Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

07 квітня 2015 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] року в м. Горлівка Донецької області померла її двоюрідна сестра [PERSON], що підтверджується довідкою про смерть №1980 від 31 грудня 2014 року, виданою Горлівським відділенням Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи, а також лікарським свідоцтвом про смерть. Отримати свідоцтво про смерть в місті Горлівка вона позбавлена можливості, оскільки там не працюють реєстраційні служби. Встановлення факту смерті [PERSON] їй необхідно для отримання допомоги на поховання. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву, просила задовольнити. Пояснила, що їй 31 грудня 2014 року Горлівським відділенням Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи було видане лікарське свідоцтво про смерть № 1980 [PERSON] [INFO], яка померла [INFO] року, з яким вона звернулась до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області та отримала свідоцтво про смерть. При зверненні до Управління пенсійного фонду України в м. Слов'янська Донецької області, де перебувала на обліку померла [PERSON], їй було в усній формі відмовлено в отриманні допомоги на поховання з тих підстав, що документи видані на території проведення антитерористичної операції є недійсним. Зазначене свідоцтво про смерть вона залишила при поверненні в м. Горлівку, та повторно отримала засвідчену копію лікарського свідоцтва про смерть. При зверненні до відділу ДРАЦС реєстраційної служби Слов'янського міського управління юстиції в Донецькій області їй в усній формі було роз'яснено про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті. З письмовою заявою до зазначеного органу вона не зверталась та письмову відмову органу РАЦС у реєстрації події смерті заявник не отримувала. Представник заінтересованої особи Довгопола Л.І. заперечувала проти задоволення заяви, зазначила, що [PERSON] до відділу ДРАЦС реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції в Донецькій області не зверталась; свідоцтва, які видані державними органами , розташованими на території АТО є недійсними, в даному випадку підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] є надання заявником лікарського свідоцтва з поміткою "дублікат". Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у зазначені та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника Згідно з абзацом 2 пункта 2.1. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої Наказом МОЗ України 08.08.2006 N 545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. N 1152/13026, у разі загублення лікарського свідоцтва про смерть видається нове свідоцтво з поміткою "дублікат" на підставі письмової заяви особи, яка отримала оригінал, або іншої особи, яка зобов'язалася поховати померлого. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. З аналізу змісту зазначеної норми Закону вбачається, що конкретного формулювання, поняття та за яких обставин суд може встановити факт смерті фізичної особи в певний час, у певному місці ні Цивільний, ні Цивільний процесуальний кодекси не містять. Однак, перед тим, як звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті у певний час, заявник зобов'язаний спочатку вирішити це питання у відділі ДРАЦС. Лише при одержанні відмови органів ДРАЦС у реєстрації події смерті заявник має право звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті у певний час. Судом встановлено, що [PERSON] перед тим, як звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті з письмовою заявою до органів ДРАЦС не зверталась та письмову відмову органу ДРАЦС у реєстрації події смерті заявник не отримувала. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed