Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У червні 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого просила усунути перешкоди у користуванні належним їй на праві власності автомобілем марки MERCEDES-BENZ, 2002 року випуску, модель С200, номер кузова № [NUMBER] , шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про накладення обтяження на автомобіль MERCEDES-BENZ, 2002 року випуску, модель С200, номер кузова № [NUMBER] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що у травні 2012 року вона придбала автомобіль марки MERCEDES-BENZ, 2002 року випуску, модель С200, номер кузова № [NUMBER] (далі - автомобіль). 26 травня 2012 року Золочівським ВРЕВ ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області було здійснено державну реєстрацію автомобіля за позивачем та присвоєно державний номерний знак [NUMBER] . Жодних обтяжень чи обмежень на автомобіль під час проведення державної реєстрації 26 травня 2012 року не було. Надалі, у жовтні 2017 року, маючи намір зняти автомобіль з обліку, позивач звернулась в сервісний центр МВС України у Львівській області, де отримала відмову, оскільки виявилось, що з 11 жовтня 2013 року автомобіль перебуває під обтяженням, а саме заставою. Як вбачається із Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна (надалі - Витяг), об`єктом обтяження є автомобіль марки MERCEDES-BENZ, 2002 року випуску, модель С200, з тотожним номером кузова № [NUMBER] , однак іншим номером державної реєстрації - [NUMBER]. Згідно з Витягом боржником є [PERSON] (третя особа), а обтяжувачем - ПАТ «Дельта Банк». Позивач вважає, що відповідачем як обтяжувачем, в жовтні 2013 року (через 1 рік і 5 місяців після набуття позивачем права власності на автомобіль) безпідставно подано реєстратору-нотаріусу Ковальчуку С.П. заяву про державну реєстрацію обтяження на автомобіль, власником якого ще з 26.05.2012 року є позивач, а не [PERSON] . Позивач зазначає, що через помилку, яка була допущена АТ «Дельта Банк» та призвела до безпідставної реєстрації нотаріусом обтяження 11.10.2013 року за № 13949041, вона не взмозі дотепер продати куплений нею на законних підставах автомобіль, чим порушуються її законні права та інтереси. Ухвалою суду від 15.06.2018 р. відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та справу призначено до розгляду на (а.с. 33). 30.10.2018 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 54-55), відповідно до якого відповідач не погоджується із позовом, оскільки відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 р., укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», НБУ та АТ «Дельта Банк», відповідач придбав право вимоги за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006 р., позичальником за яким є [PERSON] , який згідно з договором застави № 124/ФКВА-06 від 24.05.2006 року передав в заставу Банку рухоме майно, а саме автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель С-200, рік випуску 2002, державний номер [NUMBER] , кузов № [NUMBER] . Станом на день подання позову позивачем, зазначений автомобіль перебуває у заставі АТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006 р. При цьому, у позичальника [PERSON] за кредитним договором існує велика заборгованість. Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 25.05.2006 р. на зазначений автомобіль 24 травня 2006 р. було накладене обтяження на підставі договору застави № 124/ФКВА-06 від 24.05.2006 року, обтяжувач - ТОВ «Укрпромбанк». Згідно з постановами ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 29.05.2009 р. та 02.11.2017 р. автомобіль оголошений у розшук. 12.11.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 80-81), відповідно до якої відзив поданий відповідачем в порушення вимог, передбачених ст.178 ЦПК України, зокрема тих, які стосуються порядку та строків його подання. Від третіх осіб до суду пояснення, які і будь-які заяви або клопотання з процесуальних питань, не надходили. 27.11.2018 р. у справі проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду у режимі відеоконференції на 19.02.2019 р. (а.с. 100). До судового засідання учасники справи не зявились. 04.02.2020 р. представник позивачки адвокат Іванців Р.Б. подав через канцелярію суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. У цьому ж клопотанні повідомлено, що докази на підтвердження судових витрат будуть надані позивачем протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення суду. Представники відповідача та третіх осіб до суду не з`явились з невідомих причин. За таких обставин суд розглянув справу за їх відсутності, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 26.05.2012 р. Золочівським ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області на праві власності належить автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель С-200, рік випуску 2002, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , легковий купе-В, колір чорний (а.с. 12). Згідно з інформацією з журналу карток, виданої 28.11.2017 р. позивачу під час її звернення із заявою № 130657073 від 28.11.2017 р. до Територіального сервісного центру МВС у Львівській області № 4641 про зняття з обліку автомобіля для реалізації: автомобіль MERCEDES-BENZ, С200, (2002), чорний, № куз. [NUMBER] знятий з обліку за договором купівлі-продажу 19.05.2012 у м.Київ, МРЕВ-4 власником [PERSON] ; автомобіль тої ж марки, року випуску, кольору і з такими самими номерами агрегатів зареєстрований за [PERSON] 26.05.2012 р. Золочівським МРЕВ 80, як транспортний засіб, придбаний на аукціоні, товарній біржі з вилученням ДНЗ (а.с. 19). Відповідно до Витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 76642446 від 25.05.2006 р., автомобіль легковий, купе, MERCEDES-BENZ, С-200, рік випуску 2002, колір чорний, номер об`єкту [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , є об`єктом приватного обтяження, застави рухомого майна, підстава обтяження: договір застави транспортного засобу, 124/ФКВА-06, 24.05.2006, ТОВ «Укрпромбанк», обтяжувач: ТОВ «Укрпромбанк», боржник: [PERSON] , строк виконання зобов`язання: 21.05.2009, термін дії обтяження: 24.05.2011, реєстраційний номер обтяження: 3254561, дата реєстрації: 25.05.2006 (а.с. 73). Відповідно до Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна №54155868 від 28.11.2017 р. на автомобіль марки MERCEDES-BENZ С200, 2002 року випуску, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] накладено приватне обтяження застава рухомого майна на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, 2949, 2950, 08.12.2011, обтяжувач: ПАТ «Дельта Банк», боржник: [PERSON] , термін дії обтяження: 11.10.2018. Вказане обтяження зареєстровано 11.10.2013 року за №13949041 реєстратором приватним нотаріусом Ковальчук С.П. (а.с. 13). Отже, на час відчуження [PERSON] спірного автомобіля та набуття на нього права власності позивачем (дата державної реєстрації - 26.05.2012 р.) закінчився строк дії обтяження, на яке посилається відповідач у відзиві. А обтяження за заявою відповідача ПАТ «Дельта Банк» зареєстроване 11.10.2013 року за № 13949041 приватним нотаріусом Ковальчук С.П., тобто через один рік і майже п`ять місяців після дати набуття права власності на спірний автомобіль позивачкою. Учасниками справи не надано доказів, які б свідчили про існування заборони відчуження спірного автомобіля у період з 19.05.2012 р. по 26.05.2012 р., коли відбувалося зняття з реєстрації автомобіля [PERSON] та державна реєстрація права власності на автомобіль за позивачем [PERSON] . Тому суд дійшов висновку, що під час реєстрації придбаного позивачем автомобіля будь-які обтяження щодо нього були відсутні. Однак, 28.11.2017 року Територіальним сервісним центром МВС України у Львівській області № 4641 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій з належним йому автомобілем, як такого, що з 11 жовтня 2013 року знаходиться під обтяженням (заставою) згідно з електронною бази даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 р., укладеного між ТОВ «Укрпромбанк», Національним банком України та ПАТ «Дельта Банк», відповідач придбав право вимоги за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006 р. (а.с. 51-66). Пунктом 4.2. вказаного договору передбачено, що внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Зі змісту п. 1.1 договору застави № 124/ФКВА-06 від 24.05.2006 року, укладеного між ТОВ «Укрпромбанк» (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) (а.с. 70-71), застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006 р. Згідно з п.1.2 договору застави, предметом застави є автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель С200, легковий купе, 2002 року випуску, колір - чорний, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1998 куб. см, реєстраційний номер [NUMBER] . П.п. 3.1.4 п. 3.1 договору застави передбачено, що заставодавець зобов`язаний не відчужувати предмет застави у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передаати його в спільну власність, оренду, користування, лізинг тощо) без отримання на це попередньої письмової згоди заставодержателя. А п.п. 3.1.10 п. 3.1 договору застави визначений обов`язок заставодавця відшкодувати заставодержателю збитки, завдані невиконанням та/або неналежним виконанням обов`язків за цим та/або кредитним договором. Відповідно до п.п. 2.1.7 зазначеного договору застави у випадку порушення заставодавцем обов`язків щодо збереження чи страхування предмета застави заставодержатель має право вжити заходів, передбачених п. 2.1.6 цього договору, або вжити заходів для забезпечення чи страхування предмета застави у власних інтересах та за власний рахунок, а заставодавець зобов`язаний негайно на вимогу заставодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв`язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування Предмета застави. Згідно з п.5.3 договору застави у випадку невиконання зобов`язань, передбачених п.п. 3.1.3, 3.1.4, 6.4 цього договору, заставодавець сплачує заставодержателю штрафу розмірі 50 відсотків від погодженої сторонами вартості предмету застави. Отже договір застави містить положення, які передбачають наслідки відчуження предмету застави боржником [PERSON] , а тому відповідач має можливість в інший спосіб захистити свої права та інтереси, порушені [PERSON] у зв`язку із відчуженням ним предмету застави без попереднього виконання зобов`язань перед заставодержателем. Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2018 р. та 12.03.2018 р. позивач зверталася з письмовими заявами вимогами до відповідача про виправлення допущеної помилки шляхом подання реєстратору заяви про реєстрацію змін до обтяження на вказаний автомобіль (а.с. 20, 22). Відповідно до листів АТ «Дельта Банк» вих. №05-3386406 від 25.01.2018 р. та відповіді директора - розпорядника фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] № 41-036-7828/18 від 16.04.2018 р. позивача проінформовано, що автомобіль перебуває у заставі банку за кредитним договором № 124/ПВ-06 від 22.05.2006 р., укладеним між [PERSON] та ТОВ «Укпромбанк», права вимоги за яким 01.07.2010 р. перейшли АТ «Дельта Банк», що в банку відсутні відомості та підтверджуючі документи щодо продажу заставного майна третім особам у зв`язку з чим відсутні підстави для зняття обтяжень з автомобіля та одночасно запропоновано звернутись в АТ «Дельта Банк» з оригіналами документів для остаточного врегулювання спору (а.с. 21, 27). Як вбачається з позовної заяви та не заперечується відповідачем у відзиві, 30.05.2018 р. представник позивача пред`явив в банку оригінали документів на підтвердження набуття права власності на автомобіля позивачем, однак відповідач відмовився вирішити спір в досудовому порядку та повідомив про необхідність вирішення цього питання в судовому порядку. Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміни та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 N 1255-IV, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, зареєстрованою в Мін`юсті 29.07.2004 за № 942/9541. Наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 № 957/5 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» реєстраторами Реєстру визначені Державне підприємство «Національні інформаційні системи», державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси. Обтяженням відповідно до ст. 3 Закону є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Згідно зі ст. 4 Закону обтяження поділяються на публічні (виникають на підставі закону або рішення суду) та приватні (забезпечувальні та договірні). За положеннями частини 2 Закону обтяжувачем є уповноважений орган при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов`язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: відомості про обтяжувача; відомості про боржника; посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження. Згідно з частиною 7 статті 43 Закону реєстраторам Реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач на відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві. Відповідно до положень статті 43 Закону відомості про припинення обтяження вносяться до Реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Частиною 3 статті 44 Закону визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору Реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Реєстру. У разі невиконані цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. При цьому, пунктом 3.2 інструкції передбачено, що перед унесенням змін до запису реєстратор повинен знайти необхідний запис у Реєстрі. Ідентифікація запису в Реєстрі здійснюється за його реєстраційним номером. Для запобігання помилкам та гарантії внесення змін саме до того запису застосовується контрольна сума запису. Реєстраційний номер та контрольна сума запису надаються при реєстрації запису в Реєстрі та відображаються у витязі про реєстрацію в Реєстрі, один примірник якого видається обтяжувачу чи уповноваженій ним особі, а другий - надсилається боржнику. Реєстраційний номер запис. Реєстрі є незмінним протягом усього часу його існування, а контрольна сума перераховується після внесення кожної зміни до цього запису. З огляду на викладене, внесення до Реєстру відомостей про припинення обтяжень рухомого майна може бути здійснене лише на підставі: - належним чином заповненої заяви про реєстрацію змін обтяження рухомого майна встановленої форми, яка подається особисто обтяжувачем або уповноваженою ним особою, з обов`язковим пред`явленням відповідних документів (в даному випадку ПАТ "Дельта Банк"); - рішення суду, із обов`язковим зазначенням необхідних ідентифікаційних даних відповідного запису - реєстраційний номер запису та контрольна сума. При здійсненні державної реєстрації обтяження рухомого майна реєстратор Реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. При цьому, реєстратор не уповноважений на прийняття власних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень та на здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у заявах. Відповідно до п. 6 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2004р. № 830 (далі - Порядок), відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи поданої в електронній формі або у випадках, передбачених цим Порядком, в паперовій формі. Відповідно до п.п.8 п.6 Порядку відповідальність за достовірність та повноту інформації, що зазначається в заяві, несе обтяжувач або уповноважена ним особа. Згідно з п.14 Порядку, у разі виявлення у витягу помилки, допущеної з вини обтяжувача чи уповноваженої ним особи, вони можуть звернутися до реєстратора із заявою про внесення змін до запису. Як встановлено судом, позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою зняти обтяження. Однак відповідачем, який є обтяжувачем щодо майнових прав позивача на автомобіль марки MERCEDES-BENZ, 2002 року випуску, модель С200, номер кузова № [NUMBER] , самостійно не здійснено будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію припинення обтяження на предмет обтяження, а чинним законодавством передбачено виключне право обтяжувача на реєстрацію припинення такого обтяження, суд вважає повністю доведеними позовні вимоги позивача. Положеннями статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності на автомобіль набуто позивачем у спосіб, визначений законом, а саме Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 138 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб. Статтею 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З наведених норм вбачається, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Проте, судом встановлено, що у діях позивача відсутня неправомірна поведінка при купівлі автомобіля у продавця [PERSON] ; майно придбане у законний спосіб; належним чином оформлено правовстановлюючі документи, сплачено відповідний податок за проведення перереєстрації вище вказаного транспортного засобу та проведено всі інші передбачені законом платежі, тобто автомобіль набуто позивачем у власність правомірно. Позивач придбала автомобіль у встановленому законом порядку за відсутності обтяження, яке було накладено більше як через рік після укладення договору купівлі-продажу між позивачем та [PERSON] , а тому позивач є добросовісним набувачем у розумінні статті 388 ЦК України. Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Як встановлено судом, попереднє обтяження від 25.05.2006 р. № 3254561, накладене за заявою ТОВ «Укрпромбанк», а не за заявою відповідача, воно має зовсім інші ідентифікаційні дані (номер, дату, обтяжувача і боржника), і строк його дії закінчився 24.05.2011 р., тоді як купівля-продаж автомобіля відбувалася у травні 2012 р. Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. Лише зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника рухомого майна, що є предметом застави. До аналогічних висновків дійшов Верховний суд в постанові від 06.02.2018 року у справі №333/6700/15-ц. Згідно зі статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що оскільки на час відчуження спірного автомобіля боржником [PERSON] у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження автомобіля, то відсутні підстави вважати про збереження сили застави для нового власника майна - позивачки, оскільки за описаних вище обставин вона є добросовісним набувачем. Тому суд вважає повністю доведеними позовні вимоги позивача. У попередньому розрахунку судових витрат, доданому до позовної заяви та у заяві від 04.02.2020 р. представник позивача заявив про те, що усі докази на підтвердження судових витрат будуть надані позивачем протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення. У зв`язку із задоволенням позиву судовий збір у розмірі 704 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved