Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

І. Вимоги та заперечення сторін. 1. У серпні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Вказувала, що в листопаді 2018 року померла її подруга та кума [PERSON] , яка мала трьох дітей: [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2015 оку народження. Батько [PERSON] позбавлений батьківських прав, а відомості про батьків двох інших дітей внесено в атові записи про їх народження відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу (далі - СК). [PERSON] вже проживає в її сім`ї, а [PERSON] та [PERSON] мешкають у «Будинку сімейного типу». У червні 2019 року, маючи намір піклуватись про дітей своєї померлої подруги, звернулась до управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради з метою оформлення опікунства, однак отримала негативний висновок. Зазначала, що є здоровою, матеріально забезпеченою, чоловік не заперечує проти опіки над дітьми, просила призначити її опікуном. 2. Представник відповідача до суду не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі з урахуванням інтересів малолітніх дітей. 3. [PERSON] , залучена до участі у справі як третя особа, надала пояснення, в яких зазначила, що рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 28.02.2019 року на базі її родини створено дитячий будинок сімейного типу, до якого влаштовано на виховання та спільне проживання [PERSON] та [PERSON] . Наразі на її виховання перебувають п`ятеро малолітніх дітей, вона належним чином виконує обов`язки матері-вихователя, діти звикли до неї, родина проживає у чотирьохкімнатному будинку загальною площею 186,12 кв. м, житловою - 64,23 кв. м. Звертає увагу суду, що позивачка та її чоловік не мають інших засобів існування окрім державної допомоги, а тому причина її бажання стати опікуном дітей може мати матеріальний характер. Просила відмовити у задоволенні позову. ІІ. Щодо фактів. 4. [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с.15), від якого мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , 2010 року народження (а.с. 35) та [PERSON] , 2018 року народження (а.с. 34). Також позивачка має доньку [PERSON] , 2005 року народження (а.с. 36) від попереднього шлюбу. 5. За довідкою Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.12.2000 року засуджена за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 142, ст. 42 КК України (у редакції 1960) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Мелітопольського міського суду Запорізької області від 19.07.2002 року ч. 2 ст. 206 КК України перекваліфіковано на ч. 1 ст. 296 КК України (2001) строк покарання за цією статтею знижено до 1 року 6 місяців позбавлення волі (а.с. 24). 6. Як убачається з висновку Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Маріуполя [PERSON] є здоровою (а.с. 25), не хворіє на сифіліс (а.с. 26), ВІЛ (а.с. 27). Члени її родини на обліку нарколога та психіатра не перебувають (а.с. 37, 38). 7. Позивачка отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно (а.с. 28), допомогу одиноким матерям у розмірі 1536,59 грн. щомісячно (а.с. 29), допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях у розмірі 1700 грн. (а.с. 30) та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям 3380,22 грн. (а.с. 31). 8. [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 42-43). 9. Згідно з актом обстеження умов проживання будинок складається з 3 кімнат, є окремі спальні місця для дітей, в родині склалися теплі доброзичливі відносини (а.с. 44). 10. З характеристики учня Маріупольської загальноосвітньої шкоди № 50 [PERSON] вбачається, що хлопчик зарекомендував себе як дисциплінований учень, навчається не в повну міру своїх сил, бере активну участь у житті школи та класу, користується повагою серед товаришів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. [PERSON] приділяє належну увагу житині, учень забезпечений всім необхідним, йому виділена окрема кімната. У родині ведеться контроль за успішністю дитини в школі, дорослі приділяють належну увагу вихованню учня (а.с. 83). 11. Відповідно до характеристик, наданих Кальміуським відділенням поліції, подружжя Хайдакіних зарекомендувало себе з позитивного боку, у зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами не помічені, скарг з боку сусідів на їхню поведінку не надходило (а.с. 84, 85). 12. Службою у справах дітей по Кальміуському району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради від 27.06.2019 року відмовлено [PERSON] у взятті на облік кандидатів в опікуни/піклувальники (а.с. 16-18). Підставою прийняття такого рішення стали вимоги ст. 212 СК, що забороняють особам, які були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності. 13. З акту від 28.10.2019 року про проведення представниками «Служби у справах дітей» та фахівця з соціальної роботи ЛРЦСССДМММР бесіди з малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які виховуються у дитячому будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] , вбачається, що зі слів малолітніх за час перебування в дитячому будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] вони з [PERSON] не спілкувались та взагалі не пам`ятають. Вона ніколи їм не дзвонила, ніякої допомоги не надавала, подарунків не дарувала. Малолітні [PERSON] та [PERSON] бажають і надалі проживати і виховуватися в дитячому будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] (а.с. 105). ІІІ. Щодо права. 14. Статтею 3 Конвенціі «Про права дитини» (Конвенцію ратифіковано Постановою ВР 789-XII (789-12) від 27.02.91) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. 15. Відповідно до статті 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. 16. Держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони, зокрема, визначають, що усиновлення в іншій країні може розглядатися як альтернативний спосіб догляду за дитиною, якщо дитина не може бути передана на виховання або в сім`ю, яка могла б забезпечити її виховання або усиновлення, і якщо забезпечення якогось придатного догляду в країні походження дитини є неможливим; забезпечують, щоб у випадку усиновлення дитини в іншій країні застосовувалися такі самі гарантії і норми, які застосовуються щодо усиновлення всередині країни; вживають всіх необхідних заходів з метою забезпечення того, щоб у випадку усиновлення в іншій країні влаштування дитини не призводило до одержання невиправданих фінансових вигод, пов`язаних з цією особою. 17. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. 18. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (стаття 243 СК). 19. Статтею 244 СК визначено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. 20. Статтею 212 СК встановлено перелік умов, за яких особа не може бути усиновлювачем. Зокрема, п. 10 ч. 1 вказаної статті зазначено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів. ІV. Висновки суду. 21. Як зазначалось, [PERSON] була засуджена кількома статтями КК України 1960 року, серед яких ч. 3 ст. 117 (зґвалтування, вчинене групою осіб, або зґвалтування неповнолітньої), ч. 2 ст. 141 (грабіж, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, а так само грабіж, що завдав значної шкоди потерпілому або вчинений за попереднім зговором групою осіб чи повторно), ч. 3 ст. 142 (розбій, поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень або вчинений з проникненням у житло чи особливо небезпечним рецидивістом), ч. 1 ст. 206 (хуліганство, тобто умисні дії, що грубо порушують громадський порядок і виражають явну неповагу до суспільства). 22. Вказані злочини є такими, що спрямовані проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, громадської безпеки, громадського порядку та моральності, що унеможливлює призначення позивачки опікуном та піклувальником. 23. При цьому той факт, що позивачка в кримінально-правовому сенсі (ст. 89 КК України) вважається такою, що не має судимості, зазначеного висновку суду не спростовує. 24. Телеологічне та логічне тлумачення норм ст. 212 СК дає підстави для висновку про те, що для регульованих ними ситуацій сам по собі факт погашення судимості не має правового значення. Законодавцем чітко передбачена заборона бути опікуном особі, яка була засуджена за скоєння певних злочинів, що характеризує особу як таку, що не здатна надати дитині гідний рівень виховання й розвитку, та є підставою для відмови у задоволенні позову. 25. Погашену чи зняту в установленому законом порядку судимості має позитивне значення для вирішення питання щодо усиновлення (опіки, піклування) лише при вчиненні інших, окрім зазначених вище, злочинів. 26.

Outcome: dismissed