Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

У червні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яку згодом було остаточно уточнено, до [PERSON] , Ізмаїльської міської ради про виділ частки будинку в окремий об`єкт нерухомості, визнання права власності та визначення порядку користування земельною ділянкою. У позовній заяві зазначила, що вона є власником 13/24 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2011 року - 1/12; згідно з договором міни від 03.07.2014 року - 1/36; договором дарування частини житлового будинку від 03.07.2014 року - 31/72. Належна їй частина житлового будинку знаходиться у спільній частковій власності, реально не розділена і не виділена. У зв`язку з цим, просить виділити в окремий об`єкт нерухомості частину житлового будинку, визнати право власності, припинити право спільної часткової власності та визначити порядок користування земельною ділянкою. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2018 року було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження зустрічний позов [PERSON] із первісним позовом. У своїй заяві, яку остаточно було уточнено, зазначив, що він є власником 11/24 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2011 року - 1/12; згідно з договором міни від 03.07.2014 року - 1/36; договором дарування частини житлового будинку від 03.07.2014 року - 31/72. Належна йому частина житлового будинку знаходиться у спільній частковій власності, реально не розділена і не виділена. У зв`язку з цим, просить виділити в окремий об`єкт нерухомості частину житлового будинку, визнати право власності, припинити право спільної часткової власності та визначити порядок користування земельною ділянкою. У судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити. Уточнені позовні вимоги визнають. Представник Ізмаїльської міської ради надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутністі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належить: - [PERSON]. - 13/24 частин житлового будинку на підставі: рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2011 року (а.с. 9-13); договору міни серії НАА 983315 від 03.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі № 2174 (а.с.16-17); договору дарування частини житлового будинку серії НАА 983323 від 03.07.2014 року, зареєстровано в реєстрі № 2186. - [PERSON] - 11/24 частин житлового будинку на підставі: рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2011 року (а.с. 52-56); договору міни серії НАА 983315 від 03.07.2014 року, зареєстрованого в реєстрі № 2174 (а.с.59-60). За положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що перебуває в власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної сумісної власності. У відповідності до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6,7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Відповідно до висновку експерта № 58/74-2018 судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 30.11.2018 року, до якої згодом було надано заяву щодо виправлення описки, та експерт пропонує виділити належні: - [PERSON]. 13/24 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , до складу якої входить: частина житлового будинку літ. «А» з навісом літ. «а», до складу якої входять приміщення, позначені в плані №№ І - приміщення, площею 15,0 кв. м., 2 - приміщення, площею 10,7 кв. м., загальною площею 25,7 кв. м.; із господарських будівель: вбиральня літ. «Г»; - [PERSON] . 11/24 частин житлового будинку літ. «А» з навісом літ. «а», до складу якої входять приміщення, позначені в плані №№ 1 - коридор, площею 4,0 кв. м., 3 - приміщення, площею 3,6 кв. м., 4 - приміщення, площею 11,4 кв.м., загальною площею 19,0 кв. м.; із господарських будівель: літня кухня літ. «В» з навісом літ. «в»; із господарських (надвірних) споруд: № 1 - огорожа, № 3 - водопровід, № 4 - ворота. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе виділити позивачу за первинним позовом та позивачу за зустрічним позовом належну частину об`єкту нерухомості, відповідно до висновку судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 58/74-2018 від 30.11.2018 року.

Outcome: approved