Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся в суд Сторожинецької державної нотаріальної контори Чернівецької області про визнання незаконної постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину, зазначивши, що 23.09.2013р. померла його дружина [PERSON]. У передбачені законом строки він звернувся до Сторожинецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 08.10.2013р. Державним нотаріусом була розпочата провадженням спадкувальна справа №325/2013. Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку(пай) у розмірі 0,98 га в умовних кадастрових гектарах землі, яка перебуває в колективній власності колективного товариства «Світанок» села Старі Бросківці Сторожинецького району та свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за №1 (один), яка знаходиться у м.Сторожинець на вулиці Миру в будинку за №6(шість). Державний нотаріус 21.10.2015р. виніс постанову №823/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач не згідний з винесеною державним нотаріусом постановою, вважає її незаконною, оскільки така відмова нотаріуса порушує його законні права, як законного спадкоємця. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та у видачі свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя з наступних підстав: для оформлення спадщини на майно [PERSON], яка померла 23 вересня 2013року, позивач надав нотаріусу оригінал свідоцтва про одруження з померлою [PERSON], проте для оформлення спадщини необхідні докази родинних стосунків усіх спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Після перевірки нотаріусом родинних стосунків позивача з покійною [PERSON] у нього виникли сумніви, щодо дійсності шлюбу позивача з покійною спадкодавецою [PERSON], тому що згідно ст.39 Сімейного кодексу України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою,яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі та робить висновок, що покійна [PERSON] приховала відомості про попередній шлюб під час реєстрації одруження з [PERSON], а зміну прізвища, розірвання шлюбу або смерть першого чоловіка [PERSON] підтвердити документами з відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького РУЮ неможливо. Так в період шлюбу з покійною [PERSON] позивач придбав у спільну сумісну власність по договору міни від 04.10.1994 року квартиру по вул.Миру,6 в м.Сторожинець. Відповідно до ч.3 ст.65 Сімейного кодексу України, позивач надавав згоду на укладання цього договору міни. Відповідно це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Тобто ? квартири є беззаперечно власністю позивача і дії нотаріуса з невидачі, яка не видала свідоцтво про власність на ? частку спільного сумісного майна є обмеженням права власності на майно. Фактично шлюбу між покійними [PERSON] та [PERSON] не існувало. Так позивачу стало відомо, що [PERSON],[INFO] уродженець [INFO] був заарештований в 1947 році на підставі постанови військового прокурора та згідно вироку військового трибуналу військ МВС Чернівецької області 1947 року був засуджений по ст.20-54-1 КК УРСР до 10 років позбавлення волі у виправно-трудових таборах з поразкою у правах на 5 років. Це підтверджується архівною довідкою управління СБУ в Чернівецькій області від 10.02.2016року № 75/п-3/351. Після того, як перший чоловік був засуджений покійна [PERSON] на думку позивача розірвала шлюб між ними або вважала шлюб між ними розірваним, як з особою, яка засуджена до покарання. Чому не було зроблено запис в період з 1947 по 1952 рік про розірвання шлюбу (в період від засудження [PERSON] до повторного шлюбу) залишиться без відповіді, так як про це могла знати тільки покійна [PERSON], так як пройшло багато часу, а позивач не знав про те, що вона перебувала у шлюбі до нього. На підтвердження цього надано довідку з Державного архіву Чернівецької області від 03.02.2016р. №1/137 про відстуність відмостей про розірвання шлюбу. Позивач вважає, що нотаріус повинна була керуватися ч. 4 ст. 1224 ЦК України, яка вказує, що якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. На підставі викладеного позивач просить суд винести рішення, яким визнати постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії - видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, винесену державним нотаріусом, неправомірною. Зобовязати державного нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку(пай) у розмірі 0.98.га в умовних кадастрових гектарах землі, яка перебуває в колективній власності колективного товариства «Світанок» села Старі Бросківці Сторожинецького району та свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за №1 (один), яка знаходиться у м.Сторожинець на вулиці Миру в будинку за №6(шість). Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, просять його задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявилася надала суду заяву у якій просила розглядати справу у її відсутності, надала суду письмове заперечення у якому зазначила, що вивчивши позовну заяву просила долучити до справи наступні заперечення та пояснення: 1. Щодо спадкової справи відкритої після смерті [PERSON], котра померла 23 вересня 2013 року. В Сторожинецькій державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа за № 325/2013р. до майна [PERSON], яка померла 23 вересня 2013 року і проживала у [INFO], розпочата провадженням 08 жовтня 2013 року. Із заявою про прийняття спадщини звернулась онука померлої [PERSON], батько якої та син померлої - [PERSON] помер 27 квітня 2013 року, та із заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя звернувся чоловік померлої - [PERSON]. 2. Щодо причин відмови у вчиненні нотаріальної дії. [PERSON] та [PERSON] не надали до Сторожинецької державної нотаріальної контори документів, які б підтверджували наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, тобто документів, які б підтверджували родинні стосунки онуки [PERSON] з покійною бабусею [PERSON] та шлюбні стосунки [PERSON] з покійною [PERSON]. Всі розбіжності в доказах родинних та шлюбних стосунках чітко зазначені в постанові про відмову. Згідно з п. п. 4.14. Глави 10 частини II Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, з наступними змінами і доповненнями, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Спадкоємець [PERSON] для оформлення спадщини на майно [PERSON], яка померла 23 вересня 2013 року, надав нотаріусу оригінал свідоцтва про одруження з померлою [PERSON], проте, для оформлення спадщини та визначення розміру частки у спадщині кожного із спадкоємців, необхідні докази родинних стосунків усіх спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON]. Після отримання відповідей з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції, а саме Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису: - про шлюб [PERSON] з [PERSON] (прізвище після одруження - [PERSON]); (відомості про сімейний стан - у шлюбі не перебувала) -про народження [PERSON] (відомості про матір - [PERSON]); -про шлюб [PERSON] з [PERSON] (прізвище після одруження - [PERSON]) (відомості про сімейний стан - у шлюбі не перебувала), відсутні докази родинних стосунків [PERSON] з бабусею [PERSON], відомості про причину зміни прізвища з «Буз Вероніки Іллівни» на «Поляк Вероніку Іллівну» в період з 14 лютого 1947 року по 26 серпня 1952 рік відсутні, а також сумніви, щодо дійсності шлюбу [PERSON] з покійною [PERSON]. Згідно п.1 статті 39 Сімейного кодексу України недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. [PERSON] приховала відомості про попередній шлюб під час реєстрації одруження з [PERSON], не подані документи ні про зміну прізвища, ні про розірвання першого шлюбу, або смерть першого чоловіка - [PERSON]. Позивач та інша спадкоємиця за законом - [PERSON] не підтвердили свої шлюбні та родинні стосунки документами, які були витребувані Сторожинецькою державною нотаріальною конторою з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції. 3. Щодо посвідчення фактів нотаріусом. Нотаріус посвідчує факти, які зазначені в главі 12 «Посвідчення фактів» Закону України «Про нотаріат», а саме - посвідчення факту, що громадянин є живим; посвідчення факту перебування громадянина в певному місці, посвідчення часу пред'явлення документа, передача заяв громадян, підприємств, установ та організацій. Позивачу необхідно встановити факт реєстрації шлюбу з померлою [PERSON], а іншій спадкоємиці за законом онуці померлого [PERSON] встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON]. Такі факти згідно зі статтею 256 «Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Цивільного процесуального кодексу України розглядаються та встановлюються судом. 4. Щодо частини 4 статті 1224 Цивільного кодексу України. Позивач в позовній заяві вказує, що нотаріус повинен керуватись ч.4 статті 1224 Цивільного кодексу України. Зазначена стаття 1224 Цивільного кодексу України «Усунення від права на успадкування» передбачає можливість тільки в судовому порядку визнати право на спадкування. Яке відношення до цієї статті мають дії нотаріуса у винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 5.Щодо безпідставної відмови у вчиненні нотаріальної дії. На підставі ст.. 49 «Відмова у вчиненні нотаріальних дій» нотаріус, який вчиняє нотаріальні дії відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: «1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 9) в інших випадках, передбачених законом.» Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Тому, нотаріусом і була видана позивачу 21 жовтня 2015 року № 823/02-31, Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач та інша спадкоємиця за законом [PERSON] не підтвердили свої шлюбні та родинні стосунки документами з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції. Для встановлення факту реєстрації одруження позивача з [PERSON] та родинних стосунків іншої спадкоємиці за законом - онуки померлої - [PERSON], спадкоємцям необхідно звернутись до суду з проханням встановити зазначені вище факти. Для оформлення спадщини та визначення розміру частки у спадщині кожного із спадкоємців, необхідні докази родинних стосунків усіх спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON]. На підставі викладеного представник відповідача стверджує, що всі всі позовні вимоги позивача про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії є необгрунтованими та безпідставними. Згідно зі статтею 27 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право давати усні та письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб. А тому просить у задоволенні позову [PERSON] до Сторожинецької державної нотаріальної контори, про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні дослідженими доказами судом встановлено, що 23.09.2013р. померла [PERSON]. У передбачені законом строки позивач звернувся до Сторожинецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 08.10.2013р. Державним нотаріусом була розпочата провадженням спадкувальна справа №325/2013. Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку(пай) у розмірі 0,98 га в умовних кадастрових гектарах землі, яка перебуває в колективній власності колективного товариства «Світанок» села Старі Бросківці Сторожинецького району та свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за №1 (один), яка знаходиться у м.Сторожинець на вулиці Миру в будинку за №6(шість). Державний нотаріус 21.10.2015р. виніс постанову №823/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та у видачі свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя з наступних підстав: для оформлення спадщини на майно [PERSON], яка померла 23 вересня 2013року, позивач надав нотаріусу оригінал свідоцтва про одруження з померлою [PERSON], проте для оформлення спадщини необхідні докази родинних стосунків усіх спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Позивачу стало відомо, що [PERSON]Георгійович,[INFO] уродженець [INFO] був заарештований в 1947 році на підставі постанови військового прокурора та згідно вироку військового трибуналу військ МВС Чернівецької області 1947 року був засуджений по ст.20-54-1 КК УРСР до 10 років позбавлення волі у виправно-трудових таборах з поразкою у правах на 5 років. Це підтверджується архівною довідкою управління СБУ в Чернівецькій області від 10.02.2016року № 75/п-3/351. Відповідно до глави 13 "Відмова у вчиненні нотаріальної дії" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Обов'язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. \~Статтею 49 Закону України «Про нотаріат»\~встановлено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити, оскільки нотаріус при винесенні постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії керувався діючим законодавством, правильно виконав вимоги Закону, позивачем не надано було нотаріусу доказів, які би свідчили про відомості щодо дійсності шлюбу з [PERSON]. Окрім того позивач сам зазначив, що «у нього виникли сумніви, щодо дійсності шлюбу позивача з покійною [PERSON] … та робить висновок, що покійна [PERSON] приховала відомості про попередній шлюб під час реєстрації одруження з [PERSON]Л.».

Outcome: dismissed