Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що втратила оригінал свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з права на земельних часток (паїв) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Вертокиївка", розташованого в с. Вертокиївка Житомирського району Житомирської області, площею по 2,08 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цих ділянок, а також оригінали сертифікатів на вказані земельні частки (паї) серії ЖТ № 0255842 та серії ЖТ № 0255843. У зв`язку з наведеним просить визнати за нею право власності на зазначені земельні частки (паї). У судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов підтримали. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм, суд повинен установити чи було порушено, не визнано або оспорено права, свободи чи інтереси заявника, i залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, в залежності від наявності для цього відповідних підстав, встановлених законом або договором. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Предметом позову у даній справі є вимога позивача до відповідача про визнання права власності на земельні частки (паї) з підстав втрати останньою правовстановлюючих документів. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За приписами процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто, позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка має сумніви в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. В разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа. Позивачем у даному випадку не доведено того, що відповідач ставить під сумнів наявність права власності позивача на спірне майно, як і не доведено порушення, невизнання та/або оспорювання його прав власника будь-якими іншими особами. Також позивачем не доведено, що вона не змогла реалізувати своє право на володіння, користування та/або розпорядження спірним об`єктом через відсутність правовстановлюючих документів, зокрема, отримала відмову у вчиненні того чи іншого правочину або інші перешкоди у реалізації своїх прав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності, оскільки позивачем не доведено порушення, невизнання та/або оспорення її прав власника спірного майна відповідачем, як і не доведено того, що відсутність правовстановлюючих документів перешкоджає у реалізації останньою права на володіння, користування та/або розпорядження спірним майном.

Outcome: dismissed