Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Національного банку України, третя особа ПАТ «Терра Банк» про стягнення коштів. Позивач [PERSON] посилався на те, що 25.06.2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ним було укладено депозитний договір №ДБ-152145:980. Відповідно до умов договору, він вніс до каси спілки на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 48029 грн. 18 коп., відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 27,5 % річних на термін до 25.12.2014 року. Позивач [PERSON] також посилалася на те, що 25.06.2014 року між ПАТ «Терра Банк» та нею було укладено депозитний договір №ДБ-152140:980. Відповідно до умов договору, вона внесла до каси спілки на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 48029 грн. 18 коп., відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 27,5 % річних на термін до 25.12.2014 року. У серпні 2014 року їм стало відомо про те, що «Терра Банк» було визнано неплатоспроможним у зв'язку з чим 03.08.2014 року вони звернулись до Національного банку України та 16.08.2014 року до ПАТ «Терра Банк» з відповідними заявами. У поданій до банку заяві вони просили достроково розірвати депозитні договори, виплативши відсотки по вкладам та вкладені кошти. Проте, ПАТ «Терра банк» на їх неодноразові заяви жодним чином не відреагував. На їх неодноразові звернення Національний банк України як установа, яка контролює роботу усіх банків, також жодним чином не відреагував. Просили стягнути з Національного банку України - на користь [PERSON] вклад у розмірі 48029 грн. 18 коп. та відсотки до нього за 6 місяців користування вкладом, згідно договору; на користь [PERSON] вклад у розмірі 48029 грн. 18 коп. та відсотки до нього за 6 місяців користування вкладом, згідно договору. Крім того, позивачі просили стягнути з Національного банку України на їх користь моральну та матеріальну шкоду у розмірі по 3000 гривень кожному. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Пояснив, що ПАТ «Терра Банк» не виконує свої зобов'язання, у зв'язку з чим просив стягнути кошти з Національного банку України. Позивач [PERSON] також у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Пояснила, що Національний банк України не брав на себе зобов'язання за укладеними депозитними договорами, а тому повинен за їх невиконання. Просила відмовити у задоволенні позовної заяви. Представник третьої особи ПАТ «Терра Банк» у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 25.06.2014 року між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №ДБ-152145:980. Відповідно до умов договору, він вніс до каси спілки на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 48029 грн. 18 коп., відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 27,5 % річних на термін до 25.12.2014 року (а.с.4-6). Сторони також погодили, що банк зобов'язаний повернути вкладнику вклад до 25.12.2014 року. Протягом всього строку дії цього Договору вкладник має право, згідно вимог ст.1060 ЦК України, достроково одержати вклад у повному обсязі на підставі поданої письмової заяви (п.п.2.5-2.6). Того ж дня, між ПАТ «Терра Банк» та [PERSON] було укладено депозитний договір №ДБ-152140:980. Відповідно до умов договору, позивач внесла до каси спілки на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 48029 грн. 18 коп., відсоткова ставка по вкладу встановлювалась у розмірі 27,5 % річних на термін до 25.12.2014 року (а.с.7-9). Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу після закінчення терміну, встановленого договором. Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. З досліджених у судовому засіданні платіжних доручень №356351 від 25.06.2014 року та №356292 від 25.06.2014 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] свої зобов'язання за договором виконали у повному обсязі (а.с.6, 9). Як видно з п. 3.1 Договорів, банк зобов'язався виплачувати проценти за вкладом та повернути вкладнику вкладу у відповідності до умов договорів готівковими коштами у валюті вкладу, або безготівковим переказом коштів на рахунок вкладника, згідно його письмової заяви. Судом також було встановлено, що позивачі неодноразово звертали до ПАТ «Терра Банк» з заявами про повернення вкладів (а.с.10,12), на які їм було надано письмову відповідь про те, що банк тимчасово не має можливості виконувати своєчасно та в повному обсязі взяті на себе зобов'язання. Крім того, було повідомлено, що банк передано під кураторство Національного банку України, який тимчасово обмежив проведення операцій банку (а.с.11, 13). Разом з тим, суд зауважує, що позивачі звернулись до суду з позовними вимогами про стягнення коштів по депозитним договорам до Національного банку України. Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд враховує положення ст.11 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Даючи оцінку вказаним доказам, суд вважає за необхідне зазначити наступне: Так, відповідно до ст.4 Закону України «Про Національний банк України», національний банк є економічно самостійним органом, який здійснює видатки за рахунок власних доходів у межах затвердженого кошторису, а у визначених цим Законом випадках - також за рахунок Державного бюджету України. Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання. За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Всупереч наведеній нормі Закону, позивачами не було надано суду будь-яких доказів щодо підтвердження добровільного взяття на себе Національним банком України зобов'язань ПАТ «Терра Банк». Суд також зауважує, що відповідач Національний банк України не є стороною правочинів, на підставі яких у позивачів виникло право вимоги, а тому, у відповідності до вимог ст.ст.526, 527, 629 ЦК України, на нього не може бути покладено обов'язку по виконанню цих договорів. Крім того, судом встановлено, що постановою правління Національного банку України №518 від 21.08.2014 року ПАТ «Терра Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. В подальшому, постановою №831 від 23.12.2014 року правлінням Національного банку України було прийняте рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Терра Банк». Як вбачається з положень ст.76 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому Національним банком України порядку. У відповідності до вимог ст.30 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання ( стаття 34 Закону). За змістом ст.42 Закону, Фонд на підставі плану врегулювання приймає рішення про утворення перехідного банку із передачею всіх або частини активів і зобов'язань одного або декількох неплатоспроможних банків. Перехідний банк утворюється у формі публічного акціонерного товариства. Перехідному банку передаються всі або визначена відповідно до плану врегулювання частина активів і зобов'язань неплатоспроможного банку. Перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення), а також набуває обов'язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Так, рішенням Фонду ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» набуло зобов'язань щодо повернення в межах гарантованої суми відшкодування, вкладникам грошових коштів, залучених ПАТ «Терра Банк». Зазначена інформація є відкритою та наявна на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Процедура та порядок відшкодування коштів за вкладами детально регламентовані Законом та нормативно-правовими актами Фонду. Таким чином, відповідальність за зобов'язаннями ПАТ «Терра Банк» на даний час несе ПАТ «Перехідний Банк «Кристалбанк». За змістом ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Аналізуючи положення зазначеної статті, суд зауважує, що залучення до участі у справі співвідповідача за ініціативою суду недопускається, а позивачі до суду з таким клопотанням не звертались. Щодо вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди у розмірі по 3000 гривень слід зазначити наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Однак ця стаття закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав. Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Цивільний кодекс України передбачає право на відшкодування моральної шкоди у окремо визначених випадках, у тому числі і у разі її завдання неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (частина перша статті 1167 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України передбачено умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності якихвиникає відповідне зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Нормами ЦК Українине передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому достатніх підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди немає. За таких обставин та приймаючи до уваги ту обставину, що на депозитні договори, які укладаються кредитними спілками поширюються положення Цивільного кодексу України про банківський вклад, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, як такого, що пред'явлений до неналежного відповідача по справі.

Outcome: dismissed