Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Своїм позовом до суду позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,34 умовних кадастрових га на території Гарячківської сільської ради в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Вказав, що 29.08.1996 року в с. Гарячківка, Крижопільського району помер його батько [PERSON]. Батько працював в колгоспі ім. Чапаєва в с. Гарячківка, Крижопільського району з 1947 року і був членом колгоспу. Згідно архівної довідки від 10.04.2017 року № 161/01-15 Крижопільського районного трудового архіву вказано: у документах колгоспу ім. Чапаєва, с. Гарячківка, Крижопільського району, у книгах обліку трудового стажу членів колгоспу значиться [PERSON] і його трудовий стаж у даному колгоспі такий: з 1947 р., по 1976 р., - працював у колгоспі різноробочим; 1977 р. - 1979 р. скотар; 1980 р. 1990 р. - різноробочим. Згідно з Указом Президента України від 08,08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель передану у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» п. 2 право на земельну частку (пай) мають члени цих підприємств в тому числі пенсіонери. Оскільки його батько довгий час працював у даному колгоспі (згідно архівної довідки) з 1947 року по 1990 рік і мав 43 роки трудового стажу, являвся членом колгоспу ім. Чапаєва в с. Гарячківка, він вийшов на пенсію як член колгоспу. Тому позивач вважає, що батько мав право на земельну частку (пай), але з невідомих причин (або помилково) його не було включено в списки, осіб доданих до Державного акта на право на земельну частку (пай) і відповідно не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), хоча таке право існувало. Представник позивача адвокат [PERSON] до суду надіслав заяву, в якій позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність Представник відповідача голова Гарячківської сільської ради до суду надіслав заяву, в якій позов не визнав, заперечував проти його задоволення, оскільки покійний батько позивача [PERSON] не рахувався в списках осіб доданих до Державного акта на право на земельну частку (пай), просив справу розглянути в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Судом встановлено, що 29.08.1996 року в с. Гарячківка, Крижопільського району помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Покійний [PERSON] працював в колгоспі ім. Чапаєва в с. Гарячківка, Крижопільського району. Згідно архівної довідки від 10.04.2017 року № 161/01-15 Крижопільського районного трудового архіву [PERSON] працював з 1947 р., по 1976 р., - працював у колгоспі різноробочим; 1977 р. - 1979 р. скотар; 1980 р. 1990 р. різноробочим (а.с. 9). В 1990 році він вийшов на пенсію як член колгоспу. Відповідно до ч. 1 ст. 1\~ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, а частина 3 ст. 1 Закону передбачає, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Ст. 2 вказаного Закону передбачає, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною міською державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, зміни, до яких додається сертифікат про право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Сторони по справі не заперечують, що на теперішній час у позивачки дійсно відсутні документи, що посвідчують право на земельну частку (пай), а саме: сертифікат про право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до вимог п. 1\~Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціями»\~передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Пунктом 2\~Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~встановлено, що\~\~право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Судом встановлено, що колгосп ім. Чапаєва с. Гарячківка в 1992 році було реорганізовано в КСП «Золота Зірка» с. Гарячківка, Крижопільського району. Державний акт на право колективної власності на землю був виданий КСП Золота Зірка с. Гарячківка, Крижопільського району 28 грудня 1995 року і затверджено 4 сесією 22 скликання Гарячківської сільської ради. Як вбачається із досліджених в судовому засіданні доказів, позивач не подав доказів, що його батько був членом КСП «Золота Зірка» с. Гарячківка, Крижопільського району на момент паювання земель і прийняття загальними зборами рішення про паювання та затвердження списків пайовиків, а відтак обґрунтовано не був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed