Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

03.11.2015 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання синів [PERSON], 13.07.2000р.н, і [PERSON], 03.01.2013р.н., та дочки [PERSON], 17 березня 2004р.н., в розмірі по 500,00 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Вказала, що з відповідачем перебуває у розірваному шлюбі з 30 червня 2015 року. Сімя розпалася, вони проживають окремо. Діти проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів з ним не досягнуто. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що після розірвання шлюбу відповідач ще деякий період проживав у їхньому спільному житловому будинку, проте після свята Покрови поїхав, не повідомивши куди. Спілкується по телефону лише з дочкою. Матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а на повідомлення дочки, що їй необхідні кошти на лікування пояснив, що кошти буде надавати лише по чеках. Проте, ні по поштовому переказу, ні на банківську карточку кошти не надійшли. Вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, працювати немає можливості, отримує лише допомогу від держави за народження третьої дитини і цих коштів на прожиття не вистачає. Відповідач в судове засідання не зявився, в телефонному режимі повідомив суд, що працює та проживає в м. Київ. З вимогами позивачки погодився. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно довідки Білогірської селищної ради Хмельницької області №4253 від 03.11.2015 року дочка [PERSON], 2004р.н., та сини [PERSON], 2000р.н., і Кіріл, 2013р.н., знаходяться на утриманні позивачки. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.2 ст.182 цього ж Кодексу вказано, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, якою встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено, що у 2015 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень, до 6 років відповідно - 1032 гривень, з 1 вересня 1167 грн. При винесенні рішення суд враховує, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі, дещо меншому від половини прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, проте вказані вимоги не суперечать положенням сімейного та цивільного законодавства та вирішує справу в межах заявлених вимог. Передбачений ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний відсоток прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відноситься лише до випадків стягнення аліментів у відсотках від заробітку (доходу), тому не може бути застосований до випадків стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Законодавець захищає дитину від отримання аліментів у сумі, яка була б меншою від 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом індексації аліментів, що передбачено ч.2 ст. 184 Сімейного кодексу України та можливістю отримання державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбаченої ч.3 цієї ж статті Кодексу. Таким чином вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають. Відповідач є працездатним, на його утриманні не перебувають інші особи, офіційно не працевлаштований, що свідчить про нерегулярний, мінливий та неконтрольований дохід. Доказів про неможливість сплачувати аліменти суду не надав. На підставі наведеного,

Outcome: partial