Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Чаплинська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до суду в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з позовом до [PERSON] , треті особи по справі: Золотоніська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги, позивач мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб від якого у них народилася двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] залишилися без батьківського піклування, так як їх батько [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, з дітьми не проживає та матеріально не утримує. Позивач наполягає, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки стосовно утримання вказаних вище дітей, їхнім вихованням не займається, з ними не проживає, їх не відвідує, Внаслідок неналежної поведінки батька відносно своїх малолітніх дітей, останні тимчасово були влаштовані в сім`ю близьких родичів, а саме, рідної тітки [PERSON] , де проживають і зараз. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, окрім того ухиляється і від сплати аліментів на утримання свого сина [PERSON] , заборгованість по сплаті яких складає 62778,29 грн. станом на 01 жовтня 2018 року, що свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо утримання своїх дітей. Враховуючи вказане вище, з метою захисту прав та інтересів дітей позивач звернувся до суду із вказаним позовом, яким просив позбавити відповідача батьківських прав відносно вказаних дітей та стягнути із нього аліменти на їх утримання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув із невідомих для суду причин, жодних клопотань, а також відзив на позовну заяву до суду не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, що ставало причиною для неодноразового перенесення розгляду справи. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином у порядку визначеному чинним законодавством, в тому числі шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик відповідача на сайті суду. За таких обставин, враховуючи відсутність даних про поважність неявки відповідача до суду, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи по справі: Служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації, звернувся до суду із заявою, згідно з якою розгляд справи просив проводити за його відсутності, вирішення позовних вимог поклав на розсуд суду. Третя особа по справі [PERSON] судове засідання повторно не з`явилася із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Враховуючи вказане вище, суд здійснює розгляд справи в заочному порядку, на підставі ухвали суду. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв`язку із наступним. Як вбачається із ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Конвенцією ООН про права дитини встановлено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 23.11.2012 року) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб внаслідок якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 20.08.2013 року) [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 28.04.2016 року) [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , від 19 жовтня 2018 року. Згідно із ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення дітей до батьків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм маралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що після смерті матері діти залишилися поза увагою батька, який не приділяє їм належної батьківської турботи у вихованні та їх утриманні, не бере участі у їх житті, з ними фактично не проживає та про їх життя не турбується. Як вбачається із наказу Служби у справах дітей Чаплинської районної державної адміністрації від 24.10.2018 року за №45-од, малолітніх [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано до сім`ї [PERSON] , яка є їх рідною тіткою. Відповідно до інформації Служби у справах дітей Золотоніської районної державної адміністрації від 16.11.2018 року за № 554/01-18 [PERSON] зареєстрований в с. Подільське Золотоніського району Черкаської області та на території даної сільської ради не проживає близько п`яти років, про його місце перебування сільська рада відомостей не має. Згідно з висновком Чаплинської районної державної адміністрації від 25.01.2019 року, після смерті [PERSON] малолітні діти [PERSON] та [PERSON] залишилися без батьківського піклування, так як їх батько [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, з дітьми не проживає та матеріально не утримує. Районна державна адмнісарація вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] .. До служби у справах дітей Чаплинської районної державної адміністрації, з моменту смерті матері, з приводу передачі йому дітей відповідач також не звертався, що свідчить, про байдуже ставлення відповідача до подальшої долі своїх дітей. Окрім того відповідач належним чином не виконує і свої аліментні зобов`язання та має заборгованість зі сплати аліментів на утримання свого сина [PERSON] 2013 р.н. у сумі 62778,29 грн.. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позивачем було доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення ним від виконання свого батьківського обов`язку по відношенню до його дітей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Верховний суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин із своїми дітьми не робив та самоусунувся від їх як виховання так і утримання. Разом із тим суд враховує, що за таких обставин відсутні юридичні підстави для надання малолітнім [PERSON] та [PERSON] статусу дітей позбавлених батьківського піклування, що тягне за собою порушення їх прав зокрема, відсутні підстави для призначення дітям законного представника (опікуна) та державної соціальної допомоги на їх утримання, при тому, що батько (відповідач) матеріально дітей не забезпечує. Будь-яких доказів, які могли б спростувати вказане вище відповідачем до суду надано не було, факти створення будь-ким перепон у спілкуванні відповідача із своїми синами судом не встановлені та відповідачем про такі не повідомлені, відповідач до органів опіки та піклування із подібними заявами про створення йому перешкод у спілкуванні із своїми синами не звертався. Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх синів, не забезпечує їх необхідним навчанням, медичним доглядом, вихованням та матеріальним забезпеченням, що в сукупності суд розцінює як ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а надані по справі докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дітей та займатись їх вихованням. Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей, та згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд також враховує, що позивач просить стягувати аліменти на утримання обох дітей у розмірі 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України. Нормами ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів, які необхідно стягнути із відповідача на користь [PERSON] , у якої перебувають діти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку є обґрунтованим та таким, що буде відповідати інтересам сторін. Враховуючи обставини справи та ставлення відповідача до своїх дітей, та виходячи з принципів розумності та справедливості суд стягує аліменти на їх утримання в заявленому позивачем розмірі. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3842 грн., так як вимоги носять майновий і немайновий характер (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»), від яких при подачі заяви був звільнений позивач.

Outcome: approved