Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту (тимчасове застереження реєстраційний номер 2567011) з квартири за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 28.10.2005 серія АН № 383056, та зняття арешту (реєстраційний номер 5240908) з 558/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.07.2007 АН № 385743. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про те, що [INFO] помер [PERSON] , який є її рідним братом та якому належало 558/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] та відносно якого було відкрито два виконавчих провадження у рамках яких було накладено вище вказані арешти. Після його смерті позивач звернулася до відповідача з проханням зняти арешти, оскільки вона не може отримати свідоцтво про спадщину. Однак, 25.05.2021 вона отримала відповідь, якою їй було відмовлено у знятті арештів з підстав передбачених законодавством та рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою суду від 29.06.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 20.07.2021 до суду від позивача надійшла заява про розгляд позовної заяви про зняття арешту з об`єкту нерухомого майна без участі позивача та його представника. 22.07.2021, 12.08.2021 та 21.09.2021 ухвалою суду витребувано у Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження в рамках яких було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.10.2005АН № 383056 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.07.2007 АН № 385743. 22.10.2021 до суду від Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, відповідно до якої надати належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження в рамках яких винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження неможливо, оскільки зазначені матеріали було знищено, у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 15.12.2008 № 2274/5. 09.11.2021 до суду від позивача надійшла заява, у якій просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності та задовольнити її позовні вимоги. 09.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 09.11.2021 сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд встановив, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.10.2005 АН № 383056 Другим ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі накладено арешт на майно [PERSON] та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.07.2007 АН № 385743 Другим ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі накладено арешт на 558/1000 частин квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] [INFO] помер [PERSON] ( [INFO] , свідоцтво про смерть віл [INFO] , серія [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який є рідним братом [PERSON] , яка після його смерті звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса для прийняття спадщини. Однак, відповідно до норм діючого законодавства їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку із наявністю арешту на майно померлого [PERSON] . Право власності [PERSON] на 558/1000 частин квартири підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.1995 № [NUMBER] . Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Подання позову про зняття арешту з нерухомого майна обумовлено тим, що такий арешт перешкоджає позивачу, як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав. Відповідно до п.п.1, 3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження (постанова Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №570/6046/14-ц). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва) нотаріусом не виносилась. Листом від 31.21.2021 державним нотаріусом Толстих Н.М. надано письмову відповідь [PERSON] про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом наразі неможливо, оскільки на частину квартири державним виконавцем накладено арешт, а тому видача свідоцтва про право на спадщину за законом затримується до зняття арешту. Отже, виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає позивачу, як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті свого брата та стало підставою затримки у видачі свідоцтва про право на спадщину до його зняття. Згідно відповіді Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 25.05.2021 № 21920 та від 21.10.2021 у зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавчі провадження, відповідно до вимог Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 15.12.2008 № 2274/5, було знищено. Підстави для зняття арешту з вище вказаного нерухомого майна, передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, Закон передбачає конкретний перелік випадків, коли арешт знімається виконавцем, а в інших випадках, такий арешт знімається судом. Враховуючи те, що арешт на майно [PERSON] , який помер [INFO] , було накладено на підставі постанов Другого ВДВС Приморського РУЮ у м. Одесі від 28.10.2005 АН № 383056 та від 03.07.2007 АН № 385743 у виконавчих провадженнях які знищено, а також враховуючи неможливість зняття арешту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом зняття арешту з нерухомого майна, накладеного на підставі зазначених постанов виконавчої служби.

Outcome: approved