Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача в порядку регресу відшкодування шкоди, як винуватого у залитті квартири [ADDRESS], у розмірі 106 748,70 грн. та судовий збір в розмірі 1067,49 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.12.2011 року між [PERSON] (надалі - Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» (надалі - Страховик) було укладено Договір добровільного страхування майна №HOS0014554, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, а саме квартиру [ADDRESS]. Позивач зазначає, що 23.07.2012 року за адресою: [ADDRESS] стався страховий випадок, а саме затоплення квартири, що перебуває в приватній власності Страхувальника, а причиною пошкодження водою з водопровідних систем майна Страхувальника став прорив водопроводу у квартирі поверхом вище, а саме у квартирі № 9 вказаного будинку. Комісією за участю головного інженера КП «Введенське» [PERSON], майстра тех. дільниці № 1 [PERSON] майстра тех. дільниці № 4 [PERSON], складено акт обстеження квартири [ADDRESS] від 24.07.2012 року, яким було встановлено, що залиття відбулося з квартири № 9. Позивач посилається, що на виконання умов Договору страхування, Страховик відповідно до Страхового акту №3200007641 від 15.03.2013 року та на підставі заяви Страхувальника виплатив страхове відшкодування за заподіяну шкоду в результаті залиття квартири [ADDRESS], в розмірі 106 748,70 грн. за домовленістю сторін. Зазначає, що оскільки залиття сталося з вини власника квартири [ADDRESS], до позивача у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача на стягнення майнової шкоди у розмірі 106 748,70 грн. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, зі змісту якої вбачається, що представник позивача позов підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані, зокрема з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 8 Закону, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 16 Закону, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що 06.12.2011 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством з іноземними інвестиціями Страхова компанія «К'Ю БІ І Україна» було укладено Договір добровільного страхування майна №HOS0014554, відповідно до якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, а саме домашнє майно - квартиру [ADDRESS]. Страхова сума за домашнє майно складає - 632000,00 грн., франшиза - 1200,00 грн. (а.с.6-8). Вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.01.2004 року (а.с.9). Судом також встановлено, що 23.07.2012 року за адресою: [ADDRESS], стався страховий випадок, а саме залиття вищезазначеної квартири. Комісією за участю головного інженера КП «Введенське» [PERSON], майстра тех. дільниці № 1 [PERSON] майстра тех. дільниці № 4 [PERSON], складено акт обстеження квартири [ADDRESS] від 24.07.2012 року, яким було встановлено, що залиття відбулося з квартири № 9 цього ж будинку, яка розташована поверхом вище. На час обстеження комісією потрапити в квартиру №9 для виявлення причини залиття було неможливо, зі слів сусідів в приміщенні тривалий час ніхто не проживає, квартира зачинена (а.с.10). Також, згідно даного акту вбачається, що в результаті обстеження комісією кв. №4 виявлено залиття в приміщенні гостевої кімнати заг. площа 68,7 м.кв.: - від вхідних дверей вологе вздуття гіпсокартону по перебірці з ванною кімнатою до 0,3м.кв.;- андресоль, яка влаштована над ванною кімнатою до 4,8м.кв. вологе залиття з частковим вздуттям гіпсокартону; - вологе залиття з відпаданням підвісної гіпсокартонної стелі над кухонними меблями до 10м.кв.; - вологе залиття стін від стелі (над кухонними меблями) до 0,5м.кв.; - вологе залиття стін, від підлоги (біля кухонних меблів) до 0,5м.кв.; - залиття підлоги з ламінованої доски до 18 м.кв. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №15071337 від 20.12.2013 року, станом на 23 липня 2012 року квартира [ADDRESS] знаходилась у власності [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], на підставі дублікату договору купівлі-продажу № 3561 від 24.06.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С. (а.с.65-70). Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування. Згідно п.7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 № 6 заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З наявних матеріалів справи вбачається, що залиття квартири [PERSON] відбулося з вини мешканця квартири [ADDRESS], тобто відповідача по справі, оскільки він зобов'язаний був слідкувати за технічним станом своєї квартири, забезпечувати схоронність житлового приміщення, однак цього зроблено не було. Вбачається, що 27.07.2012 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та відшкодування завданих збитків (а.с.58-61). Згідно страхового акту №3200007641 від 15.03.2013 року та заяви [PERSON], позивач здійсни виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну в результаті залиття квартири [ADDRESS], в розмірі 106748,70 грн. з вирахуванням франшизи, що склала 1200,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 000022337 від 19.03.2013 року (а.с.57,62). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно положень ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивач просить стягнути з відповідача 106 748, 70 грн. , як фактично понесені збитки внаслідок виплати страхового відшкодування на виконання умов Договору добровільного страхування майна №HOS0014554 від 06.12.2011 року, що визначені у страховому акті № 3200007641 від 15.03.2013 року.. Вбачається, що страхове відшкодування в розмірі 106 748,70 грн. було визначено за домовленістю між ПрАТ з іноземними інвестиціями СК «К'Ю БІ І Україна» та [PERSON], тобто сторін Договору. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково в розмірі 93430. 28 грн., виходячи з наступного. Згідно Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку від 05.12.2012 року, здійсненого на замовлення позивача, вбачається, що вартість матеріального збитку завданого [PERSON], внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 94 630, 28 грн. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів. Як випливає зі ст.58,57 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, певні обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, тобто письмовими доказами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що вказаний Звіт є таким, що узгоджується з матеріалами справи та вимогами чинного законодавства щодо визначення розміру завданої майнової шкоди. Суд не приймає до уваги зведений кошторисний розрахунок від 23.07.2012 року, оскільки суду не надано доказів фактично понесених витрат по ремонту приміщення в розмірі саме 65044,00 грн. Згідно Договору добровільного страхування майна №HOS0014554 від 06.12.2011 року вбачається, що франшиза становить 1200,00 гривень. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані частково, а тому приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 93 430, 28 ( 94 630,28 грн. -1200,00 грн. франшизи=93430,28 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 934,30 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial