Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

04 серпня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 27 листопада 2010 року; шлюб зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 708. Від даного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 27 листопада 2010 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 708 (л.с. 6). Від даного шлюбу дітей не мають. Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Причиною припинення подружніх відносин позивачка вважає відсутність взаєморозуміння між нею та відповідачем, різні погляди на життя та на ролі кожного у родині. Позивачка просить після розірвання шлюбу змінити її прізвище "[PERSON]" на дошлюбне "[PERSON]". Спору про розподіл майна сторони не мають. З письмової заяви відповідача (л.с. 10) вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві в обгрунтування позову. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами; на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано лише договір про надання юридичних послуг, однак відсутні докази надання допомоги саме адвокатом (копія свідоцтва на право зайняття адіокатською діяльністю, ордер), тому суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки половину понесених нею витрат на сплату судового збору при зверненні до суду, у задоволенні вимог про стягнення коштів на оплату правової допомоги відмовити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved