Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

04.11.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона народилася 16.02.1959 року у с.Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області. У її свідоцтві про народженні її матірю помилково зазначили «Кириченко Ганна Талімонівна». 24.02.2015 року померла мати позивачки [PERSON] у віці 88 років в м.Києві. Після смерті матері відкрилася спадщина і [PERSON] звернулася в межах шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім того зазначає, що до своєї смерті мати позивачки 24 вересня 2008 року заповіла земельні ділянки у с.Пилиповичі Радомишльського району по вулиці Чорновола №13 своїй онуці (племінниці позивачки) [PERSON], яка в визначений законом термін до нотаріальної контори не звернулася та на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала, отже вважається такою, що спадщину не прийняла. На даний час позивач має намір оформити свідоцтво про право на спадщину на зазначену земельну ділянку, але в звязку із розбіжністю в імені її матері, яке значиться в свідоцтві про народження позивачки і в свідоцтві про смерть спадкодавця нотаріус запропонувала звернутися їй до суду для встановлення факту родинних відносин. З огляду на викладене просить встановити факт того, що вона є донькою померлої 24.02.2015 року [PERSON] та просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельні ділянки у с.Пилиповичі Радомишльського району по вулиці Чорновола №13. У судовому засіданні позивач з підстав, викладених в заяві, просить заяву задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі його представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, письмових пояснень своєї позиції з приводу зазначених позовних вимог суду не надала. За згаданих обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, третьої особи, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у випадку не охвату заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за його життя і народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив, і батьки. Згідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом зясовано, що позивач [PERSON] народилася 16.02.1959 року у с.Пилиповичі Радомишльського району Житомирської області. У її свідоцтві про народження серії ІІ-ЯР №273930 вона записана як [PERSON], матірю зазначена [PERSON] (а.с.9). [PERSON] після реєстрації шлюбу 21.09.1980 року з [PERSON] присвоєно прізвище «Рудешко», що вбачається зі свідоцтва про одруження серії ІІ-БК №362757, виданого 21.09.1980 року (а.с.10). Факт того, що [PERSON] являється рідною дочкою [PERSON] також підтверджується допитаними в судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON], які заявили, що знають [PERSON] та її матір так як мешкали в одному селі Пилиповичі, являються родичами та підтверджують факт того, що [PERSON] являється матірю позивачки. Мати позивачки [PERSON] померла 24.02.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК №331159, виданим 24.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.15). З копії спадкової справи, яка була заведена Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області, після смерті [PERSON] до нотаріальної контори у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини зверталася у визначений законом строк [PERSON] та [PERSON] За змістом ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. Главою 86\~ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема,\~Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7\~"Про судову практику в справах про спадкування". Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В той же час позивачем не надано доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Як пояснила сама позивач у судовому засіданні при зверненні до нотаріальної контори їй офіційно не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому суд вважає, що вона звернулась до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, а саме земельні ділянки, передчасно без дотримання встановленого порядку отримання свідоцтва на право на спадщину. Таким чином, на час звернення до суду права позивача в частині визнання права власності на спадкове майно не були порушені та ніким не оспорюються, а тому на підставі викладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню тільки в частині її вимог про встановлення факту родинних відносин з померлою 24.02.2015 року [PERSON], а в іншій частині позову - необхідно відмовити.

Outcome: partial