Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду с позовом, відповідно до якого просить розірвати договір № 77 від 18.06.2018 року, укладений між нею та ФО-П [PERSON] на доставку та влаштування вікон у кількості 7 одиниць у приватному будинку по [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.06.2018 року між нею та ФО-П [PERSON] був укладений договір № 77 П на доставку та влаштування вікон у кількості 7 одиниць у приватному будинку по [ADDRESS] , де вона мешкає. Вартість послуг була визначена у сумі 11200 грн., які вона повністю сплатила: 8000 грн. - 20.06.2018р., 3200 грн. - 20.07.2018 р. 20.07.2018року їй демонтували старі вікна та встановили нові. Вважає, що вікна не відповідають віконним отворам. Робота була виконана неякісно. В процесі монтажу були пошкоджені усі віконні короби. З відповідною заявою про неякісне встановлення вікон вона звернулась до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області та була здійснена перевірка її звернення від 14.08.2018 р. Посилається на те, що в відповіді за підписом заступника начальника ГУ зазначено, що нею була підписана карта вимірів та акт виконаних робіт та роз`яснено право звернутися до суду. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 15.09.2019 року по справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін (Суддя Нев`ядомський Д.В.) Протоколом повторного автоматизованого розподілу справа передана до розгляду в провадження судді Ніколаєнко І.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2019 року справу прийнято до провадження. Позивач та її представник у вступному слові позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав. У вступному слові зазначив, що дійсно був отриманий заказ на установлення вікон у приватному будинку по [ADDRESS] у кількості 7 одиниць. Вартість послуг була визначена у сумі 11200 грн. 20.07.2018 року позивачу демонтували старі вікна та встановили нові. Зазначив, що вікна були встановлені відповідно до національних стандартів України, а саме загальних технічних умов ДСТУ Б В.2.6-79:2009. Після встановлення вікон, позивач вважала, що вони встановлені не якісно та звернулась з заявою до Держпродспоживслужби. Відповідно до проведеної перевірки порушень не виявлено. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази надані в обґрунтування вимог, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити. В ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору № 77П від 18.06.2018 року, укладеному між [PERSON] та ФО-П [PERSON] , на доставку та влаштування вікон у кількості 7 одиниць у приватному будинку по [ADDRESS] , вартість вікон та виконаних робіт складає 12000 гривень. До договору надано гарантійний талон № 48-95232. З направлення для проведення перевірки № 3001 від 09.10.2018 року на підставі наказу № 1763 від 03.10.2018 року, вбачається, що посадовим особам Управління захисту прав споживачів доручено здійснити державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів у суб`єкта господарювання сфери торгівлі, робіт і послуг у формі позапланової перевірки, який розташований [ADDRESS], компанія «Мастер Ас», ФОП [PERSON] . Відповідно до акту Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, складеного за результатами перевірки від 12.10.2018 року відносно ФОП [PERSON] порушень не виявлено. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2019 року за клопотанням [PERSON] по справі призначено судову будівлено-технічну експертизу. Відповідно до клопотання про надання додаткових матеріалів та забезпечення обстеженя № 18235 ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса від 30.08.2019 року запропоновано надати технічну документацію на вироби та паспорт на віконні блоки. Вартість проведення експертизи складає 12560 гривень. Відповідно до повідомлення № 18235 від 18.10.2019 року, зазначено про неможливість надання висновку у зв`язку з невиконанням вимог за клопотанням від 30.08.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов`язаний приймати їх до сплати. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; ціну продукції визначено неналежним чином; документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. В відповіді № 5.2/15637 від 17.10.2018 року за підписом заступника начальника Головного управління держпродслужби в Харківській області на ім`я [PERSON] зазначено, що порушень законодавства про захист прав споживачів з боку ФО-П [PERSON] не встановлено. Зазначено, що претензій щодо якості встановленої продукції позивач не мав, про що свідчить її підпис на акті виконаних робіт. Також бул виданий гарантійний талон № 48-95232 від 27.06.2018 року. Тобто, вбачається, що відповідно до вимог ст.ст. Закону України "Про захист прав споживачів" та відповіді № 5.2/15637 від 17.10.2018 Головного управління держпродслужби в Харківській області права позивача порушені не були. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для відмови в їх задоволенні. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed