Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

24 листопада 2020 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»,\~ звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої вимоги мотивував тим, що 04.11.2013 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Заяву № б/н від 04.11.2013 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦПК. Отже, підписавши заяву між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі зокрема умови договору банківського рахунку та кредитного договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості. У зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №б/н\~ від 04.11.2013 року,\~ позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. 27 листопада 2020 року по вказаній справі ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого\~ позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням відмовити у задоволенні позову з підстав повного виконання умов договору та сплати суми заборгованості. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих клопотань та заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 04.11.2013 року [PERSON] \~ підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У анкеті-заяві зазначено, що позичальник згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй до укладення договору. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 27.07.2020 рік становить загальну суму 5805,42 грн., що складається з : 5805,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0.0 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 0,00 грн заборгованість по комісії та пені. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , наявної в матеріалах справи . За претензією кредитора від 22.01.2020 року, отриманою Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою 14.02.2020 року було заведено спадкову справу за № 44/2020. Ніхто із спадкоємців не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину. В свою чергу, позивачу стало відомо про фактичне прийняття спадщини особами відповідачів /згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України/ з підстав спільного проживання разом з померлою,що підтверджено відміткою у їх паспортних даних. З цих підстав, ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з листами-претензіями з вимогою про сплату заборгованості [PERSON] в повному обсязі з комісією та процентами за фактичний строк його користування, яка станом на дату смерті позичальника становила 5805,42 грн Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором /норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Вимога може бути пред`явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Таким чином, суд приходить до висновку, що відносини із кредитної заборгованості, що відбулись між сторонами, вчинені кредитором спадкодавця в межах строку, визначеного чинним законодавством, шляхом своєчасного направлення претензії кредитора до спадкоємця не безпосередньо, а через нотаріуса, яким відкрито відповідну спадкову справу, адже позивачем вказано, а відповідачем не спростовано обізнаність про відкриття спадщини АТ КБ «ПриватБанк» - 22.01.2020 року, в той час як претензія кредитора надійшла до нотаріальної контори 14.02.2020 року, а до спадкоємців надіслана 15.05.2020 року тобто в межах шестимісячного строку від дня, коли Банк дізнався про відкриття спадщини. Стосовно самого кредитного договору та наявності заборгованості, щодо можливості стягнення її з спадкоємця боржника, суд зауважує про наступне. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За твердженнями відповідача, у зв`язку із тим, що [PERSON] , у встановлений кредитним договором строк заборгованість не повернула, виникла кредитна заборгованість станом на 27.07.2020 рік становить загальну суму 5805,42 грн., що складається з : 5805,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0, 0 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 0,00 грн заборгованість по комісії та пені, яка підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що в процесі розгляду справи, відповідач [PERSON] сплатила усю виниклу заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується відповідними копіями квитанцій від 05.01.2021 року. З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, прийнявши до уваги повне погашення заборгованості позичальника перед кредитором, та відсутність заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 11.03.2021 року, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу кредитором спадкодавця спростованими, а отже такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed