Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про захист прав споживача. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до заяви про приєднання №475526424/ [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» на його ім`я відкрито рахунок [NUMBER] . Таким чином, він є споживачем фінансових послуг та отримує послугу. Вказаний рахунок був відкритий саме за зверненням ТОВ «Черкасиенергозбут», у якому він працював на той час. Згідно з листом АТ «Ощадбанк» від 14.02.2020 №121.056-50/77 цільове призначення рахунку виплата заробітної плати. В межах виконавчого провадження №56946545, постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ) Колос А.О. від 14.08.2019 було накладено арешт на кошти позивача на відкритих рахунках у банках, крім коштів, що містяться на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.04.2020 у справі №2-1109/10 скасовано постанову державного виконавця про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №56946545 в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляд заробітної плати, що містяться на рахунку у АТ «Ощадбанк». Вказана ухвала суду набрала законної сили 07.08.2020р. Постановою від 19.10.2020 головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ) Колос А.О. знято арешт з рахунку. Однак позивач вказує, що для виконання Постанови державного виконавця, відповідач вчинив дії, які призвели до того, що він був позбавлений коштів, які йому належать і які знаходиться на рахунку. Листом від 12.01.2021 №121.14-47/212/2021-23/с АТ «Ощадбанк» повідомив його про те, що 16.12.2019 на підставі платіжної вимоги Центрального ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області відповідачем було здійснено списання з рахунку коштів у сумі 21121,8грн. Листом від 15.01.2021 №121.14-53/266/2021-23/с банк повідомив його про те, що його рахунок не відноситься до рахунку із спеціальним режимом використання. Заявою від 18.01.2021 він вимагав у відповідача повернути йому кошти в сумі 21121,8грн., які АТ «Ощадбанк» списав з його рахунку та перерахував їх на користь стягувача. Листом від 08.02.2021 №121.26-08/43/8502/2021-23/вих АТ «Ощадбанк» повідомив його про те, що не має можливості і законних підстав повернути йому списані за платіжною вимогою ВДВС кошти в сумі 21121,8грн. Таким чином, позивач вважає, що вказаними діями відповідача були порушені його права, тому посилаючись на положення ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про виконавче провадження», ст.. 1066, 1071, 1073, 1074 ЦК України, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив захистити його права споживача, шляхом визнання безпідставним (без законних підстав) списання коштів у сумі 21121,8грн. з його рахунку в АТ «Ощадбанк» та зобов`язати відповідача зарахувати на його рахунок вказану суму коштів. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.04.2021 представником АТ «Ощадбанк» надано відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що АТ «Ощадбанк» вважає вказані позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступні обставини. Так, Банк вказує, що на підставі заяви, позивачу було відкрито в банку поточний рахунок для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України. Вказаний рахунок не є рахунком зі спеціальним режимом використання, зокрема таким, що обслуговує бюджетні кошти, які призначені для виплати допомоги по безробіттю. На виконання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, банком 03.09.2019 було накладено арешт на кошти позивача, які зберігалися на рахунку в межах суми стягнення 10883955,73грн. Отже, банк обґрунтовано не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Факт накладення Банком арешту на грошові кошти на рахунку позивача та перебування обмеження на вказані кошти до 27.10.2020 не оспорюється позивачем. 16.12.2019 від Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області до Банку надійшла платіжна вимога № 58946545 від 12.12.219 про примусове списання коштів у сумі 21121,8грн. з метою забезпечення виконання рішення суду. 16.12.2019 банком на підставі вказаної платіжної вимоги було здійснено списання. Отже, станом на 16.12.2019 постанова про арешт від 14.08.2019 була чинною та не оскарженою у визначеному законодавством порядку. А відтак, на момент виконання банком платіжної вимоги на списання коштів у сумі 21121,80грн. що належать позивачу, на них було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця. Таким чином вважають, що списання коштів було законним, а твердження позивача що воно було безпідставним є необґрунтованим. З огляду на викладене, просили відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явився. Проте надав суду письмову заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі. Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення позову посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву та додані до нього докази. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Однак, від Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ) за підписом начальника відділу В. Горох надійшла заява, в якій просили проводити розгляд справи без участі представника ДВС. Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши зміст позовних вимог та зміст заяв по суті позову, дослідивши докази надані сторонами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що \~ \~ \~ \~відповідно до заяви про приєднання №475526424/ [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» на його ім`я відкрито рахунок [NUMBER] для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Вказаний рахунок, згідно з Постановою Національного банку України від 11.09.2017 №89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» не є рахунком зі спеціальним режимом використання, зокрема такого, що обслуговує бюджетні кошти, які призначено для виплат допомоги по безробіттю. В межах виконавчого провадження №56946545, постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ) Колос А.О. від 14.08.2019 було накладено арешт на кошти позивача на відкритих рахунках у банках, крім коштів, що містяться на рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику. На виконання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, АТ «Ощадбанк» 03.09.2019 було накладено арешт на кошти позивача, які зберігалися на рахунку в межах суми стягнення 10\~883 955,73грн. 16.12.2019 від Центрального ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області до Банку надійшла платіжна вимога № 58946545 від 12.12.219 про примусове списання коштів у сумі 21121,8грн. з метою забезпечення виконання рішення суду. 16.12.2019 банком на підставі вказаної платіжної вимоги було здійснено списання. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.04.2020 у справі №2-1109/10 скасовано постанову державного виконавця про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №56946545 в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляд заробітної плати, що містяться на рахунку у АТ «Ощадбанк». Вказана ухвала суду набрала законної сили 07.08.2020р. Постановою від 19.10.2020 головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ) Колос А.О. знято арешт з рахунку. Заявою від 18.01.2021 позивач вимагав у відповідача повернути йому кошти в сумі 21121,8грн., які АТ «Ощадбанк» списав з його рахунку та перерахував їх на користь стягувача. Листом від 08.02.2021 №121.26-08/43/8502/2021-23/вих АТ «Ощадбанк» повідомив його про те, що не має можливості і законних підстав повернути йому списані за платіжною вимогою ВДВС кошти в сумі 21121,8грн. Згідно ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 2 ст. 1071 ЦК України). Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Відповідно до п. 1.17. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (далі Інструкція), банк здійснює зупинення видаткових операцій за рахунком клієнта в разі накладення на кошти арешту відповідно до законодавства України. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без установлення такої суми. Згідно з вимогами п.1.4 Інструкції, платіжна вимога розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача або в разі договореного списання обтяжувала чи отримувача до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача, а примусове списання коштів списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 9.3. Інструкції, арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах. Згідно п. 9.4. Інструкції, Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів. Згідно п. 9.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів. П. 9.10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті: у разі надходження до банку платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для забезпечення виконання якого на кошти клієнта накладено арешт, банк виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку. До арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, банк продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок клієнта, та виконує платіжні Вимоги/інкасові доручення (розпорядження) щодо списання коштів з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних вимог/інкасових доручень (розпоряджень) за тим виконавчим документом, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку клієнта. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та згідно п. 9.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, банк здійснює зняття арешту з коштів за постановою виконавця про зняття арешту з коштів, прийнятою відповідно до законодавства України, за рішенням суду, ухвалою слідчого судді, суду або постановою прокурора. 26.10.2020 до банку надійшла Постанова старшого державного виконавця Центрального ВДВС у м. Черкаси Центрального МУ МЮ (м. Київ) Колос А.О. від 19.10.2020 про зняття арешту з коштів на рахунку позивача. 27.10.2020 відповідачем виконано вказану вище постанову про зняття арешту та на теперішній час кошти на рахунку, що належать позивачу є вільними від обтяжень. Отже, дії АТ «Ощадбанк» повністю відповідають положенням діючого законодавства, жодним чином не порушують прав позивача у справі, банк виконував вимоги чинного законодавства щодо виконання постанови виконавця про арешт коштів на всіх рахунках боржника. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про від мову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed