Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. 00 коп. щомісяця. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 2008 року по 2010 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в квартирі бабусі відповідача та [INFO] в них народився син [PERSON] З часом життя з відповідачем стало нестерпним, він почав сильно зловживати спиртними напоями та наркотичними засобами, іноді поводив себе дуже агресивно, міг навіть вдарити її. У 2010 році стосунки між нею та [PERSON] були припинені та вона почала проживати з сином та матір'ю за місцем своєї реєстрації. На даний час малолітній [PERSON] досі не має місця реєстрації та у батька дитини відсутнє бажання надати згоду на реєстрацію дитини. Після неодноразових звернень до батька дитини з проханням з'явитися та надати згоду на реєстрацію дитини, - жодного разу не з'являвся у призначений час. Відповідач з 2010 року припинив піклуватися про дитину як батько, не цікавився його життям, станом здоров'я, навчанням та необхідністю матеріального забезпечення. У 2012 році вона з сином була госпіталізована в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 16» з діагнозом обструктивний бронхіт та батько жодного разу не відвідав сина, не кажучи вже про забезпечення ліками. Крім того, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, часто знаходиться у нетверезому стані та під впливом наркотичних засобів. Оскільки відповідач припинив спілкуватися з дитиною в повному обсязі, не виявляє до неї інтересу, не піклується про її розвиток вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на підставі наявних доказів, у разі неявки відповідача, просила ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилась, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в своїх письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9). Згідно характеристики за місцем мешкання, виданої 05.05.2017 року ст. ДОП Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, [PERSON] за місцем мешкання зарекомендував себе негативно. Зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок. Згідно довідки «Армор» неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178, ч. 2 ст. 178, ст. 173 КупАП. У 2016 році притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП. Притягувався до кримінально відповідальності за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України. (а.с 10) За місцем мешкання та роботи [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи та мешкання. (а.с. 11, 14). Відповідно до довідки, виданої Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 439 комбінованого типу Харківської міської ради» № 01-31/78 від 26.04.2017 року [PERSON] відвідував даний заклад з 04 липня 2010 року по 31 серпня 2015 року. За вказаний період відвідування батьківських зборів, урочистих заходів, прийняття участі в житті дитячого садка здійснювала мати [PERSON] Батько [PERSON] успіхами свого сина не цікавився. (а.с. 12). Згідно характеристики № 195 від 04.05.2017 року, наданої директором Харківської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 72 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] навчається у школі з першого класу та має середні здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Мати приділяє достатньо уваги навчанню і вихованню сина. Завжди відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу. За час навчання батько [PERSON] жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням і життям дитини. (а.с. 13) З повідомлення начальника Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області , вих. № 2222/119-66/05/14 від 03.05.2017 р. вбачається, що згідно довідки «Армор» [PERSON] із заявами, скаргами щодо вчинення [PERSON] перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] не звертався. (а.с. 15) Також, відповідно до довідки № 09-07-498 від 26.04.2014 року, виданої начальником Поштампу-ЦПЗ № 1 ПАТ «Укрпошта» за період з 01.10.2016 р. по 26.04.2017 р. поштові перекази на ім'я [PERSON] від [PERSON] в надходженні та виплаті не значаться. (а.с. 16) Актом обстеження умов проживання дитини від 09.06.2017 року встановлено, що позивач та її дитина мешкають у квартирі № [ADDRESS]. Для виховання та розвитку дитини матір'ю створено гарні умови для проживання дитини: має окрему кімнату, в якій є письмовий стіл, ліжко, шафа для одягу та книжок. (а.с. 14-15). Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради за № 476 від 16.08.2017 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 39). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. З позовної заяви вбачається, що позивач як на підставу для позбавлення відповідача батьківських прав посилався на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, - ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини). Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухилявся від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], належним чином участі у його вихованні та утриманні не приймає і вважає, що існують усі правові підстави щодо позбавлення його батьківських прав, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на вищевикладене з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. 00 коп., починаючи з 10.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, приймаючи до уваги досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених законом щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], у розмірі 600 грн. 00 коп., починаючи з 10.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогу про позбавлення батьківських прав (640 грн. 00 коп.). Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивача про зверненні з позовною вимогою про стягнення аліментів звільнено від сплати судового збору, то з відповідача слід стягується сума судового збору у розмірі 640,00 грн. на користь держави.

Outcome: approved