з вимогами щодо визнання права власності за ними на зазначені споруди з метою зберігання права користування спірною земельною ділянкою та отримання її у власність, при цьому назву ПП «АІСТ» навмисно було змінено на ПП «АИСТ». На сьогоднішній день позивач має перешкоди у користуванні зазначеною земельною ділянкою з боку відповідачів, які самовільно її зайняли та збудували вищевказані споруди. Крім того, позивачу, як власнику цієї земельної ділянки було завдано значної шкоди, оскільки площа самовільно зайнятої земельної ділянки є значною, позивач позбавлена можливості використовувати її за цільовим призначенням. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представник відповідача ПП «АИСТ» Ніконов М.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №897333 від 19 липня 2010 року, виданого на підставі Розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 17 березня 2010 року №2035 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0857 га, розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №897334 від 19 липня 2010 року, виданого на підставі Розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 17 березня 2010 року №2035 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1643 га, розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, 15 вересня 1997 року приватному підприємству «АІСТ», що знаходиться по [ADDRESS] був виданий державний акт №ХР-25-00-003193 на право постійного користування землею площею 0,0297 га в межах згідно з планом землекористування для будівництва авто майстерні відповідно до рішення Циркунівської сільської ради народних депутатів від 04 вересня 1997 року №364, який зареєстрований в Книзі записів державний актів на право постійного користування за №23. В ході судового розгляду судом встановлено, що у травні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила припинити право користування земельною ділянкою [ADDRESS] приватним підприємством «АІСТ», що була надана 15 вересня 1997 року на підставі рішення Циркунівської сільської ради від 04 вересня 1997 року за №364 та визнати недійсним виданий на підставі цього рішення вищевказаний державний акт, посилаючись на те, що належні їй на праві власності земельні ділянки площею 0,1643 га та 0,0857 га, розташовані за межами населеного пункту на території Циркунівської селищної ради накладаються на частину земельної ділянки, що знаходиться у користуванні приватного підприємства «АІСТ». Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2013 року, припинено право користування земельною ділянкою [ADDRESS] приватним підприємством «АІСТ», що була надана 15 вересня 1997 році на підставі рішення Циркунівської сільської ради від 04 вересня 1997 року за №364 та визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею серії ХР-25-00-003193, виданий приватному підприємству «АІСТ» на підставі рішення Циркунівської сільської ради від 04 вересня 1997 року за №364. Ухвалою судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2013 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2013 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до приватного підприємства «АІСТ» про припинення права користування земельною ділянкою та скасування державного акту на право постійного користування землею. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року, рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2013 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2013 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду 1 інстанції. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2014 року, позовну заяву [PERSON] до приватного підприємства «АІСТ» про припинення права постійного користування земельною ділянкою та скасування державного акту залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили. Таким чином, вищевказані рішення Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області від 04 вересня 1997 року №364 та державний акт на право постійного користування землею серії ХР №25-00-003193, виданий на підставі цього рішення, на сьогоднішній день є дійсними та підтверджують право користування відповідачем ПП «АИСТ» земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Крім того, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2009 року встановлено факт належності приватному підприємству «АИСТ» договору дарування від 10 вересня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Першої держнотконтори Харківського району 10.09.1997 року та Державного акту на право постійного користування землею серії ХР-25-00-003193, визнано за приватним підприємством «АИСТ» право власності на новостворене нерухоме майно: прибудови літ. «А1-1», літ. «А2-1», що розташовані по [ADDRESS], а всього визнано за приватним підприємством «АИСТ» право власності на авто майстерню літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1» літ. «А2-1» загальною площею 153,4 кв.м., що розташовані по [ADDRESS] та зобов'язано КП» Харківське районне БТІ» зареєструвати за приватним підприємством «АИСТ» право власності в цілому на зазначені споруди, як такі, що не порушує права та інтереси власників сусідніх садиб та не суперечить суспільним інтересам. Рішення набрало законної сили. Як вбачається з тексту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 березня 2014 року, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 03 березня 2012 року приватне підприємство «АІСТ», місцезнаходження якого [ADDRESS] в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців не знайдено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В ході судового розгляду відповідачем [PERSON] наданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №341249 станом на 29 листопада 2012 року, що підтверджує існування юридичної особи - Приватного підприємства «АИСТ». Враховуючи викладене, підстав для участі у справі приватного підприємства «АІСТ» судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вимоги щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів на право власності на спірну земельну ділянку в ході судового розгляду не заявлялись. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Враховуючи ту обставину, що на сьогоднішній день державний акт на право постійного користування, а також рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого був виданий вказаний акт є дійсними, рішення суду про визнання права власності на споруди, зведені на спірній земельній ділянці, є чинним, питання про наявність перетину земельних ділянок, належних сторонам, а тому і питання щодо права власності на спірну земельну ділянку не вирішені, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про захист її права шляхом знесення зведених на зазначеній земельній ділянці споруд є передчасними.

Outcome: dismissed