Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

20 січня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між банком та відповідачем [PERSON] 20.09.2007 року було укладено договір №179/07/М, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 20000 доларів США на термін до 19.09.2009 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Для забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором №179/07/М від 20.09.2007 року було укладено договори поруки між позивачем та [PERSON], [PERSON] У звязку з невчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 29.12.2015 року за відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] рахується заборгованість в сумі 42421,71 доларів США, що еквівалентно 1009636,58 грн., де заборгованість по кредиту складає 10758,06 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 11236,92 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18396,64 доларів США, штраф (фіксована частина) 10,50 доларів США, штраф (процентна складова) 2019,58 доларів США. Оскільки добровільно повертати кошти банку відповідачі не бажають, просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в свою користь кредитну заборгованість в сумі 42421,71 доларів США, що еквівалентно 1009636,58 грн., а також судові витрати по справі. Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності, у задоволенні позову відмовити. На обгрунтування заперечень посилається на те, що він, як субєкт підприємницької діяльності, ліквідований рішенням Господарського суду Волинської області від 13.07.2011 року. Позивачу було відомо про погіршення його фінансового стану і виникнення обставин, що поставили під загрозу своєчасність погашення кредиту, проте він не скористався своїм правом змінити умови договору, тобто вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за даним договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення. Зазначає, що він через відсутність коштів не звернувся із позовом до суду про розірвання вказаного кредитного договору. Крім того вказує, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду із позовом, оскільки за умовами кредитного договору було встановлено кінцевий строк виконання зобовязання 19 вересня 2009 року. Разом з тим, пунктом 6.8. кредитного договору №179/07/М від 20.09.2007 року обумовлено, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів встановлюється Сторонами тривалістю 5 років, а позов позивачем подано до суду 20.01.2016 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, причину неявки в судове засідання не повідомили. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. З ксерокопії кредитного договору №№179/07/М від 20.09.2007 року вбачається, що між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 42421,71 доларів США (а.с.11-13). Відповідно до графіка погашення кредиту відповідач [PERSON] зобовязаний повернути кредит в повному обсязі не пізніше 19.09.2009 року (а.с.13). Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Для забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] 20.09.2007 року було укладено договір поруки №179/07/М/Р між позивачем та [PERSON] та договір поруки №179/07/М/Р між позивачем та [PERSON] (а.с.14). З розрахунку кредитної заборгованості відповідачів перед банком вбачається, що станом на 29.12.2015\~року за відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] рахується заборгованість в сумі 42421,71 доларів США, що еквівалентно 1009636,58 грн., де заборгованість по кредиту складає 10758,06 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 11236,92 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18396,64 доларів США, штраф (фіксована частина) 10,50 доларів США, штраф (процентна складова) 2019,58 доларів США (а.с.4-5). Частиною 1 ст.543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Як зазначено в ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.4 договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.14). Пунктом 11 договору поруки передбачено, що сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором (а.с.14). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч умов кредитного договору у встановлені ним терміни не здійснював платежів для погашення кредиту та процентів, чим порушив взяті на себе договірні зобовязання. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж в розмірі 64,94 грн. [PERSON] здійснив 27 січня 2009 року. В подальшому відповідачем не проводилось перерахування особистих коштів для погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим, починаючи з 28 січня 2009 року будь-яке погашення коштів не здійснювалось ( а.с.4). Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 20 січня 2016 року (а.с.2). Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Пунктом 6.8. кредитного договору №179/07/М від 20.09.2007 року обумовлено, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів встановлюється Сторонами тривалістю 5 років (а.с.11-13). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Оскільки в судовому засіданні підтверджено, що останній платіж [PERSON] надійшов 27.01.2009 року, а позов позивачем подано до суду 20.01.2016 року, тому є всі підстави вважати, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» пропущено 5-ти річний строк позовної давності звернення до суду, у звязку з чим слід відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Outcome: dismissed