Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач ПАТ « УкрСиббанк» звернулись до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки до відповідачів [PERSON], [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між позивачем та громадянином [PERSON], 11.09.2014 року було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11213475000, відповідно до якого позичальнику [PERSON] банком було надано кредит в сумі 25 000 доларів США зі строком повернення до 10.09.2017 року, зі сплатою за користування кредитом 12,4 % відсотків річних. В якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки №63458 від 11 вересня 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 31,00 кв. м., житловою 16,10 кв.м що знаходиться за адресою: 59000, [ADDRESS], та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 30 вересня 2005 р. за р.№8389, зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 30 вересня 2005 р. за №867083, право власності на яке зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. №12078187. В позовній заяві вказано, що банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак позичальник порушив умови кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з грудня 2012 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 25 березня 2013 року відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 25.04.2014 року, вимоги банку залишені без задоволення. На основі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість на загальну суму 184 758,75 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 63458 від 11 вересня 2007 року, а саме квартиру, загальною площею 31,00 кв. м., житловою 16,10 кв.м, що знаходиться за адресою: 59000, [ADDRESS], з метою задоволення вимог позивача, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту № 11213475000 від 11 вересня 2007 року в розмірі 16 228,78 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.04.2014 року становить 184 758,75 грн. та стягнути з відповідачів судовий збір. Крім того, [PERSON] було подано зустрічний позов до ПАТ « УкрСиббанк», в якому він просить змінити договір № 11213475000 від 11 вересня 2007 року, укладений між ПАТ « УкрСиббанк» та [PERSON], при цьому врахувати всі зміни що відбувалися в державі з 11.09.2007 року по даний час на валютному ринку і прийняти рішення яке б захищало інтереси обох сторін, зобов'язати банк зробити перерахунок сплачених позивачем коштів в доларах США по курсу 5,05 грн. за 1 дол. США з 11.09.2007 року по 05.09.2014 року, це повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, згідно того курсу по якому позивачу надано кредит. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що при укладенні кредитного договору позивач за зустрічним позовом розраховував повернути долари по курсу 5,05 грн. за 1 дол. США, по якому він його і отримував. Крім того, позивач зазначає, що долари він в банку на руки не отримував, а отримував кошти в перерахунку на гривні, тому банк фінансових втрат не зазнав, а позивач зазнав значних фінансових втрат в зв'язку із збільшенням долара до гривні. Позивач вказує, що оскільки курс долара значно підвищився, то такий дисбаланс привів до того, що він не в змозі був платити банку кошти по наявному курсу на день сплати. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом заявлені вимоги первісного позову не підтримав, так як [PERSON] погасив повністю заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 11213475000 від 11.09.2014 року. Що стосується зустрічного позову, то в задоволенні позову [PERSON] просив відмовити за безпідставністю, оскільки, даний кредитний договір діяв згідно умов договору до повного його виконання. А оскільки [PERSON] погасив повністю заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту № 11213475000 від 11.09.2014 року, то дія договору припинена, а тому ні про яку зміну договору не може йти мова. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову, оскільки ними з [PERSON] повністю погашена заборгованість за кредитним договором. Що стосується зустрічного позову, то заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, вказавши, що в договорі не прописана ситуація девальвації гривні, і це не його вина, що курс підріс. Визнав той факт, що в кредитному договорі не були обумовлені ризики. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він добровільно підписував кредитний договір, і це було його бажання отримати кредит саме в доларах і зразу їх обміняти на гривні. [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він дійсно підписував кредитний договір і повертав гроші банку. Ніяких претензій до відсоткової ставки не має, вона була сталою. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що 11.09.2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 11213475000, відповідно до якого позичальнику [PERSON] банком було надано кредит в сумі 25 000 доларів США зі строком повернення до 10.09.2017 року, зі сплатою за користування кредитом 12,4 % відсотків річних (а.с.6-15). Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується довідкою про рух коштів по рахунку (а.с.56), а також цей факт підтвердив в судовому засіданні сам [PERSON] В якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки №63458 від 11 вересня 2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 31,00 кв. м., житловою 16,10 кв.м, що знаходиться за адресою: 59000, [ADDRESS], та належать іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 30 вересня 2005 р. за р.№8389, зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 30 вересня 2005 р. за №867083, право власності на яке зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за р. №12078187. ( а.с. 16). Однак судом встановлено, і даного факту не заперечували сторони в судовому засіданні, що на даний час відповідач і за первісним позовом повністю погасили заборгованість по кредитному договору про надання споживчого кредиту № 11213475000 від 11.09.2014 року укладеному між ПАТ « УкрСиббанк» та [PERSON], тому в задоволенні первісних позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог, суд враховує і тай факт, що сам представник позивача за первісним позовом - позовні вимоги не підтримав, у зв'язку з погашенням кредиту відповідачами. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] на дуку суду, також не підлягають задоволенню та спростовуються наступним. Так, відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, Основний закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України, зокрема Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет КМУ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Отже, під час укладення кредитного договору Банк дотримувався всіх нормативно-правових актів України та правомірно надав кредит позичальнику, за його бажанням, у доларах США. Крім того, позивач за зустрічним позовом сам в судовому засіданні зазначив, що це було його бажання отримати кредит в доларах США, і ним добровільно був підписаний даний договір. Посилання позивача за зустрічним позовом на норми статті 651 ЦК України є безпідставними, оскільки пунктом 2 даної статті передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Разом з цим, [PERSON] не вказує на порушення, які були вчинені банком при виконанні умов даного договору. Твердження ж позивача про те, що він розраховував повернути кредит по курсу 5,05 гривень за 1 дол. США не заслуговують на увагу, оскільки ризик зміни курсу іноземної валюти до гривні як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, несе позичальник, який самостійно обрав валюту кредитування за власним переконанням. Пунктом 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Пунктом першим статті 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на статтю 6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, свобода договору означає право громадян та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода. До того ж, ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору, однак споживач не скористався своїм правом щодо відкликання згоди на укладення договору, а отже умови договору були прийнятими сторонами в повному обсязі. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Виходячи з положень ст. 1054, ст. 1048 ЦК України істотними умовами кредитного договору є умови про предмет, ціну та строк його дії, порядок одержання і розмір процентів, який визначається договором. Так, підписанням договору, [PERSON], підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних із конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, надання якої вимагає чинне законодавство України. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Взаємні права та обов'язки сторін детально визначені у підписаному сторонами кредитному договорі. Вибір умов кредитування з боку позивача був добровільним, що підтвердив в судовому засіданні сам позивач за зустрічним позовом. Твердження про те, що відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, мав бажання отримати кредит у гривні, не відповідає дійсності, що підтверджується заявкою на одержання кредиту від 06.09.2007р., в якій [PERSON] просить отримати кредит саме в доларах США, та поясненнями самого позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні, згідно яких останній вказав, що це було його бажання отримати кредит в доларах США і поміняти їх на гривні. Разом з тим, відповідно до п. 7.7 кредитного договору, строк дії договору встановлюється з дати його укладання (дати підписання договору сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за договором та повного погашення плати за кредит та неустойки, у разі нарахування. Як вказав представник позивача за первісним позовом, та що підтвердив відповідач за первісним позовом [PERSON] - 05.09.2014р. [PERSON] погасив заборгованість перед банком, та станом на 22.10.2014р. заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Укрсиббанк» за кредитним договором № 11213475000 від 11.09.2007р. відсутня, що підтверджується ксерокопія квитанцій ( а.с. 117). Отже, кредитний договір № 11213475000 від 11.09.2007р. припинив свою дію 05 вересня 2014р. під час погашення заборгованості перед банком, а тому суд вважає, вносити зміни в кредитний договір (при цьому, позивачем за зустрічним позовом навіть не вказано в якій частині ним запропоновано змінити кредитний договір) та робити перерахунок сплачених [PERSON] коштів є безпідставними позовними вимогами, оскільки сторони виконали свої зобов'язання за кредитним договором, а отже досягли згоди при укладенні кредитного договору щодо всіх його істотних умов. А також, як ствердив [PERSON] в судовому засіданні, ніяких претензій до банку щодо відсоткової ставки - він немає, вона була сталою. На основі вищевикладеного в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» про зміну договору про надання споживчого кредиту № 11213475000 також слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed