Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

31 липня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 листопада 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 14.9/8/07-КМК, за яким останньому наданий кредит в розмірі 20000.00 доларів США строком до 26 листопада 2010 року із сплатою\~ 15 % процентів річних. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого, ПАТ «Кредитпромбанк» передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» стало кредитором у зазначених зобовязаннях \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Проте, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконував, у звязку з чим, станом на 08 липня 2015 року розмір заборгованості склав 2963131,49 грн., з них: 89586,65 грн. тіло кредиту, 2871185,05 грн. пеня, 2298,50 грн. три відсотки від простроченої заборгованості по тілу кредиту, 61,38 грн. три відсотки простроченої заборгованості по процентам. Так як добровільно повертати кошти відповідач не бажає, то позивач просить стягнути суму заборгованості, а саме 2963131,49 грн., з них: 89586,65 грн. тіло кредиту, 2871185,05 грн. пеня, 2298,50 грн. три відсотки від простроченої заборгованості по тілу кредиту, 61,38 грн. три відсотки простроченої заборгованості по процентам на свою користь. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду письмову заяву, якій просить суд проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. у задоволенні позову просить відмовити. 25 лютого 2016 року зробив письмову заяву про застосування позовної давності, в тому числі трьохрічної до вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та річної до вимог про стягнення пені і штрафу, мотивуючи тим що рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 квітня 2011 року, яке набрало законної сили 31 серпня 2011 року, первинний кредитор ПАТ «Кредитпромбанк» достроково стягнув в солідарному порядку з позичальника [PERSON] і поручителя [PERSON] всю суму заборгованості за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30.11.2007 року , що становила 142089,95 грн. Вказане рішення суду виконано і виконавче провадження по стягненню закрито постановою ВДВС Нововолинського МУЮ 22.01.2014 року. Дослідивши надані сторонами докази на підтримання своїх вимог і заперечень, визначивши норми закону, які підлягають застосуванню у даних правовідносинах, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. З ксерокопії кредитного договору № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року (а.с. 5-11) вбачається, що між ПАТ «Кредитпромбанк» і відповідачем [PERSON] 30 листопада 2007 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит в розмірі 20 000,00 доларів США строком до 26 листопада 2010 року із сплатою 15 % процентів річних. 20 січня 2009 року між відповідачем [PERSON] та банком укладено додаткову угоду №1 до даного кредитного договору. Цього ж числа між сторонами укладено додаткову угоду №2 до зазначеного кредитного договору (а.с. 13-16). Згідно умов вказаних додаткових угод сторони виклали в новій редакції п.п.4.3. кредитного договору та погодили графік погашення заборгованості, а також зменшили розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом до розміру подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.\~\~\~\~ Відповідно до п. 3 додаткової угоди №2 від 20.02.2009 року до кредитного договору, у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та/або процентами, відповідач сплачує позивачу пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченого платежу, що визначається у кредитному договорі. З розрахунку заборгованості за кредитним договором укладеного з [PERSON] (а.с. 17-18) вбачається, що за [PERSON] станом на 08 липня 2015 року рахується заборгованість за договором кредиту № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року в сумі 2963131,49 грн., з них: 89586,65 грн. тіло кредиту, 2871185,05 грн. пеня, 2298,50 грн. три відсотки від простроченої заборгованості по тілу кредиту, 61,38 грн. три відсотки простроченої заборгованості по процентам. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2013 року (а.с. 19-24), ПАТ «Кредитпромбанк» було відступлено ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними договорами. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2011 року (а.с. 91-92), присуджено до стягнення з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 142098,95 грн. за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року та з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «Кредитпромбанк» 142098,95 грн. за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 31 серпня 2011 року (а.с. 93-94), дане рішення залишено без змін. Постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ [PERSON] від 05 жовтня 2011 року (а.с. 95) відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Луцького міськрайонного суду, виданого 23 вересня 2011 року про стягнення з [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року. Постановою державного виконавця від 22 січня 2014 року (а.с. 96), закінчено виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим листом в звязку з сплатою [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором в повному обсязі. Факт повного погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року підтверджується також дослідженими в суді копіями платіжних доручень № 476 від 20 червня 2013 року, № 487 від 01 липня 2013 року, № 758 від 24 липня 2013 року, № 624 від 24 липня 2013 року, № 10 від 09 січня 2014 року. З повідомлення ПАТ «Кредитпромбанк» № 15/51.4-8405-01 від 10 лютого 2016 року (а.с. 148), вбачається, що на кореспондентський рахунок ПАТ «Кредитпромбанк» від [PERSON] на виконання виконавчого листа виданого Луцьким міськрайонним судом на підставі рішення від 18 квітня 2011 року про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року сума заборгованості в розмірі 142089,95 грн. надходила частинами, а саме: 19 червня 2013 року 20000 грн., 20 червня 2013 року 2000 грн., 01 липня 2013 року 80000 грн., 24 липня 2013 року 10000 грн., 24 липня 2013 року 4500 грн. Загальна сума даних платежів в розмірі 116500 грн. була перерахована на рахунок ПАТ «Дельта Банк». На кореспондентський рахунок ПАТ «Кредитпромбанк» 10 січня 2014 року [PERSON] було перераховано 25298,95 грн., які в свою чергу 11 січня 2014 року перераховано ПАТ «Кредитпромбанк» на рахунок ПАТ «Дельта банк».(а.с.148-149). Отже, в суді встановлено, що право вимоги ПАТ «Кредитпромбанк», як кредитор відповідача, продав позивачу 20 травня 2013 року (а.с. 19-24). У витягу з додатку № 1 до договору купівлі продажу вимог зазначено, що фактичний розмір заборгованості станом на 21.05.2013 року, за договором №14.9/8/07-КМК від 30.11.2007 року по тілу у валюті кредиту становить 13793, 27 доларів США. Про те, яким чином визначена сума заборгованості по тілу кредиту станом на 21.05 2013 року, тобто після постановлення рішення Луцьким міськрайсудом від 18 квітня 2011 року і його виконання [PERSON], позивачем не доведено. Вказаний розрахунок не містить даних про надходження коштів на погашення боргу, які основний кредитор ПАТ «Кредитпромбанк» отримував від [PERSON] протягом 2011-2014 років, а зокрема і в 2013 році, тобто після продажу права вимоги за кредитними зобовязаннями [PERSON] При цьому, заміна сторони стягувача у виконавчому провадженні по виконанню рішення Луцького міськрайсуду від 18.11.2011 року, яким стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 14.9/8/07-КМК від 30.11.2007 року, не здійснювалася. Кошти, як встановлено судом, надходили на кореспондентський рахунок ПАТ «Кредитпромбанк» від ВДВС Нововолинського МУЮ, частинами, починаючи з 19.06.2013 року, (а.с.148), і через певний період часу перераховувались на рахунок АТ «Дельтабанк». Суд завертає увагу на те, що платіж частинами надходив до ПАТ «Кредитпробанку», наприклад, 19.06.2013 року 20000 грн., а був перерахований на рахунок «Дельтабанк» 11 липня 2013 року. В цей період позивач нараховував відповідні санкції на боржника у виді процентів за користування та пені за прострочення виконання зобовязань. Як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 2908556 від 22.01.2014 року, борг в сумі 142089,95 грн. за виконавчим листом № 2-2743 від 23.09.2011 року, виданим Луцьким міськрайсудом на виконання рішення суду про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30.11 2007 року, сплачено повністю [PERSON] (а.с.96). Таким чином, виконання рішення суду відбувалося з 05.10.2011 року на користь ПАТ «Кредитпромбанк», який і залишився стягувачем у відносинах з відповідачем до 22.01.2014 року, тобто після укладення 20.05.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» і позивачем договору купівлі продажу вимог. Вказані обставини, які встановлені судом, не спростовані позивачем, і його представник не надав суду жодних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 08.07.2015 року, який є предметом спору. Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всупереч вказаній нормі процесуального закону, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу щодо наявності у [PERSON] заборгованості перед ПАТ «Дельтабанк» за кредитним договором № 14.9/8/07-КМК від 30 листопада 2007 року, зокрема як за тілом, процентами, так і за санкціями у вигляді пені чи штрафу. Тому, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельтабанк». Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed