Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

До Тарутинського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовом до Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області, в якому просила суд визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складалась з земельної ділянки площею 1,92 га, розташованої на території Лісненської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] виданого Тарутинською райдержадміністрацією 03 грудня 2003 року та зареєстровано у книзі записів державних актів № 218. 22 березня 2018 року [PERSON], на підставі довіреності в інтересах позивача, звернулася до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] та видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у зв'язку з пропуском строку, який встановлюється для прийняття спадщини. Причинами несвоєчасного звернення до нотаріальної контори згідно доводів, викладених у позовній заяві, є те, що позивач з 30.04.2012 року по листопад 2012 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у «Бендерській центральній міській лікарні» м. Бендери. У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивачем було пропущено встановлений законом строк у зв'язку з переломом ноги, також додала, що чоловік позивача приїзжав до с. Лісне та звернувся до працівників сільської ради з питанням оформлення спадщини, однак там йому відповіли «Лицам другого государства земля не положена», однак хто це сказав вона не знає. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. На адресу суду від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. З позовом згоден. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Так, відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 402 від 27 квітня 2012 року ( а.с. 8-10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, що належала померлій на підставі державного акту серії [NUMBER] виданого Тарутинською райдержадміністрацією 03 грудня 2003 року та зареєстровано у книзі записів державних актів № 218 (а.с. 11). Спадкоємцями майна померлої є [PERSON] - донька померлої, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 12, 13), яка на день смерті спадкодавця разом не проживала та не була зареєстрована. Згідно постанови Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 22.03.2018 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку тим, що заяву про прийняття спадщини [PERSON] повинна була подати після смерті [PERSON], померлої [INFO] протягом шести місяців із дня відкриття спадщини (а.с. 17). За загальним положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Водночас, чинним законодавством передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою і передбачено, що визначено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також не заслуговують на увагу суду доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач в позові, при цьому перешкод які б заважали позивачу подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини суду не надано. Виходячи зі змісту наведених вище правових приписів, правових висновків Верховного Суду України та роз'яснень, не може розглядатись як поважна причина пропуску строку, не проживання разом з спадкодавцем та тимчасова непрацездатність (хвороба) для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не становила для позивача об'єктивних, непереборних, істотних труднощів в поданні заяви про прийняття спадщини. Відсутність у представника відповідача заперечень проти задоволення позову жодним чином не спростовує вказаних висновків суду. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у зв'язку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed