Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

08.07.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа, - сектор державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької райдержадміністрації, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - визнати за нею, - [PERSON], в порядку спадкування, право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] (літер А) з ганком (літер-N], який власне складається кімнат: - 1-1-веранди площею 8,6 м.кв.; - 1-2-вітальні площею 10,2 м.кв.; - 1-3-житлової площею 20,1 м.кв. - 1-4- житлової площею 13,3 м.кв.; - 1-5-житлової площею 12,2 м.кв.; - 1-6- кухні площею 7,9 м.кв.; а також з надвірними будівлями та спорудами, як то: погребом з шийкою літер-Б, прибудовою-а, верандою-а1, навісом-а2, сараєм-В, сараєм-в1, убиральнею-в2, колодязем питним - L. 08.07.2016 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 18.07.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28.07.2016 року. В судовому засіданні, яке відбулося 28.07.2016 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, не заперечувала проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання представник третьої особи, - сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької райдержадміністрації не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з позиції позивачки [PERSON] в судовому засіданні, яка не заперечувала проти винесення заочного рішення, відповідачі [PERSON], [PERSON] повідомлялися судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. У відповідності до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Так, предметом спору є нерухоме майно, - житловий будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Черняхів, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. [INFO] помер спадкодавець по даній справі, - [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 16 червня 2014 року відділом реєстрації смертей в м. Києві, в якому зазначено, що [PERSON] помер [INFO], про що 16 червня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 10406. Місце смерті, - Україна, м. Київ. Відповідно, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на підставі ст. 1220 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є м. Київ на підставі ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. До спадкової маси спадщини [PERSON] входить житловий будинок, який розміщено за адресою: [ADDRESS]. який належав його матері згідно запису № 1206 погосподарської книги Черняхівської сільської ради №12 за 2011-15 роки був зареєстрований на [PERSON], яка померла 12 березня 2009 року, що підтверджується довідкою сільської ради та свідоцтвом про її смерть, копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті матері спадщина [PERSON] прийнята та оформлено спадкові права на частину спадкового майна, що підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копії яких містяться в матеріалах справи. Проте, спадкові права на житловий будинок оформлені не були через відсутність у матері [PERSON] правовстановлюючого документа. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, чоловіка, - [PERSON], позивачкою прийнята шляхом спільного проживання на момент його смерті та звернення з заявою про її прийняття до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Спадкова справа у вказаного вище нотаріуса заведена 24 жовтня 2014 року та зареєстрована за реєстровим у нотаріуса № 64, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Вказане вище спадкове майно фактично перейшло до позивачки, - [PERSON], - єдиного спадкоємця за законом, так як заповіт чоловіком за життя не складався, а інші спадкоємці однією з нею чергою, їхні спільні з померлим чоловіком діти, своїми заявами, поданими до нотаріуса в межах шестимісячного строку, відмовилася від належних їм за законом часток в спадщині на користь позивачки. Копії свідоцтв про народження дітей позивачки містяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Проте, оформити спадкові права на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] після смерті спадкодавця позивачка [PERSON] не має змоги, так як вказаний будинок, до даного часу в установленому законом порядку в органі державної реєстрації речових прав не зареєстрований. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає, що за даних обставин право позивачки [PERSON] на отримання спадщини за законом порушено, а тому повинно бути поновлено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 1 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, - спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України, Законами України від 2 вересня 1993 року № 3425 - ХІІ «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709 - ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно - правовими актами. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 - VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійного [PERSON] на будинок неможливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавець, відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved