Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У серпні 2021 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 19.05.2009 року вона придбала у відповідача земельну ділянку площею 0,1383 та, кадастровий номер: 6524755500:01:069:0006, яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованим нотаріусом Власенко 1.1. в реєстрі за № 610. Відповідно до чинного законодавства, яке діяло на час укладання договору, позивач виконала усі вимоги, а саме крім нотаріального договору, на державному акті на право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва Серії ЯЕ № 934986 від 13.03.2009 року, виданого на підставі рішення Лазурненської селищної ради від 19.12.2008 року за № 517, було вчинено нотаріальний запис про набуття позивачем право власності на земельну ділянку та зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровим № 6524755500010690006302. 26.07.2021 року [PERSON] звернулась до нотаріуса щодо продажу належної їй земельної ділянки та дізналась, що [PERSON] 17.08.2016 року зареєструвала за собою право власності на вказану вище земельну ділянку на підставі того ж рішення Лазурненської селищної ради від 19.12.2008 року за №517, яке слугувало підставою для видачі державного акту. В зв`язку з чим просила: скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,1383 га, кадастровий номер: 6524755500:01:069:0006, яка розташована в [ADDRESS] , індексний номер: 31020266 від 19.08.2016 року; припинити право власності [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,1383 га, кадастровий номер: 6524755500:01:069:0006, яка розташована в [ADDRESS] . 19.08.2021 року ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом і визначено розгляд справи у проводити в загальному позовному провадженні. 06.10.2021 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову 07.10.2021 року ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області заяву представника позивача задоволено, накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1383 га, кадастровий номер: 6524755500:01:069:0006, яка розташована в [ADDRESS] . Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, від представника позивача адвоката Камчатного А.В. надійшла письмова заява у відповідності до якої просив розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позові, та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого нотаріусом Власенко І.І. в реєстрі за №610, [PERSON] від імені якої діяла [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,1383 га, кадастровий номер: 6524755500:01:069:0006, яка розташована в [ADDRESS] (а.с.5-6). На державному акті на право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва Серії ЯЕ № 934986 від 13.03.2009 року, виданого [PERSON] на підставі рішення Лазурненської селищної ради від 19.12.2008 року за № 517, було вчинено нотаріальний запис про набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку та зареєстровано в Поземельній книзі за реєстровим № 6524755500010690006302 (а.с.7-8). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №267434891 від 26.07.2021, право власності на земельну ділянку площею 0,1383 га, кадастровий номер: 6524755500:01:069:0006, яка розташована в [ADDRESS] , зареєстровано 17.08.2016 року державним реєстратором Федчишиним В.С. за [PERSON] на підставі рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області №517 від 19.12.2008 року (а.с.9-10). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не| випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст.126 ЗК України таким документом був державний акт, форма якого затверджувалася КМУ. Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно ч.1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності земельної ділянки оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Правовідносини у цій справі регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Аналіз наведеного дає підстави вважати, що до кола повноважень державного реєстратора входить дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження, а також встановлення відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Крім того, саме зазначені положення Закону встановлюють межі дослідження наведених юридичних фактів. Цими межами і є подані документи та права, які з них виникають. Враховуючи зазначене, державний реєстратор, в порушення вимог чинного законодавства, не перевіривши та не уточнивши належним чином подані [PERSON] документи, зареєстрував за останньою право власності на спірну земельну ділянку, яка на час проведення державної реєстрації втратила право власності на неї внаслідок чого було порушено інтереси позивача, оскільки з її власності вибула належна їй земельна ділянка. Таким чином, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності на зазначену земельну ділянку, є незаконними, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved