Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення недоотриманих аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу, який розірвано, сторони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , яка є інвалідом 1 групи, недієздатною, потребує постійного стороннього догляду, проживає з матір`ю (позивачем) і перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 19 лютого 2013 року з відповідача на користь позивача, як одного з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень щомісячно. В березні 2018 року позивачу стало відомо, що матеріальне становище платника (відповідача) покращилося, оскільки він влаштувався на роботу та має постійні доходи, що значно збільшилися з моменту прийняття рішення суду, а тому позивач подала до суду позов про збільшення розміру утримання та зміну способу виконання обов`язку одним з подружжя. Рішенням суду від 25 вересня 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно. Крім того, рішенням суду від 25 лютого 2019 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання непрацездатної дитини-інваліда у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Посилаючись на те, що відповідач не повідомив органи ДВС про зміну майнового стану, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь недоотримані аліменти на утримання непрацездатної дитини-інваліда за період з 13 квітня 2017 року по 24 лютого 2019 року у розмірі 1/4 частини його заробітку і всіх видів доходу. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, проти позову заперечив. Стверджував, що згідно з рішенням суду від 19 лютого 2013 року з нього стягнуто аліменти на користь позивача у розмірі 500,00 гривень, а іншим рішенням суду від 25 лютого 2019 року суму аліментів збільшено до 2000,00 гривень. Також рішенням суду від 25 вересня 2018 року на користь позивача, як одного з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень. Таким чином загальний розмір аліментів, які отримує позивач, становить 4500,00 гривень. Заборгованість по сплаті аліментів на теперішній час відсутня. З 13 квітня 2017 року стягнення аліментів за виконавчими документами здійсюється з доходу, який він отримує в СТОВ "Агроко", про що позивачу було відомо. Посилаючись на ч. 1 ст. 191 СК України, згідно з якою аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, вважав, що позовна вимога про стягнення недоотриманих аліментів за період з 13 квітня 2017 року по 24 лютого 2019 року є необґрунтованою та безпідставною. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача позов не визнав, виходячи з його безпідставності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 24 червня 1992 року серії [NUMBER] (а.с. 20). [PERSON] є інвалідом з дитинства 1 групи безтерміново, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 13 вересня 1992 року серії 10 ААА № 913164 (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина-інвалід - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Зі змісту ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2013 року у справі № 2322/2653/12 з відповідача на користь позивача з 7 серпня 2012 року стягнуто аліменти на утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень до видужання їх повнолітньої дочки [PERSON] (а.с. 4-5). За результатами розгляду позовної заяви про стягнення аліментів рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2019 року у справі № 709/2081/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання непрацездатної дитини-інваліда - [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з 8 жовтня 2018 року, і до відновлення працездатності дитини (а.с. 12-13). При цьому іншим рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 вересня 2018 року у справі № 709/1169/18 з відповідача на користь позивача, як одного з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з 13 червня 2018 року, і протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею (а.с. 14-15). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Всупереч вказаним вище вимогам цивільного процесуального закону позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову. Зокрема, судом встановлено та не заперечується сторонами належне виконання відповідачем покладеного на нього судовими рішеннями обов`язку сплачувати аліменти саме у визначеному судом розмірі. Крім того, чинним законодавством, що регулює сімейні відносини, не передбачено можливості стягнення недотриманих аліментів за період з моменту покращення матеріального становища відповідача до постановлення рішення суду про зміну розміру аліментів, про що просила позивач, як і не передбачено обов`язку платника аліментів повідомляти про зміни у своєму майновому стані. При цьому позивачем також жодним чином не обґрунтовано необхідність стянення аліментів саме у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку і доходу відповідача за вказаний період. За таких обсатвин суд не вбачає законних підстав для задоволення позову з огляду на його необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed