Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

У липні 2020 року Заступник керівника Шепетівської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Ізяславської районної ради, Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська центральна районна лікарня» до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Підставою своїх вимог вважає те, що [PERSON] 22.08.2018 близько 19 години 20 хвилин в м. Ізяслав, на «У» подібному не регульованому перехресті нерівнозначних доріг вулиць - Б.Хмельницького, Заславська та Грушевського, керуючи автомобілем «Mitsubishi Carisma» реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований на території Литовської Республіки, діючи недбало, проявив неуважність, порушивши пункти 10.1, 12.1, 12.3, 16.13, 16.14 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, виконуючи поворот ліворуч з головної дороги вул. Грушевського на другорядну вул. Б. Хмельницького, перед зміною напрямку руху не впевнився, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки, іншим учасникам руху, не надав переваги в русі транспортному засобу, що наближався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив перехресне блокуюче зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21099» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі та мав перевагу в русі. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 21099», - потерпілий [PERSON] отримав тупу травму лівої половини грудної клітки з тілесним ушкодженням у вигляді закритого перелому дев`ятого ребра з невеликим зміщенням уламків, яка ускладнилась розвитком лівобічної пневмонії, яке за своїм ознаками відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняє тривалий розлад здоров`я. Потерпілий [PERSON] у зв`язку завданими йому тілесними ушкодженнями знаходився на лікуванні в Ізяславській ЦРЛ, а саме в період з 23.08.2018 по 02.09.2018 у відділенні неврології, в період з 03.09.2018 по 14.09.2018 у хірургічному відділенні. Всього на лікуванні в Ізяславській ЦРЛ [PERSON] перебував 22 ліжко-днів, на лікування потерпілого витрачені бюджетні кошти в сумі 3196,20 грн. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10.02.2020 у справі №675/1904/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, із покладанням на останнього обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 12.03.2020. В порядку кримінального судочинства позовна заява прокурором не заявлена. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого в добровільному порядку [PERSON] не відшкодовані. Тому, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Ізяславська центральна районна лікарня» (рахунок №UA068201720344310001000036878 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код ЄДРПОУ 02004309), витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 3 196 (три тисячі сто дев`яносто шість) грн. 39 коп. Ухвалою від 08.07.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі\~та просить\~їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що згідно Конституції України в державі Україна лікування відбувається на безоплатній основі. Також просить врахувати покази свідка, його батька [PERSON] , який постійно навідувався до потерпілого [PERSON] у лікарню, однак останнього там не виявив, тобто він не знаходився на лікуванні в Ізяславській ЦРЛ, як вказано прокурором у позові. Представники Ізяславської районної ради та КНП «Ізяславська центральна районна лікарня» не з`явилися, хоча про час та день розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Суд, заслухавши сторони, допитавши свідка, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Відповідно до інформації КНП «Ізяславська ЦРЛ» 27.04.2020, [PERSON] , [INFO] , житель м. Ізяслав, потрапив у відділення НЕМД 22.08.2018 та був переведений на лікування у відділення неврології з 23.08.2018 по 02.09.2018 з діагнозом забій грудної клітки зліва, забій волосистої частини голови, забій грудного відділу хребта, а також перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з 03.09.2018 по 14.09.2018 з приводу діагнозу: закритий перелом 9-го ребра зліва по лопатковій лінії, посттравматична лівобічна нижньодольова пневмонія, з ЛН І. Вартість медикаментів на лікування становить 34 грн. 80 коп. (Натрій хлорид 6 фл.). Вартість одного ліжко дня у неврологічному відділенні у серпні 2018 року становить 139 грн. 34 коп. Вартість одного ліжко дня у неврологічному відділенні у вересні 2018 року - 144 грн. 33 коп. Вартість одного ліжко дня у хірургічному відділенні у вересні 2018 року - 147 грн. 17 коп. У неврологічному відділенні [PERSON] перебував: у серпні 9 днів, що становить 1254,06 грн. (139,34х9=1254,06), та у вересні - 2 дні, що становить 288,66 грн. (144,33х2=288,66). У хірургічному відділенні хворий лікувався 11 днів, що становить 1618,87 грн. (147,17х11-1618,87). Всього витрати лікарні на лікування [PERSON] становлять 3196 грн. 39 коп. За рішенням п`ятдесят другої сесії сьомого скликання Ізяславської районної ради Хмельницької області від 18.10.2019 №14 про створення КНП «Ізяславська центральна районна лікарня», встановлено, що КНП ««Ізяславська центральна районна лікарня» є правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованої шляхом перетворення «Ізяславської центральної районної лікарні» Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінерту Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитаний в якості свідка [PERSON] , який являється батьком відповідача, суду показав, що після дорожньо-транспортної пригоди він у період вказаний прокурором у позові, а саме тоді коли потерпілий знаходився на лікуванні у медичному закладі, щоденно приїздив до нього у лікарню, та лише два рази зустрів його у неврологічному відділенні, а в інші дні він його жодного разу не застав. Також стверджував, що потерпілого у зазначений період постійно бачив у місті, де він вільно пересувався та займався власними справами. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10.02.2020 у справі №675/1904/19 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, із покладанням на останнього обов`язків передбачених ст.76 КК України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] 22.08.2018 внаслідок ДТП спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, внаслідок яких потерпілий перебував на лікуванні у Ізяславській ЦРЛ, а тому остання, а також Ізяславська районна рада понесли витрати на загальну суму 3196 грн. 39 коп. Між вказаними витратами та діянням відповідача є причинний зв`язок, відтак зазначені кошти мають бути стягнуті з відповідача. Відповідно до п. 3 Постанови КМ України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Водночас, Ізяславською районною радою не вжито цивільно-правових заходів до стягнення заборгованості за витрати лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого вбачається порушення законних інтересів держави, що обумовлюється неналежним виконанням своїх обов`язків з боку Ізяславської районної ради з виконання поставлених завдань та не сприяє реалізації державної політики у галузі охорони здоров`я, що також стверджується повідомленням Ізяславської районної ради Хмельницької області №199/01-11 від 18.06.2020. Відповідно, невідшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором у суді держави в особі Ізяславської районної ради та КНП «Ізяславська центральна районна лікарня». Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховується до відповідного бюджету. Приймаючи до уваги наведені вище правові норми суд вважає, що посилання відповідача на ст.\~49\~Конституції України щодо можливості надання безоплатної допомоги, є безпідставними, оскільки наведені норми є спеціальними нормами та конкретизують межі застосування вказаної статті Конституції України саме у випадку надання медичної допомоги особі, яка потерпіла від злочину та, як наслідок, ними встановлено обов`язок особи, яка вчинила злочин, відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Що стосується показів свідка [PERSON] , то суд оцінює їх критично, оскільки вказаний свідок є близьким родичем відповідача та його покази спрямовані на поліпшення становища відповідача, а також спростовуються письмовими доказами по справі. Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів установлено, що закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий [PERSON] витрачено кошти, розмір яких підтверджено дослідженими у справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] витрачених коштів у сумі 3196,39 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved