Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та позивач пояснив суду, що 26.04.2015 року його знайомий [PERSON] познайомив з молодим чоловіком, якого представив як [PERSON] та пояснив, що останній може допомогти по господарству. Він позичив відповідачу 520 грн, проте розписки не брав. Наступного дня відповідач запропонував йому пофарбувати автомобіль марки Daewoo Lanos зеленого кольору, що належить йому на праві власності. На придбання краски для фарбування його автомобіля він дав відповідачу 300 грн. При передачі коштів сторонніх осіб не було та розписки він також не брав. Крім того, відповідач 03.05.2015 року та 06.05.2015 року, тобто двічі виїздив на його автомобілі та витратив 10 л бензину, що коштує 199,20 грн. Також відповідач розібрав магнітолу, обіцяв зібрати, проте протягом трьох неділь обіцяв полагодити, але так і не полагодив. Коли він пішов до майстра, то останній йому повідомив, що магнітофон дуже попорчений, зібрати його неможливо і працювати він більше не буде, а тому потрібно купувати новий. Новий магнітофон на даний час коштує 540,00 грн. Відповідач відмовився відшкодувати йому вартість магнітофона, посилаючись на відсутність коштів. При цьому пояснив, що зможе відшкодувати лише в тому випадку, якщо йому повернуть борг в сумі 1500 грн. Також відповідач прожив у нього 10 суток, він дав йому чисту постіль, варив їсти, однак відповідач за надані йому послуги не розрахувався і втік. Договору найму вони не укладали. Він звернувся до правоохоронних органів. Відповідача розшукали через 15 днів, він обіцяв все повернути тоді коли йому самому повернуть борг. Такими протиправними діями відповідача йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, пошкоджено автомобіль. Так, після виявлення того, що йому не повернуто кошти та пошкоджено автомобіль він пережив нервовий струс, протиправні дії відповідача приголомшили його. Він вимушений був звернутися до Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області, огляд його господарства, розмови знайомих порушили його нормальний життєвий уклад. Пошкоджене майно є для нього справжньою матеріальною цінністю і має важливе значення, довгий час він не міг користуватися своїм автомобілем. На сьогодні він не має відповідних коштів для ремонту автомобіля, не може спокійно спати вночі, думаючи про те, що пошкоджене майно, яке так довго наживав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22, ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, враховуючи вище викладені обставини, які свідчать про завдання моральної шкоди йому, яку він оцінює в 3000,00 грн та обов'язок по відшкодуванню якої має бути покладено на відповідача, просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 9199,20 грн та моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн; звільнити його від сплати судового збору відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Враховуючи позицію позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 9199,20 грн та моральної шкод в розмірі 3000,00 грн. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано суду висновок Таращанського РВ ГУ МВС України в Київській області від 17.06.2015 року про розгляд звернення позивача з приводу позики відповідачеві коштів, користування його автомобілем, виїзд на ньому та пошкодження автомобіля і магнітоли відповідачем. З даного висновку вбачається, що дані дії відповідач не вчиняв, а лише за кошти, надані йому позивачем, придбав в автомагазині матеріали для фарбування автомобіля, які зразу ж передав позивачеві. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач суду не надав. Стаття 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учасить у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справіі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Так, згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Будь-якої розписки чи договору позики про передачу грошових коштів відповідачу позивач суду не надав. Твердження позивача щодо надання відповідачу послуг з найму приміщення та харчування також будь -якими доказами не підтверджено. Не підтверджено доказами також заподіяння позивачу шкоди шляхом пошкодження автомобіля та магнітоли. Таким чином, заподіяння матеріальної чи моральної шкоди відповідачем позивачу в судовому засіданні не доведено, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Отже, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження своїх позовних вимог, в задоволенні позову йому слід відмовити в повному обсязі. Позивач підлягає звільненню від сплати судового збору як інвалід 2 групи у відповідності до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" . Вказані обставини встановлено з пояснень позивача, матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні.

Outcome: dismissed