Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що згідно виконавчого листа №2-133/09 виданого Любешівським районним судом Волинської області 20 травня 2009 року, з нього стягують аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви, 14 квітня 2009 року, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з часу винесення Любешівським районним судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, змінилось його матеріальне становище. З 14 квітня 2012 року він немає постійного місця роботи, тому вказаний розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання дитини, ставить його у скрутне становище. У зв`язку з вказаним вище позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , встановивши розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у поданому до суду відзиві просила відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Посилаючись на статтю 81 ЦПК України вказала, що позивачем не надано до суду доказів його незадовільного матеріального становища. Зазначила, що 14 квітня 2012 року позивач був звільнений з роботи за власної ініціативи, є фізично здоровою людиною, працює на сезонних роботах, інших утриманців не має. Вважає, що його небажання працювати не може впливати на розмір аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді від 11 березня 2021 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних правових підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане Хоцунською сільською радою Любешівського району Волинської області. Відповідно до рішення Любешівського районного суду Волинської області по справі №2-12/09 від 20 травня 2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), щомісячно. В позовній заяві [PERSON] вказав, що має тимчасові мізерні заробітки, яких недостатньо для прожиття та сплати аліментів у визначеному рішенням Любешівського районного суду Волинської області розмірі. Вимоги про зменшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів позивач обгрунтував положеннями статті 192 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) та ч.2 ст.182 СК України. Так, частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи із системного аналізу положень ст.192 СК України, зробленого у постанові Верховного суду України від 05 лютого 2014 року №143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, нормами цієї статті чітко визначені підстави, за наявності яких виникає право на зміну розміру аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Однак, позивачем [PERSON] не було надано суду належних та допустимих доказів щодо погіршення його стану здоров`я або матеріального становища. Подана позивачем довідка-розрахунок по аліментах згідно виконавчого листа Любешівського районного суду №2-133/2009 від 24 липня 2009 року не доводить погіршення його матеріального становища. Навпаки, згідно вказаної довідки у вересні 2018 року позивачем сплачено аліменти, одним платижем, на утримання дитини в розмірі 72829,57 гривень. В подальшому, включно по день подачі позовної заяви до суду про зменшення розміру аліментів, позивач сплачував аліменти на утримання доньки - щомісяця, що на даний час може свідчити про наявність у нього стабільного джерела доходу. Таким чином, суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення суду від 20 травня 2009 року, оскільки відсутні будь-які докази погіршення стану здоров`я та матеріального становища позивача. Крім того, відсутність офіційного працевлаштування не позбавляє позивача обов`язку утримавати свою доньку до досягнення нею повноліття, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Крім того, статтею 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, законом визначено два способи стягнення аліментів - у твердій грошовій сумі та в частковому відношенні, при цьому спосіб стягнення аліментів визначається тим з батьків, разом з яким проживає дитина. В позовній заяві позивач просить суд визначити аліменти на утримання дитини до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Це є визначена грошова сума, яка встановлюється Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік. Таким чином, враховуючи вказане вище суд вважає, що позивач просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини, які стягуються з нього в частці від доходу, за рахунок зміни способу їх стягнення. На думку суду, зміна способу стягнення аліментів про який прохає позивач, а саме зі стягнення їх в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) на стягнення їх в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення повноліття, призведе до автоматичного зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього, що буде суперечити вимогам ст.192 СК України, якими передбачено перелік підстав для зміни раніше встановленого розміру аліментів, за умови доведенння їх у судовому порядку. Сімейний кодекс Українипередбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом стягнення. Стаття 192 СК України вказує лише на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.ст.12, 76, 78, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із його недоведеністю та безпідставністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору, залишити за ним. Відповідно до ст.ст.141, 180, 182, 183, 192 СК України,

Outcome: dismissed