Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів , до підготовчого судового засіданні надав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог ( а.с. 169- 188), в якій просить : визнати незаконним та скасувати наказ КП «Чернігівоблагроліс» № 39-к/ДП від 07.12.2017 року «Про звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп»; визнати незаконним та скасувати наказ № 4/к-ДП від 25.01.2018 року про внесення змін до наказу № 39-к/ДП від 07.12.2017 року ; визнати незаконним та скасувати наказ КП «Чернігівоблагроліс» № 11/к-ДП від 10.04.2018 року про внесення змін до наказу № 39-к/ДП від 07.12.2017 року; визнати протиправним та скасувати рішення одинадцятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради № 65-11/VІІ від 07.12.2017 року «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп»; визнати недійсним та скасувати запис № 16 в трудовій книжці [PERSON] про звільнення його з посади директора з 07.12.2017 року; поновити позивача на посаді директора ДП «Козелецьрайагролісгосп» із внесенням відповідних даних до трудової книжки, відповідно до Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року; стягнути на користь позивача з КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути на користь позивача з КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради моральну шкоду в сумі 30000 грн., заподіяну у зв'язку із його незаконним звільненням; допустити негайне виконання рішення в частині присудження позивачу виплати заробітної плати (середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу), але не більше ніж за один місяць та в частині поновлення на роботі; стягнути з відповідачів на користь позивача усі понесені позивачем судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] на підставі наказу генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» № 28-к/ДП від 07.08. 2017 року призначено на посаду директора Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Козелецьрайагролісгосп" з 08.08 2017 року , згідно контракту укладеного 08.08.2018 року. Наказом КП «Чернігівоблагроліс» № 39-к/ДП від 07.12. 2017 року, [PERSON] звільнено із займаної посади з 07.12.2017 року, у зв'язку із припиненням повноважень, відповідно до пункту 5 статті 41 КЗпП України, підстава звільнення : рішення Чернігівської обласної ради від 07.12.2017 року № 65- 11/VII «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON]». Зазначений вище наказ та трудову книжку [PERSON] відповідачем надано лише 24.01.2018 року. Про наявність рішення Чернігівської обласної ради від 07.12. 2017 року № 65-11/VII «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON]» останній дізнався також лише 24.01.2018 року - після отримання копії наказу № 39-к/ДП від 07.12.2017 року , а про зміст цього рішення [PERSON] стало відомо 24.01.2018 року з офіційного Інтернет-ресурсу Чернігівської обласної ради. 25.01.2018 року з інформації наданої [PERSON] працівниками КП «Чернігівоблагроліс» в усній формі, стало відомо що наказом КП «Чернігівоблагроліс» № 4/к - ДП від 25.01. 2018 року, внесено зміни до наказу КП «Чернігівоблагроліс» № 39-к/ДП від 07.12.2017 року «Про звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп»» та викладено його в наступній редакції: «Звільнити [PERSON], директора Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського - спеціалізованого підприємства «Козелецьрайагролісгосп», із займаної посади з 16 січня 2018 року, у зв'язку із припиненням повноважень, відповідно до п. 5 ст. 41 КЗпП України». Також, згідно наказу № 11 /к-ДП від 11.05.2018 року внесено зміни до наказу № 39-к/ДП від 07.12.2017 року «Про звільнення [PERSON].з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп»» та викладено його в наступній редакції: «Звільнити [PERSON], директора Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського - спеціалізованого підприємства «Козелецьрайагролісгосп», із займаної посади з 20 січня 2018 року, у зв'язку із припиненням повноважень, відповідно до п. 5 ст. 41 КЗпП України». Сторона позивача вважає, що вказані накази КП «Чернігівоблагроліс» про звільнення [PERSON] із займаної посади та про внесення змін до наказу про звільнення [PERSON] є незаконними, а рішення Чернігівської обласної ради від 07 грудня 2017 року №65-11/VII «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON].» є протиправним, у зв'язку з чим накази необхідно скасувати , а [PERSON] підлягає поновленню на роботі. Пунктом 6.4 трудового контракту, укладеного з [PERSON], передбачено що керівник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний за рішенням КП «Чернігівоблагроліс», у разі підстав передбачених підпунктами 1-15 , пункту 6.4 Контракту, в тому числі із інших підстав, передбачених трудовим законодавством. Проте, з оспорюваного наказу про звільнення , [PERSON] було звільнено із займаної посади відповідно до пункту 5 статті 41 КЗпП України, тобто у зв'язку із припиненням повноважень та на підставі рішення Чернігівської обласної ради № 65-V11 від 07.12. 2017 року «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON].» Позивач зазначає, що ні статутом КП «Чернігівоблагроліс», ні статутом ДП «Козелецьрайагролісгосп» не передбачено жодних повноважень Чернігівської обласної ради, як колегіального органу, з приводу призначення або звільнення з посади керівника ДП «Козелецьрайагролісгосп». Натомість пунктом 7.3 статуту ДП «Козелецьрайагролісгосп» закріплено, що звільнення керівника цього підприємства відноситься виключно до повноважень КП « Чернігівоблагроліс» та здійснюється за погодженням з головою Чернігівської обласної ради, тобто ініціатором звільнення керівника ДП «Козелецьрайагролісгосп», погодженого головою обласної ради, може бути виключно його засновник, яким у відповідності до пункту 1.2 Статуту є КП «Чернігівоблагроліс». Також позивач зазначає, що рішення сесії Чернігівської обласної ради про висловлення недовіри, не може слугувати підставою для звільнення керівника ДП «Козелецьрайагролісгосп», оскільки це не передбачено Статутами КП «Чернігівоблагроліс» та ДП «Козелецьрайагролісгосп», контрактом, згідно якого [PERSON] прийнято на роботу. Тому, наказ КП «Чернігівоблагроліс» №39-к/ДП від 07.12.2017 року, згідно якого [PERSON] звільнено із займаної посади є незаконним та необґрунтованим. Інших законних підстав щодо звільнення [PERSON], окрім зазначеного рішення Чернігівської обласної ради наведених у наказі КП «Чернігівоблагроліс» №39~к/ДП від 07 грудня 2017 року не наведено. [PERSON] було звільнено із займаної посади наказом КП «Чернігівоблагроліс» №39-к/ДП від 07 грудня 2017 року відповідно до пункту 5 статті 41КЗпП України, проте в оскаржуваному наказі не зазначено якою саме частиною статті 41 КЗпП України передбачено пункт 5, відповідно до якого позивача було звільнено із займаної посади. Позивач зазначає , що норму п. 5 ч. 1 ст.41 КЗпП України введено в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VII, яка не містить визначення кола посадових осіб, які можуть бути звільненні на підставі цієї правової норми, а також дана норма не передбачає випадків, підстав припинення повноважень таких посадових осіб. На думку позивача , п 5, ч.1 ст. 41 КЗпП України поширюється виключно на посадових осіб господарських товариств, які є спеціальними суб'єктами, щодо яких може бути застосована вказана норма, яким позивач не являється. Крім того , звільнення позивача із займаної посади відбулося в період його тимчасової непрацездатності. Зазначені вище порушення були допущені і при прийнятті наказів КП «Чернігівоблагроліс» № 4/к - ДП від 25.01. 2018 року та № 11/к-ДП від 10.04.2018 року , якими було внесені зміни в первинний наказ щодо дати звільнення [PERSON], хоча в період з 16 січня 2018 року по 19 січня 2018 року включно позивач перебував на лікарняному. Чернігівською обласною радою прийнято на сесії рішення від 07 грудня 2017 року № 65-11/VII «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON], яке має саме імперативний характер із прямою та конкретною вказівкою генеральному директору КП «Чернігівоблагроліс» звільнити [PERSON] із займаної посади, починаючи з конкретно визначеної дати - 07 грудня 2017 року та за відповідною правовою підставою - пунктом 5 статті 41 КЗпП України. Приймаючи дане рішення , Чернігівська обласна рада вийшла за межі своїх повноважень, оскільки у випадку висловлення [PERSON] недовіри, рада повинна була прийняти рішення рекомендувати, а не фактично наказати (вказати) генеральному директору КП «Чернігівоблагроліс» звільнити [PERSON] із займаної посади з конкретно визначеної дати - 07 грудня 2017 року. Крім того , в даному рішенні Чернігівською обласною радою взагалі не вказано конкретних обставин та правових норм, які б слугували підставою для висловлення [PERSON] недовіри та його звільнення. Дане рішення прийнято з порушенням норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Чернігівської обласної ради. Тому позивач просить поновити його на посаді директора ДП « Козелецьрайагролісгосп», за час вимушеного прогулу стягнути середній заробіток Також позивач зазначає, що незаконним звільненням із займаної посади останньому було спричинено значну моральну шкоду, яка полягає у приниженні його ділової репутації фахівця, як в очах трудового колективу ДП «Козелецьрайагролісгосп» так і КП « Чернігівоблагроліс» що заподіяло йому значних душевних страждань, порушило його нормальні життєві зв'язки, оскільки внаслідок його незаконного звільнення з роботи він фактично залишився без жодних засобів до існування, вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї родини, що призводить до додаткових моральних страждань та нервового напруження, тому позивач оцінює заподіяну йому моральну в сумі 30000 грн. яку слід стягнути з КП «Чернігівоблагроліс». У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав , посилаючись на обставини викладені в позові та наявні в матеріалах справи докази. Додатково пояснив, що [PERSON] звільнено з роботи в період тимчасової непрацездатності . Приймаючи накази в січні та квітні місяці 2018 року , керівництво підприємства повинно було не зміни вносити в попередній наказ від 07.12.2017 року , а виносити нові накази. Крім того , діючим законодавством не передбачено такої підстави для звільнення як на підставі рішення ради. Тому , вважає, що позивач повинен бути поновлений на роботі з 07.12.2017 року та йому необхідно виплати середній заробіток з 07.12.2017 року по 26.11.2018 року . 12.04.2018 року до суду надійшов відзив відповідача Чернігівської обласної ради на позовну заяву та документи до нього (а.с.87-113). Заперечення обґрунтовано тим, що на одинадцятій сесії сьомого скликання заслухавши інформацію депутата обласної ради [PERSON], члена тимчасової контрольної комісії обласної ради з комплексної перевірки діяльності Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Козелецьрайагролісгосп» комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, з метою забезпечення інтересів агролісогосподарського підприємства обласна рада вирішила, висловити недовіру [PERSON], директору дочірнього підприємства «Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Козелецьрайагролісгосп» та прийняла відповідне рішення. Твердження позивача щодо порушень норм Регламенту обласної ради є безпідставними. Щодо питання звільнення на підставі п. 5 ст 41 КЗпП, звільнення працівника у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи не обов'язково має ґрунтуватись на вчиненні дисциплінарного правопорушення. Так, підстава для розірвання трудового договору не передбачає необхідності з'ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів. Інвесторам (власникам) надано право звільняти посадових осіб без зазначення причин та узгодження в цьому контексті норм трудового й господарського законодавства. У той же час, як гарантію працівникові в такому випадку звільнення, передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше ніж 6-місячний середній заробіток, згідно ст. 44 КЗпП. У вступному слові представник Чернігівської обласної ради заперечив щодо задоволення позовних вимог , посилаючись на обстави викладені у відзиві та наявні в матеріалах справи докази. Пояснив , що позивач був звільнений засновником підприємства відповідно до чинного законодавства . Чернігівська обласна рада виносила рішення щодо позивача відповідно до повноважень ради. 11.05.2018 року представник відповідача КП «Чернігівоблагроліс» надав до суду заперечення на позов (а.с.144-163). Заперечення обґрунтовано тим, що під час ознайомлення 24.01.2018 року позивача з наказом про його звільнення № 39 -к/ДП від 07.12.2017 року, останнім було повідомлено що в період з 07.12. 2017 року по 15.01.2018 він перебував на лікарняному, що підтверджується листками тимчасової непрацездатності. У зв'язку з цим 25.01.2018 року було видано наказ № 4/к-ДП від 25.01.2018 року , яким змінено дату звільнення [PERSON] з 07 грудня 017 року на 16 січня 2018 року, тобто перший день після закінчення листка тимчасової непрацездатності. Проте, вже після отримання позовної заяви з додатками відповідачу стало відомо, що16.01.2018 року позивач також хворів, що теж підтверджується листком тимчасової непрацездатності, тому був виданий наказ №11/к-ДП від 10.04.2018 року , яким вдруге змінено дату звільнення , а саме з 20.01.2018 року, тобто на перший день після дати закінчення останнього наданого позивачем листка тимчасової непрацездатності. Відповідач зазначає, що неодноразова зміна дати звільнення позивача була викликана діями самого позивача, який не повідомляв роботодавця про те, що він знаходиться на лікуванні. У вступному слові представник відповідача пояснив , що права позивача ніяким чином порушені не були . Позивачу у зв'язку із звільненням за п.5 ч.1 ст. 41 КУпП виплачено шість посадових окладів, які він отримав. Йому підприємством оплачені листки непрацездатності за п'ять днів, решта Фондом соціального страхування. На даний час позивач працевлаштувався , з 17.09.2018 року він працює керівником Державного підприємства « Корюківське лісове господарство». 21.05.2018 року до суду надійшов відзив Козелецького районного дочірнього агро лісогосподарського спеціалізованого підприємства «Козелецьрайагролісгосп» ( а.с. 197-199). Заперечення обґрунтовано тим, що позивач був звільнений з посади 07.12.2017 року наказом генерального директора КП « Чернігігвоблагроліс». Неодноразова зміна дати звільнення позивача була викликана діями самого позивача , який не повідомляв роботодавця про те, що він знаходиться на лікуванні. Зазначає, що перелік посадових осіб , з якими може бути припинений трудовий договоір на підставі п.5 ст. 41 КЗпП законодавством не передбачено, позивач міг бути звільнений на підставі п.5 ст. 41 КЗпП. Заслухавши вступне слово представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] призначений на посаду директора Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства Козелецьрайагролісгосп» з 08.08 2017 року , згідно наказу № 28-к/ДП від 07.08. 2017 року згідно з умовами укладеного 08.08.2017 року контракту , на підставі заяви від 07.08.2017 року , погодженої головою Чернігівської обласної ради від 07.12.2017 року. ( а.с.23) Згідно рішення одинадцятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради № 65-11/VІІ від 07.12.2017 року рада, заслухавши інформацію депутата обласної ради [PERSON], члена тимчасової контрольної комісії обласної ради з комплексної перевірки діяльності Козелецького районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Козелецьрайагролісгосп» комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, з метою забезпечення інтересів агролісогосподарського підприємства, вирішила висловити недовіру [PERSON], директору дочірнього підприємства «Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Козелецьрайагролісгосп», зазначивши у рішенні, що Генеральному директорі КП «Чернігівоблагроліс» звільнити [PERSON] з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп», з 07.12.2017 року , у зв'язку з припиненням повноважень , відповідно до п.5 ст. 41 КЗпП ( а.с. 31) Згідно наказу КП «Чернігівоблагроліс» № 39-к/ДП від 07.12. 2017 року, [PERSON] звільнено із займаної посади з 07.12.2017 року, у зв'язку із припиненням повноважень, відповідно до пункту 5 статті 41 КЗпП України, підстава звільнення : рішення Чернігівської обласної ради від 07.12.2017 року № 65- 11/VII «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON]». В зазначеному наказі зазначено про проведення нарахування та виплату [PERSON] компенсації за 12 невикористаних календарних днів щорічної основної та додаткової відпустки та відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України нарахувати та виплатити вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку ( а.с. 32). Згідно запису у трудовій книжці № 16 від 07.12.2017 року [PERSON] звільнений із займаної посади у зв'язку з припиненням повноважень , відповідно до п.5 ст. 41 КЗпП України , наказ № 39-к/ДП від 07.12. 2017 року ( а.с. 62-69). Згідно листа за № 558 від 08.12.2017 року направленого на адресу [PERSON] , його повідомлено про звільнення з 07.12.2017 року та запропоновано з'явитись за отриманням трудової книжки ( а.с.150, 157). На вимогу [PERSON] трудова книжка йому видана 24.01.2018 року , що підтверджується витягом із книги реєстрації трудових книжок та актом від 24.01.2018 року ( а.с. 103- 105). 25.01.2018 року керівництвом КП «Чернігівоблагроліс» на підставі листа ДП «Козелецьрайагролісгосп» та листків непрацездатності , винесено наказ № 4к-ДП про внесення зміни до наказу № 39-к/ДП від 07.12. 2017 року « Про звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп» , зазначивши про звільнення [PERSON] з 16.01.2018 року( а.с. 102). Даний наказ із супровідним листом направлений позивачу 25.01.2018 року, що підтверджується документально (а.с. 154, 158) 10.04.2018 року керівництвом КП «Чернігівоблагроліс» на підставі листа ДП «Козелецьрайагролісгосп» та листків непрацездатності , винесено наказ № 4к-ДП про внесення зміни до наказу № 39-к/ДП від 07.12. 2017 року « Про звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп» , зазначивши про звільнення [PERSON] з 20.01.2018 року ( а.с.155) Даний наказ із супровідним листом направлений позивачу 11.04.2018 року, що підтверджується документально ( а.с. 156, 159) Зі змісту листків непрацездатності , [PERSON] був звільнений від роботи у зв'язку із захворюванням з 07.12.2017 року по 19.01.2018 року ( а.с. 70-73). Згідно довідки ДП «Козелецьрайагролісгосп» [PERSON] нараховано та виплачено лікарняні у період з 07.12.2017 року по 19.01.2018 року ( а.с.200). Відповідно до частини 3 статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. У постанові ВС від 07.02.2018 , справа № 711/5711/16, суд касаційної інстанції роз'яснив, що тлумачення пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України свідчить, що припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутися у будь-який час та з будь-яких підстав. При цьому припинення повноважень члена виконавчого органу гарантується нормами цивільного права для припинення або запобіганню негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Необхідність таких правил обумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. А той факт, що члени колегіального виконавчого органу господарського товариства чи одноособовий його керівник перебувають у трудових відносинах із товариством, не встановлює пріоритет трудового регулювання над цивілістичним, оскільки до цих відносин не може застосовуватися модель «роботодавець - працівник», властива трудовим відносинам. Правовий статус членів колегіального виконавчого органу господарського товариства чи одноособового його керівника значно відрізняється від статусу інших працівників, що обумовлено специфікою його трудової діяльності, яка полягає у виконанні ним функцій по управлінню товариством. ВС резюмував, що передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України підстава розірвання трудового договору не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з'ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів. Відповідно до Статуту КП «Чернігівоблагроліс» засновником підприємства є Чернігівська обласна рада( а.с. 34). Відповідно до п.1.2 Статуту ДП «Козелецьрайагролісгосп» засновником підприємства є КП « Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради( а.с. 48- 61). Відповідно до п. 3.2. Статуту , підприємство є комунальним комерційним підприємством і здійснює свою діяльність на підставі та відповідно до вимог чинного законодавства , рішень Ради, наказів Засновника та Уповноваженого органу, цього Статуту. Зі змісту розділу 7 Статуту, « Управління підприємством та контроль за його діяльністю» вбачається, що управління підприємством здійснюється: Чернігівською обласною радою, Уповноваженим радою органом, Засновником підприємства та директором підприємства. Відповідно до п.7.6 Директор підзвітний і підконтрольний Засновнику Підприємства та Раді . Враховуючи викладене , суд вважає що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення одинадцятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради № 65-11/VІІ від 07.12.2017 року «Про висловлення недовіри та звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Козелецьрайагролісгосп». Відповідно до п.1.5 Контракту з керівником ДП «Козелецьрайагролісгосп», з [PERSON] керівник підзвітний та підконтрольний КП « Чернігівоблагроліс» у межах, що визначені законодавством, Статутом Підприємства та цим контрактом. Випадки щодо звільнення керівника з посади та розірвання контракту за рішенням КП « Чернігівоблагроліс» до закінчення терміну його дії . передбачено пунктом п. 6.4 Контракту ( а.с. 24-30). З огляду на викладене , суд дійшов висновку що звільнення позивача з посади керівника ДП «Козелецьрайагролісгосп» у зв'язку із припиненням повноважень, відповідно до пункту 5 статті 41 КЗпП України не суперечить діючому законодавству . Та обставина , що в наказі про звільнення № 39-к/ДП від 07.12. 2017 року не зазначена частина статті 41 КЗпП України, не може бути підставою для визнання наказу незаконним, оскільки пункт 5 міститься лише у частині першій статті 41 КЗпП. Не можна визнати незаконними накази № 4/к - ДП від 25.01. 2018 року та № 11/к-ДП від 10.04.2018 року , якими було внесені зміни щодо дати звільнення [PERSON] в первинний наказ № 39-к/ДП від 07.12. 2017 року, оскільки судом встановлено , що позивач не своєчасно повідомляв КП « Чернігівоблагроліс» про звільнення його від роботи у зв'язку із захворюванням. Згідно наказу № 11/к-ДП від 10.04.2018 року позивач був звільнений з роботи з 20.01.2018 року , після дати закінчення останнього наданого позивачем листка тимчасової непрацездатності та виплачено лікарняні у період з 07.12.2017 року по 19.01.2018 року , що підтверджується довідкою ДП «Козелецьрайагролісгосп» . Враховуючи викладене відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі з 07.12.2017 року. Стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в порядку статті 235 КЗпП України має похідний характер від вимоги про поновлення на роботі, коли стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці. З огляду на наведене, у разі відмови в задоволенні позову про поновлення на посаді у задоволенні зазначеної вимоги за наведеною підставою також необхідно відмовити. Враховуючи викладене , суд дійшов висновку , що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими , тому у задоволені позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed