Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

04 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору №311Б-10 від 29.07.2008 р. позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17241,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% . Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконував не належним чином, у зв'язку із чим станом на 25.08.2015 р. утворилась заборгованість у розмірі 45063,18 грн. У судове засідання сторони не з'явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістив. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У позовній заяві позивач посилається на те, що між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 311Б-10 від 29.07.2008 року відповідно до якого ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" надав [PERSON] кредит у сумі 17241,00 грн., проте до матеріалів позову позивачем не надано вищевказаний договір. В матеріалах наявний лише розрахунок заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 02 листопада 2015 року було запропоновано позивачунадати належним чином завірену копію кредитного договору № 311Б-10 від 29.07.2008 року, який був укладений з [PERSON]. Судом встановлено, що 01 грудня 2015 року позивачем було отримано поштовий лист, яким направлялась копія ухвали судді від 02 листопада 2015 року, про що свідчить зворотне повідомлення наявне в матеріалах справи /а.с.33/. Проте, станом на 11 грудня 2015 року позивачем дана пропозиція судом не виконана. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст.10, ст.60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. З метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, суд запропонував позивачу надати докази на підтвердження своїх доводів, а саме - кредитний договір, укладений із відповідачем. Проте, позивач не скористався своїм правом, щоб довести всі обставини, на які посилався при обґрунтуванні позову, зокрема факт укладання кредитного договору №311Б-10 від 29.07.2008 р. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, який підписаний представником позивача /а.с. 4-5/, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ на підтвердження виникнення між сторонами цивільно-правових зобов'язань щодо надання кредитних коштів, факту укладення кредитного договору між сторонами, досягнення всіх істотних умов при укладенні договору, отримання відповідачем кредитних коштів. З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню за безпідставністю вимог, оскільки не надані належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог. Від сплати судового збору на час подання позову, позивач був звільнений, судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed