Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON]\~звернувся до\~Гайворонського районного\~суду з\~позовом до\~[PERSON] про захист честі та гідності й відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями. Позов мотивований тим, що з 2008 р. по 2018 р. в різний час доби перебуваючи в м. Гайворон, Кіровоградської області по вул. Покрови, 30 на ґрунті між сусідських конфліктів неодноразово вчинялися та вчиняються протиправні дії спрямовані на приниження його честі та гідності та завдання неодноразових побиттів, які шкодять його здоров'ю, так неодноразово порушувалися кримінальні провадження за ухвалами слідчих суддів. Крім того, навіть до сьогоднішнього часу він, чує в свою адресу викрики від [PERSON] "штунда, сектант, хворий та неадекватний", причиною такого відношення до нього від [PERSON] є добрі та дружні стосунки з сусідами, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Міжсусідський конфлікт триває вже більше 15 років. Час від часу [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння приходить до його місця проживання за адресою, [INFO] та вчиняє протиправні дії які спрямовані на образи честі та гідності, за таких обставин він та його родина перебувають у постійному страху за своє життя та людську гідність, крім того, в результаті постійних нападів [PERSON], в його дружини [PERSON] розвилася хвороба цукровий діабет 2-типу. Він неодноразово, звертався з заявами про злочини які вчиняє [PERSON] до Гайворонського ВП ГУНП України в Кіровоградській області, проте справи які порушувалися закривалися та виносилися постанови про закриття кримінальних проваджень в яких було зазначено про цивільно-правові відносини. Відшкодування заподіяної моральної шкоди він оцінює у розмірі 20000 грн. ця сума обумовлена визначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоровя. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну та моральну шкоду у розмірі 20000 гривень, зобов'язати [PERSON] вибачитися перед ним за вчинення протиправних дій та приниження його честі та гідності. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, судову повістку, копію позову та доданих документів отримав, що підтверджується поштовим повідомленням. Причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав. Крім цього, відповідач відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України про день та час слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного веб-сайту судової влади\~України від 20.11.2018 року про оголошення виклику до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно з вимогами\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Частиною 1 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим за змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обовязків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У відповідності до норм статей 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).\~ Відповідно до\~ст. 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, категорія 2 (а.с.12), має хронічні захворювання, періодично проходить лікування (а.с.20-21, 23). Позивач зазначав, що з 2008 року по 2018 рік відповідач ображає його, обзиває поганими словами, в тому числі і на ґрунті його релігійних переконань, спричиняв тілесні ушкодження, разом з тим за час розгляду справи жоден із зазначених фактів, а також наявність матеріальної шкоди не знайшли підтвердження у суді. Матеріалами справи підтверджується, що за заявами [PERSON] жителі м. Гайворона, в тому числі відповідач, вчиняли з ним неодноразово сварки, в ході яких ображали його, погрожували фізичною розправою, наносили тілесні ушкодження, є кримінальні провадження, частина з яких закрита в звязку з не підтвердженням викладених в заяві обставин, а по частині інших кримінальних проваджень проводиться досудове розслідування (а.с. 26-30). Позивачем не надано суду доказів достовірності наданого відеозапису та часу його вчинення, а тому останній не може бути врахований як доказ. Суд зазначає, що внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою [PERSON] повідомлення про факт вчинення кримінального правопорушення, розслідування якого триває та на час розгляду не закінчено, з огляду на положення\~статті 62 Конституції України, якою закріплено презумпцію невинуватості, не може прийматися судом як обставина, яка підтверджує наявність заподіяної злочином матеріальної і моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, судом не встановлено фактів, а позивачем не представлено доказів, того, що неправомірними діями відповідача було порушено особисті немайнові права позивача та спричинено йому моральну та матеріальну шкоду, тому суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити. Відповідно до\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно\~Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed