Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Родовід Банк» Куліш В.М., що діє на підставі рішення Виконавчої дирекції ФГВФО №610 від 25.04.20165 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №77.1/АА-01660.08.2 від 15.09.2008 року за період з 06.07.2013 року по 08.12.2016 року в сумі 14068,39 дол. США (відсотки) та 154558,12 грн. (3% річних). Вказана сума складається з наступного: 14068,39 дол. США - сума заборгованості за процентами по кредиту, 101777,64 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 52780,48 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 7809,29 грн. Вказані вимоги вмотивовані тим, що 15.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №77.1/АА-01660.08.2. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 59361,70 дол. США терміном по 15 вересня 2015 року включно. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, процента ставка за кредитами встановлювалась у розмірі 14,50 % річних. Згідно п. 3.6 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу за кожний день пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. 15.09.2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки. Згідно з п.1.1. Договору поруки [PERSON] зобов'язувався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. Станом на 08.12.2016 року заборгованість Боржника перед Банком (за період з 06.07.2013 року по 08.12.2016 року) за Кредитним договором складає 14068,39 дол. США (відсотки) та 154558,12 грн. (3% річних), яка складається з наступного: 14068,39 дол. США - сума заборгованості за процентами по кредиту, 101777,64 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 52780,48 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів. Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року по справі №754/16856/13-ц на користь АТ «Родовід Банк» з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №77.1/АА-01660.08.2. від 15.09.2008 року в сумі 54615,67 дол. США по тілу та відсотках та 2567922,19 грн. пені та 3% річних (станом на 05.07.2013 року) та судові витрати. Заборгованість за кредитним договором, яку стягнуто за рішення суду не погашена. У зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та на підставі вказаного просить його задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити повністю з підстав, викладених у ньому, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судові засідання, що були призначені на 27.02.2017 року та 12.04.2017 роки судом повідомлялись належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, в якій останній не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у відсутність відповідачів на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №77.1/АА-01660.08.2. (а.с.8,9). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 59361,70 дол. США терміном по 15 вересня 2015 року включно. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, процента ставка за кредитами встановлювалась у розмірі 14,50 % річних. Згідно п. 3.6 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів Відповідач зобов'язаний сплатити Позивачу за кожний день пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. 15.09.2008 року з метою повного та своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки (а.с.14,15). Згідно з п.1.1. Договору поруки [PERSON] зобов'язувався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за Кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором від 15.09.2008 року в розмірі 54615,67 дол. США по тілу кредиту та відсотках та 2567922,19 грн. пені та 3% річних, а також суму сплаченого судового збору 3441 грн. (а.с.39,40). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5 лише у разу не виконання боржником наявного рішення суду про задоволення вимог кредитора правовідносини сторін кредитного договору не припиняються, в такому випадку боржник також не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та кредитор має права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду представник позивача посилається на те, що після набрання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року законної сили, заборгованість за кредитним договором не погашена. На підтвердження наявності заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» представником позивача надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 08.12.2016 року заборгованість боржника перед Банком у період з 06.07.2013 року по 08.12.2016 року за кредитним договором №77.1/АА-01660.08.2. від 15.09.2008 року складає 14068,39 дол. США (відсотки) та 154558,12 грн. (3% річних). Вказана сума складається з наступного: 14068,39 дол. США - сума заборгованості за процентами по кредиту, 101777,64 грн. - сума трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, 52780,48 грн. - сума трьох процентів річних від суми прострочених процентів (а.с.21,22 - розрахунок заборгованості). Вказаний розрахунок позивача, суд оцінює критично, з огляду на наступне. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З наведеного вище вбачається, що обов'язок боржника повернути позивачу грошові кошти по кредитному договору №77.1/АА-01660.08.2. від 15.09.2008 року не припинився і дане зобов'язання щодо повернення коштів має бути виконане, однак наданий представником позивача розрахунок заборгованості є необґрунтований, адже ним до суду не надано довідки з державної виконавчої служби про наявну заборгованість за заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року або довідки про підтвердження відсутності проплат заборгованості за кредитним договором, яку стягнуто за рішенням суду. Судом в свою чергу в судовому засіданні роз'яснено представнику позивача можливість витребування з державної виконавчої служби необхідних документів на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором №77.1/АА-01660.08.2. від 15.09.2008 року, однак представник позивача категорично відмовився від витребування необхідних доказів та просив слухати справу за наявності документів, що містяться в матеріалах справи. Отже, за таких обставин наданий представником позивача розрахунок заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України на підтвердження позовних вимог, у зв'язку з чим вони не знайшли своє доведення в ході судового розгляду та не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому позов задоволенню не підлягає. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed