Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

До суду з позовом звернувся позивач [PERSON] до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, зняття з реєстраційного обліку. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19.10.2005 року та заповіту [PERSON] , який був батьком позивача та помер [INFO] . Після оформлення права власності позивачу стало відомо про те, що у даній квартирі зареєстрований брат позивача - відповідач [PERSON] , місце перебування якого на даний час невідоме, спільне господарство з позивачем не веде, на зв`язок не виходить. Місце фактичного проживання відповідача не відоме. Вказаний факт реєстрації відповідача у домоволодінні, власником якого є позивач, впливає на можливість останнього на отримання субсидії на оплату комунальних послуг тощо. Представник позивача адвокат Дупак В.Г. подав до суду заяви, в яких просить суд про розгляд справи без їхньої участі, заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився повторно, судом було вжито заходів для належного повідомлення про час і місце розгляду справи. До суду повернувся поштовий конверт, надісланий судом на адресу місця реєстрації відповідача, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] належить позивачу на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19.10.2005 року та заповіту [PERSON] , який був батьком позивача та помер [INFO] . Крім того, на пітвердження права власності позивача на житловий будинок по [ADDRESS] надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230216897 від 29.10.2020. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку по [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням Зорянської сільської ради Рівненського району № 1750/02-12/20 від 23.12.2020 р., довідкою виконавчого комітету Зорянської сільської ради Рівненського району від 09.10.2020 р. На підставі рішення Зорянської сільської ради від 22.07.2004 р № 280 вулицю Артема перейменовано на вулицю Л.Українки, а будинку №40 присвоєно адресу № 45. На даний час відповідач [PERSON] у вказаному житлі не проживає протягом останніх 10 років, що підтверджується відповідним актом, затвердженим Зорянським сільським головою від 09.11.2020 р. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Щодо проживання відповідача в житловому будинку, що належить позивачу, судом встановлено, що жодних домовленостей між відповідачем та позивачем, як власником будинку немає. Тобто, відповідач не являється власником житла та не проживає у ній понад один рік, не має правових підстав для реєстрації у спірній квартирі. Верховний Суд у постанові від 09.12.2020 року у справі № 209/2642/18, провадження № 61-9591св19, зазначив наступне. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що відповідач не являється власником житла, не проживає у ньому останні десять років, тому не має правових підстав для реєстрації у будинку, коштів на сплату комунальних послуг відповідач позивачу не надає, у добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку не бажає, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право кристування житловим приміщенням знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними не спростованими відповідачем, а тому підлягають до задоволення. В решті позовних вимог щодо зняття особи з реєстраційного обліку необхідно відмовити, оскільки судове рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed