Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 03 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» та ВАТ Київміськбуд-1 імені М. П. Загороднього був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-1165, предметом якого є страхування транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер Прадо», держаний номер [NUMBER]. 29.01.2008 року о 17-50 год. в м. Києві по вул. Ульянова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, державний [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «КАМАЗ 53229», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Винним у вчиненому ДТП визнано [PERSON] який 29.01.2008 року о 17-50 год., керуючи автомобілем «КАМАЗ53229» державний номер [NUMBER] в м. Києві по вул. Ульянова, виїжджаючи з двору, не надав дорогу автомобілю «Тойота Прадо» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався ліворуч по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів та матеріальних збитків, чим порушив п.10.2 ПДР України, якого постановою Святошинського районного суду м. Києва було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 68 грн. 29.01.2008 року до позивача звернувся ВАТ трест «Київміськбуд -1 ім. М.П. Загороднього із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 20.03.2008 року позивач на підставі акту виконаних робіт № РС-0005382 від 17.03.2008 року, акту виконаних робіт № РС-000473 від 17.03.2008 року було складено страховий акт №11309Т та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 68 481, 21 грн. При перевірці було з'ясовано, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу відповідача, згідно полісу № ВА /5969139 була застрахована в НАСК «Оранта». Цим же полісом встановлено ліміт відповідальності розмірі 25 500 грн., та франшиза в розмірі 510 грн. Після направлення претензії ВАТ НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 24 990 грн., за мінусом франшизи 510 грн., та в межах ліміту відповідальності за умовами договору. Залишок непогашеної суми становить 43 491 грн. 21 коп., яку згідно ст.1191 ЦК України та ст.36, п36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодувати відповідач. З врахуванням вимог ст.ст. 11, 16, 993, 1187, 1191, 1194, закону України «Про страхування» Просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги та стягнути з відповідача шкоду на користь позивача 43 491, 21 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі, та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, та не заперечуючи фактів викладених у позові в частині відповідальності відповідача за відшкодування шкоди в порядку регресу, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропущенням позивачем строків позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 грудня 2007 року між ЗАТ «Страхова компанія « Українська страхова група» та ВАТ Київміськбуд-1 ім. М. П. Загороднього було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-1165, предметом якого є страхування транспортного засобу 'Тойота Ленд Крузер Прадо' держаний номер [NUMBER] ( а.с.4-5). 29.01.2008 року о 17-50 год. в м. Києві по вул. Ульянова відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «КАМАЗ 53229», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2008 року винним у вчиненому ДТП визнано [PERSON] який 29.01.2008 року о 17-50 год., керуючи автомобілем «КАМАЗ53229» державний номер [NUMBER] в м. Києві по вул. Ульянова, виїжджаючи з двору, не надав дорогу автомобілю «Тойота Прадо» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався ліворуч по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів та матеріальних збитків, чим порушив п.10.2 ПДР України, якого було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 68 грн. ( а.с.9). 29.01.2008 року до позивача звернувся ВАТ трест «Київміськбуд -1 імені М.П. Загороднього із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 20.03.2008 року позивач на підставі акту виконаних робіт № РС-0005382 від 17.03.2008 року, акту виконаних робіт № РС-0004673 від 17.03.2008 року було складено страховий акт №11309Т та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 68 481, 21 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7479 від 25.03.2008 року (а.с.14-19,29,30). В ході розгляду справи було з'ясовано, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу відповідача, згідно полісу № ВА /5969139 була застрахована в НАСК «Оранта». Цим же полісом встановлено ліміт відповідальності розмірі 25 500 грн., та франшиза в розмірі 510 грн. Після направлення претензії ВАТ НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 24 990 грн., за мінусом франшизи 510 грн., та в межах ліміту відповідальності за умовами договору. Залишок непогашеної суми становить 43 491 грн. 21 коп., яку згідно ст.1191 ЦК України та ст.36, п 36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодувати відповідач. Згідно ст. 27 Закону України "Про страхування" ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оскільки відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, то саме він є особою відповідальною за заподіяні збитки. 09.09.2008 року позивач звернувся до НАСК «ОРАНТА» з заявою про виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу ( а.с.31). 06.02.2013 року на адресу відповідача позивачем було направлено регресну вимогу про досудове врегулювання питання про стягнення регресної заборгованості ( а.с.32-33). Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Після направлення претензії ВАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 24 990,00 грн. Таким чином залишок не погашеної суми становить 43 491,21 грн., згідно ст.1191 ЦК України та ст.36, п36.6 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен відшкодувати відповідач. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. У відповідності до ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Статтею 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як встановлено судом, для спірних правовідносин спеціальна позовна давність законом не встановлена, загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України становить три роки. Частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. Відповідно до ч.6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Основне зобов'язання виконано 25.03.2008 року, що підтверджується копією платіжного доручення № 7479 (а.с. 30). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідач [PERSON] наполягав на застосуванні строків позовної давності, що є на його думку підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що перебіг позовної давності почався з березня 2008 року, позивач звернувся з даним позовом у квітні 2013 року, тобто після спливу позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що пропуск позивачем строку позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, є підставою для відмови у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed