Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Орган опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] зареєстрована з дітьми по [ADDRESS], а фактично проживає [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом малолітньому [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 05.01.2011 року на ім'я малолітнього [PERSON] придбаний житловий будинок по [ADDRESS]. Батьком [PERSON] є [PERSON]. [PERSON] надала згоду [PERSON] діяти від імені малолітнього [PERSON] при відчуженні квартири [ADDRESS]. Однак, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миргородської міської ради не надав згоду на відчуження вказаної квартири. [PERSON] оскаржив відмову органу опіки та піклування до суду. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 11 жовтня 2011 року в задоволенні позову було відмовлено. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Лубенській райдержадміністрації від 20.09.2011 року також було відмовлено у наданні згоди на відчуження вказаної квартири. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 11 жовтня 2012 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відомості про батька малолітньої [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Позивач стверджує, що [PERSON] не здійснює контроль за користуванням квартиронаймачами квартирою [ADDRESS] Від мешканців ОСББ «Хорол» по [ADDRESS] надійшло звернення, в якому зазначена наявна заборгованість за комунальні послуги за квартиру належну дитині. Також, порушені житлові права малолітнього [PERSON] щодо будинку по [ADDRESS]. Будинок непридатний до проживання: вибиті вікна, вирізані батареї, пошкоджені стіни, відключене газове постачання, розвалена плита для пічного опалення. Крім того, позивач вказує, що [PERSON] до виховання та розвитку дітей ставиться вкрай безвідповідально, діти проживають в умовах, які загрожують їх життю та здоров'ю, мати не робить кроків аби поліпшити ситуацію. [PERSON], маючи вищу педагогічну освіту, ніде не працює, джерело її існування складають тимчасові сезонні заробітки в односельчан та соціальна допомога як одинокій матері. [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку служби у справах дітей райдержадміністрації, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах. На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації від 23.03.2016 року діти влаштовані до Комунального закладу «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради. 06.04.2016 року Службою у справах дітей райдержадміністрації прийнятий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] Позивач прохає позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], передати дітей на опікування органу опіки та піклування Лубенської райдержадміністрації для встановлення статусу та вирішення питання щодо влаштування їх до сімейної форми виховання. В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області заявлені позовні вимоги підтримала. Додатково пояснила, що соціальний супровід сім'ї відповідача здійснюється тривалий час. За цей час [PERSON] зарекомендувала себе як невідповідальна мати, оскільки, маючи можливість як законний представник управляти майном сина: квартира, гараж, земельні паї, допустила ситуацію, при якій її діти проживають в антисанітарних умовах. При цьому відповідач часто залишає дітей одних дома, трапляються випадки без їжі. Співмешканець відповідача не допомагає у вихованні дітей та зловживає алкогольними напоями. Літом відповідач працює на сезонних роботах, до яких також залучає дітей, а взимку отримує доходи сумнівного походження. Зазначила, що протягом всього часу обліку відповідача останній надавалася різноманітна допомога щодо влаштування нормального життя її та дітей, зокрема, щодо оформлення соціальної допомоги, сусіди допомагали їжею, речами, виконували різноманітні роботи з облаштування її помешкання. Однак використавши таку допомогу, зокрема і 3000 грн соціальної допомоги на місяць, відповідач так і не стала на шлях виправлення, в результаті чого станом на дату звернення до суду вона та її діти продовжують проживати в антисанітарних умовах, дітям не забезпечено нормальні умови для розвитку та навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Зазначила, що є матір'ю малолітніх [PERSON], [PERSON] Її син [PERSON], 2005 року народження, є власником квартири [ADDRESS], яку йому заповіла бабуся. В 2010 році відповідач одружилася з [PERSON] Як виявилося, цей шлюб [PERSON]. уклав з метою наступного заволодіння вказаною квартирою, для чого усиновив дитину та придбав йому у власність будинок в [ADDRESS]. Однак, розпорядитися квартирою [PERSON] завадили органи опіки та піклування. В наступному [PERSON] був позбавлений батьківських прав щодо [PERSON]. При цьому [PERSON] змусив [PERSON] заробляти гроші проституцією. За серпень-вересень 2010 року відповідач «заробила» 6 000 грн 00 коп. При цьому відповідач та її діти проживали в сараї. В наступному за допомогою органів опіки та піклування відповідач змогла розлучитися з [PERSON] та продовжила проживати з дітьми в будинку в [ADDRESS]. Пізніше в будинку сталася пожежа, що змусило її переїхати до іншого будинку, який їм надала сільська рада, за адресою: [ADDRESS] В цьому будинку відповідач зробила косметичний ремонт. Відповідач вважає, що приділяє дітям достатню увагу, про що свідчать успіхи у навчанні її дочки та непогані показники у сина. Вказує, що слідкує за станом їх здоров'я, у випадку необхідності звертається лікаря, про що свідчать медичні книжки дітей. Такі покази відповідач надала в якості свідка в порядку ст.184 ЦПК України. Третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Миргородської міської ради в судове засідання не з'явилася. До початку розгляду справи надіслали заяву, в якій просили розгляд справи здійснити за їх відсутністю. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Третя особа - Снітинська сільська рада Лубенського району Полтавської області, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без участі свого представника, проти позову не заперечують. Прокурор заявлений позов підтримав. З'ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, беручи до уваги думку малолітньої дитини, в інтересах якої заявлено позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п..15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд враховує позицію ЄСПЛ по справі «Савіни проти України», де також наголошено, що (п.49) хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). В п.50 вказаного рішення ЄСПЛ зазначено, що, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує див., mutatis mutandis, справу "Хазе проти Німеччини" (Haase v. Germany), N 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. /а.с.10-13/ [PERSON], 2005 року народження, відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 01.03.2008 року є власником квартири [ADDRESS], яку йому заповіла бабуся - [PERSON] 27.03.2010 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] 31.03.2010 року до відомостей актового запису про народження малолітнього [PERSON] внесені зміни стосовно визнання [PERSON] батьківства. 05.01.2011 року в інтересах малолітнього [PERSON] придбано будинок по [ADDRESS]. 09.08.2011 року відповідач надала згоду [PERSON] діяти від імені малолітнього [PERSON] при укладанні угоди купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В наступному службою у справах дітей Миргородської міської ради [PERSON] відмовлено у дозволі на продаж вказаної квартири. Не погоджуючись з відмовою служби у справах дітей Миргородської міської ради у дозволі на продаж квартири, відповідач та [PERSON] звернулися до суду. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.03.2014 року відповідачу та [PERSON] відмовлено в задоволенні позову. Суд зазначив, що придбання будинку по [ADDRESS] не є створення навіть далеко рівнозначних житлових прав малолітньому [PERSON]. Також суд врахував те, що кошти від продажу квартири батьки планують використати на покращення побутового життя сім'ї, що вони зобов'язані робити за рахунок своєї щоденної праці. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2012 року батько малолітнього [PERSON] - [PERSON], був позбавлений батьківських прав відносно сина. /а.с. 15-17/ В основу рішення суду також покладено епізод зі спробою продажу квартири малолітнього [PERSON] Як стверджує позивач та не заперечує відповідач після цього відповідач та [PERSON] розлучилися. В наступному [PERSON] разом з дітьми проживала в будинку по [ADDRESS], однак після пожежі в цьому будинку фактично проживає за адресою: [ADDRESS], який їм надано сільською радою в користування. Сторони стверджують, що у власності [PERSON], крім квартири в м.Мирогороді перебуває також і гараж в м.Миргороді. При цьому відповідач стверджує, що в її власності знаходяться 2 земельні паї, які залишилися після смерті батька. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживають знайомі відповідача. При цьому під час судового розгляду не з'ясовано яким чином відповідач розпорядилася іншим майном: гаражем в м.Миргороді та земельними паями. Також судом встановлено, що з 01.11.2010 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Лубенської районної державної адміністрації і отримує допомогу одинокої матері. /а.с.33/ Протягом всього часу соціального супроводу з 2010 року по 2016 рік зафіксовано негативний результат. Так, згідно довідки Снітинської сільської ради від 25.09.2014 року житловий будинок по [ADDRESS], належний малолітньому [PERSON], знаходиться в незадовільному стані. /а.с.32/ Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] від 19.09.2011 року, 25.09.2014 року, 18.01.2016 року, 22.01.2016 року сім'я зареєстрована [ADDRESS], однак фактично проживає [ADDRESS], житлові умови є незадовільними для проживання дітей. З вказаних актів вбачається, що в житловому будинку відсутнє газове опалення, наявне пічне опалення, дві житлові кімнати, в яких брудно та холодно, продукти харчування відсутні, в господарстві птиця або домашня худоба не утримуються, діти не мають належним чином облаштованих місць для навчання, ігор та відпочинку. З 25 березня 2016 року малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради. /а.с.36, 37/ Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2016 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. /а.с.34/ Крім того, до органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації надійшло звернення мешканців ОСББ «Хорол» від 01.10.2015 року, згідно якого [PERSON] неналежним чином турбується про квартиру належну малолітньому [PERSON], не здійснює контроль над орендою вказаної квартири, у зв'язку з чим мається значна заборгованість по оплаті комунальних послуг. /а.с.25/ В порядку реагування на звернення мешканців ОСББ «Хорол» комісія з питань захисту прав дитини Лубенської райдержадміністрації 06.10.2015 року ухвалила рішення, яким зобов'язала [PERSON] забезпечити захист житлових та майнових прав малолітнього сина, [PERSON], та виконувати батьківські обов'язки належним чином. [PERSON] в свою чергу письмово зобов'язалася виконати дане рішення. /а.с.29, 30/ Разом із тим, суд встановив, що захист майнових прав сина відповідач здійснює неналежним чином, в результаті чого станом на день розгляду справи заборгованість за комунальні послуги по квартирі складає близько 10 000 грн. 06.04.2016 року службою у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації Полтавської області зроблено висновок про те, що [PERSON], не зважаючи на постійну підтримку та допомогу соціальних служб району, сільської ради, загальноосвітнього закладу, не спроможна створити побутові та соціальні умови для повноцінного розвитку, виховання та догляду за малолітніми дітьми, і про доцільність позбавлення її батьківських прав стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/ Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що очолює Лубенский районний відділ у справах сім'ї та молоді, який працює з сім'ями, які опинилися в складних життєвих обставинах. З 2012 року по 2016 рік сім'я відповідача систематично перебуває на їх обліку. Протягом цього часу відповідач неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки. Відділом фіксувалися випадки порушення санітарно-гігієнічних умов проживання дітей. В будинку відповідача дітям не забезпечені нормальні умови для навчання та розвитку. Речі, які надавалися відповідачу в якості гуманітарної допомоги після одноразового використання нею викидалися. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що працює батьком-вихователем будинку сімейного типу. Взимку 2016 року познайомився з відповідачем. При спілкуванні з відповідачем зацікавився тим, в яких умовах проживають її діти. Прибувши до помешкання відповідача побачив, що санітарно-гігієнічні умови проживання дітей є дуже поганими. Проживати в такому будинку не можна. В будинку проживає співмешканець відповідача, який зловживає алкогольними напоями. Також в бесіді відповідач повідомила, що влітку підробляє у людей, а взимку займається проституцією. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що є головою ОСББ «Хорол». Після того, як відповідач з дітьми виїхали з квартири, в ній проживають знайомі відповідача. Вважає, що відповідач не піклується про майновий стан її дітей, оскільки за час проживання в квартирі її знайомих борг за комунальні послуги зріс до 10 000 грн, при тому, що орендна плата за користування такою квартирою складає близько 2 000 грн на місяць. Зазначила, що в той час, коли відповідач проживала в квартирі сусіди систематично надавали їй матеріальну допомогу. Однак одяг, який давали відповідачу в користування після одноразового використання відповідач не прала, а викидала. Відповідно до характеристик на [PERSON] та [PERSON], наданих директором Снітинської ЗОШ І-ІІІ ступенів, мати не приділяє уваги, нехтує вихованням дітей, але часто відвідує школу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] опинилися в складних життєвих обставинах. Внаслідок проблем, які виникли після невдалого шлюбу з [PERSON], відповідач з дітьми врешті решт оселилася в занедбаному будинку в с.Снітин Лубенського району. [PERSON] не має офіційного місця роботи, отримує мінливі заробітки за виконання сезонних робіт, яких не вистачає для забезпечення достатнього рівня матеріального забезпечення сім'ї. Відповідач самостійно виховує дітей, до яких проявляє материнську любов. Разом із тим, такі обставини не можуть виправдати бездіяльність відповідача щодо виконання своїх безпосередніх обов'язків щодо піклування про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що діти проживають в антисанітарних умовах, в їх будинку не забезпечені умови для повноцінного розвитку та навчання, за що відповідач притягалася до адміністративної відповідальності. Мати не приділяє достатньої уваги навчанню дітей, часто залишає їх одних вдома, інколи без достатньої кількості їжі. Відповідач проживає зі співмешканцем, який зловживає алкогольними напоями, на ґрунті чого в них по всяк час виникають сварки в присутності дітей. При цьому, як повідомив свідок [PERSON], в розмові з ним відповідач підтвердила, що продовжує займатися проституцією. При цьому суд враховує те, що для забезпечення принаймні належного матеріального рівня життя дітей у відповідача немає жодних перешкод, оскільки відповідач є законним представником свого сина, а відтак має право розпоряджатися його майном: квартирою та гаражем в м.Миргороді. Відтак, відповідач мала можливість переїхати до вказаного житла або ж передати його в оренду, з метою отримання прибутку. Натомість, внаслідок бездіяльності відповідача борг за комунальні послуги по квартирі зріс до 10 000 грн. При тому, що свідок [PERSON], повідомила, що як голова ОСББ «Хорол» пропонувала самостійно, за довіреністю відповідача, займатися орендою цієї квартири, однак відповідач відхилила таку пропозицію. Наступна бездіяльність відповідача загрожує майновим правам її дітей. Також відповідач повідомляла, що має у власності земельні паї, однак також не використовує їх. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки повідомили, що відповідач легковажно відноситься до наданої відповідачу матеріальної допомоги, зокрема, наданий одяг відповідач після одноразового використання не прала, а викидала. При цьому суд враховує, що за підтримки органів опіки та піклування відповідачу було призначено допомогу в сумі 3 000 грн на місяць, які однак не були використані відповідачем для поліпшення побутових умов проживання її дітей. На підставі викладеного, слід констатувати, що проживання в антисанітарних умовах, в умовах недостатнього матеріального забезпечення, стало звичним для відповідача та таким, що задовольняє її побутові потреби, що, на думку суду, саме по собі є загрозливим для її малолітніх дітей. При цьому судом встановлено, що протягом тривалого часу відповідачу була забезпечена цільова фінансова підтримка та соціальне консультування, що однак не сприяло виправленню відповідача. На думку суду, у випадку залишення дітей під опікою відповідача, вони страждатимуть через відсутність піклування, неповноцінного виховання та емоційної підтримки, порушуватимуться їхні майнові інтереси, а тому виправданим є встановлення державної опіки над дітьми.

Outcome: approved