Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить виселити [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з приміщення кухні, 1/6 частина якої входить до складу квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позову позивач зазначав, що йому на праві власності належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], до складу якої входить 1/6 частина кухні загального користування площею 2,10 кв.м. У вказаному приміщенні кухні без реєстрації проживають відповідач зі своїми малолітніми дітьми, яка ніякого відношення до вищезазначеної квартири не має, ордер на її вселення не видавався, а рішення про тимчасове вселення приймалося колишнім ВУ ЖКГ на час роботи її матері [PERSON] на підприємстві, таким чином вважає, що відповідач не має правових підстав для проживання в квартирі. Зазначає, що проживання відповідача в даному приміщенні не відповідає інтересам позивача та становить перешкоди у здійснені права користування належним йому майном, при цьому він сплачує комунальні послуги з урахуванням площі зазначеного приміщення, крім того, останній та члени його сім'ї позбавлені можливості використовувати приміщення кухні за призначенням. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити та пояснили про обставини, викладені вище. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з тих підстав, що вона та її малолітні діти не мають іншого житла для проживання. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та пояснив, що відповідач проживає у спірному приміщенні на законних підставах, оскільки вказане приміщення було виділене її матері на підставі рішення Роганського виробничого управління житлово-комунального господарства, на даний час відповідач здійснила у ньому переобладнання та влаштувала житлове приміщення, яке придатне для проживання і не може використовуватися як приміщення кухні. Крім того зазначив, що іншого приміщення для проживання відповідач та її малолітні діти не мають, а її проживання за місцем реєстрації, а саме за адресою: [ADDRESS], неможливе, оскільки у вказаному будинку мешкають інші особи. Представник третьої особи Служби у справа дітей Харківської районної державної адміністрації Чопорова В.В., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні вважала позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки порушують права та інтереси неповнолітніх дітей з підстав відсутності у останніх іншого місця проживання. Представник третьої особи Роганської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 22 липня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №2970 належить двокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 29,50 кв.м, загальною площею 37,40 кв.м. Право власності зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 03 серпня 2005 року за реєстраційним номером 9979485, що також підтверджується довідкою КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» №901 від 04 грудня 2013 року. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], виготовленого станом на 07 листопада 2001 року, квартира розташована на першому поверсі триповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 29,50 кв.м. у тому числі з 1/6 частини кухні площею 2,10 кв.м.(12,40:6=2,10 кв.м). Судом встановлено, що у приміщенні кухні за вищевказаною адресою з 2008 року без реєстрації постійно проживають [PERSON] та її малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Факт проживання останніх у зазначеній квартирі не заперечувався позивачем в ході судового розгляду та підтверджується актами депутатів Роганської селищної ради Харківського району Харківської області від 31.07.2013 року та від 26.11.2013 року. Крім того, відповідачем надані до суду документи про укладення нею договору про користування електричною енергією за вказаною адресою та квитанції про сплату спожитих послуг електроенергії, що також підтверджують доводи відповідача про її постійне проживання у спірному приміщенні кухні. Відповідачем також суду надані довідки з Роганської гімназії Харківської районної ради Харківської області №897 від 13.11.2013 року, з Роганського дошкільного навчального закладу Роганської селищної ради Харківського району Харківської області №65 від 13.11.2013 року про відвідування вказаних закладів її малолітніх дітей, а також довідку з Роганської поліклініки, відповідно до якої діти відповідача - [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у вказаній поліклініці відповідно з 2005 року та з 2008 року. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що відповідач переобладнала вказане приміщення кухні та влаштувала в ньому житлове приміщення. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином відсутність у відповідача реєстрації у приміщенні де вона проживає, не може свідчити про відсутність у неї прав, передбачених ЖК України. Згідно ч.4 ст. 9 ст. 109 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Ст.ст. 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його прав в майбутньому. Підставою для задоволення негаторного позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Як встановлено в ході судового розгляду, належна позивачу 1/6 частина кухні не виділена в натурі, правовстановлюючих документів на вказане приміщення в цілому в ході судового розгляду позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку, що останній не має права вимагати звільнення приміщення в цілому, яке йому на праві власності не належить. Крім того, позивачем не доведений той факт, що проживання відповідача в приміщенні кухні порушує право позивача на користування приміщенням, за умови, що йому належить лише 1/6 частина вказаного приміщення. Судом встановлено, що відповідач з малолітніми дітьми проживає в кімнаті площею 12,4 кв.м., розташованій за адресою: [ADDRESS], яка була виділена її матері [PERSON] згідно виписки з протоколу №3 засідання профсоюзного комітету від 05 грудня 2007 року Роганського виробничого управління житлово-комунального господарства. З підстав, викладених вище, суд прийшов до висновку про відсутність у позивача права звернення до суду з вимогою щодо захисту порушеного права користування спірним приміщенням в цілому. Крім того, суд вважає слушними доводи представника Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Чопорової В.В. щодо порушення прав і законних інтересів неповнолітніх дітей у разі їх виселення без надання іншого жилого приміщення, виходячи з положень ст.. 18 Закону України «Про охорону дитинства», яка передбачає, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, при цьому суд враховує, що сторонами по справі не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів щодо наявності у відповідача іншого придатного для проживання неповнолітніх дітей приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed