Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] (далі-позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення суми інфляційних витрат, трьох процентів річних від простроченої суми зобов'язання. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 29.10.2004 між позивачем, ЗАТ «ЛІНКС-Цінні папери» та ТОВ «Компанія з управління активами «Енергобудлізинг» укладено Договір купівлі-продажу облігацій ДП «Міськбудінвест» №К-481/2004-10, предметом якого була оплатна передача у власність позивача пакету облігацій на об'єкт - квартиру в будинку [ADDRESS]. Також між позивачем та ТОВ «Міськбудінвест» укладено Договір про резервування квартири та порядок погашення облігацій № 140/10, за яким за позивачем зарезервовано квартиру (будівельний номер) [ADDRESS], кількість облігацій 16252 штук, номер облігацій 00708999 по 00725260 включно. Позивачем станом на 11.11.2005 року в повному обсязі сплачено грошові кошти за облігації, що дають право на придбання зазначеної квартири у власність. 20.10.2010 між позивачем та [PERSON], від імені якого діяло ВАТ «Аграрний комерційний банк», укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № Б10/01-18, предметом якого є облігації, що дають право на придбання у власність квартири [ADDRESS], за умовами якого відповідач купує за 1137640 грн., а позивач продає цінні папери, що є підставою для отримання у власність квартири, заброньованої останнім. Відповідно умов договору купівлі-продажу цінних паперів №Б10/01-18 від 20.01.2010 року відповідач мав сплатити позивачу 1137640,00 грн. у строк до 25.01.2010 року. 21.01.2012 позивач передав у власність відповідача цінні папери у вигляді іменних облігацій, разом з тим відповідач за Договором свої зобов'язання не виконав, не оплатив вказані цінні папери. Крім того, додав, що раніше відбував покарання в Росії і не міг звернутись за захистом свого права в суд, що не може вважатись підставою для пропуску строку позовної давності. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 1967048,57 грн. та 3% у розмірі 284348,00 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 29.05.2018 року позовну заяву про стягнення суми інфляційних витрат, трьох процентів річних від простроченої суми зобов'язання було залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді від 10.08.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання. Ухвалою від 20.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2017 року позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство "Айбокс банк" про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу цінних паперів - задоволено повністю. Стягнуто із [PERSON], [INFO], (ідентифікаційний код [NUMBER]) на користь [PERSON] суму коштів за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б10/01-18 від 20.01.2010 року в розмірі - 1 137 640 (один мільйон сто тридцять сім тисяч шістсот сорок) гривень 00 коп. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі - 6890,00 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.12.2017 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] - задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року - скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] - відмовлено. Постановою Верховного Суду від 27.02.2019 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 грудня 2017 року залишено без змін. Судами встановлено, що 29.10.2004 між позивачем, ЗАТ «ЛІНКС-Цінні папери» та ТОВ «Компанія з управління активами «Енергобудлізинг» укладено Договір купівлі-продажу облігацій ДП «Міськбудінвест» №К-481/2004-10, предметом якого була оплатна передача у власність позивача пакету облігацій на об'єкт - квартиру в будинку [ADDRESS]. Також між позивачем та ТОВ «Міськбудінвест» укладено Договір про резервування квартири та порядок погашення облігацій № 140/10, за яким за позивачем зарезервовано квартиру (будівельний номер) [ADDRESS], кількість облігацій 16252 штук, номер облігацій 00708999 по 00725260 включно. 20.01.2010 між [PERSON] (від імені якого діє Відкрите акціонерне товариство «Аграрний комерційний банк») та позивачем укладено Договір купівлі-продажу цінних паперів № Б10/01-18, відповідно до умов якого продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупця (відповідача), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери (далі по тексту - ЦП) Емітента, на умовах, передбачених цим Договором: вид, тип та характеристика ЦП - іменні безпроцентні (цільові) облігації серії А; емітент ЦП, код ЄДРПОУ - ТОВ «Будівельна компанія «Міськбудінвест», 31175387; міжнародний ідентифікаційний номер ЦП (ISIN) - UA101622ВА01; номера - з № 00708999 по 00725250 включно; номінальна вартість - 27, 50 грн.; кількість - 16 252 штуки; розрахункова вартість одного ЦП - 70, 00 грн. (п. 1.1. Договору). Згідно з п. 1.3. Договору, загальна сума Договору складає 1 137 640, 00 грн. Покупець зобов'язаний сплатити на поточний рахунок продавця загальну суму Договору, визначену п. 1.3. Договору, у строк до 25.01.2010 (п. 2.1. Договору). Відповідно до п. 3.1. Договору, продавець зобов'язаний надати зберігачеві ЦП розпорядження на списання ЦП на користь покупця у строк до 25.01.2010. Право власності на ЦП виникає у покупця з моменту зарахування ЦП на його рахунок у цінних паперах (п. 3.5. Договору). Цей Договір набирає чинності з дати підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 7.1. Договору). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи позивач належним чином виконав умови Договору, надав Розпорядження на виконання облікової операції б/н від 21.01.2010, а саме: списання визначеного в п. 1.1. Договору, виду, типу та кількості ЦП на рахунок відповідача. Разом з тим, відповідач належним чином зобов'язання за договором №Б10/01-18 від 20.01.2010 року не виконав, цінні папери за вказаною у договорі ціною у визначений договором строк не оплатив, доказів оплати суду не надав, позивачем в повному обсязі сплачено грошові кошти за облігації, що дають право на придбання зазначеної квартири у власність. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, проте всупереч взятим на себе зобов'язанням по поверненню коштів відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Згідно зі статтею 194 ЦК України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов'язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 ЦК України, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Законодавець визначає обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв'язку з чим таке зобов'язання є триваючим. Зважаючи на викладене, інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК . Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України № 918/329/16 від 26.04.2017 року. Згідно із розрахунку, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.05.2018 року складає - 2251396,57 грн., з яких: інфляційні втрати - 1967048,57 грн. та 3% - 284348,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). В силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач зобов'язання за договором №Б10/01-18 від 20.01.2010 року не виконав, цінні папери за вказаною у договорі ціною у визначений договором строк не оплатив, доказів оплати суду не надав, тому повинен повернути позивачу борг у суму інфляційних витрат в розмірі 1967048,57 грн., три відсотки річних у розмірі 284348,00 грн., а всього 2251396,57 грн., тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8810,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved