Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Львівобленерго» (в процесі розгляду справи змінено найменування відповідача на [PERSON] акціонерне товариство «Львівобленерго» - далі [PERSON] «Львівобленерго») з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Львівській області (в процесі розгляду справи замінено на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг далі НКРЕКП), Інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні далі ІДЕН у ЗР, Головного Львівського обласного управління у справах захисту прав споживачів (в процесі розгляду справи замінено на Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області далі УЗПС ГУ ДПСС у ЛО), в якому з уточненням позовних вимог просить визнати бездіяльність [PERSON] «Львівобленерго» по неврахуванню та невнесенню в квитанції на оплату інформації про субсидійні кошти незаконною та такою, що порушує права позивача як споживача, визнати дії [PERSON] «Львівобленерго» по відключенню 26.07.2016р. від електричної мережі її будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Старе Село, вул. 1-го Травня, буд. 123 незаконними, визнати незаконним розмір заборгованості, що став підставою для відключення від електропостачання будинку позивача та зобовязати [PERSON] «Львівобленерго» зняти з обліку таку заборгованість, стягнути з [PERSON] «Львівобленерго» 59 800 грн. матеріальної шкоди та 2\~700 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачем 26.07.2016р. за її відсутності, незважаючи на її скрутне матеріальне становище було відключено від електропостачання будинок за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Старе Село, вул. 1-го Травня, буд. 123, який їй належить. В подальшому електропостачання було поновлено безоплатно. Квитанції позивача містили різні суми до оплати, субсидійні кошти в квитанціях не відображались, а тому порушені права позивача, як споживача, в звязку з чим заподіяна матеріальна шкода в розмірі 59 800 грн. та моральна шкода в розмірі 2 700\~000 грн. Відключення, на думку позивача проведено неправильно з технічної точки зору, відповідач з 2001 року не уклав з позивачем договір про користування електричною енергією, акти про відключення, підключення, попередження, інші документи відповідача оформлялись не за встановленою формою, під час відключення позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні. В результаті неправомірних дій відповідача з відключення електроенергії позивачу заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 59 800 грн., яка обрахована на підставі наявних в неї кущів та дерев на присадибній ділянці, інформації управління статистики про середню врожайність та інформації продуктового ринку «Шувар» про ціни на фрукти та ягоди, а саме: 14400 грн. (300 кг вишень), 15000 грн. (500 кг слив), 7400 грн. (200 кг смородини), 14000 грн. (200 кг малини), 9000 грн. (200 кг малини). Вказані в розрахунку позивача фрукти та ягоди були заморожені та внаслідок відключення електроенергії були розморожені та зіпсуті. Крім цього, через відключення електроенергії, не постачалась вода насосом до будинку, змушена була носити її відрами, погіршився стан її здоровя, і як наслідок, не змогла зібрати решту врожаю, тому залишилась без засобів до існування. Відповідачем була встановлена лінія електропередач на межі з її земельною ділянкою, яка була усунена лише частково в червні 2015 року, що призвело до раптового погіршення здоровя її чоловіка та його смерті 10.10.2015р. Відповідачем без згоди позивача в судовому процесі використано її персональні дані, зокрема відомості з реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані на позивача обєкти нерухомості, чим допущено втручання в її особисте життя. Електропостачання відповідачем здійснюється мережами, що перебувають в незадовільному стані. Завдану моральну шкоду в розмірі 2\~700 000 грн. позивач обґрунтовує тим, що протягом 16 років відповідач порушує її права та завдав глибокі моральні страждання, що призвели до непоправних наслідків, а саме смерті її чоловіка та значного непоправного погіршення безпосередньо і її стану здоровя. За час відключення будинку позивача (з 26.07.2016р. по 26.09.2016р.) була позбавлена послуг водопостачання (знеструмлений насос, що качає воду), не мала змоги викликати швидку медичну допомогу, тому була залишена в небезпеці. Відключення від електропостачання, зневага зі сторони відповідача задали позивачу глибоких моральних страждань, тривоги та погіршення самопочуття і здоровя. Відповіді відповідача мали характер моральних знущань, які полягали в приниженні честі та гідності позивача. Враховуючи характер та тривалість в часі 16 років або 5840 днів вказаних моральних страждань, тяжкість вимушених у її житті змін та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, позивач оцінила моральну шкоду в розмірі 2\~700\~000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві від 14.12.2016р., заяві про зміну позовних вимог від 13.02.2017р., додаткових поясненнях по справі від 13.03.2017р., в заяві про зменшення позовних вимог від 12.06.2017р., в заяві про обґрунтування заподіяної моральної шкоди від 12.09.2017р., заяві про уточнення позовних вимог від 12.09.2017р. та додаткових поясненнях від 08.12.2017р. Просили суд повністю задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях № 112-0967 від 13.02.2017р. та додаткових запереченнях № 112-2234 від 03.04.2017р. Просить в задоволенні позову відмовити. Представники третьої особи Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області в судовому засіданні пояснили, що відключення електроенергії до будинку позивача на їх думку відповідачем здійснено правомірно, при вирішенні спору поклались на розсуд суду. Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без участі представника, позиція по справі НКРЕКП висловлена на зсіданнях комісії ІКЦ [PERSON] «Львівобленерго» та листах НКРЕКП. Представник третьої особи Інспекції Держенергонагляду у Західному регіоні в судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без участі представника, позиція по справі ІДЕН у ЗР висловлена на зсіданнях комісії ІКЦ [PERSON] «Львівобленерго» та листах ІДЕН у ЗР. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Позивач проживає в приватному будинку за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Старе Село, вул. 1-го Травня, буд. 123, який придбаний нею 23.01.2001р. В Пустомитівському відділенні електропостачання [PERSON] «Львівобленерго» за вказаною адресою позивач зареєстрована, як побутовий споживач послуг електропостачання, якій присвоєно особовий рахунок № 084 СТАРЕ СЕЛО/238. Письмовий договір про користування електричною енергією між сторонами не укладений. Судом встановлено, що ухиляється від укладення письмового договору про користування електричною енергією саме позивач, зокрема рекомендованим листом № 316-0117 від 28.02.2017р. відповідач скерував у адресу позивача пропозицію щодо укладення такого договору, копія вказаного листа додатково була вручена позивачу під розпис 21.03.2017р. В ході проведеного 21.03.2017р. виїзду комісії Інформаційно-консультаційного центру відповідача з участю уповноважених представників Держенергонагляду у Львівській області та відділу НКРЕКП у Львівській області позивачу було запропоновано отримати підготовлений проект договору про користування електричною енергією, однак позивач від підписання та отримання проекту договору про користування електричною енергією відмовилась. Тому, проект договору про користування електричною енергією відповідачем був скерований позивачу цінним листом № 316-0168 від 23.03.2017р. Відповідно до п. 3 Правил користування електричною енергією для населення (далі Правил), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою. Позивачем не подано суду доказів звернення до відповідача з приводу укладення договору про користування електричною енергією. Водночас, судом встановлено, що позивач від послуг електропостачання не відмовлялась їх отримувала, тобто між позивачем та відповідачем наявні фактичні договірні зобовязання з приводу електропостачання. В силу частини 1 статті 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. Згідно правового висновку викладеного у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 18 листопада 2015 року у справі №6-582цс15, споживачі зобовязані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обовязку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Згідно абзацу 1 пункту 19 Правил (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Відповідно до пункту 20 Правил, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Обовязок споживача оплачувати спожиту електричну енергію передбачений пунктом 42 Правил, а в пункті 48 Правил передбачено відповідальність споживача за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. [PERSON] енергопостачальника відключати споживача від мережі без його згоди закріплене пунктом 37 Правил у випадку передбаченому п. 35 Правил, зокрема у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію. Порядок відключення споживачів за порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію визначений у пункті 27 Правил: у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями. Відповідно до пункту 31-1 Правил, у разі отримання житлової субсидії на оплату електричної енергії споживач повідомляє енергопостачальника про своє право на зменшення розміру плати за спожиту електричну енергію відповідно до порядку призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Відповідно до п. 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995р., громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. Відповідно до пункту 29 Правил, у разі виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку споживач зобов'язаний повідомити про це енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки. Судом встановлено, що 24.02.2016р. за спожиту електричну енергію позивачем сплачено 115,74 грн. В подальшому позивач жодних платежів не здійснювала. Отримані субсидії, не покривали вартість спожитої нею електричною енергію. Згідно попередження №6086482, врученого під підпис позивачу 23 червня 2016р., її попереджено, що у разі несплати заборгованості до 23 липня 2016 року, буде припинено постачання електричної енергії. Вказана обставина сторонами не оспорюється. Згідно довідки про розмір виставленого нарахування та проведених оплат, з врахуванням наданих субсидій, заборгованість позивача за спожиту електроенергію станом на 01.06.2016 року, становила 589,62 грн. (після проведеного 27.07.2016 року відповідачем коригування нарахувань, в порядку п. 29 Правил, в сторону зменшення за усним зверненням позивача в Інформаційно-консультаційний центр відповідача). Позивачем розмір вказаної заборгованості не спростовано. Як встановлено з акту про припинення енергопостачання № 0015076 від 26 липня 2016 року, енергопостачання до будинку позивача припинено за порушення термінів сплати за спожиту електроенергію. Суд погоджується з доводами відповідача про дотримання процедури припинення електропостачання, оскільки відключення проведено через 33 дні після попередження, відключення здійснено 26 липня 2016 року, в день, що не передував ні вихідному (у вівторок) ні святковому дню, а заборгованість позивачем сплачена не була. Аналогічної позиції про дотримання процедури припинення енергопостачання та правомірність такого притримуються і треті особи по справі, як державні органи, що здійснюють захист прав споживача, про що свідчать численні їх листи, наявні в матеріалах справи. Крім цього, судом встановлено, що в рахунках за спожиту електроенергію, які виставлялись позивачу, за наявності заборгованості, розмір призначеної субсидії до березня 2017 року окремо не відображався, однак сума до оплати на призначений розмір субсидії зменшувалась, тобто розмір призначеної субсидії враховувався, що підтверджується довідкою про розмір виставленого нарахування та проведених оплат. Вказана обставина не заперечується сторонами та підтверджується за результатами розгляду звернень позивача висновками третіх осіб по справі, як державних органів, що здійснюють захист прав споживача. Тому, за обставин врахування призначених субсидій, при нарахуванні за спожиту електроенергію, суд не знаходить порушень прав позивача, як споживача електричної енергії. Незважаючи на те, що заборгованість за спожиту електричну енергію позивачем не була погашена, відповідачем, як виняток, 20 вересня 2016 року, відповідно до акту про відновлення енергопостачання №0012281, поновлено електропостачання до будинку позивача безкоштовно, оскільки позивач зобовязувалась погасити заборгованість, просила її розтермінувати, вказувала, що являється малозабезпеченою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання бездіяльності відповідача по неврахуванню та невнесенню в квитанції на оплату інформації про субсидійні кошти незаконною та такою, що порушує права позивача як споживача, визнання дій відповідача по відключенню 26 липня 2016 року від електричної мережі її будинку незаконними, визнання незаконним розміру заборгованості, що став підставою для відключення від електропостачання будинку позивача та зобовязання зняти з обліку таку заборгованість. Щодо позовних вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 59 800 грн. матеріальної шкоди та 2 700 000 грн. моральної шкоди суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.07.2015р. у справі № 464/4633/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Львівобленерго» з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання дій незаконними, зобов'язання до вчинення дій та відшкодування шкоди, в задоволенні позову відмовлено. Вказаним рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено, що обмежень для позивача протягом часу з 10.11.2004 по 16.07.2015 низьковольтна повітряна лінія електропередач не потягла, оскільки розташована за межами огорожі земельної ділянки позивача, не перешкоджала проходу, проїзду, тощо. Крім цього, у справі № 464/4633/15-ц позивачем не доведено, що загроза небезпеки для життя та здоров'я чи для майна позивача, членів її родини дійсно існувала та що дійсно вказана низьковольтна лінія електропередач призвела чи могла призвести до завдання шкоди позивачу. З цих же міркувань суд відхиляє доводи позивача, що лінія електропередач, яка була предметом розгляду у справі № 464/4633/15-ц призвела до раптового погіршення здоровя її чоловіка та його смерті 10.10.2015р. Всі пояснення позивача з цього приводу носять характер припущень. Суд відхиляє доводи позивача, про те, що в судовому процесі відповідачем використано її персональні дані, зокрема відомості з реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані на позивача обєкти нерухомості, чим допущено втручання в її особисте життя, оскільки такі отримані із загальнодоступних джерел. Щодо доводів позивача про те, що електропостачання відповідачем здійснюється мережами, що перебувають в незадовільному стані, то вказані обставини не стосуються предмету справи, що розглядається. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 статті 714 Цивільного кодексу України). На момент виникнення спірних правовідносин правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці визначались Законом України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. № 575/97-ВР, який регулював відносини, повязані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі. Стаття 25 цього Закону передбачала право споживачів електроенергії на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно з законодавством. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до статті 1211-1 Цивільного кодексу України, особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом. Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19.05.2011р. № 3390-VI, термін "продукція" включає також електроенергію. [PERSON] регулює відносини щодо відповідальності за шкоду, завдану потерпілому внаслідок дефекту в продукції, яка введена в обіг в Україні (пункт 1 статті 2 вказаного Закону). Відповідно до частини1 статті 5 цього Закону, продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних з розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: 1) представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); 2) використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; 3) час, коли продукцію було введено в обіг. За своїм предметом розглядуваний судом спір не стосується недоліків такого товару, як електрична енергія. У відповідності до вимог статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди врегульовано положеннями Глави 82 Розділу ІІІ Книги Пятої Цивільного кодексу України. Зокрема, за загальним правилом, визначеним статтею 1166 Цивільного кодексу України, визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи (пункт 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (частина 2 статті 23 Цивільного кодексу України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Так, за загальним правилом, визначеним статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в т. ч. і щодо відшкодування моральної шкоди. Тому, відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди може наставати лише у випадках, передбачених договором або законом. Вищевказані норми не передбачають відповідальності у формі відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобовязання з постачання електричної енергії, а розглядуваний спір не повязаний з наслідками недоліків продукції (дефекту в продукції). Не можуть застосовуватись до правовідносин з приводу постачання електричної енергії статті 1167, 1166 Цивільного кодексу України, які визначають підстави відшкодування, матеріальної та моральної шкоди по деліктних зобовязаннях. Правовідносини по яких виник спір, є договірними, регулюються спеціальним законодавством та не є деліктними. Водночас, судом проаналізовано лише закріплені принципи в цих нормах по відповідальності у формі відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Крім цього, відповідно до ст. 24 Закону України «Про електроенергетику», енергопостачальник не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну споживачу або третім особам внаслідок припинення або обмеження електропостачання, здійсненого у встановленому порядку. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов'язок доказування обставин сторонами, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Відповідно до статей 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього\~кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимоги позивача по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди суд розцінює такі як припущення, які не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Крім цього, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів протиправних дій зі сторони відповідача, заподіяння їй відповідачем матеріальної та моральної шкоди, а також причинного зв'язку. Оскільки судом не встановлено факту порушення прав позивача винними діями та/або бездіяльністю відповідача, за відсутності доказів зворотнього, факт завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди не вбачається, у зв'язку з чим позовні вимоги про це є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди також відсутні. З урахуванням наведеного та, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі ст. ст. 22, 23, 611, 714, 1166, 1167, 1211-1 ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», Правил користування електричною енергією, та

Outcome: dismissed