Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що 11 березня 2013 року депутат Самбірської районної ради [PERSON] звернувся із скаргами до міністра культури України Новохатька Л.М., директора департаменту з питань культури, національностей та релігій ОДА Гемкало Н.В., голови Самбірської райдержадміністрації Білака І.І. та начальника відділу культури РДА Федірка В.С., в яких зазначив, що вона, працюючи директором Самбірської районної централізованої бібліотечної системи, грубо порушуючи чинне законодавство, ігнорує виконання депутатських звернень, просить їх своїми повноваженнями вплинути на неї. У даних скаргах поширені відомості, які не відповідають дійсності та принижують її честь і гідність, ганьблять ділову репутацію. Вона добросовісно і професійно виконує свої посадові обов'язки. На кожні депутатські звернення дає письмові відповіді. В судовому засіданні позивачка [PERSON] збільшила позовні вимоги та просила визнати інформацію поширену [PERSON] у скарзі адресованій начальнику відділу культури і туризму Самбірської районної державної адміністрації Федірку В.С. від 11.03.2013р.; скарзі адресованій директору департаменту з питань культури, охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації від 11.03.2013р.; скарзі адресованій Міністру культури України від 11.03.2013р.; скарзі адресованій начальнику відділу культури і туризму Самбірської районної державної адміністрації Федірку В.С. від 17.06.2011р.; у депутатському зверненні до міністра культури України [PERSON] від 31.05.2012р; у скарзі адресованій міністру культури України Новохатьку Л. від 30.10.2013р.; відносно [PERSON] - директора Самбірської централізованої бібліотечної системи у Львівській області, недостовірною; зобов'язати [PERSON] спростувати поширену ним недостовірну інформацію у вказаних вище документах шляхом подання письмових звернень зі спростуванням до міністра культури України, директора департаменту з питань культури, охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації та начальника відділу культури Самбірської районної державної адміністрації протягом 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Вказані позовні вимоги позивач [PERSON] підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того пояснила, що між нею та відповідачем даний спір триває три роки. Вона давала відповіді на всі скарги і запити відповідача. Вважає, що [PERSON] у вказаних скаргах та зверненнях розповсюджував про неї недостовірну інформацію щодо грубої, нетактовної, вульгарної, непристойної, неприпустимої та неадекватної поведінки відносно відвідувачів та оточуючих, у зв'язку з її емоційним станом та здоров'ям, що погіршується; в зв'язку з пенсійним віком неякісно виконує службові обов'язки; про відмову у сприянні забезпечення телефонним зв'язком бібліотек. Відповідач використовує свій депутатський мандат, щоб помститись їй за відмову влаштувати на роботу його ставленицю. Безпідставні скарги та звернення відповідача зупинили процес присвоєння їй почесного звання «Заслужений працівник культури України». Вона є пенсіонером уже 11 років і далі продовжує працювати. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він є депутатом Самбірської районної ради Львівської області з 2010 р. і до нього звертаються усно багато виборців по різних питаннях. Згідно ст.13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» він має право звертатись до органів влади та місцевого самоврядування, підприємств та організацій із депутатськими зверненнями. Крім того, звернення до посадових осіб є реалізацією його конституційного права. У своїх зверненнях та скаргах він не принижував честь і ділову репутацію позивача, а лише просив провести перевірку певних фактів щодо дій позивача та висловив свої оціночні судження щодо поведінки, віку, стану здоров'я [PERSON], якості виконання нею службових обов'язків. Просив в позові відмовити. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов'язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк. Згідно ч.1 ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. У відповідності із ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Ст.1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Судом встановлено, що на протязі 2011-2013 років відповідач [PERSON], який є депутатом Самбірської районної ради Львівської області, звертався: - з письмовим депутатським зверненням до міністра культури України [PERSON] від 31.05.2012 р. щодо перевірки роботи Самбірської централізованої бібліотечної системи, якою керує п.Фітісова Н.; - скаргами до начальника відділу культури Самбірської районної державної адміністрації Федірку В.С. та голови Самбірської райдержадміністрації Білака І.І. від 11.03.2013р.; директора департаменту з питань культури, охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації від 11.03.2013р.; Міністра культури України від 11.03.2013р.; начальника відділу культури і туризму Самбірської районної державної адміністрації Федірка В.С. від 17.06.2011р.; міністра культури України Новохатька Л. від 30.10.2013р.; на дії [PERSON] - директора Самбірської централізованої бібліотечної системи у Львівській області, щодо ненадання відповідей або надання незрозумілої відповіді на депутатські звернення та її поведінки, в яких також відповідач надавав інформацію щодо поведінки, віку, стану здоров'я позивача, якості виконання нею службових обов'язків. Як визначено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством є честь, гідність і ділова репутація. Згідно ч.3 ст. 297 ЦК України, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" передбачено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що твердження позивача про те, що інформація відносно неї, викладена в депутатських зверненнях та скаргах відповідача, є недостовірною, принижує її честь і ділову репутацію, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, оскільки дана інформація не є наклепом чи образливою або такою, що слід спростувати, а є оціночними судженнями відповідача, право на висловлювання яких гарантовано Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основних свобод. Покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зазначені висновки суду не спростовують. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed