Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 1. Позиція позивача. У серпні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди, в якому просив визнати недостовірною негативну інформацію про нього та його сім`ю, яка була опублікована у Вінницькій щотижневій газеті «33-й канал» за підписом [PERSON] в статті «[INFO] », а також просив зобов`язати відповідача щотижневої газети «33-й канал» спростувати зазначену негативну інформацію у такий же спосіб, в який вона була поширена, а саме: в тому ж виданні, в тій же спеціальній рубриці, на тій же полосі, тим самим шрифтом та об`ємом, що й спростовуване повідомлення не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 400 000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди та витрати по оплаті судового збору та правової допомоги. 03.10.2018 позивач [PERSON] подав уточнену позовну заяву, в якій просив визнати недостовірною негативну інформацію про нього, [PERSON] , опубліковану [INFO] у Вінницькій щотижневій газеті «33-й канал» за підписом [PERSON] в статті «[INFO] », а саме, яка значиться в назві статті - «[INFO] » та визнати зазначену інформацію такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію; визнати недостовірною негативну інформацію про нього, [PERSON] , опубліковану [INFO] у Вінницькій щотижневій газеті «33-й канал» за підписом [PERSON] в статті «[INFO] », а саме, яка значиться, як пряма мова [PERSON] , а саме: «Мій конфлікт з сільським головою [PERSON] почався з того, що я не підтримав його кандидатуру на виборах, я голосував за колишнього голову. Мало того, що він мене брудно вилаяв, та ще ударив мене лопатою - у шию, тулуб, у ноги. Вивихнув мені пальця на правій руці, а його син, [PERSON] , бризкав мені в обличчя сльозогінним газом із газового балончика.; Агресія з його боку бере гору...» та визнати зазначену інформацію такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію; зобов`язати відповідача Газету «33-й канал» спростувати зазначену вище негативну інформацію у такий же спосіб, в який вона була поширена, а саме: в тому ж виданні, в тій же спеціальній рубриці, на тій же полосі, тим самим шрифтом та об`ємом, що й спростовуване повідомлення не пізніше місяця з дня набрання рішення законної сили; стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 400 000 (чотириста тисяч) грн моральної шкоди та витрати по оплаті судового збору та правової допомоги. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] у Вінницькій незалежній Газеті «33-й канал» за підписом автора статті [PERSON] опубліковано статтю «[INFO] » з тиражем Газети «33 канал» - 92 тис. екземплярів, в якій зі слів відповідача [PERSON] поширена недостовірна інформація відносно позивача [PERSON] . Вважає, що поширена через друкований засіб інформація є недостовірною, ображає його честь, гідність та є прямим втручанням в його особисте та сімейне життя та дискредитують позивача серед його односельців, знайомих, друзів, сусідів та мешканців Вінницької області, інформація викладена у формі конкретних фактів і є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, так як в ній прямо вказується на вчинення позивачем правопорушення. Також вважає, що вже в самій назві статті: «[INFO] » автор [PERSON] через газету « 33 канал » поширила про нього неправдиву інформацію, вказавши, що між ним, сільським головою та підприємцем [PERSON] в с. Гранів, яке є місцем його проживання, відбулася бійка. Так, позивач [PERSON] стверджує, що нічого такого не було. 13 липня він дійсно зробив [PERSON] зауваження через його провокативні дії, однак ніякої лайки та бійки з його боку в сторону [PERSON] не було, будь-яких тілесних ушкоджень він [PERSON] не наносив. Дані факти видумані самим [PERSON] , як і те, що його син [PERSON] , начебто, застосовував сльозогінний газ. Таким чином вважає, що поширена [PERSON] інформація у статті, розміщеній в щотижневій газеті "33 канал" викладена у формі конкретних фактів і є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, оскільки їх не можна розцінювати як гостру критичну оцінку його діяльності, оскільки в них прямо вказується на вчинення кримінального правопорушення. Водночас вказав на те, що з [PERSON] в позивача та його сім`ї вже кілька років напружені стосунки, викликані тим, що він, як сільський голова, вимагає від усіх жителів села безумовного дотримання законодавства. Зокрема, відносно [PERSON] ним направлялися повідомлення до районного відділу поліції про вчинення кримінальних правопорушень та направлялися листи щодо ухилення від сплати земельних податків. Також зазначив, що будь-якого впливу на цю ситуацію не має той факт, що [PERSON] не підтримував його на виборах сільського голови, проти нього голосували й інші жителі села, однак для нього особисто, це значення не має. Зауважує, що він завжди турбувався про потреби села, за що і був обраний сільським головою, а неправомірні дії [PERSON] є не що інше, як залякування, помста та переслідування через його принципову позицію як сільського голови щодо несплати податків, в тому числі земельного податку деякими керівниками сільськогосподарських підприємств та фізичними особами - підприємцями. Публікація неправдивих відомостей про нього завдала йому значної моральної шкоди, оскільки на всю Вінницьку область 92 тис. екземплярів газети дійшли до читачів, його земляків, вінничан. Поширена негативна інформація, принизила його честь, гідність, престиж, а також ділову репутацію, що спричинило йому душевні страждання, неспокій та переживання, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими. Він змушений був виправдовуватися, доводити свою порядність та чесність перед рідними, знайомими, друзями та колегами по роботі, що створювало незручності у спілкуванні з ними, а в організації свого життя потребувалися значні зміни. Розмір моральної шкоди він оцінив в сумі 400 000 грн. 2. Позиція відповідача. 12.10.2018 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що вказана публікація в друкованому ЗМІ подана не з метою порушення честі, гідності та ділової репутації [PERSON] і доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а пов`язана з тим, що [PERSON] є впливовою особою в районні, являється публічною особою та представником органу місцевого самоврядування і вказаний факт потребує громадського контролю та проведення журналістського розслідування. Дана стаття відображає оцінку дій [PERSON] , як публічної особи та не міститься будь-яких образливих та принижуючих висловлювань на адресу позивача. Доводи позивача про те, що надрукована в статті інформація є неправдивою не відповідає дійсності, оскільки факти, які у ній зазначені дійсно мали місце. Так, 13.07.2018 біля 20 год 30 хв в с. Гранів Гайсинського району Вінницької області сільський голова [PERSON] , перебуваючи біля фермерського господарства «Боднюк», яке розташоване по вул. Калініна с. Гранів Гайсинського району Вінницької області на ґрунті неприязних відносин, під час сварки, яку він спровокував, наніс відповідачу чотири удари лопатою в область правої частини тулуба, плечей та ніг та декілька ударів кулаками рук в область тіла, а його син [PERSON] бризкав сльозогінним балончиком йому в обличчя. У зв`язку з незаконними діями [PERSON] відповідач викликав працівників поліції, які відвезли його в Гайсинську ЦРЛ де йому провели медичне обстеження та наклали на руку гіпс. Також відомості про вказаний факт за його заявою 14.07.2018 внесено до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України та Гайсинським ВП ГУНП України у Вінницькій області порушено кримінальне провадження за № 12018020120000320, в якому він визнаний потерпілим. Окрім того, відповідно до довідки № 1517 від 14.07.2018, виданої Гайсинською ЦРЛ у нього виявлено забій грудної клітки з права, вивих І-ї правої кисті, підозра на перелом першої п`ясної кістки правої руки. Вважає, що факт заподіяння йому тілесних ушкоджень [PERSON] підтверджується матеріалами кримінального провадження, показами свідків. Зокрема, відповідно до висновку експерта № 117 від 20.07.2018 йому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці живота справа, дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів), або співудару об нього (их), можливо в термін, та при обставинах, що вказує особа, яка проходить експертизу. Тілесні ушкодження у вигляді синців відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Таким чином наголошує на тому, що в статті опублікованій в газеті «33-й канал» «[INFO] » йдеться мова про наявність конфлікту між [PERSON] та сільським головою через незгоду з його діяльністю, як посадовця та не підтримання [PERSON] у ході виборів сільського голови с. Гранів Гайсинського району Вінницької області. Крім того, зазначає, що свою позицію щодо наявності тривалого конфлікту та негативного відношення до нього також виклав і позивач [PERSON] . При цьому, [PERSON] не заперечував існування конфлікту, який відбувся між ними того дня, та у відгуку, надрукованому у цій же статті, надав редакції своє бачення вказаного конфлікту та жодним чином не заперечував щодо публікації вказаної статті в газеті «33 канал». Таким чином вважає, що інформація, викладена в статті, стосувалась [PERSON] , як публічної особи та його професійної діяльності на посаді сільського голови, а тому публічна особа повинна бути готова до такої критики, оскільки межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. У судове засідання 05.05.2021 відповідач [PERSON] та представник газети «33-й канал» не з`явилися, хоча неодноразово викликалися в судові засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили. За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 240 ЦПК України). За вказаних обставин, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності відповідачів [PERSON] та представника газети «33-й канал». ІІІ. Пояснення учасників справи надані в судовому засіданні. 1.Пояснення позивача та представника позивача. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. При цьому додатково зазначив, що у 2015 році він став головою с. Гранів. На початку його діяльності конфліктів між ним та відповідачем [PERSON] не було. Однак, пізніше у них дійсно склалися неприязні стосунки. Щодо подій 13.07.2018 повідомив про те, що в вечірню пору о 20.00 він приїхав за дружиною, яка є головою фермерського господарства. Водночас на своєму автомобілі під`їхав [PERSON] та почав провокувати його на конфлікт, показувати непристойні жести, кричав, що його б`є, кликав поліцію, швидку, хоча він до нього не наближався і [PERSON] стояв по інший бік машини. В той же вечір на автомобілі приїхали його дочка й син. Дочка намагалася щось сказати [PERSON] , аби його заспокоїти, але нічого не допомагало. Згодом приїхали працівники поліції та забрали [PERSON] на медичне освідування, він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, ніяких травм у нього не було. Через декілька днів позивач побачив [PERSON] з перев`язаною рукою, а пізніше з`явилася стаття в газеті про яку йдеться в позові. Він приїздив до травматолога дізнатися, що сталося з [PERSON] і лікар пояснив, що [PERSON] зламав пальця і просив лікаря видати йому довідку, щоб отримати страхове відшкодування. Йому також відомо про те, що щодо даного факту внесено відомості до ЄДРДР про вчинення злочину. Проте, розслідування триває, підозра йому не оголошувалась. Поряд з чим, стверджував, що ніякої бійки між ним і відповідачем не було. Також зазначає, що газета «33-й канал» має великий тираж і позивач зазнав моральної шкоди, в результаті такого неправдивого розголосу, яку оцінює в 400 000 грн. Представник позивача [PERSON] повністю підтримала позицію позивача, викладену у позовній заяві та поясненнях позивача, наданих безпосередньо в судовому засіданні. При цьому, додатково зазначила, що поширена в статті інформація, яка стосується факту нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень містить факти причетності позивача до події, яка має ознаки кримінального правопорушення, однак такі факти не відповідають дійсності, з огляду на відсутність вироку суду, який набрав законної сили, щодо вказаних дій із встановленням вини позивача у їх вчиненні, тому зазначені відповідачем відомості є недостовірною інформацією, яка не відповідає дійсності, та є фактичним звинуваченням, що порушує презумпцію невинуватості за відсутності доказів доведеності вини позивача у порядку, передбаченому законом. 2.Пояснення відповідача та представника відповідача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. При цьому представник відповідача наголосив на тому, що позивач [PERSON] є публічною особою і поширена інформація стосувалася саме його професійної діяльності як сільського голови, а тому є його особистим оціночним судженням. Окрім того, зазначив, що факт нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень мав місце. За даним фактом порушено кримінальне провадження та триває досудове розслідування, в якому відповідач визнаний потерпілим, тому інформація в цій частині є правдивою, відповідає дійсності. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [INFO] у Вінницькій щотижневій газеті «33-й канал» за підписом [PERSON] опубліковано статтю «[INFO] (а.с. 48 том 1). У зазначеній статті було зазначено наступну інформацію, яка значиться як пряма мова: «Мій конфлікт з сільським головою [PERSON] почався з того, що я не підтримав його кандидатуру на виборах, я голосував за колишнього голову. Мало того, що він мене брудно вилаяв, та ще ударив мене лопатою - у шию, тулуб, у ноги. Вивихнув мені пальця на правій руці, а його син, [PERSON] , бризкав мені в обличчя сльозогінним газом із газового балончика; Агресія з його боку бере гору...». Обґрунтовуючи поданий позов, позивач [PERSON] зазначив, що поширена у статті інформація є недостовірною інформацією та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Також судом встановлено, що 13.07.2018 до чергової частини Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшла заява від [PERSON] , [INFO] , жителя с. Гранів Гайсинського району Вінницької області, відомості за якою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2018 та слідчим Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Павловою Т.Є. розпочато досудове розсування у кримінальному провадженні № 12018020120000320 за ч. 1 ст. 125 КК України про те, що 13.07.2018 біля 20 год 30 хв в с. Гранів [PERSON] знаходився біля свого фермерського господарства, що по [ADDRESS] , на ґрунті раніше виниклих довготривалих неприязних відносин, наніс чотири удари лопатою в область правої частини тулуба, плечей та ніг [PERSON] . В результаті чого [PERSON] отримав тілесні ушкодження, ступінь тяжкості яких встановлюється, що вбачається з витягу з ЄРДР від 14.07.2018 (а.с.109, том 1). З довідки № 1517 від 14.07.2018, виданої черговим травматологом травматологічного пункту Гайсинської ЦРЛ вбачається, що 14.07.2018 о 22 год 00 хв [PERSON] звертався до травматологічного пункту Гайсинської ЦРЛ у приводу нанесення йому тілесних ушкоджень (побиття [PERSON] ) 13.07.2018 близького 20 год 30 хв у с. Гранів. Встановлений діагноз: забій грудної клітини справа, вивих І правої кисті, підозра на перелом першої п`ясної кістки правої руки (а.с. 110, том 1). Аналогічне підтверджується відповіддю головного лікаря Гайсинської центральної районної лікарні [PERSON]. на адвокатський запит № 1819 від 06.09.2018, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , житель с. Гранів, Гайсинського району 14.07.2018 о 20 год 10 хв звернувся у відділення Е (Н) МД з приводу нанесених йому тілесних ушкоджень. Хворий був оглянутий черговим лікарем, були зроблені знімки та поставлений діагноз. Діагноз: забій грудної клітини справа. Перелом I пальця (а.с.111), а також копією карти амбулаторного медичного огляду №299 від 01.07.2018 та копією медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] (а.с. 112-116 том 1). Відповідно до висновку експерта № 117 від 20.07.2018 за наслідками проведення судово-медичної експертизи у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці живота справа, дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого (их), твердого (их) предмета (ів), або співудару об нього (их), можливо в термін, та при обставинах, що вказує особа, яка проходить експертизу. Тілесні ушкодження у вигляді синців відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с. 132 том 1). Згідно з висновком експерта № 175 від 18.09.2018 за наслідками проведення судово-медичної експертизи не виключається можливість утворення у [PERSON] тілесних ушкоджень в вигляді синців в ділянці живота внаслідок тупого твердого предмета, який мав відносно обмежену діючу поверхню, яким могла і бути металева частина лопати (а.с.130 том 1). З відповіді заступника начальника Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області вбачається, що матеріали кримінального провадження №12018020120000320 від 14.07.2018 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України 14.01.2020 були направлені до Немирівської місцевої прокуратури для вирішення питання щодо визначення підслідності в порядку ст. 218 КПК України (а.с. 4, том 2). З відповіді слідчого відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій область Дворжецького А. від 28.12.2020 № 11165/24-2020 вбачається, що відділом розслідування злочинів загально-кримінальної спрямованості СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018020120000320 від 14.07.2018, з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 125 КК України. На даний час у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні злочину (чи проступку). Рішення про закриття кримінального провадження слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області не приймалося. Строку досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено слідчим суддею Вінницького міського суду до 20.04.2021 (а.с. 11, том 2). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він перебуваючи у складі групи реагування патрульної поліції приїхав на виклик в с. Гранів, оскільки надійшло повідомлення про те, що громадянин [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керує транспортним засобом. По прибутті побачив, що між [PERSON] та [PERSON] конфліктують між собою. Явних фізичних ушкоджень у [PERSON] він не бачив і останній йому про це не повідомляв. Конфлікт закінчився тим, що [PERSON] забрали на медичне освідування, результати якого він не пам`ятає. Свідок [PERSON] суду показав, що він працює охоронником в СВК «Нива» в с. Гранів Гайсинського району. Його місце роботи знаходиться неподалік водоймища, яке орендує [PERSON] . Він знайомий з [PERSON] вже декілька років. 13 липня 2018 року [PERSON] перебував біля ставу, що орендує [PERSON] . Близько 18-19 годин того ж дня до ставу легковим автомобілем приїхав [PERSON] та почав годувати рибу в ставу. При цьому [PERSON] дістав із салону автомобіля підборочну лопату та цією лопатою кидав у воду зерновідходи, які знаходяться біля ставу. Він перебував поряд, на відстані декількох метрів від [PERSON] та бачив як він працює. При цьому свідок не помітив у [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень, бинтів чи повязок на руці. [PERSON] не скаржився на біль в руці чи тілі. [PERSON] працював як здорова людина. Пробувши деякий час біля ставка [PERSON] поклав лопату в салон автомобіля, по переконанню свідка, на пасажирське сидіння, після чого поїхав в село. Лопата, яка була в салоні автомобіля, складалася з дерев`яного держака довжиною, приблизно, 1,5 метра, лопата «металева», «підборочна». Надалі, від людей, свідку стало відомо, що ввечері того ж дня, між сільським головою с. Гранів та [PERSON] стався конфлікт в результаті якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Свідок [PERSON] суду показав, що він як дільничний офіцер поліції Гайсинської поліції виїхав на повідомлення-виклик, зроблене заявником [PERSON] в складі групи реагування. Коли він приїхав на місце події, то побачив [PERSON] біля автомобіля ВАЗ 2107 та [PERSON] . Зі слів [PERSON] йому стало відомо, що [PERSON] заподіяв йому тілесні ушкодження держаком від лопати. Проте, видимих тілесних ушкоджень він у [PERSON] не бачив. Також зазначив, що [PERSON] проходив медичний огляд в лікарні на факт вживання алкогольних напоїв, а також був оглянутий лікарем на наявність тілесних ушкоджень. Після чого було порушено кримінальне провадження за ст. 125 КК України, зокрема, за результатами бійки, що сталася між [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показав, що вона добре знайома із позивачем. 13 липня 2018 року вона почувши сварку, вийшла до дороги, де побачила як [PERSON] та [PERSON] штурхали один одного. [PERSON] штурляв відповідача, той оборонявся. Свідок пояснила, що з чуток знає, що у сторін часто виникають конфліктні ситуації, оскільки відповідачу не подобається робота [PERSON] на посаді сільського голови. Стверджувала, що бачила як саме [PERSON] наносив удари [PERSON] по тулубу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює кладовщиком в ФГ «Боднюк», знаходиться в приязних стосунках з обома сторонами у справі. Під час цього конфлікту був збір пшениці. Близько 21 год 00 хв приїхав [PERSON] . Пізніше, вони почули крик, приїхав [PERSON] і кричав [PERSON] , щоб той виходив. [PERSON] вийшов і сказав, щоб той їхав геть. [PERSON] викликав поліцію з криками, що його б`є сільський голова. Приїхала поліція і [PERSON] поїхав з ними. [PERSON] стояв на воротах і не виходив за території господарства, через метрів 6-7 стояв [PERSON] , вони сварилися, кричали. Все це тривало близько години. [PERSON] стояв по іншу сторону автомобіля від [PERSON] , бійки між ними не було. Ніякої лопати вона не бачила. Чула, що [PERSON] зламали пальця, однак в машину останній сідав, і ніякого зламаного пальця свідок не бачила. До початку інциденту свідок бачила, що відповідач стояв біля сусіднього господарства та підчікував [PERSON] , а коли той приїхав на господарство почав конфлікт. Свідок [PERSON] , суду показав, що він працює лікарем рентгенологом Гайсинської ЦРЛ, завідувач відділення. [PERSON] звертався по направленню судмедексперта. Йому було зроблено знімок кістки руки. [PERSON] сказав, що йому це треба для отримання страховки. Руку він не оглядав, адже це не входить до його повноважень. Він зробив опис знімку та віддав пацієнту. [PERSON] про обставини отримання травми лікаря не повідомив. В результаті досліджень ніяких переломів руки чи пальців кисті не було виявлено. V. Оцінка суду. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів. У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час, як публічних осіб така норма не стосується. У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. З аналізу вказаних рішень вбачається, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Таким чином, оскільки [PERSON] , є публічною особою, а тому свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою, як з боку активістів, так і пересічних громадян. Крім того, враховуючи публічний статус позивача та те, що поширена інформація стосувалася його публічної діяльності та мала суспільний інтерес, позивач повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб. Разом із тим, частиною першою статті 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» передбачено, що журналіст має право шукати, одержувати і поширювати інформацію. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року). Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року). Відтак, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Доводи позивача про те, що відповідачами порушено принцип презумпції невинуватості є безпідставними з огляду на таке. Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Вказана конституційна норма про презумпцію невинуватості розміщена у тому блоці статей, які визначають статус (положення) особи у кримінальному судочинстві, тобто презумпція невинуватості - це кримінально-процесуальний термін і ця презумпція може бути спростованою. Що стосується кримінально-правової оцінки дій особи, у цьому випадку позивача, наявність, чи відсутність в його діях складу злочину, то законом це віднесено до компетенції слідчо-прокурорських органів. Отже, інформація, яка поширена відповідачем, у силу наведеної конституційної норми не може вплинути на право позивача вважатися невинуватим, поки його вину не буде доведено в установленому законом порядку. Захист честі і гідності у цьому випадку може бути реалізовано шляхом надання іншої точки зору, наприклад шляхом реалізації права на відповідь, що і було зроблено позивачем. Тому в цій частині доводи позивача та його представника є безпідставними. Зазначене узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду України від 24 березня 2021 року у справі № 428/3780/20-ц, провадження № 61-319св21. При цьому суд звертає увагу на те, що [PERSON] визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 12018020120000320 від 14 вересня 2018 року, порушеному за ст. 125 КК України і зазначена у статті інформація щодо нанесення йому тілесних ушкоджень стосуються саме тої події, щодо якої він звернувся до правоохоронного органу, а тому не може бути такою, що принижує честь, гідність позивача. Відповідно до статті 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Оскільки відсутні підстави для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, то підстав для стягнення моральної шкоди немає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed