Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вимогами до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з грудня 2009 року він з відповідачем [PERSON] припинили шлюбні відносини. 08.04.2010 року Звенигородським районним судом Черкаської області винесено рішення, яким розірвано шлюб та стягнуто з нього аліменти в розмірі ? частини усих видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку починаючи стягнення з 22.02.2010 року і до повноліття дитини. З часу винесення рішення суду позивач сплачував аліменти у визначений судом спосіб та розмір. Відділом ДВС Звенигородського РУЮ щомісячно нараховуються аліментні платежі в розмірі 1348 грн. У липні 2018 року йому стало відомо, що його перша дружина без його згоди та відому змінила прізвище дитині на «Сівкова». Після розлучення він створив нову сімю з [PERSON]. У них народилася дочка [PERSON], [INFO] Створивши нову сімю позивач продовжував сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON]. Крім обовязку утримувати новостворену сімю, у позивача виникли також обовязки допомагати фінансово своїм батькам, які втратили працездатність. Його батьки [PERSON] та [PERSON] є інвалідами відповідно другої та третьої груп. Останнім часом між позивачем та його другою дружиною все частіше почали виникати непорозуміння з приводу фінансового забезпечення сімї. А тому його друга дружина також звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментних платежів. 22.06.2018 року Тальнівським районним судом винесено Рішення, яким стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліментні платежі на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.03.2018 року і до повноліття дитини , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.Таким чином , на підставі двох Рішень суду про стягнення аліментів, з нього має бути стягнуто 58 % від суми усіх видів заробітку, що в грошовому еквіваленті має; становити не менше як 3 000 грн. Така сума аліментних платежів не відповідає взагалі рівню моїх доходів. Я погоджуюсь вимогами чинного законодавства відносно того, що утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обовязком батьків. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак обставини склались таким чином , що в силу цілого ряду життєвих обставин позивач перебуває у тяжкому фінансовому положенні. Впродовж останніх років він не має постійного місця роботи та відповідно регулярного заробітку . А змушений постійно шукати роботу , яка здебільшого мало оплачувана, некваліфікована, і не на постійній основі. Не має у власності житла, інших житлових та не житлових приміщень та нерухомого майна, від реалізації яких він міг би сплачувати аліментні платежі. Позивач зареєстрований та проживає фактично у будинку своїх батьків. Крім того, у нього останнім часом все частіше виникають проблеми зі здоровям, що перешкоджає йому влаштуватись на роботу з високими показниками заробітної плати. Таким чином, у звязку з його мізерними щомісячними доходами, відсутністю в нього транспортних засобів, житла, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, відсутності підсобного господарства, проблемами зі здоровям - він не має можливості забезпечити належний рівень життя членів своєї сімї. За таких обставин позивач не в силі сплачувати аліменти у розмірі 1/3 та 1/4 частини усіх видів заробітку, як то визначено на підставі Рішень Тальнівського та Звенигородського районних судів. Позивач не ухиляється від матеріального утримання своїх дітей, намагається по мірі можливості надавати матеріальну допомогу, але не більше ніж в межах 1/6 частин всіх видів своїх доходів на користь кожної з відповідачів. З урахуванням позовних вимог позивач просить зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] з 1/4 частини усіх видів заробітку до 1/6 частини усіх видів заробітку починаючи стягувати від дня проголошення рішення суду і до досягнення донькою повнолітнього віку; Зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] з 1/3 частини усіх видів заробітку до 1/6 частини усіх видів заробітку починаючи стягувати від дня проголошення рішення суду і до досягнення донькою повнолітнього віку. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.09.2018 року позовна заява була залишена без руху. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 24.09.2018 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.10.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не зявився, через представника подав заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. В установлений законом строк подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що Позивач вказує на те, що відповідно до Рішення Звенигородського районного суду від 13.08.2010 року з нього стягнуто аліменти на її користь для утримання доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування зазначеного додає до позовної заяви копію відповідного рішення суду у справі №2-143/10, слід відмітити, що на час винесення вказаного судового рішення позивач [PERSON] не працював, доходів не отримував. Також, слід відмітити, що станом на 2010 рік, батько позивача [PERSON] та мати позивача [PERSON] вже були інвалідами, тобто, фактично визначальних обставин щодо зміни майнового стану в цій частині у позивача не відбулось. Щодо того, що позивач вказує, про те, що «з часу винесення Рішення суду він сплачував аліментні платежі у визначений судом спосіб та розмір» (абзац 4 позовної заяви), також не відповідають дійсності, адже, значний період часу позивач взагалі не сплачував їй аліменти (за виключенням 300 грн.), що підтверджується довідкою-розрахунком про заборгованість по аліментах копію якої вона додає до відзиву. Зазначає, що в наслідок несплати аліментів утворилась значна заборгованість, яка була погашена одним платежем 26.05.2017 року в сумі 47247,94 грн., і то підставою для погашення заборгованості було те, що вона звернулась зі скаргою щодо несплати аліментів, і [PERSON] не випустили за кордон у звязку з заборгованістю, дана обставина вказує, що кошти на сплату аліментів у нього були, але він умисно їй їх не сплачував. Відповідно до обґрунтувань наданих [PERSON] та відповідно до рішення Тальнівського районного суду від 22.06.2018 року у справі № 704/255/18 вбачається, що [PERSON] подала до [PERSON] позов про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/3 його доходів, та відповідно до мотивувальної частини вказаного рішення, [PERSON] такі позовні вимоги визнав повністю (абзац 3 мотивувальної частини вказаного рішення суду). Слід звернути особливу увагу, що [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі аж 1/3 частини, наголошує на цьому та звертає увагу, що [PERSON] у вказаній справі будучи відповідачем повністю погодився з такими позовними вимогами та на момент розгляду вказаної справи навіть не заперечував. Разом з цим, слід взяти до уваги, що відповідно до наданих позивачем доказів: довідки МСЕК про інвалідність [PERSON], довідки МСЕК про інвалідність [PERSON] та довідки МСЕК про інвалідність [PERSON], всі ці особи, на момент розгляду справи № 704/255/18 вже були інвалідами, разом з цим, станом на день розгляду справи в суді [PERSON] вже сплачував аліменти на її користь для утримання дитини [PERSON], [INFO], проте, всі вказані обставини не стали на заваді для погодження [PERSON] стягнення з нього аліментів в такому значному розмірі як 1/3 частина від його доходів. Крім вказаного, особливої уваги заслуговує те, що на користь [PERSON] стягнено 1/3 частина доходів [PERSON], а не 1/4 частина, що було б логічніше та відповідало не тільки вимогам законності та було б обґрунтованим, а ще й відповідало здоровому глузду. Тобто, є очевидним, що на аліменти [PERSON] подала на [PERSON] тільки з метою штучно створення обставин для обґрунтування зменшення аліментів, адже, слідуючи із фактичного місця проживання [PERSON], вона проживає з батьками позивача, а отже, має з позивачем і його батьками гарні відносини, та відповідно, вбачаються обставини стверджувати, що [PERSON] діє виключно в інтересах позивача. Обґрунтування позивача зазначені ним в абзаці 12 мотивувальної частини позову про те, що «перебуваю у тяжкому фінансовому положенні», також не відповідає дійсності, адже, позивач маючи відповідну групу інвалідності отримує пенсію, крім того, позивач перебуває на заробітках закордоном. Відносно доводів позивача про те, що він змушений утримувати батьків та допомагати їм, зазначу, що в дійсності згідно довідок МСЕК на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] всі вказані громадяни комісією МСЕК визнані працездатними, тобто можуть працювати, крім того, всі вони отримують пенсію, тобто перебувають на забезпеченні достатньому для того, щоб не мати претензій саме до неї. Також зазначає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі того, що є інвалідами відповідно мають соціальні пільги втому числі і мають субсидію, тобто це вказує на те, що обставини зазначені [PERSON] про його складний матеріальний стан перебільшені та не відповідають дійсності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо позовних покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.08.2010 року Звенигородським районним судом Черкаської області винесено Рішення яким стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини усіх видів заробітку але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 22.02.2010 року і до повноліття дитини. 22.06.2018 року Тальнівським районним судом винесено Рішення, яким стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.03.2018 року і до повноліття дитини , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них , хто проживає окремо від дитини , може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або ) натуральній формі . За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і ( або ) у твердій грошовій сумі . Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом . Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом . Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1\~ст. 12 цього Закону\~передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів у даному випадку під час ухвалення рішення Звенигородським районним судом Черкаської області від 08.04.2010 року та Тальнівським районним судом від 22.06.2018 року. Так, жодних доказів, які б підтверджували непрацездатність позивача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було.\~Довідка до акту огляду МСЕК, надана позивачем і видана на його імя не пітверджує даних обставин, оскільки інвалідність встановлена позивачу на строк до 01.05.2011р., а доказів проведення чергового переогляду та продовження перебування на групі інвалідності позивачем не надано. Крім того, вказана довідка не містить обмежень щодо умов та характеру праці. Стосовно зміни сімейного стану суд виходить з наступного. Дійсно у позивача [PERSON] змінився сімейний стан: 16 червня 2017 року він уклав шлюб ( а.с. 28 ). Також позивач є батьком малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. І як вбачається з довідки виданої Степківською сільською радою Уманського району від листопада.2017 року № 306 (а.с.32), його донька [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері. Разом з тим з нього стягуються аліменти на її утримання за рішенням Тальнівського районного суду від 22.06.2018 року. Стосовно посилання позивача щодо перебування на його утриманні непрацездатних батьків суд ставиться критично, так як відповідних доказів цього суду не надано, більш того як вбачається з наданих суду довідок до акту огляду МСЕК вказані обставини існували на час винесення рішення Тальнівським районним судом від 22.06.2018 року. Так само як і отримання позивачем статусу особи з інвалідністю. Відтак суд констатує, що матеріальний та сімейний стан позивача змінився з часу винесення рішення Звенигородським районним судом Черкаської області від 08.04.2010 року про стягнення з нього аліментів, що може слугувати підставою для зміни розміру аліментів, призначених згідно вказаного рішення. Разом з тим позивач не довів факту зміни матеріального або сімейного стану після ухвалення рішення Тальнівським районним судом від 22.06.2018 року, що унеможливлює виплату на утримання доньки [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Більш того, усі перелічені позивачем обставини, на які він вказує у своєму позові, існували на час винесення даного рішення і при цьому він не заперечував проти стягнення з нього аліментів у визначеній сумі - 1/3 частини з усіх видів його заробітку, що вказано у даному рішенні. Крім того суд вказує що розмір аліментів, які стягуються з позивача згідно рішення як Звенигородського районного суду від 08.04.2010 року так і Тальнівського районного суду від 22.06.2018р. не є завищеним та не суперечить вимогам законодавства, а є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Разом з тим, з огляду на недопустимість порушення прав дитини на забезпечення батьками її належного утримання, та враховуючи рівність прав дітей на таке утримання, за вимогою позивача слід зменшити розмір аліментів стягуваних із нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] за рішенням Тальнівського районного суду від 22.06.2018р.. в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно на ? частину з усіх видів заробітку. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на позивача понесені ним судові витрати по справі. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed