overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Рішенням Камянець - Подільського міськрайонного суду від 13.11.2017 року, ухваленому у цивільній справі за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON],[PERSON] [PERSON], [PERSON]С про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений частково, позовом [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Аваль» про визнання договору поруки та додаткової угоди до нього недійсними -задоволений. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» заборгованість за кредитним договором від 10.08.2007 року в розмірі 3\~950,98 дол. США що за курсом НБУ еквівалентно 102\~804,35 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 815,77 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 21\~226,30 грн; заборгованість за відсотками 431,24 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 11\~220,85 грн. в тому числі просрочена заборгованість за відсотками 407,78 доларів США, що еквівалентно 10\~610,42 грн. та 1542,07\~грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору. В задоволенні позовних вимог до [PERSON], [PERSON] - відмовлено. Визнано недійсними договір поруки № 1 від 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та [PERSON] та додаткову угоду № 2 від 29.03.2010 р до договору поруки № 1 від 10.08.2017 року укладений в забезпечення зобов'язання за кредитним договором від 10.08.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та [PERSON] стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» на користь [PERSON] 551,20 грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору. При вирішенні позовної заяви, судом в резолютивній частині не було вирішено питання позовних вимог ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомили, про час і місце слухання справи повідомлені своєчасно належним чином. Суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення у відсутності сторін, оскільки згідно ст. 270 ЦПК України їх присутність не є обовязковою. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. Із змісту позовної заяви вбачається, що ПАТ «[PERSON] Аваль» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON]С про стягнення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що зустрічний позов [PERSON] до ПАТ "[PERSON] Аваль" про визнання договору поруки недійсним задоволенно, тому позов ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити, тому суд вважає, що по даній справі слід ухвалити додаткове рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року у зазначеній вище цивільній справі задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» про стягнення на його користь з [PERSON] 47286,62 грн. боргу за договором постачання та судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 472,87 грн. [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленними обставинами рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року, посилаючись на наступне: - договір постачання № 42 від 01 липня 2011 року між сторонами по справі взагалі не укладався; - товар згідно накладної № 999 відповідач від позивача не отримував. Зазначені обставини заявник вважає істотними, що не були і не могли бути відомі йому на час розгляду справи, у зв'язку з чим просить скасувати рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив про її задоволення. Представник ТОВ «Українська дістрибуційна компанія», в судове засідання не з'явився, не надав цьому жодних підстав, чому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Вислухавши [PERSON], дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає що позов ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що договір постачання № 42 від 01 липня 2011 року між ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» та [PERSON] не укладався, а тому відповідно і товар по накладній № 999 від 13 лютого 2012 року позивачем не отримувалося. Крім того, згідно пояснень, ТОВ «Українська дістрибуційна компанія», що підписана [PERSON], внаслідок внутрішньої перевірки , яка була проведена позивачем після подачі позову, встановлено, що накладна № 999 виписана помилково та в бухгалтерському обліку не значиться. Зазначені обствини, крім іншого встановлені рішеннями Балтського районного суду Одеської області від 20 березня 2013 року за позовом ТОВ «Українська дістрибуційна компанія" до [PERSON] про стягнення боргу (справа № 1503/3420/12 пров. 2/493/71/13) та Котовського міськрайонного суду Одеської облаті від 15 лютого 2013 року за позовом ТОВ «Українська дістрибуційна компанія" до [PERSON] про стягнення заборгованості (справа № 1516/5711/12 пр. 2/505/53/13), які мають чинну силу і на підставі ст. 61 п.3 ЦПК України докзуванню не підлягають. Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім та іншим подібним використанням, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від\~\~02 листопада 2018\~\~року частково задоволені позовні вимоги\~\~[PERSON], стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на його користь заборгованість з виплати заробітної плати за лютий 2016 року липень 2016 року в розмірі 15553,76 грн., заборгованість з виплати заробітної плати за березень 2017 року липень 2017 року в розмірі 20413,97 грн., а всього 35967 (тридцять пять тисяч девятсот шістдесят сім) гривень 73 копійки, та судові витрати. Ухвалою Донецького Апеляційного суду від 05 лютого 2019 року справу було повернено для ухвалення додаткового рішення в частині висновку суду про задоволення позову чи про відмову у задоволенні в позові в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В судове засідання сторони не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Неявка не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення по справі, згідно\~ст. 270 ч.4 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до вимог\~ст. 270 ч. 1 п. 1 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено судове рішення. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, оскільки в мотивувальній частині рішення судом визначено, що позовні вимоги в частині стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні не підлягають задоволенню, але в резолютивній частині не зазначив про це. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29.09.2017 року в позові\~\~ [PERSON]\~ до [PERSON] про\~ усунення перешкод\~ у користуванні житловим приміщенням\~ -\~ відмовлено. Зустрічний позов\~ [PERSON] до\~\~ [PERSON] про виселення особи\~ - задоволено. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи №447/921/16-ц номер провадження 2/447/472/16, суд приходить до висновку ухвалити додаткове рішення. Згідно ст.220 ч.1 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 даної статті передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.\~ Абзацом 6 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільно процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року розяснено, що у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд що його ухвалив, вирішує це питання відповдно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення.\~ Враховуючи те, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 29.09.2017 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON]\~ до [PERSON] про\~ усунення перешкод\~ у користуванні житловим приміщенням, то суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, зазначивши у резолютивній частині рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат на користь [PERSON].

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 189/462/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволені частково, суд стягнув з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором без номеру від 14.08.2012 року в сумі 18401,37 грн., яка складається з наступного: 12384,63 грн. - заборгованість за кредитом, 944,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5072,40 грн. - штрафи згідно п. 2.2 Генеральної угоди. Також судом вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Однак, в мотивувальній частині рішення суду від 30.07.2014 року судом зазначено, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню, однак рішення відносно не задоволених позовних вимог банку не постановлено. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказі і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 05.02.2016 року даний позов розглянуто та задоволені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості. У судовому засіданні представником позивача давалися пояснення щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди однак, по даній вимозі судом не ухвалене рішення, що у відповідності зі п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України дає підстави для винесення в цій частині додаткового рішення по даній позовній вимозі. Відповідно до пунктів 2,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 з наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених статтями Цивільного кодексу України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; - при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тому суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Параграф 1 глави 71 ЦК України, яка регулює дані правовідносини та встановлює наслідки порушення договору позичальником, не передбачено права позичальника на відшкодування моральної шкоди, а тому його вимоги щодо відшкодування йому моральної шкоди є необґрунтованими, позов в цій частині задоволенню не підлягає.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Рішенням суду від 7.11.2016 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволені частково. За [PERSON] визнано право власності на автомобіль ГАЗ 33021 СПГ, 1997 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], залишено право власності на 3/4 частин нежитлового приміщення - будівлю автомийки літ. А-1; А'-2, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 33-А на земельній ділянці, площею 1937 м2 та стягнуто на її користь понесені судові витрати в розмірі 226,74 грн. За [PERSON] визнано право власності на автомобіль SKODA OCTAVIA, 1998 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] та на 1/4 частину нежитлового приміщення - будівлю автомийки літ.А-1; А'-2, розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 33-А на земельній ділянці, площею 1937 м2. Додатковим рішенням суду від 8.11.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто різницю вартості автомобіля SKODA OCTAVIA, 1998 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 40086,50 грн. та судовий збір в розмірі 400,87 грн. [PERSON] та [PERSON] визначені ідеальні частки обладнання для чистки та мийки "KARCHER", що складається з системи рециркуляції води HDR 555(к-т), мийки високого тиску HDS 798, мийки високого тиску HD 650, фільтру тонкої очистки HD 650, яке знаходиться в автомийки по вул. Історичній, 33-А в м. Запоріжжі по 1/2 частки кожному, вказане обладнання залишено в спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] В своїх позовних вимогах [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію за поліпшення житлового будинку, вартість піаніно, розподілити кредитні зобов'язання. Згідно ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. У зв'язку з тим, що з приводу вищезазначених питань сторонами надавались пояснення та відповідні докази суд вважає за необхідне винести додаткове рішення з приводу наступного. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У зв'язку з тим, що на час розгляду справи автомобіль ПАЗ 3205, 1990 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] та будинок по вул. Зразковій, 82 в м. Запоріжжі де встановлювались вікна та паркан і де залишилося піаніно - продані, судом питання щодо даного майна не розглядалося у зв'язку з його відсутністю. Щодо кредитних зобов'язань, то судом в цій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 02 травня 2018 року, ухваленому в підготовчому засіданні, були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ « Приватбанк», стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 28271 ( двадцять вісім тисяч двісті сімдесят одну) гривню 73 копійки та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 гривень, а разом стягнуто 30033,73 гривень. 21.08.2018 року до суду звернулася представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Меркулова В.В. із заявою про ухвалення додаткового рішення у вищевказаній цивільній справі, а саме про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. При зверненні до суду з даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» у відповідності до платіжного доручення № PROM1BBЕА0 від 21.12.2017 року сплатило судовий збір в сумі 1762,00 гривні. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у повному обсязі визнано позов до початку розгляду справи по суті. Ухвалюючи рішення у зазначеній цивільній справі, судом було вирішено питання про судові витрати, а саме з відповідача [PERSON] на користь позивача було стягнуто повністю судові витрати в розмірі 1762,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України та згідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Оскільки Шишацьким районним судом Полтавської області, при винесенні рішення від 02.05.2018 року, було вирішено питання про судові витрати, а саме стягнуто в повному об'ємі судові витрати на користь позивача з відповідача [PERSON], заява представника ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Старший державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В. звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, мотивуючи це тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-1598/12, виданого 09 грудня 2012 року Оболонським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у сумі 515536,04 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам, надано божнику 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду, однак останнім не вчинено жодних дій, спрямованих на добровільне виконання рішення суду. У процесі здійснення виконавчих дій суб'єктом подання було встановлено, що боржнику [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Рішення суду боржником самостійно не виконується. На виклики державного виконавця боржник не з'являється. Заборгованість боржника перед стягувачем не погашена. З цих підстав старший державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В. просив суд дозволити йому здійснити примусове проникнення до квартири [ADDRESS], для здійснення її опису та накладення арешту на нерухоме майно. У судове засідання представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві не з'явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином. За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання. Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Дослідивши матеріали подання, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника, оскільки до такого не долучено жодних доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, доказів того, що боржник має намір ухилитись від виконання рішення суду. Крім того, у мотивувальній частині подання старший державний виконавець зазначає, про перебування у власності боржника квартири по вул. Героїв Сталінграду в м. Києві, проте просить вирішити питання про примусове проникнення до квартири по вул. Автозаводській в м. Києві.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Старший державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В. звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, мотивуючи це тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа по справі № 2-552/08, виданого 11 вересня 2008 року Шевченківським районним судом міста Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк аваль» боргу у сумі 119169,55 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам, надано божнику 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду, однак останньою не вчинено жодних дій, спрямованих на добровільне виконання рішення суду. У процесі здійснення виконавчих дій суб'єктом подання було встановлено, що боржнику [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Рішення суду боржником самостійно не виконується. На виклики державного виконавця боржник не з'являється. Заборгованість боржника перед стягувачем не погашена. З цих підстав старший державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В. просив суд дозволити йому здійснити примусове проникнення до квартири [ADDRESS], для здійснення її опису та накладення арешту на нерухоме майно. У судове засідання представник ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві не з'явився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином. За приписами п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання. Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Дослідивши матеріали подання, суд не вбачає підстав для задоволення подання про примусове входження до житла чи іншого володіння боржника, оскільки до такого не долучено жодних доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, доказів того, що боржник має намір ухилитись від виконання рішення суду.

Outcome: dismissed