Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.11.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVXWGA00000085, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 28042,08 (доларів США) на термін до 09.11.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 18.12.2015 року його заборгованість становить 26894,84 (долар США), яка складається з наступного: 13639,91 (долар США) - заборгованість за кредитом; 4294,10 (долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1517,78 (долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до даного договору: 10,65 (долар США) штраф (фіксована частина); 1280,20 (долар США) штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за договором № CVXWGA00000085 від 09.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого він та позичальник [PERSON] несуть відповідальність як солідарні боржники. Тому підтримуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором № CVXWGA00000085 від 09.11.2007 року в розмірі 26894,84 (долар США), що за курсом 23,48 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.12.2015 року складає 631490,77 (шістсот тридцять одна тисяча чотириста девяносто) гривень 77 копійок та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, але від нього на адресу суду надійшло клопотання, в якому він просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання двічі не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду справи, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не надали, доводів позивача не спростували, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює в справі заочне рішення. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 09.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVXWGA00000085, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 28042,08 (доларів США) на термін до 09.11.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с.14-16). Згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також відповідно до договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору та станом на 18.12.2015 року його заборгованість становить 26894,84 (долар США), яка складається з наступного: 13639,91 (долар США) - заборгованість за кредитом; 4294,10 (долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1517,78 (долар США) заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до даного договору: 10,65 (долар США) штраф (фіксована частина); 1280,20 (долар США) штраф (процентна складова). Даний факт заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.4-8). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, як встановлено судом в забезпечення виконання зобов'язання за договором № CVXWGA00000085 від 09.11.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого він та позичальник [PERSON] несуть відповідальність як солідарні боржники (а.с.17). Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому же обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Крім цього, судом встановлено, що рішенням Хотинського районного суду від 29 серпня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СVXWGA00000085 від 09.11.2007 року було звернуто стягнення на житловий будинок загальною площею 94,20 м?, житловою площею 48.10 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Малинці, вул. Кошового буд. 6, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Дане рішення не оскаржене та набрало законної сили. (а.с.33-35). Також, із наданих на вимогу суду письмових пояснень ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 11.04.2016 року вбачається, що зазначене в даному рішення заставлене майно знаходиться на балансі банку. Банк провів всі можливі заходи по реалізації, але на даний час не реалізовано (а.с.42). Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суд не може одночасно звернути стягнення на предмет застави та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Так, із матеріалів справи вбачається, що в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № CVXWGA00000085 від 09.11.2007 року судом вже було звернуто стягнення на заставлене майно, а саме житловий будинок загальною площею 94,20 м?, житловою площею 48.10 кв.м., який розташований за адресою: Чернівецька область, Хотинський район, с. Малинці, вул. Кошового, буд. 6. Крім того, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити за його безпідставністю, адже стягнення з відповідачів на користь позивача сум, які зазначені позивачем у позовній заяві призведе до подвоєння заборгованості перед банком, яку позичальник фактично погасив передавши заставне майно банку. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed