Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк) 21 травня 2014 року звернулося до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - [PERSON], про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором. В позові представник позивача [PERSON] (діє відповідно до довіреності №631/13 від 12 вересня 2013 року строком дії до 12 вересня 2014 року) зазначила, що 11 жовтня 2007 року закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», уклало з третьою особою [PERSON] кредитний договір №70001624, за умовами якого надало [PERSON] кредит в сумі 33816.38 дол.США строком до 12 жовтня 2013 року. Виконання [PERSON] своїх зобов'язань по зазначеному кредитному договору було забезпечено порукою відповідача [PERSON], згідно з договором поруки №700001624-П від 11 жовтня 2007 року. В порушення умов договору №70001624 [PERSON] взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 24 квітня 2014 року складає 28447.30 дол.США, або 323 862 грн.18 коп. за офіційним курсом НБУ заборгованості за кредитом та 17278.78 дол.США, або 196712 грн.64 коп. заборгованості за відсотками. Окрім цього, станом на 24 квітня 2014 року розмір неустойки (пені) склав 466036.37 дол.США, або 5305654 грн.94 коп.). В той же час у відповідності з вимогами ч.2 ст.266 та ст.258 ЦК України стягненню за 12 місяців підлягає пеня в сумі 151578.91 дол.США, або 1 725 670 грн.87 коп. З цих підстав поручителя за цим кредитним договором [PERSON] було повідомлено про необхідність забезпечити належне виконання кредитного договору №700001624 від 11 жовтня 2007 року, втім порушення умов кредитного договору поручителем [PERSON] усунуті не були та заборгованість за кредитним договором до цього часу не погашена. У зв'язку з цим та у відповідності з вимогами ст.ст.11, 509, 525, 526, 549, 553, 554, 623, 624 та 625 ЦК України представник позивача просила позов ПАТ «Альфа-Банк" задовольнити у повному обсязі та стягнути з поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором №700001624 в сумі 2 246 245 грн. 69 коп., у т.ч.: 323 862 грн.18 коп. заборгованості за кредитом, 196 712 грн.64 коп. заборгованості по відсотках та 1725670 грн.87 коп. пені. Окрім цього, просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3654 грн. сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору (а.с.2-4). В судове засідання представник позивача не з'явилась, попередньо надавши до суду письмові клопотання про розгляд справи без її участі. В цих клопотаннях позов ПАТ «Альфа-Банк" просила задовольнити (а.с.29,52). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З цих підстав, а також з огляду на віддаленість місця розташування позивача, подана його представником заява про розгляд справи без нього підлягає задоволенню. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] (адвокат, діє відповідно до угоди про надання правової допомоги від 25 серпня 2014 року - а.с.54) в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, стверджуючи, що позивачем пропущений встановлений ч.4 ст.559 ЦК України строк пред'явлення вимоги до поручителя про сплату кредитної заборгованості, у зв'язку з чим порука є припиненою, тому у задоволенні позову має бути відмовлено. Третя особа [PERSON] в судове засідання не явилась. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши позовну заяву позивача та надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із договорів. Судом встановлено, що 11 жовтня 2007 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк»», правонаступником якого відповідно до п.1.2 Розділу 1 Статуту ПАТ «Альфа-Банк», погодженого 18 квітня 2013 року Національним банком України, є ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.25), та третьою особою у справі [PERSON] був укладений кредитний договір №700001624, за умовами якого Позивач надав [PERSON] грошовий кредит в сумі 33816.38 дол.США строком до 12 жовтня 2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13.50% річних, а також сплатою інших платежів у розмірі, строк та в порядку, передбаченому кредитним договором (п.2.7-2.9 кредитного договору, а.с.5). Договором про внесення змін і доповнень №1 від 11 лютого 2009 року були внесені зміни до кредитного договору №700001624 та визначено 12 жовтня 2017 року новою датою остаточного повернення кредиту (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №700001624 від 11 жовтня 2007 року третя особа [PERSON] перестала належним чином виконувати з березня місяця 2011 року, що вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.23). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Так, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-20 цс 14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З метою забезпечення вказаного кредитного договору та виконання [PERSON] своїх кредитних зобов'язань, 11 жовтня 2007 року між Позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №700001624-П, згідно з яким відповідач зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором №700001624 від 11 жовтня 2007 року (а.с.15). Згідно з ч.1 ст.553 та ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п/п.3.1 п.3 договору поруки №700001624-П від 11 жовтня 2007 року). За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, втім є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Зокрема, поручитель має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст. 555 ЦК України). Згідно із ст.558 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Так, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.24 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (зі змінами, внесеними до п.24 постановою Пленуму ВССУ №7 від 07 лютого 2014 року) вказав, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Судом встановлено, що вимога до [PERSON], як до поручителя за кредитним договором №700001624, була направлена 28 квітня 2014 року за вих.№36794-102б/б (а.с.20-22). В той же час, Новзаводським районним судом м.Чернігова ще 10 листопада 2010 року був виданий виконавчий лист №2-2227/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №700001624 від 07 жовтня 2007 року в сумі 286423 грн.67 коп. Згодом, на підставі вказаного виконавчого листа державним виконавцем відділу виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м.Києві було відкрите виконавче провадження №36453638 (а.с.57-59). Таким чином, кредитор, тобто ПАТ «Альфа-Банк», ще у 2010 році скористався своїм правом на дострокове повернення третьою особою [PERSON] кредиту шляхом вирішення цього питання в судовому порядку. При цьому, [PERSON], як поручитель, про цю обставину не повідомлявся. Зі змісту договору поруки №700001624 строк припинення поруки не вбачається, тому згідно з вимогами вищевказаних норм матеріального права порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, у зв'язку із застосуванням позивачем це у 2010 році права на повернення боржником [PERSON] кредиту достроково, встановлений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя [PERSON] закінчився, що є свідченням припинення поруки і, відповідно, підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed