Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Мар»їнської райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей на окуповану територію. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 26.07.2003 року між нею та відповідачем по справі укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Мар»їнського районного управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 31. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В теперішній час відповідача перебуває в ізоляторі тимчасового тримання в м. Артемівськ, тому без його згоди вона не може вивезти дітей на тимчасово окуповану територію з метою зміни місця проживання та подальшого її там працевлаштування. Просить надати їй дозвіл на вивезення дітей [PERSON] анастасії Олександрівни, [INFO] та [PERSON], [INFO] на окуповану територію в м.Донецьк без дозволу батька [PERSON]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , допитаний в режимі відео конференції, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник третьої особи служби у справах дітей Мар»їнської райдержадміністрації в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника, надали суду висновок щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд в м. Донецьк неповнолітнім дітям без згоди батька. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є чоловіком позивачки та батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] ( а. с. 5-7). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває в Артемівському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Передбаченого ст. 258-3 ч. 1 КК України.( а. с. 8). Згідно висновку служби у справах дітей Мар»їнскьої райдержадміністрації від 12.01.2016 року за № 24-1/01-29 вирішено доцільно надавати дозвіл [PERSON] без згоди батька [PERSON] вивозити малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], на окуповану територію ( а. с. 24). Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків ( усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. При розгляді справ про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків необхідно виходити з положень Закону України від 21.01.1994 року № 3857-ХИ « Про порядок виїзду з України і в»їзду в України громадян України» ( далі Закону про порядок виїзду з України), Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 ( далі Правила оформлення і видачі паспорта), Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року та в редакції, затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724 ( далі Правила перетинання державного кордону), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного із батьків. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону про порядок виїзду з України, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. Відповідно до ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятись правочин. Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Порядку в»їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженою постановою КМУ від 04.06.2015 року № 367 в»їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред»явлення паспорта громадянина України або паспорта громадянина України для виїзду за кордон або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року. Відповідно до Постанови Верховної Ради від 17.03.2015 року « Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України\~"Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженою постановою КМУ від 27.01.1995 р. № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється :за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску ; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном. За відсутності згоди одного з батьків неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно із Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою КМ України від 31.03.1995 року № 231 за наявності заперечень одного з батьків паспорт/ проїзний документ дитини може бути оформлено на підставі рішення суду ( п.18). Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Як встановлено в судовому засіданні відповідач не заперечує проти надання дозволу позивачці дозволу про вивіз дітей на тимчасово окуповану територію, а навпаки, просить задовольнити позовні вимоги. Метою звернення позивачки з даним позовом є отримання дозволу на вивіз дітей на тимчасово окуповану територію по причині знаходження відповідача в Артемівському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чин інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб»єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру , за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст. 16 ЦК України, який не містить такого способу захисту як надання дозволу на вивіз дітей на тимчасово окуповану територію у зв»язку з перебуванням відповідача в слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області. Отже, враховуючи відсутність між сторонами спору про право, суд приходить до висновку про те, що вирішення питання щодо надання дозволу позивачці про вивіз дітей на тимчасово окуповану територію можливо шляхом звернення позивачки до начальника слідчого ізолятора УДПтСУ в Донецькій області, що відповідає вимогам ст. 245 ЦК України. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Мар»їнської райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей на окуповану територію. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed