Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Позивач звернувся із вимогами, якими просить суд ухвалити рішення про визнання особистою приватною власністю заявника будинку, розташованого за адресою: Житомирська область Житомирський район Іванівська сільська рада садове товариство "Дружба" (Соколовське). В обґрунтування зазначеного позивачем та її представником суду повідомлено наступне. Дане майно придбавалось за кошти, виручені від продажу частки іншого майна позивача. Частка грошей позивача під час придбання згадуваного будинку була більшою. Відповідач вимог не визнав та просив суд їх повністю відхилити як безпідставні. Заперечення обґрунтовані тим, що дане спірне майно придбавалось за спільні кошти. Заслухав пояснення учасників справи та проаналізував надані сторонами матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4), за час якого народилось двоє дітей (а.с.5) та було придбано житловий будинок [ADDRESS] (а.с.8-9). Під час придбання спірного будинку відповідач надав свою згоду на придбання даного майна в порядку, передбаченому ст. 65 СК України (а.с.107). Відповідач має заборгованість перед позивачем із сплати аліментів на утримання згадуваних дітей (а.с.6). Позивач є громадянкою України, отримувала код платника податків та при зверненні до суду сплатила судового збору в розмірі 840,80 грв (а.с.7,12). Сторони отримували доходи відповідно до відомостей, наданих державною податковою службою та пенсійним фондом України (а.с.11,53-55,60). Відповідач має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області (а.с.21). Свідки [PERSON] та [PERSON] , допитані за клопотанням позивача, дали суду показання, якими зазначили, що дійсно позивач витратила власні кошти на придбання спірного майна, отримані від продажу належної частки в іншому майні. Зокрема, свідок [PERSON] , мати позивача зазначила, що частка коштів її дочки на придбання спірного майна була більшою від частки відповідача, відповідно 12 та 2 тисячі доларів США. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ст. 65 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено з пояснень позивача, пояснень відповідача, а також з показань свідків, що майно придбане за спільні кошти сторін. Підтвердженням даному факту слугує і нотаріально посвідчена заява до договору та сам правочин про придбання спірного майна, саме як об`єкту спільної сумісної власності. За таких обставин, доводи позивача про те, що правова природа будинку є особиста приватна власність не ґрунтовна, а звідси вимоги позивача про задоволення вимог задоволеними бути не можуть. Доводи позивача про те, що частка позивача у придбанні майна була більшою, на переконання суду, не має значення при вирішенні заявлених вимог, адже законом дане питання не врегульоване. Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого розподілу судових витрат понесених позивачем. Витрати відповідача пов`язані з розглядом даної справи не задекларовані. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed