Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

01.07. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ПАТ "ВіЕс Банк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту № КF51811 від 27.08. 2008 року. У позовній заяві позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованість по Кредитному договору № КF51811 від 27.08.2008 року в сумі 2799,11 доларів США (дві тисячі сімсот тридцять три дол. США 11 центів), що = 33248,67 гри. (тридцять три тисячі двісті сорок вісім гривень 67 копійок), (по курсу НБУ станом на 24.06.2014 р., становить: 1$ = 11,8783 грн.); стягнути з [PERSON] та [PERSON] судовий збір в розмірі 454,29 гривень ( з яких 332,49 гривень за подання позовної заяви та 121,80 гривень за подання заяви про забезпечення позову). Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 27 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») (надалі - Позивач) та гр. [PERSON] (надалі - Відповідач-1) було укладено Кредитний договір № КF51811 (надалі - Кредитний договір) з додатками та доповненнями, згідно якого позивач надав грошові кошти в сумі 11 660,00 дол. США (одинадцять тисяч шістсот шістдесят доларів США 00 центів), з кінцевим строком погашення не пізніше 27.08.2015 року (пункт 1.1, 1.2. Кредитного договору), під 13% річних. Позивачем умови Кредитного договору виконано та надано кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується Заявою на видачу готівки № 1369_22 від 27 серпня 2008 року. Відповідач своїх договірних зобовязань не виконав, а саме заборгував Банку кошти у загальній сумі 2799,11 доларів США (дві тисячі сімсот тридцять три дол. США 11 центів), що = 33248,67 гри. (тридцять три тисячі двісті сорок вісім гривень 67 копійок), (по курсу НБУ станом на 24.06.2014 р., становить: 18 = 11,8783 грн.) На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення судового розгляду справи чи розгляд справи без участі відповідачів до суду від останніх не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення заочного судового розгляду справи, без участі відповідача, та ухвалення за його результатом рішення, у відповідності до вимог ст. 226 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, судом встановлено, наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним\~\~договором\~\~застосовуються положення закону щодо договору позики,\~\~якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 27 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір № КF51811, згідно якого позивач надав грошові кошти в сумі 11 660,00 дол. США (одинадцять тисяч шістсот шістдесят доларів США 00 центів), з кінцевим строком погашення не пізніше 27.08.2015 року (пункт 1.1, 1.2. Кредитного договору), під 13% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У підтвердження заявлених позовних вимог та їх розміру позивачем представлено суду Розрахунок загальної заборгованості за кредитним договором № KF 51811 від 27.08.2008 року. Із зазначеного розрахунку слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем за даним кредитним договором станом на 24.06. 2014 року складає 2799,11 дол. США. Оцінюючи зазначений розрахунок у сукупності із іншими доказами у цивільній справі судом встановлено, що він є неповним, необґрунтованим, зазначені у ньому суми заборгованості по тілу кредиту та відсотках є недоведеними та суперечать іншим наявним у справі доказам, а тому вказаний розрахунок не може бути визнаний належним та допустимим доказом по справі. При цьому\~\~ позивачем не було надано до суду розрахунок, в якому було б відображено\~\~суми сплачених відповідачем платежів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Крім того, відповідно до п. 11 Постанови, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Зазначені вище обставини свідчать про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, тому у задоволенні таких слід відмовити. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.\~\~В силу вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Позивачем не доведено перед судом порушення відповідачем прав позивача шляхом не виконанням умов договору, що призвело до майнових втрат позивача на суму 2\~799,11 дол. США. Зазначені обставини в їх сукупності дають підстави вважати, що позовні вимоги заявлені позивачем не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Документально підтвердженні понесені позивачем судові витрати згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в користь позивача не підлягають.\~\~ На підставі наведеного та

Outcome: dismissed