Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] посилаючись на те, що відповідно до заяви № б/н від 12.03.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії, передбачені цим договором. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року має заборгованість в розмірі 117000,00 грн., з яких: 4398,92 грн. заборгованість за кредитом; 112601,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. В звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 117000,00 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач\~\~в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про необхідність відмови в позові виходячи з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений\~\~строк відповідно до умов договору та вимог закону. Існування договірних зобов`язань між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON]\~\~підтверджується розрахунком заборгованості позичальника [PERSON] та заявою №б/н від 12.03.2012 року, згідно з якими відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12.03.2012 року укладеним між ПриватБанком та [PERSON] в періоди з 12.03.2012 р. по 31.12.2017 р. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) складає 4398,92 грн., заборгованість по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість складає 112601,08 грн. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору №б/н від 12.03.2012 року, який був укладений між ним та ПАТ КБ "Приват Банк", розмір заборгованості підтверджений документально та до теперішнього часу позичальником не погашений, у зв'язку з чим зобов'язання за договором не виконані в повному обсязі. Але, до спірних правовідносин слід застосувати строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач. Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа\~\~може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у\~\~три роки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна даність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання\~\~перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями,\~\~строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за\~\~заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності,\~\~про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, матеріалами справи встановлено, що договірні відносини сторін виникли 12.03.2012 року. Згідно розрахунку заборгованості, останній платіж по даному кредитному договору відповідачем [PERSON] здійснено 12.06.2014 року. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. У зв'язку з вищевикладеним та з урахуванням вимог ст.261 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, оскільки останній платіж по кредитному договору відповідачем було здійснено 12.06.2014 року, та з того часу відповідачем не здійснено жодного платежу, а відповідач звернувся до суду з позовом лише 16.03.2018 року (згідно конверта) тобто з порушенням строків позовної давності. Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв'язку з цим згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі. На підставі викладеного, та ст. ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed