Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначивши, що 06.09.1998 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у них не склалося. Сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спору про розподіл майна між ними немає. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований відділом РАГС Лугинського району Житомирської області 06.09.1998 року, актовий запис № 28. Також просить після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище " [PERSON] " та стягнути з неї на свою користь витрати, пов`язані із сплатою судового збору. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 29.01.2021 року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву. Відповідачка відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що між сторонами 06.09.1998 року був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Лугинського району Житомирської області 06.09.1998 року, актовий запис № 28 (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). Подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, вони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, фізичні та духовні зв`язки втрачені. Спільне господарство не ведуть. Статтею 56 CК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу у відповідачки було прізвище « [PERSON] », яке вона змінила на « [PERSON] » у зв`язку з одруженням з позивачем. Позивач не вправі вирішувати за відповідача, яким прізвищем надалі іменуватися відповідачу. За таких обставин вимога позивача про залишення відповідачці прізвища « [PERSON] » не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі ст. 24, 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved