Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

що 30.11.2007 між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 2010/2007, згідно якого він отримав кредит у розмірі 37390,20 доларів США з порядком повернення кредиту з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості 360 місяців із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,115% на місяць. Внаслідок цього між відповідачем [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки на чотирьохкімнатну квартиру в м. Калуші по вул. Підвальна, 11/1, загальною площею 62,1 кв.м. Однак, відповідач [PERSON] своїх зобовязань по договору не виконує і тому станом на 02.10.2015 утворилася заборгованість, яка становить 35081,20 долар США, що у гривневому еквіваленті становить 742083,40 грн., з яких: 22425,12 доларів США (еквівалент - 474365,45 грн.) тіло кредиту; 6739,37 доларів США (еквівалент - 142559,96 грн.) прострочені проценти за користування кредитом; 2177,69 доларів США (еквівалент - 46065,35 грн.) пеня; 3739,02 доларів США (еквівалент - 79092,64 грн.) штраф за порушення умов кредитного договору, яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] та судовий збір у сумі 11131,25 грн. Згодом, у заяві про уточнення та збільшення позовних вимог, позивач зазначив, що за належне виконання позичальником взятих на себе кредитних зобовязань, перед банком поручилась [PERSON], внаслідок чого 30.11.2007 між нею та банком було укладено договір поруки. Також між позичальником [PERSON] та банком укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 від 05.05.2014 до кредитного договору № 2010/2007 від 30.11.2007. Згідно умов даного договору сторони склали графік погашення кредиту та оформили його у вигляді Додатку №1 із встановленням щомісячних платежів до 27.11.2037. Одночасно між банком та поручителем [PERSON] було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнень № 1 від 05.05.2014 до договору поруки від 30.11.2007. Згідно даних додаткових договорів позичальник та поручитель зобовязались повернути кредит, проценти, комісію, пеню та штрафні санкції відповідно до внесених змін та доповнень. Тому позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором 2010/2007 від 30.11.2007, що становить 35081,20 долар США, що у гривневому еквіваленті становить 742083,40 грн. та судових витрат у сумі 11131,25 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позовних вимогах. Вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачі не виконують належним чином умови кредитного договору, тому просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечили позовні вимоги. Зокрема, відповідач посилається на те, що від часу отримання кредиту суттєво підвищився курс долара США, внаслідок чого значно збільшилась сума кредитного зобовязання, що призвело до утворення заборгованості. Представник відповідача посилається на пропуск банком строку давності звернення до суду. Просять відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги не визнає через сплив терміну дії поруки і просить застосувати позовну давність до вимог позивача, а справу просить слухати у її відсутності (а.с. 197). Суд, вислухавши доводи сторін, проаналізувавши докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав: Відповідно до ст. 35 ч. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду, яка має високі професійні та моральні якості, бездоганну ділову репутацію, повну вищу освіту в галузі економіки, фінансів чи права (не нижче кваліфікаційного рівня "спеціаліст") та професійний досвід, необхідний для виконання заходів у межах здійснення тимчасової адміністрації. За змістом статті ст. 37 ч. 2 п. 5 цього Закону, фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Із матеріалів справи слідує, що постановою Правління НБУ від 04.06.2015 № 356 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ КБ «Надра» (а.с. 5). Згідно рішення № 113 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2015, розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] строком на 1 рік із 05.06.2015 до 04.06.2016 (а.с. 6-7). Згідно рішення № 616 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.04.2016 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» на два роки по 04.06.2018 та продовжено обовязки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON] на два роки по 04.06.2018 включно (а.с. 8). Судом встановлено, що 30.11.2007 між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №2010/2007, за умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 37390,20 доларів США, з відсотковою ставкою 1,115% відсотків річних зі строком повернення до 27.11.2037 (а.с 14-18). Згідно п.п. 1.5. відповідач сплачує комісію, яка складає 1,75% від суми виданих коштів зазначених у п.п. 1.2. за винятком суми виданої на оплату цієї комісії. Згідно п.п. 3.3.1 щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 428,11 доларів США. Згідно п.п. 3.3.2. кредитного договору відповідач зобовязується повертати кредит та сплачувати передбачені п.п. 1.3.1. платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок тарифного пакету у порядку передбаченому п.п. 3.3.3. кредитного договору шляхом сплати мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Згідно п.п. 3.4., 3.5. за несвоєчасну або неповну сплату позичальником чергового мінімально необхідного платежу, банк самостійно розподіляє грошові кошти у наступному порядку: - прострочені відсотки за користування кредитом; - відсотки за користування кредитним коштами; - пені та штрафи; - прострочену суму кредиту; - суму кредиту. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ч. 1 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Стаття 554 ЦК України, передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 559 ч. 4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. На даний час відповідач належним чином своїх зобовязань по договору не виконує, тому станом на 02.10.2015 утворилася заборгованість, яка становить 35081,20 долар США, що у гривневому еквіваленті становить 742083,40 грн., з яких: 22425,12 доларів США (еквівалент - 474365,45 грн.) тіло кредиту; 6739,37 доларів США (еквівалент - 142559,96 грн.) прострочені проценти за користування кредитом; 2177,69 доларів США (еквівалент - 46065,35 грн.) пеня; 3739,02 доларів США (еквівалент 79092,64 грн.) штраф за порушення умов кредитного договору (а.с. 10-13). 30.11.2007 між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки (а.с. 148-149) за умовами п. 1.1. якого остання зобовязується відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань. У подальшому, між позичальником [PERSON] та банком укладено додатковий договір від 05.05.2014 про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 2010/2007 від 30.11.2007, в якому сторони склали графік погашення кредиту із встановленням щомісячних платежів до 27.11.2037 (а.с. 135-147). Одночасно між банком та поручителем [PERSON] було укладено додатковий договір від 05.05.2014 про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 30.11.2007 (а.с. 150-153). За зміненими умовами вищевказаних додаткових договорів позичальник та поручитель зобовязались повернути кредит, проценти, комісію, пеню та штрафні санкції. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем [PERSON] належно не виконуються зобовязання за кредитним договором, тому кредитну заборгованість слід стягнути з відповідачів солідарно. Суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] на припинення дії поруки, що є підставою спливу строку позовної давності вимог позивача до неї, як поручителя. Як слідує із п. 5.3. договору поруки, його дія закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобовязань, згідно умовами цього договору (а.с. 148-149). Аналогічне положення міститься у п. 5.9 додаткового договору від 05.05.2014 про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 30.11.2007 (а.с. 150-154). Так як зобовязання позичальником та поручителем належно не виконані, отже дія поруки у даному випадку не припинена, що є підставою для відповідальності поручителя [PERSON] Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як слідує з розрахунку заборгованості станом на 02.10.2015 відповідач [PERSON] здійснив останній платіж 04.07.2014 (а.с. 126-127). Таким чином, строк позовної давності у даному випадку закінчувався 04.07.2017. Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява банком подана 12.07.2016, яка надійшла до суду 15.07.2016 (а.с. 2), тому суд не бере до уваги посилання представника відповідача [PERSON] на пропуск банком строку позовної давності. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Враховуючи, що банком нараховано заборгованість за пенею та накладено штраф, тобто двічі накладені санкції за прострочення невиконання умов кредитного договору, тому суд вважає, що в частині стягнення пені з відповідачів слід відмовити та не враховувати даний вид стягнення в суму боргу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати. При розподілі судових витрат, суд виходить з того, що вказана норма не передбачає стягнення судових витрат солідарно, таким чином судові витрати підлягають поділу між відповідачами порівну, тому із [PERSON]Д та [PERSON] в користь позивача слід стягнути з кожного по 5565,62 грн. судового збору (а.с. 1). На підставі ст. ст. 526, 527, 536, 549, 553, 554, 559, 1054 ЦК України та

Outcome: approved