Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю та визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що він володіє частиною житлового будинку, який розташований за адресою: м. Бердянськ Запорізької обл., вул. Осипенко/Нахімова, 18/39. Іншими співвласниками були [PERSON] та [PERSON]. Ззначені особи на теперішній час померли: [PERSON] 16.12.2001 року, а [PERSON] 04 .04.2006 року. Померлі проживали разом з ним в обєднаній квартирі № 1-2, вели спільне господарство та мали єдиний бюджет. Після їх смерті позивач вважав, що він має право на спадщину і через юридичну необізнаність не розумів і не знав, що він повинен був довести, що є спадкоємцем четвертої черги. Зазначені обставини були розяснені йому нотаріусом, а також було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості, тому він вимушений звернутись до суду. Просив суд встановити факт його проживання з померлими [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а також визнати за ним право власності на 3/10 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Осипенко / Нахімова, 18/39, в м. Бердянську Запорізької обл., після смерті [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник [PERSON] (довіреність НМА № 019186 від 22.02.2017 р.) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов у повному обсязі. Позивач пояснив, що померлі [PERSON] та [PERSON] були співвласниками будинку, вели аморальний спосіб життя, пиячили, хворіли, але він піклувався про них. Він особисто живе за цією адресою з 1954 року, там тоді жили в квартирі № 1 вони з матірю, а в квартирі № 2 його дядько [PERSON]. Коли у 1983 році дядько помер, то його квартиру тричі обмінювали, в останнє в 1997-1998р.р. стали жити в тій квартирі (це дві кімнати) [PERSON]. Також позивач пояснив, що він одружений з 14.09.1974 року, його дружина також жила з ними, у них двоє доньок. Потім [PERSON] продала їм одну кімнату, вона з сином стала жити в маленькій кімнаті, а він зі своєю сімєю в тій другій. У нього були всі чеки, що він допомагав [PERSON], але вони були у його дружини і після її смерті він їх не знайшов. [PERSON], ні [PERSON] він не хоронив, хоронив їх міськвиконком, хто отримував свідоцтва про смерть не знає. Їх сімейний бюджет складався з його заробітної плати та зарплати дружини. [PERSON] отримували пенсії, але одразу ж все пропивали, в їх бюджет вони нічого не давали. Потім у тій кімнаті він зробив ремонт, розумів, що спадкоємців немає і все достанеться їм. І [PERSON], і [PERSON] померли в лікарні. Олександра з приступом епілепсії забрали в лікарню з вулиці, коли він прийшов провідати його в лікарні, то він уже помер. В ритуальні служби він не звертався, на похоронах не був присутнім. Також пояснив, що в дитинстві вони з [PERSON] були разом в інтернаті, тому він їм допомагав кормив, давав одежу. На теперішній час в цій квартирі № 2 живе він, використовує це майно відкрито, але міськвиконком хотів забрати квартиру як відумерлу спадщину. Ці квартири обєднані з одного входу дві квартири. Представник відповідача [PERSON] (довіреність № 01-0006/40 від 02.01.2018р.) позовні вимоги не визнала. Також надала письмовий відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки сплив строк позовної давності, так як позивачу ще в 2014 році стало відома про порушення, як він вважає, свого права. У зв'язку з вищевказаним, вважає, що позивач пропустив строк позовної давності та в позовній заяві ним не порушується питання про поновлення цього строку. Крім того, в позовній заяві позивачем не вказано, що він спільно проживав з [PERSON] та [PERSON], з якого моменту та у зв'язку з чим почав проживати однією сім'єю з вказаними особами, що вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки. Також позивачем не додано до матеріалів справи будь-яких доказів стосовно того, що він разом з [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні витрати, придбавали будь-яке майно в інтересах сім'ї чи мали будь-які "родинні" зв'язки не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати строки позовної давності. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він сусід позивача, знає його з дитинства, дружили родинами. Часто буває у них вдома, допомагає. Десь у 90-х роках [PERSON] з дружиною по сусідські стали допомагати тьоті Дусі та її сину [PERSON], який дуже пив, потім стали доглядати, купували їм їжу, ліки, обєднали житло пробили стіну. Жили однією сімєю, лічили від алкоголізму, він 2-3 рази бачив як [PERSON] обідав у них на кухні. Потім померла тьотя Дуся, а в 2000-х роках помер і [PERSON]. Він бачив [PERSON] ще за життя у них на кухні, у ванній кімнаті, спільно кімнати вони не використовували. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знає позивача років двадцять, є сусідами, товаришують. У [PERSON] була дружина та дві доньки. Також з [PERSON] вони були більше чім друзі, разом жили. Пару раз [PERSON] займав у нього гроші для [PERSON]. У них була комунальна квартира, вони разом обідали столик стояв біля входу в будинок. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач її батько, який з 1974 року там прописаний. Спочатку це була одна квартира, а потім родичі розділили на окремі квартири. Потім в тій квартирі було три обміну, останні [PERSON]. Так як їх сімя потребувала поліпшення житлових умов, то вони запропонували [PERSON] викупити у них одну кімнату, на що [PERSON] і [PERSON] погодилися і в 2003 році вони купили у них кімнату. Після того батько зробив там ремонт, поставив вікна, провів розводку батарей опалення. Також у них був спільний двір. За комунальні послуги [PERSON] не платили. Батько з матірю допомагали цим людям, купували їм ліки, годували, давали одежу, подарували крісло. Коли вони мали можливість, то самі харчувалися, а коли ні то вони їм допомагали. Після того як їх не стало, вони обєднали квартири в одну, так як було до 1974 року. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1269, 1270\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що співвласниками житлового будинку за адресою: вул. Осипенко, буд. 18 / Нахімова, буд.39, у м. Бердянську Запорізької обл., є, зокрема, 1/10 частки [PERSON], [PERSON], [PERSON]; 3/10 частки [PERSON], [PERSON] (довідка-характеристика Комунального підприємстваз технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 17.07.2018р. № 1219). З відповіді Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 15.05.2018 року № 1289/17.9-04-42 вбачається, що [PERSON] помер 04.04.2006 року, [PERSON] померла 16.12.2001 року (а.с.52). Також з вищезазначеної відповіді Бердянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану вбачається, що [PERSON] з 14.09.1974 року перебував у шлюбі з [PERSON] (а.с.52). Оскільки спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] не було 22.09.2014 року Бердянська міська рада Запорізької області звернулася до суду з заявою про визнання спадщини у вигляді 3/10 частин житлового будинку за адресою: вул. Осипенко, буд. 18 / Нахімова, буд. 39, у м. Бердянську, відумерлою. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.11.2014 року заява була задоволена, проте за апеляційною скаргою [PERSON] ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.05.2015р. вищезазначене рішення скасоване та заява залишена без розгляду. За ч. 1 та ч. 2 ст.\~1258\~\~ЦК\~України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.\~\~Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.\~1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 статті 3\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільного проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року,\~\~при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Згідно\~\~ ст.\~81\~\~\~ЦПК\~\~України кожна\~\~сторона\~\~повинна\~\~довести ті обставини\~\~на\~\~які вона\~\~посилається\~\~як\~\~на підставу\~\~ своїх\~\~вимог\~\~або\~\~заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ст.ст. 77, 78\~ЦПК України докази\~\~мають\~\~бути\~\~належними і допустимими. З огляду на засади змагальності у цивільному судочинстві позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, мав би довести шляхом надання суду належних та допустимих доказів, що він не менше 5 років до дня смерті [PERSON], а після того до дня смерті [PERSON] проживав з ними однією сім'єю, а саме, що вони спільно проживали, була пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Суд вважає, що позивачем [PERSON] вказані обставини не доведені. Він з [PERSON] та [PERSON] проживали в окремих квартира - № 1 та № 2, позивач мав свою сімю дружину та двох доньок, він з родиною [PERSON] не були повязані спільним побутом, у них не було спільного бюджету. Також позивачем суду не було надано жодних документальних доказів, зокрема, чеків на придбання ліків, продуктів, речей, інші документальні підтвердження, тощо, які б підтвердили взаємні права та обов'язки. Аналіз доказів у їх сукупності дає підстави дійти лише до висновку, що дійсно, позивач зі своєю сімєю допомагали своїм сусідам [PERSON] та [PERSON], тобто по можливості надавали їм допомогу, могли запросити до себе поїсти, дати ліки чи одяг, проте між ними не було відносин, які притаманні родині у них не було спільного бюджету, між ними не було взаємних прав та обовязків, вони проживали в окремо визначених житлових приміщеннях. Зазначені позивачем обставини не є підставою для ухвалення рішення про встановлення факту їх проживання однією сімєю більше пяти років до дня смерті спадкодавців. За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. \~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed