Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.11.2016 року на підставі ст. 107 ЦПК України та ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", підсудність даної цивільної справи було визначено Святошинському районному суду м. Києва. Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що19.11.2012 року між АКБ «Правекс-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 267RNCA123240001 за яким останій отримав кредит в розмірі 95900,00 грн, зі сплатою 19,50 % відсотків річних за його користування та кінцевим терміном повернення 19.11.2017 року. Кредит наданий на купівлю автомобіля. [PERSON] кошти отримав, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування наданими коштами не виконав, що надає банку право на стягнення заборгованості та штрафних санкцій. А тому позивач просить стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості у розмірі 95900,00 грн., з яких: -74733,37- основна сума боргу, 32994,71 грн. заборгованість за відсотками; 17595,5 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 11109,33 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір. Свої позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 526, 543, 554, 623, 610, 1048, 1049,1054 Цивільного кодексу України. У судове засідання представнгик позивача не з'явився про те направив до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів у справі. Проти постановлення заочного рішення суду не заперечував. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.11.2012 року між АКБ «Правекс-Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 267RNCA123240001 за яким останій отримав кредит в розмірі 95900,00 грн, зі сплатою 19,50 % відсотків річних за його користування та кінцевим терміном повернення 19.11.2017 року. Факт отримання кредиту підтверджується заявою про перерахунок грошових коштів (а.с.5). Отже ПАТ КБ «Правекс Банк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором № 267RNCA123240001 та надало [PERSON] кредитні кошти, відповідно до умоа договору. Протягом дії кредитного договору [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував залишок заборгованості по кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 22.10.2016 року його заборгованість становить 136432, 91 грн., з яких: -74733,37- основна сума боргу, 32994,71 грн. заборгованість за відсотками; 17595,5 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 11109,33 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Таким чином судом встановлено, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» виконало умови кредитного договору № 267RNCA123240001 в повному обсязі, однак [PERSON] свої зобов'язання по зазначеному договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 136432, 91 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved