Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

07 серпня 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів"(далі - відповідач), в якому, згідно заяви про збільшення позовних вимог від 28 вересня 2017 року, просить стягнути з відповідача на її користь: компенсацію втрати частини доходів в розмірі 55 411,58 грн. у звязку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80 423,20 грн. за період з 01 лютого 2015 року по 31 серпня 2017 року; компенсацію втрати частини доходів в розмірі 2 629,22 грн. у звязку з порушенням строків виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11 070,40 грн. за період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2017 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду від 21 січня 2015 року на її користь стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 80 423,20 грн. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2015 року стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 17 172,23 грн. На даний час рішення Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем не виконані, внаслідок чого відбувається знецінення доходу, встановленого рішеннями суду у вигляді середньої заробітної плати, а тому вона має право на стягнення компенсації втрат частини грошових доходів у звязку з невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві та заяві від 17 жовтня 2017 року та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою, визначеною як періодичний платіж. Крім того, зазначила, що 26 вересня 2017 року господарським судом Рівненської області винесена постанова про визнання відповідача банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Рішення Рівненського міського суду від 21 січня 2015 року та 22 червня 2015 року винесені в період процедури санації відповідача з 12 листопада 2014 року до 27 липня 2015 року. Грошові вимоги поточних кредиторів, до яких відноситься позивач, погашаються не інакше як через застосування ліквідаційної процедури. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2015 року по справі № 569/19699/14-ц з відповідача на користь позивача стягнуто 85 491,21 грн., з яких: 1 864 грн. - компенсація втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 20 000 грн. за період з вересня 2010 року по січень 2013 року; 3 204 грн. компенсація втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 20 278,57 грн. за період з вересня 2010 року по грудень 2014 року та 80 423,20 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 лютого 2013 року по 21 січня 2015 року (а.с.4-5). Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 червня 2015 року по справі №569/7636/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто 17 172,23\~ грн. з яких: 6 101,83 грн. - компенсація втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у розмірі 20 278 грн. за період з червня 2014 року по березень 2015 року та\~ 11 070,40 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 січня 2015 року по 29 квітня 2015 року (а.с.6). На виконання вказаних рішень Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчі листи № 569/19666/14-ц від 02 червня 2015 року та №569/7636/15-ц від 22 жовтня 2015 року (а.с.7,8), які знаходяться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (а.с.9,11). Станом на день розгляду справи зазначені вище рішення Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем не виконані. Статтею 117 КЗпП України\~передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до\~ст.34 Закону України «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що стягнутий судом середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні входить в поняття заробітна плата, а тому вона має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків його виплати. Разом з тим, уч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. У відповідності до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективною угодою, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно зі ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання,допомога дитині,яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Таким чином, за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці,має разовий характер та не є заробітною платою визначеною як періодичний платіж. Крім того, законодавством про працю строки його виплати не визначені, тому підстав для нарахування на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні сум компенсації втрати позивачем частини доходів у зв'язку з порушенням строків його виплати не передбачене нормами матеріального права, а тому позов безпідставний, і в його задоволенні слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed