Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на своє утримання у зв'язку з продовженням навчання, у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісяця до закінчення навчання. Свої вимоги обґрунтував тим, що на даний час є повнолітнім, має захворювання: ДЦП, спастичний тетрапарез, стійкі рухові порушення, у зв'язку з чим перебував на обліку як дитина-інвалід віком до 18 років, а з 15 лютого 2016 року йому встановлено безстроково інвалідність першої А групи. Через захворювання наразі навчається у Знам'янській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів, повна середня освіта у цьому закладі складає 12 класів. Строк закінчення навчання - червень 2017 року. У зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] є його батьком, сплачував на його утримання аліменти до досягнення повноліття. На сьогодні матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоч має таку можливість, оскільки здоровий, працездатний, має постійне місце роботи. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій у повному обсязі підтримує свої позовні вимоги та просить розглядати справу буз його присутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надав заяву в якій просив позовні вимоги залишити без задоволення та розглядати справу за його відсутності. Одночасно надав суду заперечення на позов, в якому зазначив, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2011 року народження. При цьому, на утримання [PERSON] сплачує аліменти за рішенням суду у розмірі ? частини доходу до його повноліття, а [PERSON] та [PERSON] проживають разом з ним. Повнолітній син знаходиться на державному утриманні, отримує пенсію по інвалідності, навчається за рахунок держави. Він же працює у Фермерському господарстві «Ніка», займає посаду голови, його заробітна плата на місяць складає 2450 грн. Часу на додатковий підробіток не має. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з даними паспорта та свідоцтва про народження позивач [PERSON], народився [INFO], його батьком є відповідач, матір'ю - [PERSON] Медичний висновок про дитину інваліда віком до 18 років від 10 серпня 2012 року свідчить про те, що позивач [PERSON] має захворювання ДЦП, спастичний тетрапарез, стійкі рухові порушення. Відповідно до акту огляду МСЕК йому з 15 лютого 2016 року встановлена І А група інвалідності безтерміново. Причина інвалідності - інвалід з дитинства. Відповідно до довідки Знам'янської спеціальної загальноосвітньої шкоди інтернат І-ІІІ ступенів Кіровоградської області від 18 лютого 2016 року позивач навчається в 11 класі вказаного учбового закладу, строк навчання до червня 2017 року. Утримується в школі інтернаті за рахунок держави, у вихідні, святкові дні, під час канікул знаходиться на утриманні батьків. Не відноситься до категорії дітей, що знаходиться на повному державному забезпеченні. Проживає позивач по [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON], братом [PERSON], вітчимом [PERSON] Відповідач [PERSON] є головою ФГ «Ніка», його заробітна плата за жовтень 2015 року - березень 2016 року загалом складає 14700 грн. [PERSON] на утриманні трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 2004 року народження, [PERSON], 2011 року народження. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 26 грудня 2007 року свідчить про те, що у відділі державної виконавчої служби Знам'янського МРУЮ на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-1771 від 17 грудня 2007 року про стягнення з відповідача аліментів, стягувач [PERSON] Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, судом встановлено, що повнолітній позивач, якому не виповнилося 23 років, є інвалідом з дитинства першої А групи, у будь-якому разі отримує пенсію, розмір якої не може бути меншим встановленого прожиткового мінімуму для непрацездатної особи; продовжує навчання у Знам'янській спеціалізованій загальноосвітній шкоді інтернаті І-ІІІ ступенів, утримується в школі - інтернаті за рахунок держави. Батько позивача, працює, розмір його заробітної плати складає 2450 грн. на місяць, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на утримання одного з них сплачує аліменти в примусовому порядку. В той же час, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, які саме витрати несе позивач у зв'язку з навчанням та з чого вони складаються, докази про розмір отриманої ним пенсії та дохід матері також відсутні. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, обов'язок доказування стороною обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, є прямим її обов'язком. З огляду на зазначене суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на час навчання, за недоведеністю потреби у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, а також у зв'язку із встановленням на підставі наявних у справі доказів відсутності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, тим більше у розмірі, у якому позивач бажає отримувати аліменти від батька, враховуючи також, що останній має постійний дохід, а тому підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed