Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

05.10.2018 року заявник [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд міста [PERSON] з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факт того, що він - [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON] померлого 05.11.2013 року, та [PERSON] померлої 05.01.2014 року. Також просив встановити факт постійного проживання його - [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON], померлим 05.11.2013 року, та матірю [PERSON], померлою 05.01.2014 року, в квартирі [ADDRESS], з 2012 року та на час відкриття спадщини після померлих батьків. Обґрунтовуючи свою заяву тим, що він - [PERSON], [INFO], є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, тому вважає, що прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON], померлої 05.01.2014 року, у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час її смерті. Проте, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заявнику було розяснено, що згідно Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Оскільки він - [PERSON], в установлений законом строк не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлої 05.01.2014 року [PERSON], та на момент її смерті не був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, на теперішній час вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, в свідоцтві про народження заявника, російською мовою його з батьками прізвище записано однаково - «Евтеенко», в той самий час, при отриманні паспортів громадян України, прізвище заявника було переведено на українську мову, як «Євтеєнко», а в паспортах батьків, як «Євтєєнко», так само, як в подальшому було записано в свідоцтвах про смерть. Тому на теперішній час необхідно встановити факт родинних відносин між заявником та його батьками. На підставі вищезазначеного заявнику була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутися до суду для вирішення даних питань. Заявник [PERSON], в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, підтримав в повному обсязі заяву, просив про встановлення юридичних фактів. Заінтересована особа - Миколаївська міська рада, повідомлена своєчасно та належним чином, свого представника в судове засідання не направила, про причини не прибуття не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що заявник - [PERSON], [INFO], є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, тому вважає, що прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON], померлої 05.01.2014 року, у відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час її смерті. Проте, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, заявнику було розяснено, що згідно Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Оскільки він - [PERSON], в установлений законом строк не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після померлої 05.01.2014 року [PERSON], та на момент її смерті не був зареєстрований разом із спадкодавцем за однією адресою, на теперішній час вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, в свідоцтві про народження заявника, російською мовою його з батьками прізвище записано однаково - «Евтеенко», в той самий час, при отриманні паспортів громадян України, прізвище заявника було переведено на українську мову, як «Євтеєнко», а в паспортах батьків, як «Євтєєнко», так само, як в подальшому було записано в свідоцтвах про смерть. Тому на теперішній час необхідно встановити факт родинних відносин між заявником та його батьками. Встановлення даних фактів, має для заявника юридичне значення і потрібне йому для прийняття спадщини - квартири [ADDRESS], через належне оформлення у нотаріуса. Судом достовірно встановлено, що заявник - [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON] померлого 05.11.2013 року, та [PERSON] померлої 05.01.2014 року. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ФП № 283494, де в графі мати російською мовою вказано [PERSON] Дмитривна та в графі батько також російською вказано Евтеенко Виктор Александрович, де народжена дитина, тобто заявник, вказано російською Евтеенко Олег Викторович. Що ж стосується юридичного факту проживання заявника з батьками однією родиною, судом встановлено наступне. В січні 2012 році, в звязку із погіршенням стану здоровя матері, та необхідності постійного догляду за нею, заявник переїхав до батьків. Таким чином, починаючи з 2012 року заявник постійно проживав в квартирі N 36 в будинку № 48 по вул. Південній в м. Миколаєві. 05.11.2013 року батько заявника - [PERSON], помер, а через два місяці 05.01.2014 року, померла мати заявника [PERSON]. Таким чином після смерті батька заявника, спадщину у вигляді квартири [ADDRESS] прийняла мати заявника, а після її смерті спадщину прийняв заявник. Спадкове майно належало батькові заявника - [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, яке останній отримав 10.07.1992 року, на квартиру № 36 в ЖБК «Планета» будинку № 48 по вул. Південній , в м. Миколаєві, в якій батьки заявника були зареєстровані та проживали до моменту смерті. Факт постійного проживання заявника без реєстрації з 2012 року та на момент смерті батька [PERSON], та матері [PERSON], в квартирі [ADDRESS], підтверджується [PERSON] про проживання від 24.09.2018 року за вих. № 604, який було складено та підписано головою правління ОСББ Планета - [PERSON] в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяву про прийняття спадщини ( оскільки такий порядок визначено лише для тих спадкоємців, які не прийняли спадщину вчасно). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Пунктом 23 зазначеної постанови роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ч.\~1\~ст.\~293\~ЦПК України,окреме провадження-це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що достовірно встановленні родинні відносини між заявником та його батьками, та факт проживання з ними однією родиною, а тому вбачає за доцільне заяву [PERSON] задовольнити.

Outcome: approved