Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є власником житлового будинку с земельною ділянкою, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. 11 серпня 2015 року відповідач надала позивачу довіреність для продажу вказаного домоволодіння. Відповідачі за місцем своєї реєстрації не мешкають, у будинку не з'являються, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію, особистих речей у будинку не мають. Враховуючи те, що відповідачі без поважних причин , не мешкають у вищезазначеному будинку, позивач просить визнати їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач та його представник не були присутні, до початку розгляду справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме шляхом виклику через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Третя особа в судовому засіданні не була присутньою, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, та ці правомочності він здійснює на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Лише власник майна, або уповноважена ним особа, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду від 01.07.2013 року "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ", відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Судом встановлено, що відповідно до довідки квартального комітету відповідачі зареєстровані за адресою [ADDRESS].(а.с.15). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом ВКМ № 314006 від 16.07.2008 року Відповідачу [PERSON] на підставі права власності, належить житловий будинок з господарчими побудовами, за адресою: [ADDRESS].(а.с.9-10). Враховуючи вище викладене, Позивач [PERSON] не є власником житлового будинку з господарчими побудовами, за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з чим у останнього не має права на звернення до суду з даними позовними вимогами, навіть при наявності довіреності на продаж вищевказаного домоволодіння. Таким чином, підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір та судові витрати не повертаєтьсяю Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed