Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач у червні 2018 року звернулася в суд із зазначеним вище позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна та просила суд ухвалити рішення, яким скасувати арешт на нерухоме майно - будинок [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 10923533). В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що [INFO] померла [PERSON], яка є її бабусею. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з будинку [ADDRESS]. З метою оформлення спадкового майна вона - позивач [PERSON] звернулася до Другої селидівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак право позивача на оформлення свого права на спадщину обмежено, оскільки на будинок накладений арешт. Арешт накладений постановою державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ від 10.02.2011р. в порядку виконання виконавчого листа, виданого Краматорським міським судом 29.10.2010р. по справі 2-93/2010 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 166 258,00 грн. 13.05.2014р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. В подальшому - 16.10.2014р. Краматорським ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого проваження - ВП 45120126, в межах якого повторно накладений арешт на майно спадкодавця. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2015р. скасовані постанови, винесені в рамках ВП 45120126 про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно. Вказане свідчить про відсутність виконавчого провадження стосовно боржника [PERSON] Заміна боржника у виконавчому провадженні не здійснювалась. Враховуючи наведене просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням, розміщеним на веб-сайті суду. З урахуванням обставин справи, суд вважає можливим справу розглянути за її відсутності. Представник Краматорського міського відділу ДВС в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову оскільки рішення Краматорського міського суду від 19.10.2010 року не виконано, Суд, дослідив матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в м.Гірник м.Селидове Донецької області померла [PERSON], яка є бабусею позивача по справі - [PERSON]. 03.09.2014р. Другою селидівською державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] заведено спадкову справу на все майно після смерті [PERSON] До складу спадкового майна входить, зокрема, житловий будинок [ADDRESS]. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.01.2018р. постановою державного виконавця Краматорського МВ ДВС від 10.02.2011 року накладений арешт на все нерухоме майно, власником якого є [PERSON] З листа Краматорського МВ ДВС від 26.04.2018р. вбачається, що даний арешт накладений на підставі виконавчого листа № 2-93/2010 від 29.12.2010р., виданий Краматорським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 166 258,00 грн. Судом досліджені матеріали цивільної справи 2-93/2010. З матеріалів даної справи вбачається, що рішенням Краматорського міського суду від 19.10.2010р. задоволений позов [PERSON] до [PERSON], визнаний недійсним договір купівлі-продажу від 31.03.2009р. жилого будинку [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 07.12.2010 року резолютивна частина рішення Краматорського міського суду від 19.10.2010р. доповнена, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошова сума в розмірі 166 258,00 грн. Ухвалою ВССУ від 22.12.2011р. касаційна скарга [PERSON] відхилена. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.02.2011р. ВП № 24343198, відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-93/2010, виданого 19.10.2010р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 166 258,00 грн. Одночасно державним виконавцем накладений арешт на майно [PERSON] З матеріалів виконавчого провадження ВП № 24343198 вбачається, що 09.07.2013р. [PERSON] звернулася до ВДВС Краматорського МУЮ із заявою про направлення вказаного виконавчого листа для за місцем отримання боржником доходу - до ВДВС м.Селидове. 10.07.2013 р. виконавчий лист направлено за належністю до м. Селидове Донецької області. 12.12.2013р. державним виконавцем ВДВС м.Селидове винесено постанову про відмову у відкриття виконавчого провадження. 19.12.2013 року, державним виконавцем ВДВС Краматорського міського управління юстиції за виконавчим листом № 2-93/2010 від 29.12.2010 року повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 41293340. 13.05.2014р. державним виконавцем Краматорського ВДВС винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у звязку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на проведення виконавчих дій. 16.10.2014р. [PERSON] звернулася до Краматорського ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на її користь грошової суми в розмірі 166 258,00 грн. 16.10.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 45120126. 03.11.2014р. по даному виконавчому провадженню державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. В подальшому, а саме 17.06.2015 року державним виконавцем Краматорського ВДВС винесено постанову про скасування постанов від 16.10.2014р. та від 03.11.2014р. про відкриття виконавчого провадження № 45120126 та накладення арешту на майно на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 13.05.2015р. по справі 805/177/15-а. Таким чином, на теперішній час, спадкове майно після смерті [PERSON] обтяжене арештом, винесеним державним виконавцем Краматорського МВ ДВС 10.02.2011р. в рамках виконавчого провадження ВП № 24343198. Згідно ст.50 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV, (в редакції, яка діяла на дату відкриття виконавчого провадження - 10.02.2011р.), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Статтею 60 вказаного Закону передбачені випадки зняття арешту з майна. За правилами цієї статті, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» в ред.1999року, випадки повернення виконавчого документа стягувачу, а саме п. 4 частини першої визначає, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Частина п'ята цієї статті зазначає, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Частина перша статті 49 Закону № 606-XIV передбачає випадки закінчення виконавчого провадження, а саме: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію"заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. З урахуванням положень ч.1 ст. 50 Закону № 606-XIV, винесення постанови від 10.07.2013р. про закінчення виконавчого провадження ВП № 24343198 за пунктом 10 статті 49 Закону № 606-XIV та направлення виконавчого листа за належністю до м. Селидове Донецької області не тягне за собою зняття арешту з майна. Крім того, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу за пунктом 4 статтею 47 Закону № 606-XIV, через перешкоджання провадженню виконавчих дій у зв'язку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на їх проведення, не є закінченням виконавчого провадження та не є підставою для зняття арешту. Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. До теперішнього часу рішення Краматорського міського суду від 19.10.2010р. не виконано. На підставі вищенаведеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна.

Outcome: dismissed