Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив : - зобов'язати відповідача припинити телефонні дзвінки, які принижують його честь та гідність та припинити розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності; - стягнути з відповідача на його користь 30 000 гривень у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Свій позов позивач мотивував тим, що 01.02.2005 року він отримав у відповідача кредит у розмірі 3 380 гривень терміном до 31.01.2008 року. 18.03.2005 року Коростенське відділення № 4 ПАТ КБ "Приватбанк" прийняло від нього в рахунок погашення кредиту 500 гривень, але зараховані вказані кошти були не на його кредитний рахунок, а на рахунок іншої особи - гр.-на [PERSON] В 2008 році відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по вищевказаному кредиту, але позовна заява була судом залишена без розгляду. Але на протязі 8 років банк в телефонному режимі продовжує вимагати сплатити заборгованість, так 13.12.2013 року відповідач надав довідку про те, що станом на 17.07.2013 року заборгованість за кредитом відсутня, але йому та його близьким родичам постійно телефонують представники банку з погрозами про несплачений кредит чим порушують його права як громадянина. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав з підстав вказаних у позовній заяві, а також пояснив, що телефонували з грудня 2013 року та на початку 2014 року. Прізвищ та імен, посад осіб, які телефонували він не знає, номерів телефонів з яких телефонували та їх приналежність він не знає, записів телефонних розмов у нього не має. Суму моральної шкоди він визначив на власний розсуд, а у зв'язку з незаконними діями відповідача він не лікувався, в лікарні не перебував. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що дійсно 500 гривень було зараховано не на рахунок позивача, а на інший рахунок. Дана помилка була виправлена. Жоден з працівників банку позивачу не дзвонив, нічого не вимагав, не погрожував, позивачу надали офіційний лист про вирішення вказаного питання. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача судом встановлено. Позивач отримував у відповідача кредит та проводив його погашення. 18.03.2005 року згідно квитанції № 1 на рахунок відповідача позивач сплатив 500 гривень, але як платника було вказано не позивача, а гр.-на [PERSON] В період 2011 року відповідач на письмові заяви позивача письмово повідомляв його, що для вирішення його питання позивачу необхідно звернутися в будь-яке відділення банку, що списання коштів з рахунку клієнта можливе тільки за його розпорядженням, або за рішенням суду. 18.11.2013 року відповідач на запит позивача надав відповідь про те, що для повернення 127,75 грн. переплати йому необхідно звернутися із заявою. 13.12.2013 року відповідач надав довідку про те, що позивач станом на 17.07.2013 року заборгованості перед відповідачем не має. За результатами перевірки зарахування 500 гривень не на рахунок позивача Коростенським МВ проводилась перевірка, в діях працівників ознак злочину не встановлено. Відповідно до ст..10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Відповідно до ст..11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні позивач крім власних слів нічим не підтвердив свої доводи про існування телефонних дзвінків. Також позивач не вказав номери з яких здійснювались такі дзвінки, дати, час їх надходження, нічим не підтвердив зміст цих дзвінків, не вказав жодного прізвища та посади жодної особи яка дзвонила. Своїх близьких родичів, які яквін вказує також отримували такі дзвінки, для допиту в судовому засіданні позивач не викликав. Розповсюдженням відомостей, які не відповідають дійсності, позивач вважає тільки такі дзвінки. Факт письмового спілкування позивача з банком, звернення банку з позовом до суду, які вказані в позовній заяві, ні сам позивач ні суд не вважають неправомірними та таким, що призвели спричинення моральної шкоди. Таким чином, позивач не підтвердив ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог. Не доведені точні обставини вказаних ним подій та не надані в достатній кількості беззаперечні докази на їх підтвердження, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed