Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просив на підставі частини третьої статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (далі - Закон N 1533-III) стягнути з відповідачки незаконно отриману нею допомогу по безробіттю за період з 30.08.2016 року по 19.12.2016 року в сумі 1303,44 грн. Обґрунтовуючи позов, центр зайнятості послався на порушення [PERSON] положень частини другої статті 36 Закону N 1533-III щодо обов'язку зареєстрованих безробітних своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення. Так, під час перевірки обґрунтованості виплати їй матеріального забезпечення направлено запит до ПРАТ «СК «[PERSON] Україна», з відповіді якого вбачається, що 25.05.2016 року між [PERSON] та ПРАТ «СК «[PERSON] Україна» укладено договір про надання послуг, згідно з яким відповідачка з 01.08.2016 року по 01.09.2016 року співпрацювала із страховою компанією. Тому позивачем 19.12.2016 року складений Акт перевірки за №65 та виданий наказ N 39 від 21.12.2016 року про повернення допомоги по безробіттю, яку відповідач в добровільному порядку повертати відмовилась. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Відповідачка та її представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що на час звернення до Полтавського районного центру зайнятості дія договору про надання послуг була припинена, тобто у вересні 2016 року він вже не діяв і за вересень 2016 року вона від ПАТ «СК «[PERSON] Україна» доходу не отримувала, послуг товариству не надавала. Також зазначила, що з моменту надання [PERSON] статусу безробітного (наказ №НТ160905 від 05.09.2016 року) по день припинення реєстрації [PERSON] як безробітної (наказ НТ 161219 від 19.12.2016 року) вона в трудових відносинах та в цивільно-правових відносинах з метою отримання прибутку не перебувала, тому просила відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] 30 серпня 2016 року звернулась до Полтавського районного центру зайнятості про надання статусу безробітного(а.с.7); наказом за №НТ 160905 від 05.09.2016 року [PERSON] надано статус безробітного з 05.09.2016 року; наказом №НТ160906 від 06.09.2016 року призначена допомога по безробіттю - з 06.09.2016 року по 31.08.2017 року(а.с. 10). Згідно з інформацією, наданою на запит Полтавського РЦЗ, 25.05.2016 року між ПРАТ «СК «[PERSON] Україна» та [PERSON] укладено договір про надання послуг, згідно з яким остання з 01.08.2016 року по 01.09.2016 року співпрацювала із страховою компанією (а.с.12). Згідно з додатковою угодою №1 від 31.08.2016 року дія договору про надання послуг припиняється з 01.09.2016 року (а.с.15). Відповідно до довідки за №00000000394/21/04 від 29.12.2016 року, [PERSON] співпрацювала з ПРАТ «СК «[PERSON] Україна» та отримувала заробітну плату у травні 2016 року у розмірі 115,35 грн. та у серпні 2016 року 115,35 грн. (а.с.23). 21.12.2016 року Полтавським РЦЗ виданий наказ N 39 про повернення допомоги по безробіттю (а.с.16), яку відповідач в добровільному порядку повертати відмовилась. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи»(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для стягнення виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі тільки за двох умов: зловживання з боку застрахованої особи та подання ним недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оскільки на момент набуття [PERSON] статусу безробітної договір про надання послуг між нею та ПРАТ «СК «[PERSON] Україна» був припинений, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів, які є допомою по безробіттю, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року (справа 6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій. Судові витрати, відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed