Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру аліментів на дитину, який в ході судового розгляду справи уточнила. В обґрунтування позову про збільшення розміру аліментів [PERSON] зазначила, що від шлюбу з відповідачем вона має доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею. Рішенням Підгаєцького районного суду від 14.02.2007р. з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 180грн, щомісячно. Аліменти були стягнуті у твердій грошовій сумі, так як відповідач мав нерегулярний, мінливий дохід. Згодом за обоюдною згодою з відповідачем по усній домовленості з 2014 року відповідач сплачував аліменти на утримання дочки в розмірі 400 грн. щомісячно. Оскільки на цей час відповідач має регулярний дохід, у виді пенсії та доходи від надання послуг по виконанню стлярних робіт, так як неофіційно займається приватною діяльністю, отже на даний час його матеріальне становище значно покращилось, а аліменти які відповідач сплачує в розмірі 400 грн. щомісячно недостатні для належного утримання дитини, яка навчається і потребує необхідного та достатнього утримання, з цих підстав вважає шо розмір аліментів, які фактично сплачує відповідач, значно занижено, тому уточнивши свої вимоги при судовому розгляді та просить позов задовольнити, змінити спосіб виконання обовязку утримання дитини шляхом зміни стягнення розміру аліментів у твердій грошовій сумі на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дочки, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі., мотивуючи тим, що цих грошей, які надає відповідач не достатньо для утримання дочки. Матеріальний стан дитини та її змінився, погіршився в порівнянні з відповідачем, тому грошей недостатньо для належного утримання дитини. В зв'язку з чим, посилаючись на ст. 192 СК України, позивачка наполягала на задоволенні позову В першому судовому засіданні відповідач позов не визнав. Вказав. що в добровільному порядку сплачує аліменти, розмір яких визначено за обоюдною домовленістю -400 грн. Також зазначив, що не має змоги сплачувати більшу суму аліментів, ніж та, що була визначена, оскільки не працює. В наступні судові засідання відповідач та представник відповідача не з'явилися, не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є достатньо доказів, які свідчать про права та взаємовідносини сторін. Уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER], та серії [NUMBER] виданого 09 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану підгаєцького РУЮ Тернопільської області, є батьками [PERSON] [INFO]. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської областіької області від 14 лютого 2007 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивачки на утриманні доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 180 грн. щомісячно з 29 січня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 9). Встановлено, дочка [PERSON] проживає разом із своєю матір'ю [PERSON]. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною четвертою статті 223 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повнолітня. Згідно частини третьої статті 181 цієї ж статті, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, як зазначено у частині другій статті 182, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Сторони визнали ту обставину, що з часу призначення аліментів у 2007 році змінилися істотні обставини, а саме те, що вони по усній домовленості дійшли згоди щодо розміру аліментів, які відповідач сплачував самостійно, без виконавчого листа, в розмірі 400 грн. щомісячно У відповідності з довідкою № 254 від 19.05.2015 р. [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS], власником будинку є [PERSON], з матірю [PERSON], братом [PERSON] Довідкою виданою Підгаєцьким ПАЛ підтверджено факт навчання [PERSON] в ДНЗ « Підгаєцький ПАЛ « з 1 вересня 2014 року по 30 чекрвня 2017 р. і знаходиться на неповному державному забезпеченні. ( а.с. 23. 24) Згідно представлених в судове засідання довідок вбачається, що відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Підгаєцькому УСЗН та отримує щомісячно соціальну допомогу, як інвалід з дитинства 3 групи в розмірі 949 грн. в період з січня 2015 року по червнеь 2015 р. ( а.с. 49-50) . Довідкою виданою управлінням ПФУ в Підгаєцькому районі підтверджено факт отримання [PERSON] пенсії в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання за період з січня 2015 р. по липень 2015 р. в розмірі 1049 грн. щомісячно. Заслуговує на увагу суду розшифровка заробітної плати позивачки за равень 2015 року, яку [PERSON] отримує за основним і єдиним місцем праці, розмір якої становить з відрахуванням всіх необхідних податків в сумі 1218 грн. і той факт, що в позивачки на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Так, ч.1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 4 ст. 183 СК України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182- 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Так, звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів, позивач як на підставу позовних вимог посилається на те, що після постановлення судом рішення про стягнення аліментів , та в даний час, значно погіршився її майновий стан, на даний час враховуючи ріст цін та здороження життя на Україні, зазначеного розміру аліментів не достатньо для належного утримання спільної дитини. Крім того її заробітна плата є незначною, що позбавляє її можливості самостійно належним чином утримувати дочку, а відповідач , хоча є інвалідом 3 групи, у свою чергу є працездатною особою, має постійний, у вигляді пенсій та постійний але не офіційний заробіток, при цьому матеріальний стан відповідача поліпшився. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів, враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду, матеріальний стан позивача у цій справі погіршився, оскільки на даний час значно збільшився розмір прожиткового мінімуму доходів громадян, зокрема і дітей віком до 18 років, на даний час збільшились ціни на продукти харчування, товари та інші послуги, що потребує від позивача значно більших витрат на утримання дочки, а визначений розмір аліментів не можна вважати достатнім для належного утримання дитини сторін, яка на даний час навчається у ліцеї, відвідує інші заклади, необхідні для розвитку дитини, в силу свого стану здоров'я потребує додаткового лікування та регулярного оздоровлення. Аліменти, які сплачує відповідач не вистачає на утримання дитини, на витрати, що повязані з покупкою продуктів харчування для дитини, покупки одягу. Позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Проаналізувавши досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що враховуючи майнове становище одержувача аліментів, розмір аліментів на користь позивачкиякі підлягають стягненню з відповідача, має бути змінений й відповідно підлягає збільшенню до 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру стягнення аліментів є такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи наведені роз'яснення суд вважає за необхідне стягнути аліменти у збільшеному розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави. На підставі ст.ст. 180- 184, 191, 192 Сімейного Кодекса України ,

Outcome: approved