Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

07.09. 2015 року ПАТ звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором №37 у розмірі 346 561 грн. 22 коп. з тих підстав, що ПАТ та відповідач 13 лютого 2009 року у письмовій формі уклали кредитний договір. Відповідно до умов договору ПАТ зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 200\~000 грн. на сім років, тобто на строк до 12 лютого 2016 року на споживчі цілі, під 23 % річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього. Відповідач у встановлені договором строки обовязки по сплаті заборгованості по даному договору не виконав, у звязку з чим ПАТ звернувся з вказаним позовом до суду. Зіславшись на систематичне порушення позичальником основного зобов»язання та утворення у зв»язку з цим заборгованості по кредиту станом на 31.08.2015 року на загальну суму 346 561 грн. 22 коп., з яких 14 285 грн. 70 коп. заборгованість основного боргу, 160487 грн. 36 коп. прострочена заборгованість по основному боргу, 57 512 грн. 95 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 112 477 грн. 42 коп. сума пені та 1797 грн. 79 коп. - сума несплачених комісійних, ПАТ просив суму заборгованості стягнути достроково у повному обсязі та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Підстав для застосування судом строків позовної давності та зменшення суми заборгованості не вбачає. Відповідачка позовні вимоги визнала частково з обґрунтуванням у письмових запереченнях наданих до суду. При цьому просила застосувати строк позовної давності по кожному виду платежу окремо та відмовити в задоволенні позову з цієї підстави щодо стягнення простроченої суми заборгованості по основному боргу та відсотків, пені, які знаходяться поза межами строків позовної давності. Позов у частині сплати залишку тіла кредиту у розмірі 14\~285 грн. 70 коп. визнала повністю. Заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази, суд вважає вимоги, які викладені в заяві, такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 13 лютого 2009 року ПАТ, який є правонаступником ВАТ «Державний ощадний банк», та Дем»яненко С. М. у простій письмовій формі уклали договір №37 та додатки до договору з графіком погашення кредиту та відсотків за ним, що є невід»ємною частиною договору, які сторони підписали. Відповідно до умов договору ПАТ зобов'язався та надав відповідачу кредит у розмірі 200\~000 грн. на сім років, тобто на строк до 12 лютого 2016 року на споживчі цілі, під 23 % річних , комісійні становлять 0, 05 % від суми фактичної заборгованості (п. 1.14). Виконання цього договору забезпечено нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна, що знаходиться за адресою смт Врадіївка вул. Орджонікідзе, 148. Також, відповідно до п.5 « Відповідальність сторін», за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов»язань за цим договором, позичальник сплачує на користь ПАТ пеню в розмірі 0,06 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення (п.п. 5.2) Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому договором та додатками до нього . Дем»яненко С. М. суму кредиту у розмірі 200 000 грн. отримала в установі банку, що підтверджується заявою на видачу готівки від 13 лютого 2009 року, та у встановлені кредитним договором до 13 числа місяця, наступного за звітним, платежі у сумі 2380 грн. 95 коп. та проценти, відповідно до графіку погашення ( п.1.5), не вносила, обовязки по сплаті заборгованості по кредитному договору належним чином не виконала. Незважаючи на взяті на себе обов»язки по кредитному договору, позичальник порушив умови його виконання та з травня 2009 року чергові платежі сплачував нерегулярно, а з липня 2014 року сплату будь-яких платежів по кредиту взагалі припинив ( останній платіж по тілу кредиту та комісійних - 08 січня 2014 року, по сплаті відсотків 24 червня 2014 року, по сплаті пені - 24 лютого 2012 року), що вбачається з розрахунку та графіку погашення заборгованості. Станом на 31.08.2015 року, згідно розрахунку ПАТ, заборгованість за договором становить 346 561 грн. 22 коп., з яких 14 285 грн. 70 коп. заборгованість основного боргу, 160487 грн. 36 коп. прострочена заборгованість по основному боргу, 57 512 грн. 95 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 112 477 грн. 42 коп. сума пені та 1797 грн. 79 коп. - сума несплачених комісійних Доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов'язань, відповідач суду не надала. Всі платежі, які оплачував позичальник по кредиту в подальшому не в повному обсязі, банком зараховувались на погашення прострочених процентів за користування кредитом, комісійні винагороди, пеня, так як таке прострочення мало місце, що передбачено п.1.7 Договору щодо черговості грошових зобов»язань. Встановив вказану заборгованість по кредиту, відповідно до розгорнутого розрахунку заборгованості за кредитом на прострочену заборгованість по основному боргу та по відсотках, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності до вказаних видів платежів, так як вимоги пред»явлені позивачем у межах трьохрічного строку позовної давності. Так, позивач до суду звернувся з вказаним позовом 07.09.2015 року, а останній платіж по тілу кредиту та комісійних здійснено - 08 січня 2014 року, по сплаті відсотків 24 червня 2014 року, що свідчить про те, що вказані позовні вимоги знаходяться в межах трьохрічного строку позовної давності. Разом з тим, що стосується застосування строків давності до пені, то ці зауваження відповідача є слушними, так як частина пені нарахована позивачем поза межами строку позовної давності, який судом рахується відповідно до п.7.8 кредитного договору, в якому сторони позовну давність щодо пені збільшили до трьох років, що відповідає положенням ст. 259 ЦК України. Так, останнє погашення пені відбулось 24 лютого 2012 року, а звернення до суду з вказаним позовом 07.09.2015 року. Таким чином, стягненню за вказаним видом платежу підлягає сума пені з 07.09.2012 року по 07.09.2015 року, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 91800 грн. 43 коп. Також судом було встановлено, що позичальник у грудні 2014 року звернулася до ПАТ з позовом про визнання частково недійсним вказаного кредитного договору. Відповідно до рішення Врадіївського районного суду від 21.04.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 червня 2015 року залишено без змін, у задоволенні позову Дем»яненко С. М. до ПАТ про визнання частково недійсним кредитного договору відмовлено. Обставини, що встановлені у цих рішеннях у відповідності до ст. 61 ЦПК України у даній справі не доказуються. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні кредитні відносини. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилам ч.1 ст. 1049 і ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п.3.ч.1. ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов,\~\~визначених\~\~змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст.530,\~631 ЦК України).Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами -\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для усіх судів України. Згідно зі\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи встановлення судом, що відповідачем взятті на себе зобов»язання належним чином не виконані, чим були порушені умови кредитного договору № 37 від 13 лютого 2009 року(п.п.1.1, 1.2, 1.5, 4.2.2, 5.2), у позивача виникло право щодо стягнення суми заборгованості з позичальника у примусовому порядку достроково ( п. 3.4 Договору) у межах позовної давності по кожному із платежів. Таким чином, з боржника за вказаним позовом підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі 325 884 грн. 23 коп., з яких 14 285 грн. 70 коп. заборгованість основного боргу, 160487 грн. 36 коп. прострочена заборгованість по основному боргу, 57 512 грн. 95 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 91800 грн. 43 коп. сума пені та 1797 грн. 79 коп. - сума несплачених комісійних. На підставі п.28 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати, що складаються з суми судового збору, сплачених позивачем під час пред»явлення позову на суму 3465 грн. 61 коп. ( платіжне доручення №59800914 від 31 серпня 2015 року), після залишення позову без руху доплачених позивачем у розмірі 1632 грн. 80 коп. ( платіжне доручення №62437359 від 26.10.2015 року), всього сума судового збору сплаченого позивачем становить 5098 грн. 41 коп., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної суми позову ( 94.03%) у розмірі 4794 грн. 03 коп. Враховуючи, що з 01.09.2015 року судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1.5 % ціни позову, що у даному випадку становить 5198 грн. 41 коп., недоплачена сума судового збору позивачем у розмірі 100 грн., яка була виявлена судом у процесі судового розгляду, підлягає стягненню з сторін в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial