Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення різниці у курсу валют за договором позики. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що між ним та відповідачем 26 жовтня 2012 року було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачу були надані в борг грошові кошти в сумі 5 400 доларів США, що еквівалентно 44 280,00 грн., зі строком повернення до 26 листопада 2012 року. Зазначений договір позики був посвідчений нотаріусом, та у зв'язку з неповернення боргу, 13 квітня 2014 року нотаріусом було вчинено виконавчий напис. Посилається на ст. ст. 22, 1046, 1047, 1049 ЦК України та просить суд стягнути різницю між курсом долару станом на 26.10.2012 року та станом на 13.08.2014 року, в сумі 31 158,00 грн., а також стягнути на його користь судові витрати. В судове засідання з'явився представник позивача та позивач, підтвердили викладені в позовній заяві обставини, та просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Додатково пояснили, що на даний час здійснюється виконавче провадження з виконання виконавчого напису та будь-яких грошових коштів в рахунок погашення боргу позивач не отримував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений 26 жовтня 2012 року договір позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу та зареєстрований в реєстрі за № 1656. Відповідно до п. 1 зазначеного договору [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 44 280,00 грн., що еквівалентно 5 400 доларів США без сплати процентів за використання вказаною сумою грошей, із строком виплати боргу по 26 листопада 2012 року. 30 квітня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу був вчинений виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 44 280 грн., що еквівалентно 5 400 доларів США. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України. До таких способів віднесено: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи з аналізу зазначеної вище норми, законодавством не встановлена можливість позикодавця захистити своє порушене право в обраний позивачем спосіб. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національний банк України" офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно з ч. 1 ст. 36 цього Закону Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Отже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, пред'являти після вчинення виконавчого напису нотаріусом додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. За порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно частини другої вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, несвоєчасне виконання зобов'язань може бути підставою для відповідальності боржника, встановленої частиною другою ст.625 ЦК України. Отже, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача різниці у курсі долару США відсутні. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають, то і не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача понесених ним судових витрат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed