Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Київстар», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ТОВ «Українська мобільна група», про стягнення грошових коштів за послуги, які позивач не замовляв. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ним - [PERSON] та ПрАТ «Київстар» укладено угоду № 3069092 від 05 грудня 2008 року про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM 900 та GSM 1800 за номером мобільного зв`язку [NUMBER] , відповідно до якої ПрАТ «Київстар» надає йому послуги рухомого (мобільного) зв`язку, а він - приймає та оплачує надані послуги. Водночас, незважаючи на відсутність з його боку будь-яких дій, спрямованих на замовлення та надання згоди щодо отримання додаткових послуг від ПрАТ «Київстар», з 25 жовтня 2017 року по 26 грудня 2017 року включно ПрАТ «Київстар» щодня надав йому додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» вартістю 5 грн. 31 коп. в день. Вважає, що відповідач самостійно поза його волевиявленням підключив його як користувача наданих ним послуг до додатково оплачуваної послуги loadboom-ua.com, оскільки своєї згоди він як користувач не надавав й такою послугою не користувався. За весь час надання такої послуги з його рахунку та без його відома та дозволу (згоди) було списано грошові кошти у загальній сумі 334 грн. 53 коп., а саме з деталізацією по місяцям: 37 грн. 17 коп. - за жовтень 2017 року, 159 грн. 30 коп. - за листопад 2017 року, 138 грн. 06 коп. - за грудень 2017 року, що підтверджується інформацією з сайту відповідача за його абонентським номером з деталізацією витрат за кожен місяць. Надання вказаної послуги відповідач припинив надавати 27 грудня 2017 року після того, як він звернувся до ПрАТ «Київстар»із відповідним зверненням шляхом направлення смс-повідомлення на адресу відповідача з текстом «STOP94» на номер 2261. Оскільки він не замовляв у відповідача додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com, відповідач самостійно поза його волевиявленням підключив його як користувача до наданих ним послуг, за наслідками якого стягнув з його рахунку грошові кошти у загальній сумі 334 грн. 53 коп., які мають бути стягнуті з ПрАТ «Київстар» як безпідставно списані (стягнуті), що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивач Костенко М. І.., діюча на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 20 серпня 2018 року (а.с. 64 том 1), позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Представник відповідача Ральченко Ю.Г., діючий на підставі довіреності від 08 жовтня 2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог. Вважаючи, що саме за особистим замовленням, яке надійшло з обслуговуваного ПрАТ «Київстар» номеру позивача [NUMBER] , що підтверджується документальними доказами, третьою особою надавались послуги, за користування якими ПрАТ «Київстар» правомірно списані з рахунку позивача грошові кошти. Відповідачем надано відзив на позов, у якому свої доводи грунтував на тому, що за умовами укладеного між сторонами договору про надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» п. 2.2.38 абонент має право замовляти Додаткові послуги Оператора за допомогою системи самообслуговування шляхом звернення до Центру обслуговування, ІVR або іншим визначеним Оператором способом, відповідно, оскільки саме з номера телефона позивача, обслуговування зв`язку якого здійснюється ПрАТ «Київстар», було здійснено замовлення на додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» вартістю 5 грн. 31 коп. в день, вважати, що ПрАТ «Київстар»самостійно поза волевиявленням позивача підключив позивача як користувача до додатково оплачуваної послуги, є безпідставними, й спростовується витягом із даних журналів роботи телекомунікаційного обладнання (СDR-файлів) (а.с. 174). Так, 25 жовтня 2017 року з номера телефону мобільного зв`язку [NUMBER] , яким користується позивач, надійшло смс-повідомлення про замовлення оспорюваної послуги та етапи про підтвердження замовленої послуги (а.с. 174), без дотримання процедури якої не могло бути прийнято замовлення та його подальше виконання (смс-вхідне (замовника) та смс-вихідне (виконавця) (а.с. 11-20, 21, 174, 175-183). Третя особа в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що між [PERSON] та ПрАТ «Київстар» укладено угоду № 3069092 від 05 грудня 2008 року про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM 900 та GSM 1800 за номером мобільного зв`язку [NUMBER] , відповідно до якої ПрАТ «Київстар» надає [PERSON] послуги рухомого (мобільного) зв`язку, а [PERSON] (користувач послуг) - приймає та оплачує надані послуги (а.с. 25 - 27 том 1). Водночас, позивач вважає, що незважаючи на відсутність з його боку будь-яких дій, спрямованих на замовлення та надання згоди щодо отримання додаткових послуг від ПрАТ «Київстар», з 25 жовтня 2017 року по 26 грудня 2017 року включно ПрАТ «Київстар» щодня надав йому додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» вартістю 5 грн. 31 коп. в день. Вважає, що відповідач самостійно поза його волевиявленням підключив його як користувача наданих ПрАТ «Київстар»послуг до додатково оплачуваної послуги loadboom-ua.com, оскільки своєї згоди він як користувач не надавав й такою послугою не користувався. Й за весь час надання такої послуги з його рахунку та без його відома та дозволу (згоди) було списано грошові кошти у загальній сумі 334 грн. 53 коп., а саме з деталізацією по місяцям: 37 грн. 17 коп. - за жовтень 2017 року, 159 грн. 30 коп. - за листопад 2017 року, 138 грн. 06 коп. - за грудень 2017 року, що підтверджується інформацією з сайту відповідача за абонентським номером позивача з деталізацією витрат за кожен місяць. Надання вказаної послуги відповідач припинив надавати 27 грудня 2017 року після того, як позивач звернувся до ПрАТ «Київстар»із відповідним звернення шляхом направлення смс-повідомлення на адресу відповідача з текстом «STOP94» на номер 2261. Оскільки він не замовляв у відповідача додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com, відповідач самостійно поза його волевиявленням підключив його як користувача до наданих ним послуг, за наслідками якого стягнув з його рахунку грошові кошти в сумі 334 грн. 53 коп., останні мають бути стягнуті з ПрАТ «Київстар» як безпідставно списані. Проте, надавши оцінку всім доказам по справі, суд не погоджується із позицією позивача. Так, відповідно до ст.ст. 63, 68 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги надаються оператом телекомунікацій споживачам на підставі договору, укдаденого у письмовій формі або публічного договору, укладеного у порядку, визначеному ст. 633 ЦК України. Згідно з п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 11 квітня 2012 року № 295, договір про надання послуг - правочин, укладний між споживачем і ператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач їх оплачувати (якщо інше не передбачене договором). Телефонний номер [NUMBER] обслуговується відповідно до публічного договору з контактним абонентом, послуги за яким персоніфіковано (а.с. 25 - 27 том 1). Так, п. 1.1 Угоди, укладеної між [PERSON] та ПрАТ «Київстар» № 3069092 від 05 грудня 2008 року про надання послуг стільникового зв`язку стандартів GSM 900 та GSM 1800 за номером мобільного зв`язку [NUMBER] , передбачено, що Опаратор надає абоненту ( [PERSON] , 1967 р.н.) послуги стільникового мобільного зв`язку, а абонент користується вказанами послугами та своєчасно сплачує їх вартість оператору на умовах, визначених в Угоді. Відповідно до пункту «Визначення термінів» Угоди № 3069092 від 05 грудня 2008 року про надання послуг стільникового зв`язку стандартів GSM 900 та GSM 1800 за номером мобільного зв`язку [NUMBER] , визначено, що абонент - особа, що замовила та користується послугами стільникового мобільного зв`язку опаратора у відповідності до Угоди. Пунктом 6.3 Угоди встановлено, що під користуванням послугами стільникового мобільного зв`язку у цій угоді розуміється користування абонентом послугами стільникового зв`язку, що надаються опаратом, на платній основі. Згідно з п.п.6.5 Угоди передбачено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов`язки за цією Угодою третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони. Відповідно до замовлення до Угоди, [PERSON] підтвердив дійсність інформації про анкетні дані абонента (користувача послуг) та отримав повну вичерпну інформацію щодо послуг зв`язку й своїм підписом скріпив згоду на умови Угоди № 3069092 від 05 грудня 2008 року про надання послуг стільникового зв`язку стандартів GSM 900 та GSM 1800 за номером мобільного зв`язку [NUMBER] (а.с. 25 - 27 том 1). Умови надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» розроблені і затверджені відповідно до Закону України «Про телекомунікації» та п. 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених потановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року та «Основих вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг», затверджених НКРЗІ № 624 від 29.11.2012 року, оприлюднені на сайті ПрАТ «Київстар». За умовами укладеного між сторонами договору про надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» п. 2.2.38 передбачено, що абонент має право замовляти Додаткові послуги Оператора за допомогою системи самообслуговування шляхом звернення до Центру обслуговування, ІVR або іншим визначеним Оператором способом. Правовідносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та абонентами врегульовані нормами цивільного законодавства України та нормами Закону України «Про телекомунікації» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» від 11.04.2012 року №295 (надалі - Правила). Згідно Правил, контент-послуга - це інформаційна, довідкова, замовна, розважальна або інша послуга, в тому числі за кодом послуги 900, що надається операторами телекомунікацій або операторами, провайдерами з використанням телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій та оплачується, зокрема шляхом списання коштів з особового рахунку абонента, споживачем операторові, провайдерові, до мереж та/або технічних засобів якого підключене кінцеве обладнання абонента. В свою чергу, як встановлено ст. 1 Закону України «Про телекомунікації», абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі. Оскільки судом під час розгляду справи встановлено, що оспорювана (додатково оплачувана) послуга надавалась третьої особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська мобільна група», водночас, така особа при виконанні замовлення користувалась відповідно до Закону України «Про телекомунікації» обладнанням ПрАТ «Київстар», й між ПрАТ «Київстар та ТОВ «Українська мобільна група» була укладена угода про взаємовідносини - договір про надання телекомунікаційних послуг (а.с. 288-230), то кошти з позивача за замовленою ним додатковою послугою бути правомірно стягнуті ПрАТ «Київстар». Водночас, попередньо - у січні 2018 року з аналогічним позовом (з тих же підстав) до суду зверталась дружина позивача - [PERSON] , й рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 березня 2018 року, яке набуло чинності, у задоволенні такого позову відмовлено, зважаючи на те, що [PERSON] не довела, що є споживачем телекомунікаційних послуг за абонентським номером [NUMBER] (а.с. 82 - 84 том 1), що вказує на те, що абонентський номер [NUMBER] перебував під час дії спірних правовідносин у користуванні іншої особи - [PERSON] , що суперечить умовам укладеної між ПрАТ «Київстар» та позивачем [PERSON] угоди про те, що згідно з п.п.6.5 Угоди передбачено, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов`язки за цією Угодою третім особам без попередньої письмової згоди іншої сторони, та вбачається, що за встановленим фактом передачі позивачем іншій особі - [PERSON] у користування абонентського номеру [NUMBER] , остання могла замовити вказану послугу, або ж сам позивач, оскільки судом встановлений факт, саме з номера телефона позивача [NUMBER] , обслуговування зв`язку якого здійснюється ПрАТ «Київстар», було здійснено замовлення на додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» вартістю 5 грн. 31 коп. в день, що підтверджується витягом із даних журналів роботи телекомунікаційного обладнання (СDR-файлів) (а.с. 174). За таких підстав суд дійшов обгрутнованого висновку, зважаючи на спірні правовідносини про те, що за умовами укладеного між сторонами договору про надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» відповідно до п. 2.2.38 абонент має право замовляти Додаткові послуги Оператора за допомогою системи самообслуговування шляхом звернення до Центру обслуговування, ІVR або іншим визначеним Оператором способом, відповідно, оскільки саме з номера телефона позивача, обслуговування зв`язку якого здійснюється ПрАТ «Київстар», було здійснено замовлення на додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» вартістю 5 грн. 31 коп. в день, вважати, що ПрАТ «Київстар»самостійно поза волевиявленням позивача підключив його як користувача до додатково оплачуваної послуги, є безпідставними й спростовується витягом із даних журналів роботи телекомунікаційного обладнання (СDR-файлів) (а.с. 174). Так, 25 жовтня 2017 року з номера телефону мобільного зв`язку [NUMBER] , яким користується позивач, на адресу що ПрАТ «Київстар»надійшло смс-повідомлення про замовлення оспорюваної позивачем послуги - замовлення на додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» вартістю 5 грн. 31 коп. в день, та зафіксовані етапи про підтвердження замовленої послуги (а.с. 174), без дотримання процедури якої не могло бути прийнято замовлення та його подальше виконання (смс-вхідне (замовника) та смс-вихідне (виконавця) (а.с. 11-20, 21, 174, 175-183). Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов`язаний надати суб`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доспупності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно, з урахуванням визначених підстав, правові підстави для задоволення цього позову уцілому відсутні. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів». За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) компенсовати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, Закону України «Про телекомунікації», з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,

Outcome: dismissed