Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2015 року на підставі ст. 107 ЦПК України та ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", підсудність даної цивільної справи було визначено Святошинському районному суду м. Києва. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в сумі 35344,38 грн., що виникла за кредитним договором № MORna/02827 від 29.11.2010 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.11.2010 року між позивачем ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є ВАТ «Піреус Банк МКБ» правонаступником якого є ПАТ «Піреус Банк МКБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №MORna/02827, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 80000,00 грн. терміном користування з 29.11.2010 року по 29.11.2030 року, шляхом зарахування грошових коштів на рахунок для обслуговування кредиту з подальшою видачею грошових коштів позичальнику готівкою через касу банку в день видачі кредиту, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядок, встановлених кредитним договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON], 29.11.2010 року між позивачем та відповідачем 2 [PERSON], було укладено договір поруки №MORna/02827/S-2. Згідно умов договору поруки, у випадку не виконання зобов'язань по кредитному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач 1, порушує договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 04.11.2015 року за відповідачем перед позивачем числиться заборгованість у розмірі 35344,38 грн., з яких: 24974,73 грн. - заборгованість по кредиту; 9178,87 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 1157,04 грн. - пеня за несвоєчасність сплату процентів; 33,74 грн. - пеня за несвоєчасність сплати основного боргу, чим порушуються умови кредитного договору. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та договору поруки та чинного законодавства України відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. У судове засідання 09.03.2016 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений (а.с. 67), про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності. Проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 68). Відповідачі до суду двічі не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 60, 61, 63, 65, 66), про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу за їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до частини 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Судом встановлено, що 29.11.2010 року між позивачем ВАТ «Міжнародний комерційний банк», правонаступником якого є ВАТ «Піреус Банк МКБ» правонаступником якого є ПАТ «Піреус Банк МКБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №MORna/02827, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 80000,00 грн. терміном користування з 29.11.2010 року по 29.11.2030 року, шляхом зарахування грошових коштів на рахунок для обслуговування кредиту з подальшою видачею грошових коштів позичальнику готівкою через касу банку в день видачі кредиту, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядок, встановлених кредитним договором (а.с. 8-14). Відповідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в порядку та строки, обумовлені цим договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON], 29.11.2010 року між позивачем та відповідачем 2 [PERSON], було укладено договір поруки №MORna/02827/S-2. Згідно умов договору поруки, у випадку не виконання зобов'язань по кредитному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 25-26). Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором (а.с.24). Відповідачі ж не виконують взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, станом на 04.11.2015 року за відповідачем перед позивачем числиться заборгованість у розмірі 35344,38 грн., з яких: 24974,73 грн. - заборгованість по кредиту; 9178,87 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 1157,04 грн. - пеня за несвоєчасність сплату процентів; 33,74 грн. - пеня за несвоєчасність сплати основного боргу, чим порушив умови кредитного договору (а.с. 21-23). Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1218,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 08.12.2015 року (а.с. 55). На підставі викладеного та

Outcome: approved