Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гущинецьке К» про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0461 га, кадастровий номер земельної ділянки 0521681400:05:000:0048, що розташована на території Гущинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області. 13.04.2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гущинецьке К» було укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.05.2012 року за №052168144004516. За час користування її земельною ділянкою відповідач не належним чином виконував умови договору та не дотримувався обов'язків користувача, як це передбачається чинним законодавством України. Згідно п.30 договору орендодавець має право вимагати від орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з цим договором: дотримання екологічної безпеки землекористування; своєчасного внесення орендної плати. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2011 року №1134 затверджено Порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь. [PERSON] землеустрою розробляється з метою організації сільськогосподарського виробництва і впорядкування сільськогосподарських угідь у межах землеволодінь та землекористувань для ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, забезпечення раціонального використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і покращення природних ландшафтів. [PERSON] землеустрою розробляється відповідно до завдання на його розроблення, складеного з урахуванням нормативів оптимального співвідношення культур у сівозмінах в різних природно-сільськогосподарських регіонах. Відповідно до допустимих нормативів періодичності вирощування культури на одному і тому самому полі, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 року №164, для зернобобових культур становить не менше ніж через три роки. За час користування її земельною ділянкою, відповідачем було посіяно в першому році користування - соняшник, в другому та третьому -сою. Крім того, останній рік був супроводжений значним забур'яненням земельної ділянки. Дані дії значно впливають на стан родючості ґрунту, та в подальшому можуть призвести до його погіршення та приведення у несприятливий для зайняття сільськогосподарською діяльністю стан. В порядку досудового врегулювання спору, вона звернулась з листом-вимогою про дострокове розірвання договору та разом з угодою про розірвання, 21 січня 2016 року направлено відповідачу. Даний лист відповідач отримав 26 січня 2016 року, про що є відмітка на рекомендованому повідомленні. Однак, лист відповідачем було проігноровано і на момент подачі позову до суду відповідь не отримана. Враховуючи, що за час використання підприємством її земельної ділянки не було виготовлено [PERSON] землеустрою з метою організації сільськогосподарського виробництва і впорядкування сільськогосподарських угідь у межах володінь та землекористувань для ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, забезпечення раціонального використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і покращення природних ландшафтів і такі дії відповідача значно впливають на стан родючості грунту, та в подальшому можуть призвести до його погіршення та приведення у несприятливий для зайняття сільськогосподарською діяльність стан, вона вимушена звертатись в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, з мотивів наведених у позові. Суду пояснила, що 13.04.2012 року уклала договір оренди землі з ТОВ «Гущинецьке К» на строк 10 років. Договір підписувала власноручно, однак умови договору оренди їй ніхто не розяснював. На даний час вона бажає самостійно обробляти земельну ділянку, тому виникла необхідність розірвати договір оренди. Крім того, її не влаштовує орендна плата, яку сплачує ТОВ «Гущинецьке К» за використання земельної ділянки. Однак, з претензіями щодо неналежного розрахунку за оренду земельної ділянки до ТОВ «Гущинецьке К» не зверталась. Представник відповідача ТОВ «Гущинецьке К» - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що ТОВ «Гущинецьке К» жодним чином не було порушено умов договору оренди землі, укладеного між ним та [PERSON] 13.04.2016 року, так як позивачка постійно отримувала орендну плату, яка її влаштовувала. Використання відповідачем земельної ділянки без розроблення проекту землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь (надалі [PERSON]), внаслідок чого земельна ділянка позивачки зменшила рівень родючості, що в подальшому може привести до його погіршення та приведення у несприятливий для зайняття сільськогосподарською діяльністю стан, не може бути підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки відповідно до Закону України «Про охорону земель» виготовлення даного [PERSON] є не обов»язковим для землекористувача, а право користування земельною ділянкою виникає відповідно до ст.125 ЗК, тому на підставі ст. 14 ЦК орендар не може бути примушений до дій, вчинення яких не є обов'язковим для нього. Крім того, відповідно до п.39 договору оренди землі від 13.04.2012 року розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Відповідно до п.41 даного договору, дія договору припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Договір оренди землі був укладений строком на 10 років, відповідач не порушив своїх обовязків, істотних умов договору , тому в позивачки немає жодних підстав на його розірвання. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, позивачка [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0461 га, кадастровий номер земельної ділянки 0521681400:05:000:0048, що розташована на території Гущинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №067082, виданого Калинівською районною державною адміністрацією 27.12.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010581400044 та зареєстрованого в поземельній книзі 30.08.2012 року за реєстровим №052168140005000000048301. 13.04.2012 року між позивачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гущинецьке К» було укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Калинівському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17.05.2012 року за №052168144004516. 21.01.2016 року позивачка письмово повідомила відповідача про свій намір розірвати договір оренди землі від 13.04.2012 року, так як за час використання підприємством її земельної ділянки не було виготовлено [PERSON] землеустрою з метою організації сільськогосподарського виробництва і впорядкування сільськогосподарських угідь у межах володінь та землекористувань для ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, забезпечення раціонального використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і покращення природних ландшафтів. Крім того, останній рік був супроводжений значним забуряненням земельної ділянки. Такі дії відповідача значно впливають на стан родючості грунту, та в подальшому можуть призвести до його погіршення та приведення у несприятливий для зайняття сільськогосподарською діяльність стан. Згідно відповіді директора ТОВ «Гущинецьке К» №26/02 від 26.02.2016 року на пропозицію щодо внесення змін до договору оренди землі [PERSON], ТОВ «Гущинецьке К» не бачить підстав для внесення змін до договору оренди відповідно до угоди про розірвання договору оренди від 13.04.2012 року. Крім того, звернення не підписане, а тому у відповідності до вимог ч.7 ст.5 ЗУ «Про звернення громадян» не може бути розглянуте. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1ст.14 та ст.18 Закону України Про оренду землі договір оренди укладається в письмовій формі та набуває чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Підставою недійсності правочину відповідно до приписів ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Із договору оренди землі, копія якого долучена до матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений у письмовій формі, пройшов відповідну державну реєстрацію, позивачка мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення позивачки було спрямоване на укладання договору оренди, до договору оренди земельної ділянки додано копію державного акту, при складанні, видачі та реєстрації якого було вчинено відповідні план та схему земельної ділянки, кадастровий план з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, а також вчинено опис меж, де зазначено сусідніх землекористувачів. Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про охорону земель», документацією із землеустрою в галузі охорони земель є схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць та робочі проекти землеустрою. Склад документації із землеустрою в галузі охорони земель та порядок її погодження і затвердження встановлюються Земельним кодексом України. Власники землі та землекористувачі забезпечують виконання заходів з охорони земель та обмежень у використанні земель, передбачених документацією із землеустрою в галузі охорони земель. Тобто посилання позивачки на відсутність [PERSON] землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь є безпідставними, оскільки виготовлення даного проекту є не обовязковим для землекористувача, а право користування земельною ділянкою виникає відповідно до ст.125 ЗК України з моменту державної реєстрації цих прав. Тому, у відповідності до ст. 14 ЦК України, орендар не може бути примушений до дій, вчинення яких не є обовязковим для нього. Наведене свідчить про те, що між позивачем та відповідачем при укладанні договору оренди землі погоджено всі істотні умови , у тому числі обєкт оренди ((кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату). Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до п. 41 договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених договором, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У відповідності до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається із позовної заяви, позивачка вважає, що її право порушено тільки в зв»язку з відсутністю у відповідача [PERSON] землеустрою, хоча доказів, щодо порушення вимог земельного законодавства, забур»янення та зменшення рівня родючості своєї ділянки до матеріалів справи не додала, а у відповідності до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відсутність, у відповідача [PERSON] землеустрою при дотриманні вимог користування нею, які передбачені договором та законом, не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним в розумінні норм матеріального права, які містяться в статтях 203, 215 ЦК України та ніяк не порушує права та законні інтереси позивачки. При вирішенні цього питання необхідно також врахувати правову позицію Верховного Суду України, викладену, зокрема у Постанові від 25.12.2013 року справа №6-94 ц 13. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, так як останній було укладено з дотриманням вимог Закону України Про оренду землі та іншими нормами чинного законодавства України і відповідно заявлений позов є безпідставний. З пояснень позивачки вбачається, що її орендована земельна ділянка орендарем використовується за призначенням, їй своєчасно виплачується орендна плата та з претензіями щодо неналежного розрахунку за оренду земельної ділянки до ТОВ «Гущинецьке К» остання не зверталась. Таким чином, судом не встановлено порушень договору оренди земельної ділянки позивачки зі сторони відповідача, тому позовні вимоги позивачки не мають законних підстав для їх задоволення. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Тому, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд приходить до висновку, що витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed