Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

30.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, посилаючись на те, що після припинення шлюбних відносин батьків в 2015 році він офіційно та фактично проживає разом з батьком [PERSON] [ADDRESS]. Мати, відповідач по справі з цього часу проживає окремо, за іншою адресою, має іншу сімю. На даний час позивач навчається на денній формі навчання у Державному університеті інфраструктури та технологій м. Київ з 2017 року по червень 2021 року. У зв'язку з цим не має змоги працювати, стипендію не отримує. Матеріальну допомогу на навчання надає лише батько. Мати зі своєї сторони жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки має працездатного чоловіка, є співвласником 1/3 частини житлової квартири, де мешкає він з батьком. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1000 гривень щомісячно, до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду подав письмову заяву в якій просив справу за його позовом розглянути в його відсутність. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. В поданому відзиві та запереченнях в судовому засіданні вказував на те, що відповідач з жовтня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від подружнього життя має доньку [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та отримує лише державну допомогу по догляду за дитиною, інших доходів не має, а тому надавати допомогу сину не має можливості. Що стосується спілкування відповідача з сином то хоче зазначити, що відповідач всіляко намагалася та намагається на спілкування з сином але останній сам ухиляється від спілкування. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зі слідуючих підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом РАГС Фастівського міськвиконкому від 18.01.2000 року на ім'я [PERSON], батьком позивача є [PERSON], мати - [PERSON], відповідач по справі. В 2015 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу між батьками позивач залишився проживати з батьком [PERSON], за адресою [ADDRESS]. На підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області з відповідача [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення останнім повноліття. Станом на час подання позову стягнення вказаних аліментів на утримання сина припинилось. Заборгованості по виплаті аліментів за відповідачем не має. Дані факти встановлені судом під час пояснень представників сторін та ними не заперечуються. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до довідки Державного університету інфраструктури та технологій м. Київ від 13.07.2018 року № 269, позивач [PERSON] навчається на бюджетній формі навчання в даному навчальному закладі, є студентом другого курсу, стипендії не отримує. Термін навчання до 30 червня 2021 року. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, а також самі діти, які продовжують навчання. В позові позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що він навчається на денній формі навчання, він не має змоги працювати, щоб самостійно отримувати заробіток. Єдину матеріальну допомогу надає лише батько. Також, позивач у своєму позові посилається на те, що відповідач на даний час має житло, де мешкає її сімя, має працездатного чоловіка, є співвласником 1/3 частини житлової квартири, де мешкає позивач з батьком. Тягар утримання частини житлової квартири, де мешкає він з батьком відповідач не несе, вважає, що її матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти. Разом з тим суд не може прийняти до уваги дані посилання так, як вони були спростовані в судовому засіданні. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обовязку батьків з утримання неповнолітніх дітей, більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обовязок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.03.2016 року, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Рішення набрало законної сили. На даний час позивач та його батько [PERSON] проживає у вказаній квартирі та сплачують всі необхідні комунальні витрати якими користуються. Відповідач після розлучення з [PERSON], батьком позивача, зареєструвала шлюб 31.10.2015 року з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом ДРАЦС Фастівського МРУЮ у Київській області, актовий запис № 402 та на даний час проживає за іншою адресою. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Фастівським міськрайонним відділом державної РАЦС ГТУЮ у Київській області від 18.01.2018 року, від подружнього життя з [PERSON], відповідач 12.01.2018 року народила доньку [PERSON]. На підставі наказу № 8-к/тм від 15.03.2018 року по ДНЗ № 1 «Теремок», [PERSON] в даний період знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.03.2018 року по 12.01.2021 року, включно, що підтверджується довідкою від 29.08.2018 року за № 31 виданою Дошкільним навчальним закладом № 1 «Теремок» Виконавчого комітету Фастівської міської ради. Відповідно до довідки УСЗН Фастівської міської ради від 31.08.2018 року № 2783, [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Фастівської міської ради та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860,00 грн., щомісячно. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, однією з обставин яку повинен врахувати суд при розгляді даного позову є можливість відповідача надавати допомогу на навчання позивачу. З урахуванням викладеного, позивачем та його представником не було доведено та не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження факту, що відповідач має певні доходи та має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина. Крім того, позивачем не надано доказів того, що батько, з яким він фактично проживає, та який його утримує перебуває у скрутному матеріальному становищі та не може забезпечити сина матеріально. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, з урахуванням наявності у відповідача на утриманні малолітньої дитини, перебуванням її у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення її трирічного віку, її матеріального стану, суд вважає, що у відповідача відсутня можливість надавати матеріальну допомогу сину [PERSON], який продовжує навчання, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як позивач у справі про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки в задоволені позову відмовлено, тому витрати по оплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed