Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

12.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи: служби у справах дітей Глобинської РДА про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, в якому прохає: - виключити відомості про [PERSON], [INFO], місце реєстрації та проживання: [ADDRESS], як батька дитини [PERSON], [INFO], з актового запису про народження № 89 від 14.07.2010 року, внесеного Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Позовна заява мотивована тим, що з літа до середини жовтня 2009 році позивач підтримував інтимні стосунки з відповідачем . [INFO] року в [PERSON] народився син, який був записаний як [PERSON]. Позивач намагався з'ясувати питання батьківства дитини, проте відповідач повідомила, що батьком сина є її співмешканець. Проте, на початку 2017 року [PERSON] повідомила позивача, що він є батьком її сина [PERSON]. 23.03.2017 року між сторонами було укладено шлюб, 05.06.2017 року позивач добровільно визнав батьківство над [PERSON] в органах РАЦС, вважаючи себе батьком дитини. Приблизно в березні 2018 року, під час сварки, відповідач повідомила позивачу, що він не є біологічним батьком її сина [PERSON]. 31.07.2018 року відповідачем [PERSON] було направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнала. Вказала, що [PERSON] не є біологічним батьком її сина [PERSON], про що йому було достовірно відомо на час подання до органів РАЦС заяви про реєстрацію батьківства, в зв'язку з чим, відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України, він не має право оспорювати батьківство. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком її сина [PERSON], про що йому було достовірно відомо, оскільки в 2009 році (час зачаття дитини) вона взагалі не бачилася та не спілкувалася з [PERSON] В період з 2007 по 2014 роки вона проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] , який є біологічним батьком її сина [PERSON]. Близькі стосунки з [PERSON] в неї склалися з 2015 року, вони одружилися, проте спільних дітей у них не було і [PERSON] запропонував усиновити [PERSON], щоб у них була справжня сім'я. У відділі РАЦС їм пояснили, що найшвидше це можливо оформити через спільну заяву про визнання батьківства. Вона ніколи не говорила позивачу [PERSON], чи будь - яким іншим особам, що він є батьком [PERSON], оскільки це не відповідає дійсності. [PERSON] було відомо хто є біологічним батьком дитини. Представник третьої особи - Клусович О.А. при винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є товаришем [PERSON] . Пояснив, що він в 2009 році декілька разів бачив [PERSON] разом з [PERSON], вони разом проводили час. Чи були між ними в той період інтимні стосунки йому не відомо. [PERSON] говорив йому, що запише [PERSON] на себе і хоче виховувати його як рідну дитину. Крім того, [PERSON] говорив, що є висока ймовірність того, що він є батьком [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали пояснення, що в період з 2007 по 2014 рік [PERSON] проживала в цивільному шлюбі з [PERSON], з яким у них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Їм не відомо про спілкування в 2009 році [PERSON] з [PERSON] Вважають, що [PERSON] знав, що він не є батьком [PERSON], оскільки в компанії друзів це питання неодноразово обговорювалось, всім було відомо, що батьком дитини є [PERSON], [PERSON] на цьому неодноразово наголошувала. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 27 червня 2010 року народився [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 14.07.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 89. Матір'ю дитини є [PERSON]. Відомості про батька записані, у відповідності з вимогами ст. 135 СК України, зі слів матері. 23 березня 2017 року між [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) було укладено шлюб, зареєстрований Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 27, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 23.03.2017 року серії [NUMBER]. Після шлюбу прізвище дружини «[PERSON]» (а.с.9). Згідно дослідженої в судовому засіданні копії справи № 12\\12.3-05.01-43 від 05.06.2017 року про визнання батьківства [PERSON] встановлено, що на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства відповідно до ст. 126 СК України внесено зміни до актового запису про народження № 89, в тому числі в графу "відомості про батька", в якій зазначено, що батьком дитини є [PERSON], у зв'язку з чим дитина стала [PERSON]. Як наслідок, було видано свідоцтво про народження від 05.06.2017 року, де батьками [PERSON], [INFO] вказані: матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON]. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України). Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї (частина восьма статті 7 СК України). Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно із частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до частини п'ятої статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Положеннями статей 1, 2, 18, 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Відповідно до пунктів 2.13, 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, різновидом яких є актовий запис про народження дитини, є серед іншого і рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Зміни, доповнення, виправлення, зазначені в рішенні суду, вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він не знав про те, що не біологічним батьком [PERSON], [INFO] року і дізнався про вказаний факт лише в березні 2018 року. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом першої інстанції були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є друзями відповідача [PERSON] та були спільними друзями подружжя [PERSON], і які підтвердили, що позивачу було відомо про походження дитини від іншого чоловіка, позивач мав намір створити сім'ю та виховувати сина [PERSON] як рідну дитину. Пояснення свідка [PERSON] не спростовують пояснень вказаних свідків, останньому достовірно не відомо про відносини сторін в 2009 році. Крім того, суд враховує, що [PERSON] було достеменно відомо, що протягом 7 років батьком [PERSON] у свідоцтві про народження була записана інша особа, а до нього не було пред'явлено будь-яких вимог щодо стягнення аліментів чи інших витрат на утримання дитини. Крім того, перед подачею спільної заяви про визнання батьківства, позивач не вбачав необхідності проведення аналізу ДНК на батьківство. В позовній заяві позивач [PERSON] вказує, що відповідач стверджувала, що батьком [PERSON] є її співмешканець. За таких обставин суд дійшов висновку, що подаючи до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства, позивач був добре обізнаний про те, що не є батьком [PERSON], [INFO], а отже, він не має права оспорювати батьківство, виходячи з норми частини п'ятої статті 136 СК України, в зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. Викладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 08.02.2018 року у справі № 318/2458/15-ц

Outcome: dismissed