Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжі з позовом до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», Державна іпотечна установа, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування рішення про відмову у реєстрації права. В обґрунтування позову позивач вказав, що 14.09.2009 року між ТОВ «Агенство нерухомості «СПС-Ріелт» та Державною іпотечною установою укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до вказаного договору Державною іпотечною установою придбано квартиру [ADDRESS] . ОП ЗМБТІ проведено реєстрацію прав власності квартири за Державною іпотечною установою. Відповідно до розпорядження голови Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради від 14.01.2010 року № 23, зазначена квартира включена до числа службової житлової площі ГУ МВС України в Запорізькій області. 25.05.2012 року комісією у складі посадових осіб МВС України та Державної іпотечної установи підписаний акт приймання-передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою, відповідно до якого квартири № 10 та № 40 , які придбані Державною іпотечною установою, закріплені за нею на праві повного господарського відання та перебувають на її балансі (державна власність), безоплатно передаються в управління МВС України. Відповідно до цього акту МВС України також передані Договір купівлі-продажу від 14.09.2009 року та технічні паспорти на квартири. 30.11.2012 року наказом МВС України № 1868 наказано закріпити квартири, передані Державною іпотечною установою на праві оперативного управління за територіальними органами внутрішніх справ; начальникам головних управлінь МВС України в областях - вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.03.2016 року № 120 службову житлову площу, яка використовувалась ГУ МВС України в Запорізькій області закріплено за ГУ НП в Запорізькій області. Іванів А.М., виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано ордер на службове житлове приміщення на право зайняття службового приміщення по [ADDRESS] , а згодом, 24.06.2016 року, Запорізькою міською радою прийнято рішення № 305/33 про виключення із числа службових квартир [ADDRESS] як така, яка відпала у використанні та про оформлення ордеру на вказану квартиру на [PERSON] на сім`ю із двох осіб. 07.07.2016 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано [PERSON] ордер на житлове приміщення [ADDRESS] . Рішення щодо прийняття квартири [ADDRESS] до комунальної власності Запорізької міської ради не приймалось. Для реалізації права на приватизацію житла, [PERSON] звернувся до Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Запорізькій області з проханням зареєструвати за собою право господарського відання на підставі актів приймання-передачі з Державною іпотечною установою для подальшого вирішення питання щодо передання квартири до комунальної власності. Кабінетом Міністрів України затверджено постанову № 855 від 27.07.2011 року «Про деякі питання передачі квартир, придбаних державною іпотечною установою», якою затверджено Порядок безоплатної передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою. Відповідно до вказаного Порядку, квартири передаються безоплатно відповідно до актів Кабінету Міністрів України в управління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, ДПтС, Управління державної охорони, Генеральної прокуратури України). Зокрема безоплатна передача квартир оформляється актом приймання - передачі, який підписується головою та членами комісії з питань безоплатної передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою. Відповідно до п. 9 Порядку акт приймання - передачі квартир ураховується під час прийняття в установленому порядку рішення про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Тобто, фактично являється документом, що є підставою для реєстрації права власності та підтверджує перехід права власності. На день звернення із позовною заявою до суду, ГУ УМВС України в Запорізькій області не підтвердило своє право управління квартирою в Державному реєстрі, що унеможливлює звернення до Запорізької міської ради із питанням про прийняття квартири до комунальної власності для подальшої її приватизації позивачем. 13.08.2019 року до ГУ МВС в Запорізькій області подано звернення, яким прохалося ГУ МВС України підтвердити право господарського управління квартирою [ADDRESS] . Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області надала відповідь від 03.09.2019 року № 14/53 про неможливість виконання прохання, оскільки 12.08.2019 року Департаментом реєстраційних послуг ЗМР, розглянувши документи ліквідаційної комісії, винесено рішення № 48194915 про відмову у державній реєстрації іншого речового права, права оперативного управління на квартиру [ADDRESS] , оскільки за договором купівлі-продажу право власності на вказану квартиру зареєстровано за Державною іпотечною установою. До листа надано копію рішення державного реєстратора № 48194915. У рішенні № 48194915, зазначено, що оскільки Державною іпотечною установою за договором купівлі-продажу зареєстровано право власності, а не право господарського відання, реєстрація права власності та іншого речового права на квартиру, відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, проведення державної реєстрації права оперативного управління за ГУ МВС України в Запорізькій області неможливо. В рішенні також зазначено, що внесення змін до записів Реєстру неможливо. У своєму рішенні відповідач зазначив, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Обґрунтовуючи своє рішення про відмову, відповідач послався на Методичні рекомендації стосовно оформлення права власності на нерухоме майно, придбане Державною іпотечною установою та державної реєстрації такого права, затверджених Наказом Міністерства юстиції України, від 22.01.2010 року № 92/5 власником майна Державної іпотечної установи, незалежно від джерел іншого формування, є держава в особі Кабінету Міністрів України, останні виступ її засновником. Сама ж Державна іпотечна установа, відповідно до установчих документів, наділена правом господарського віддання. Оскільки за договором купівлі-продажу № 349 від 14.09.2009 року за Державною іпотечною установою зареєстровано право власності, а не право господарського відання, реєстрація права власності та іншого речового права на заявлений об`єкт нерухомості відбулась з порушенням чинного законодавства. Позивач не погоджуючись з вказаним рішення, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим просить визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.08.2019 року № 48194915 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача надала пояснення по суті позовних вимог, просила позов задовольнити та скасувати рішення Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 12.08.2019 року № 48194915 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Представник відповідача надала пояснення по суті позовних вимог, просила в задоволенні позову відмовити. Представник ТОВ «ЗМБТІ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Державної іпотечної установи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник ГУ МВС України в Запорізькій області в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Крім того, МВС України надіслало пояснення по справі, в яких зазначає, що МВС України вжило усіх відповідно до законодавства заходів для забезпечення позивача житлом. Дослідивши матеріали цивільної справи та надані докази, вислухавши учасників процесу, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права, обравши спосіб захисту, передбачений п.2 статті 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 14.09.2009 року між ТОВ «Агенство нерухомості «СПС-Ріелт» та Державною іпотечною установою укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до вказаного договору Державною іпотечною становою придбано, квартиру [ADDRESS] . 12.10.2009 року ОП ЗМБТІ проведено реєстрацію прав власності на вказану квартиру за Державною іпотечною установою. 25.05.2012 року комісією у складі посадових осіб МВС України та Державної іпотечної установи підписаний акт приймання-передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою, відповідно до якого квартири № 10 та № 40 , які придбані Державною іпотечною установою, закріплені за нею на праві повного господарського відання та перебувають на її балансі (державна власність), безоплатно передаються в управління МВС України. Відповідно до цього акту МВС України також передані Договір купівлі-продажу від 14.09.2009 року та технічні паспорти на квартири. 30.11.2012 року наказом МВС України № 1868 наказано закріпити квартири, переданих Державною іпотечною установою, на праві оперативного управління за територіальними органами внутрішніх справ; начальникам головних управлінь МВС України в областях - вжити заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.03.2016 року № 120 службову житлову, яка використовувалась ГУ МВС України в Запорізькій області закріплено за ГУ НП в Запорізькій області. Іванів А.М., виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано ордер на службове житлове приміщення на право зайняття службового приміщення по [ADDRESS] , а згодом, 24.06.2016 року, Запорізькою міською радою прийнято рішення № 305/33 про виключення із числа службових квартир [ADDRESS] як така, яка відпала у використанні та про оформлення ордеру на вказану квартиру н [PERSON] на сім`ю із двох осіб. 07.07.2016 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано [PERSON] ордер на житлове приміщення [ADDRESS] . Рішення щодо прийняття квартири [ADDRESS] до комунальної власності Запорізької міської ради не приймалось. У відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним Господарством, яку було надано позивачу вказано, що згідно ст. 3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» ініціатива щодо передачі майна з державної до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя може виходити від органу, уповноваженого управляти державним майном. У разі отримання звернення власника майна щодо передачі її до комунальної власності територіальної громади м.Запоріжжя питання буде розглянуто в установленому законом порядку. Згідно п. 2. Порядку безоплатної передачі квартир, придбаних Державною іпотечною (установою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 р. N 855 квартири передаються безоплатно відповідно до актів Кабінету Міністрів України в (правління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служби зовнішньої» розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, ДПтС, Управління державної охорони, Генеральної прокуратури України). Пункт 5 Порядку регламентує, що безоплатна передача квартир здійснюється відповідною комісією, що утворюється органом, уповноваженим управляти державним майном, якому передаються квартири. Безоплатна передача квартир оформляється актом приймання-передачі, складеним на підставі актів Кабінету Міністрів України щодо надання громадянам квартир. У поданому на державну реєстрацію актів зазначено, що квартира передається саме МВС, а не відповідному територіальному органу. Тож, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області не є органом, який має право у відповідності до ст. 3 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» здійснити ініціативу щодо передачі майна у комунальну власність. Право оперативного управління не є тотожним з правом власності у відповідності до приписів ЦК та ГК, а згідно відповіді Департаменту з управління житлово-комунальним господарством та законодавств України саме власник має звертатися з відповідним зверненням. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про відмову в державній реєстрації прав на підставі судового рішення державний реєстратор вносить відомості про скасування відповідного рішення до Державного реєстру прав та відновлює розгляд відповідної заяви. Скасування рішення має своїм наслідком лише відновлення розгляду заяви. Відповідно до Закону України "Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону та п.12 Порядку державний реєстратор під час розгляду заяви та поданих разом із нею документів встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Під час розгляду поданих документів, державним реєстратором було встановлено, що право власності на об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за Державною іпотечною установою на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2009 року, реєстровий № 349, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко О.М. При цьому, у акті прийому-передачі зазначено, що нерухомість належить Державній іпотечній установі на праві господарського відання. Таким чином, виникли суперечності між заявленими та зареєстрованими правами, а саме у реєстрі зазначено, що Державній іпотечній установі належить квартира на праві власності, а у акті приймання-передачі, що на праві господарського відання. У відповідності до п. 1.2. Положення про Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 29.08.2018 року № 50, з питань організації і методики ведення роботи у сфері державної реєстрації Департамент враховує рекомендації Міністерства юстиції України. Згідно Методичних рекомендацій стосовно оформлення права власності на нерухоме майно, придбане Державною іпотечною установою, та державної реєстрації такого права, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2010 року № 92/5 власником майна Державної іпотечної установи, незалежно від джерел його формування, є держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки останній виступив її засновником. Відповідно до правоустановчих документів, Державна іпотечна установа наділена правом господарського відання щодо цього майна, що підтверджується поданим на державну реєстрацію актом приймання-передачі, статутом установи, та поясненнями Державної іпотечної установи на позовну заяву позивача. ОП ЗМБТІ було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за Державною іпотечною установою, на підставі договору купівлі-продажу № 349 від 14.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Коваленко О.М. Реєстрація, що була проведена до 1 січня 2013 року є чинною та визнається державою. При проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно державні реєстратори мають доступ до Реєстру прав власності на нерухоме майно тільки для ознайомлення та використання відомостей, які в ньому містяться, тому внесення змін до записів Реєстру прав на нерухоме майно неможливе. Згідно поданих документів, Державна іпотечна установа передає в управління зазначені об`єкти нерухомого майна Міністерству внутрішніх справ України. Оскільки за договором купівлі-продажу № 349 від 14.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Коваленко О.М., за Державною іпотечною установою зареєстровано право власності, а не право господарського відання, реєстрація права власності на заявлений об`єкт нерухомого майна, відбулась з порушенням вимог чинного законодавства. Таким чином, проведення державної реєстрації права оперативного управління за Головним управлянням Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області неможливо. Суд не погоджується з доводами позивача, що згідно оскаржуваного рішення, при проведенні реєстрації права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна за Держаною іпотечною установою ЗМБТІ порушені вимоги чинного законодавства України, а саме Методичні рекомендації стосовно оформлення права власності на нерухоме майно придбане Державною іпотечною установою та державної реєстрації такого права, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.01.2010 № 92/5, що призвело до неможливості реєстрації права оперативного управління за ГУ МВС України в Запорізькій області. Департамент реєстраційних послуг, у своїй роботі, дійсно враховує роз`яснення Кабінету Міністрів України, у документі Міністерства юстиції України роз`яснюється правова ситуація у відповідності до законодавства, яке діяло і на момент державної реєстрації права власності за Державною іпотечною установою. Так, у договорі купівлі-продажу дійсно зазначено, що Державна іпотечна установа набуває саме право власності на нерухомість, але у відповідності до статуту, який діяв і на час придбання майна, а саме п. 22: майно установи є державною власністю і закріплюється за нею на праві господарського відання. Відповідно до ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває Цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Тож, всупереч статуту та Цивільному Кодексу України, приписи якого також діяли на момент державної реєстрації Державна іпотечна установа набула права власності на нерухомість, у відповідності до даних Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 3.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, реєстратор БТІ встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації. Так як приписи Цивільного Кодексу України та статут ДІУ вже діяли на момент державної реєстрації, у реєстратора TOB ЗМБТІ були підстави для відмови у державній реєстрації. У відповідності до ст. 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серед поданих на державну реєстрацію документів відсутній документ, відповідно до якого власник, Державна іпотечна установа, закріплює майно на праві оперативного управління за Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області. Поданий разом з заявою акт видається у відповідності до Порядку безоплатної передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 р. N 855. Відповідно до п. 1 Порядку, даний нормативний акт визначає механізм безоплатної передачі квартир, що придбані Державною іпотечною установою відповідно до актів Кабінету Міністрів України, закріплені за нею на праві повного господарського відання та перебувають на її балансі, визначеним у таких актах органам. Втім, квартира [ADDRESS] закріплена за Державною іпотечною установою на праві власності, а не на праві господарського відання. Згідно п. 2. Порядку квартири передаються безоплатно відповідно до актів Кабінету Міністрів України в управління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, І СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, ДПтС, Управління державної охорони, Генеральної прокуратури України), територіальні органи МВС до зазначеного переліку взагалі не входять і у даному акті, як і в інших документах 1 відсутня передача нерухомості саме на територіальний орган МВС, до того ж у даному і пункті не зазначено, що нерухомість передається саме в оперативне управління. Пункт 9 Порядку регламентує, що акт приймання-передачі квартир ураховується під час прийняття в установленому порядку рішення про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Заяву було подано на державну реєстрацію іншого речового права, а не права власності, до того ж у даному випадку мається на увазі про урахування документу при виданні свідоцтва на право власності у процесі приватизації, які взагалі у відповідності до законодавства Департаментом не видаються і лише після здійснення цієї процедури на підставі свідоцтва про право власності орган реєстрації здійснює державну реєстрацію права власності за громадянином. Статтею 24 ч.1 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1)заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно І до цього Закону; 2)заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3)подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4)подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5)наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6)наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7)заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8)після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9)заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10)заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11)заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12)заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Таким чином, на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав у зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Аналіз установлених фактичних обставин даної справи дає підстави вважати, що оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір про право цивільне, зокрема про конкретну нерухомість. Згідно діючого законодавства реєстрація речових прав на нерухоме майно є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення прав на нерухомість. Водночас реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів на підставі яких виникають, припиняються чи переходять права, зокрема, на майно і полягають саме в офіційному визнанні державою цих фактів. Предметом позову у даній справі є спір про конкретне майно та право власності з реалізацією якого позивач пов`язує реалізацію свого права на нерухомість, але позивач вказує предметом позову вимоги немайнового характеру саме про оскарження реєстраційних дій посадової особи. З огляду на вищевикладене суд вважає, що відсутній факт порушення особистих прав позивача, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб. У відповідності до ст. 16 ЦК України позивачем невірно обрано спосіб правового захисту, оскільки у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради взагалі не виникало цивільних та/або адміністративних відносин з позивачем, так позивач не звертався з заявою до Департаменту, відповідну заяву подавало Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, у зв`язку з чим суд вважає [PERSON] неналежним позивачем. З урахуванням вищевикладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed