Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

03.10.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, вказавши відповідачем [PERSON] сільську раду Бахмутського району Донецької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та просила визначити їй додатковий строк тривалістю у 3 місяці для подання до Другої Артемівської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини ,яка відкрилась після смерті [PERSON],померлого 07.04.2014 року .(а.с.2).В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд надати їй додатковий строк тривалістю у 3 місяці для подання заяви до Першої Артемівської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого 07.04.2014 року. (а.с.19).В позовній заяві позивачка вказала, що 29.01.2010 року [PERSON] [INFO] склав заповіт ,посвідчений [PERSON] сільською радою (зареєстрований в реєстрі за №15) ,згідно з яким він заповідав їй земельну ділянку площею 8,9116 га, розташовану на землях [PERSON] сільської ради , цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07.04.2014 року [PERSON] помер, про що 08.042014 року було зроблено відповідний актовий запис № 366. Вона не була присутня на похованні спадкодавця ,бо у звязку із бойовими діями виїжджала в західні регіони України (крім того знаходилась на лікуванні з онуком в Дніпрі) і про його смерть їй стало відомо лише в серпні 2016 року. 23.08.2016 року їй вдалося отримати свідоцтво про смерть спадкодавця. Позивачка зазначала, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом . В установлений законом строк вона не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважних,на її думку причин, бо їй не було відомо про смерть спадкодавця ,але у неї знаходиться правовстановлюючий документ на земельну ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку. При зверненні до державного нотаріуса в серпні 2016 року з питання про прийняття спадщини було встановлено, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини і що спадкова справа не заводилася. На теперішній час вона бажає скористатися своїм правом на оформлення спадщини ,але нею пропущений строк для прийняття спадщини. Просила суд визначити для неї додатковий строк тривалістю у 3 місяці для подання заяви до Першої Артемівської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини ,яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого 07.04.2014 року . У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву у якій просила суд слухати справу у її відсутності та наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав за вказаними у позовній заяві мотивами та просив їх задовольнити у повному обсязі. Він суду пояснив, що вважає, що позивачка пропустила строк з поважних причин, викликаних АТО ,у звязку із чим вона виїхала із с. Покровське , де невідомі їй особи напали на володіння її сина , побили його , про що було заведене кримінальне провадження. Про смерть спадкодавця їй не було відомо. Він вважає, що не слід залучати до справи дочку померлого [PERSON] або замінити відповідача на неї ,оскільки заповіт був складений на позивачку, інші спадкоємці не зверталися до нотаріуса за спадщиною і не вказані у заповіті. До того ж дочка у суді написала відмову ,у якій вказала, що не буде заявляти свої права щодо спірного земельного паю. Представник відповідача - [PERSON] сільської ради Бахмутського району Донецької області до суду не зявився, надав до суду заяви про слухання справи у його відсутність та при постановленні рішення двічі поклався на розсуд суду , а втретє вказав, що проти заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача та свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку , що позовна заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Свідок [PERSON] у суді розповіла , що вона мешкає у с. Покровське працювала у позивачки [PERSON] у фермерському господарстві «Схід плюс» бухгалтером і їй відомо , що серед орендодавців був [PERSON], який помер у 2014 році і вона розраховувалась із його родичами по орендній платі. На початку чи всередині травня 2014 року в с. Покровське були воєнні дії ,приходили бандити з автоматами, це було до двадцятих чисел червня 2014р. [PERSON] виїхала ще раніше. У вересні 2014 року вона повернулась в с. Покровське, а [PERSON] повернулась пізніше ,чи в 2015 році, чи на початку 2016 року , а можливо і пізніше , вона точно не памятає. В село приходили так звані ополченці ДНР з автоматами, які грабували і як виходило грабували їх, а не [PERSON], бо у них був великий колектив пайщиків , а спалили їхнє господарство . Напали на сина [PERSON] і агронома. Свідок [PERSON] також суду розповів, що він працював у фермерському господарстві ПСП «Чапаєвське» та знає позивачку [PERSON]. він добре знайомий з її сином та йому відомо,що підчас захоплення села ополченцями ДНР сина [PERSON] ,з яким він приятелював було побито та спалили господарство . Після цього [PERSON] та її син виїхали з села. Він їздив до її сина у гості . \~\~\~\~ Також, судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 738876 [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 8,9116 га на території [PERSON] сільської ради Артемівського р-ну Донецької області. (а.с.4). \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з заповітом від 29 січня 2010 року, посвідченим у [PERSON] сільській раді Артемівського району, [PERSON] вказану земельну ділянку заповів позивачці [PERSON] (а.с.5). \~\~\~\~ Як видно із свідоцтва про смерть 07 квітня 2014 року [PERSON] помер у м. Артемівську, де він мешкав та був зареєстрований (а.с.6). Як встановлено із відповіді Першої бахмутської (артемівської)державної нотаріальної контори від 30.112016 р. та підтверджено наданим витягом , згідно з Реєстром спадкових справ спадкова справа на майно [PERSON] , який помер 07.04.2014 р. не відкривалась, тобто ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини( а.с.30,33). \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~\~\~\~ Частиною 1 ст.1270 УК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Відповідно до вказаного Порядку (п. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.11, 3, 15, 3.23), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи, на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Тобто, заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв'язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально. \~\~\~\~ \~\~\~\~Як стверджує у позовній заяві позивачка [PERSON] вона зверталася в державну нотаріальну контору у серпні 2016 року з питанням про прийняття спадщини за заповітом, але їй було розяснено, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Судом, в свою чергу , було розяснено позивачці у ухвалі про залишення позову без руху про необхідність подання заяви про прийняття спадщини та надання суду обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, якщо така буде , але позивачка замість подання заяви про прийняття спадщини до державного нотаріуса подала копію заяви, у якій вимагала у державного нотаріуса надати їй письмову відмову та виконати ухвалу суду, яка стосувалася поданого нею позову, замість того щоб подати заяву про прийняття спадщини у встановленому законом порядку. До того ж надана суду копія заяви щодо надання позивачці відмови від 19.10.2016 р. ніде не зареєстрована в установленому порядку , тож не має доказів, що вона подавалась саме до Першої бахмутської (артемівської) нотаріальної контори , адреса в ній має дописку, відповідь на цю заяву представником позивачки не надана суду, тобто суду не надано доказів, що і ця заява таки була подана державному нотаріусу і була отримана обґрунтована відмова нотаріуса, як цього вимагає закон (а.с.2,17). Суд вважає, що згідно з чинним законодавством пропущення строку для прийняття спадщини підтверджує наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, якою є подання заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, як це вказано у законі , а тому звернення до суду із зазначеним позовом здійснюється після звернення до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину та отриманні такої відмови. \~\~\~\~Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону N 3425-XII відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Такої вимоги та постанови про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивачкою не надано, що підтверджує той факт , що позивачка в установленому законом порядку не подавала заяву про прийняття спадщини і підтверджується її письмовими поясненнями та текстом заяви від 19.10.2016 року. До того ж суд враховує, що у наданій суду заяві від 19.10.2016 року є посилання на [PERSON] (а.с.17) як і в уточненій позовній заяві від 21.10.2016 р. (а.с.18,19), в той час як спадщина відкрилась після смерті [PERSON] , померлого 07.04.2014 р., тобто виходячи із різних анкетних даних щодо по-батькові померлого , відносно зовсім іншої особи . Тож судом встановлено, що позивачка , не надала жодних доказів того , що вона сама зверталась з усною заявою щодо оформлення спадщини після смерті саме [PERSON] за місцем відкриття спадщини до Першої бахмутської (артемівської) державної нотаріальної контори, а також що вона взагалі подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, як і доказів того , що обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, подавши таку заяву , не отримала. \~\~\~\~ Суд зазначає , що згідно закону пропущення строку для прийняття спадщини підтверджує наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а тому звернення до суду із зазначеним позовом здійснюється після звернення до нотаріальної контори, за місцем відкриття спадщини , а саме до Першої бахмутської (артемівської) державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину. \~\~\~\~ Доводи позивачки та її представника викладені у позовній заяві , що вона у серпні 2016 року звернулася до нотаріальної контори, без вказівки до якої саме , з питанням щодо оформлення спадщини після смерті спадкодавця (а.с.2,18) , а також у заяві від 19.10.2016 року , що вона була на прийомі у державного нотаріуса [PERSON] щоб виконати ухвалу суду (а.с.17), не є правовою підставою для визнання поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини , так як виходить за рамки предмету спору, а відповідно до абзацу першого пункту 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що така заява повинна бути зроблена у письмовій формі. \~\~\~\~ Посилання на неправомірні дії\~\~нотаріуса щодо\~\~неналежного оформлення його заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] відповідно до Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі не може бути підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини та не позбавляє позивача права на оскарження їх дій в загальному порядку. \~\~\~\~ Зважаючи на те, що позивачка не отримала обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що позивачка незважаючи на розяснення суду , передчасно звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами, а тому це не було підставою для відмови у відкритті провадження по справі , але є підставою для відмови в позовних вимогах, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження лише в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину , але доказів такої обґрунтованої відмови нотаріуса суду не надано . Також суд вважаэ, що позивачка повинна була проявити належну дбайливість щодо захисту своїх прав та інтересів, пов'язаних із спадкуванням,але незважаючи на ухвалу суду ,в якій вказані недоліки позову, спочатку взагалі вказала іншу особу , яка померла [PERSON], а потім вказала також іншу особу, яка має по-батькові «Несторович» , в той час як померлий спадкодавець є «Нестерович» .Ця обставина ще раз підтверджує, що позивачка не зверталася до нотаріуса щодо прийняття спадщини після померлого [PERSON] , а зверталася відносно інших осіб . \~\~\~\~

Outcome: dismissed