Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до МКП «Основаніє», третя особа: Жовтневий районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання бездіяльності незаконною на зобов'язання надати згоду та реєстрацію місця проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2005 року його спонукано провести обмін та переселено з квартири [ADDRESS] до кімнати, площею 12,7 кв.м., в квартирі [ADDRESS]. На виконання зазначеного рішення суду його було виселено з [ADDRESS], але не було вселено до кімнати, площею 12,7 кв.м., в [ADDRESS], оскільки мешканцями зазначеної квартири [PERSON], [PERSON] було подано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву до КП «ВРЕЖО № 2», [PERSON] про визнання права на житлову площу, спонукання до укладення договору найму на житлове приміщення, визнання обмінного ордеру недійсним, визнання таким, що втратив право користування квартирою. В процесі розгляду зазначеної позовної заяви ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2006р. була задоволена заява позивачів та забезпечено позов, шляхом зупинення виконавчого провадження щодо його вселення до кімнати, площею 12,7 кв.м., в [ADDRESS] на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2005р. Крім того, в процесі розгляду зазначеної цивільної справи [PERSON] приватизувала кімнату, площею 12,7 кв.м., у [ADDRESS], після реєстрації якої подарувала її своєму синові [PERSON] Не погодившись із вказаними діями [PERSON], він звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], КП «ВРЕЖО №2», треті особи: Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, приватний нотаріус [PERSON], про визнання незаконною приватизацію житла, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним договору найму. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2012 року у задоволенні його позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року його позовні вимоги задоволені частково. Визнано незаконною приватизацію [PERSON], здійснену на підставі розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 05.06.2009р. № 373-р «Про приватизацію житла за адресою: [ADDRESS]» 2/5 частин зазначеної квартири спільного заселення, та скасовано свідоцтво про право власності на житло № 104, видане на її ім'я 09 червня 2009 року Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Визнано частково недійсним договір дарування [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - в частині дарування [PERSON] [PERSON] 2/5 частин цієї квартири. 06.12.2013р. на виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2005р. його було вселено до кімнати, площею 12,7 кв.м., у [ADDRESS]. 26.12.2013р. він звернувся до паспортиста МКП «Основаніє» для постановлення на реєстраційний облік у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS] з відповідною заявою про реєстрацію місця проживання та оригіналом паспорта громадянина України. Проте, 30.12.2013р., йому були повернені всі зазначені документи та усно повідомлено про відмову у проведенні реєстрації місця проживання з посиланням на заперечення Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області щодо його реєстрації. 14.01.2014р. він повторно звернувся до МКП «Основаніє» з письмовою заявою про реєстрацію його місця проживання у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS], але відповіді на заяву не отримав до зазначеного часу. Одночасно, 14.01.2014р. він звернувся до Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявою про надання роз'яснень про наявність у нього правових підстав для реєстрації у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS]. Листом № 23.10-70 від 16.01.2014р. начальник Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області повідомив його про те, що спірне житлове приміщення перебуває у державній власності, розпорядником якої є МКП «Основаніє», а тому для позитивного вирішення його проблеми йому слід звернутися до МКП «Основаніє» за отриманням згоди на реєстрацію місця проживання. Вважає, що дії МКП «Основаніє» щодо не надання згоди на реєстрацію його місця проживання у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS], порушує його права, а тому вимушений був звернутися із зазначеним позовом до суду. На підставі викладеного, просив суд визнати ненадання МКП «Основаніє» згоди на реєстрацію його місця проживання незаконним та безпідставним. Зобов'язати МКП «Основаніє» надати згоду Жовтневому районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області на реєстрацію його місця проживання, а саме: у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS]. В судовому засіданні 27 листопада 2014 року представник позивача, не змінюючи предмету та підстав позову, усно доповнив позовну вимогу щодо зобов'язання МКП «Основаніє» надати згоду Жовтневому районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області на реєстрацію місця проживання [PERSON], а саме: у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS], шляхом передачі документів. В суді представник позивача позов підтримав з підстав, викладених по тексту заяви, та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в суді проти позову заперечував, посилаючись на те, що станом на 27.11.2014 р. за даними МКП «Основаніє» двокімнатна квартира [ADDRESS] є власністю [PERSON]. Зазначена квартира не значиться як комунальна, а як цільна, та у ній зареєстровані: [PERSON], [PERSON]. МКП «Основаніє» є балансоутримувачем житлового буд. [ADDRESS]. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить вичерпний перелік обов'язків, які входять до МКП «Основаніє». Надання або не надання згоди на реєстрацію місця проживання до обов'язків МКП «Основаніє» не входить, оскільки реєстрація місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні входить до обов'язків районного Управління державної міграційної служби України. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що за наявності в матеріалах справи необхідних доказів не заперечує проти позову та просить розглянути справу за відсутності представника Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. (а.с. 27) Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, взявши до уваги заяву представника третьої особи, проаналізувавши надані суду докази в їх сукупності, приходить до наступного. В суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2005 року [PERSON] спонукано провести обмін та переселено з квартири [ADDRESS] до кімнати, площею 12,7 кв.м., в квартирі [ADDRESS].(а.с. 8) На виконання зазначеного рішення суду [PERSON] було виселено з [ADDRESS], але не було вселено до кімнати, площею 12,7 кв.м., в [ADDRESS], оскільки мешканцями зазначеної квартири [PERSON], [PERSON] було подано до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позовну заяву до КП «ВРЕЖО № 2», [PERSON] про визнання права на житлову площу, спонукання до укладення договору найму на житлове приміщення, визнання обмінного ордеру недійсним, визнання таким, що втратив право користування квартирою. В процесі розгляду зазначеної позовної заяви ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2006р. була задоволена заява позивачів та забезпечено позов, шляхом зупинення виконавчого провадження щодо його вселення до кімнати, площею 12,7 кв.м., в [ADDRESS] на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2005р. Крім того, в процесі розгляду зазначеної цивільної справи [PERSON] приватизувала кімнату, площею 12,7 кв.м., у [ADDRESS], після реєстрації якої подарувала її своєму синові [PERSON] Не погодившись із вказаними діями [PERSON], [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], КП «ВРЕЖО №2», треті особи: Жовтнева районна адміністрація Запорізької міської ради, Запорізька міська рада, приватний нотаріус [PERSON], про визнання незаконною приватизацію житла, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним договору найму. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Визнано незаконною приватизацію [PERSON], здійснену на підставі розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради від 05.06.2009р. № 373-р «Про приватизацію житла за адресою: [ADDRESS]» 2/5 частин зазначеної квартири спільного заселення, та скасовано свідоцтво про право власності на житло № 104, видане на її ім'я 09 червня 2009 року Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Визнано частково недійсним договір дарування [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - в частині дарування [PERSON] [PERSON] 2/5 частин цієї квартири. (а.с. 5-7) 06.12.2013р. на виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2005р. [PERSON] було вселено до кімнати, площею 12,7 кв.м., у [ADDRESS]. (а.с. 9) 26.12.2013р. [PERSON] звернувся до паспортиста МКП «Основаніє» для постановлення на реєстраційний облік у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS] з відповідною заявою про реєстрацію місця проживання та оригіналом паспорта громадянина України. Проте, 30.12.2013р., йому були повернені всі зазначені документи та усно повідомлено про відмову у проведенні реєстрації місця проживання з посиланням на заперечення Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області щодо його реєстрації. (а.с. 18) 14.01.2014р. [PERSON] повторно звернувся до МКП «Основаніє» з письмовою заявою про реєстрацію його місця проживання у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS], але відповіді на заяву не отримав до моменту звернення з позовом до суду. (а.с. 19) 14.01.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області із заявою про надання роз'яснень про наявність у нього правових підстав для реєстрації у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS]. Листом № 23.10-70 від 16.01.2014р. начальник Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Ярошенко Д.І. повідомила [PERSON] про те, що згідно п. 2.2 Наказу МВС України від 22.11.2012р. № 1077, зареєстрованого в МЮУ 18.12.2012р. за № 2109/22421 «Про порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. З наданих копій судових рішень спірне житлове приміщення перебуває у державній власності, розпорядником якої є МКП «Основаніє», а тому для позитивного вирішення його проблеми йому слід звернутися до МКП «Основаніє» за отриманням згоди на реєстрацію місця проживання. (а.с. 4) В судовому засіданні представник позивача повідомив суд про те, що в процесі розгляду справи [PERSON] звернувся до директора МКП «Основаніє» із заявою про реєстрацію його місця проживання у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS], але листом МКП «Основаніє» повідомило [PERSON] про відсутність підстав для прийняття заяви з посиланням на необхідність у відповідності із п. 2.2 Наказу МВС України від 22.11.2012р. № 1077, зареєстрованого в МЮУ 18.12.2012р. за № 2109/22421 «Про порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» звернення до Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України,цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами , але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захисту інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в разі його невизнання, або порушення. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язків в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим та органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Позивач звернувся до суду із позовом про захист його порушеного права шляхом зобов'язання МКП «Основаніє» надати згоду на реєстрацію місця його проживання у кімнаті, площею 12,7 кв.м., [ADDRESS], шляхом передачі документів до Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області. Правовідносини щодо реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», Наказом МВС України від 22.11.2012р. № 1077, зареєстрованого в МЮУ 18.12.2012р. за № 2109/22421 «Про порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів». Так, згідно ст. 2 Закону Україну «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 6 Закону Україну «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Статтею 11 Закону Україну «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» встановлено, що Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Згідно п. 1.3 Наказу МВС України від 22.11.2012р. № 1077, зареєстрованого в МЮУ 18.12.2012р. за № 2109/22421 «Про порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Згідно п. 2.2 Наказу МВС України від 22.11.2012р. № 1077, зареєстрованого в МЮУ 18.12.2012р. за № 2109/22421 «Про порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання. У разі реєстрації місця проживання у центрі договір оренди житлового приміщення може бути засвідчено адміністратором центру. В порушення зазначених вимог діючого законодавства України позивачем пред"явлено позов до МКП «Основаніє», яке, як встановлено в суді та не заперечується сторонами у справі, є балансоутримувачем будинку [ADDRESS], бажає стати на реєстраційний облік. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Таким чином, судом встановлено, що до компетенції (обов'язків) МКП «Основаніє» не входить надання згоди або передача документів на реєстрацію місця проживання. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, ретельним чином перевіривши надані сторонами у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов'язків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що доводи сторони позивача та надані ним докази в обгрунтування своєї позиції є неспроможними, у зв"язку з чим не приймає їх до уваги.

Outcome: dismissed