Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Заступник Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства в Одеській області звернувся до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради, [PERSON], Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про визнання недійсним рішення, визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, витребування з незаконного володіння земельну ділянку площею 0, 0680 га, вартістю 68034 грн. В ході судового розгляду справи уточнив свої позовні вимоги, звернувся до відповідачів Білгород - Дністровської міської ради, [PERSON], Головного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним рішення, визнання недійсним державного акту на земельну ділянку, витребування з незаконного володіння земельну ділянку площею 0, 0680 га, вартістю 68034 грн, просить суд визнати недійсним п.2 рішення Білгород - Дністровської міської ради № 923-V від 29. 12. 2009 року в частині передачі безкоштовно у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0680 га. за адресою: [ADDRESS] визнати недійсним п. 7 рішення Білгород - Дністровської міської ради № 961- V від 25.02.2010 року; визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 222745 на право власності на земельну ділянку площею 0, 0680 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка/, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011050600504, виданий [PERSON]; витребувати на користь Білгород - Дністровської міської ради з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0680 га, нормативною грошовою вартістю 68 034 грн, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 5110300000:01:009:0275; зобов'язати Головне управління юстиції в Одеській області скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 0 680 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 5110300000:01:009:0275; стягнути з відповідача судові витрати, вказуючи, що згідно проведеної перевірки додержання органами виконавчої влади та місцевого самоврядування земельного законодавства при наданні земельних ділянок безоплатно у власність встановлено, що п.2 рішення Білгород-Дністровської міської ради №923-V від 29 грудня 2009 року передано безкоштовно у власність громадянам України, членам ПП "ВІШ" для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських споруд присадибні ділянки, за адресою: [ADDRESS] Згідно з додатком до рішення міської ради №923-V від 29 грудня 2009 року відповідачці передано безкоштовно у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0680 га.. На підставі зазначеного рішення міської ради відповідачка 20 грудня 2010 року отримала державний акт серії ЯЛ №222745 на право власності на земельну ділянку площею 0,0680 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських споруд (присадибна ділянка), зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011050600504. Вважає, що межі земельної ділянки площею 0,0680 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] не були встановлені та визначені в натурі (на місцевості). Проект відведення вказаної земельної ділянки відповідачкою або будь-якими іншими до неї особами, всупереч вимогам ЗК України не розроблявся та не затверджувався, з дозвільними установами не погоджувався, державна експертиза проекту землеустрою не проводилась, тому порядок набуття відповідачкою права власності на землю порушений, в зв'язку з чим позивач і звернувся з позовом до суду. Представник позивача в ході судового розгляду справи позовні вимоги заступника Білгород - Дністровського міжрайонного прокурора підтримав та просить суд їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] з позовними вимогами не погодилася, просить суд в їх задоволені відмовити. Після оголошеної у справі перерви у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутність, відповідно наданим запереченням по справі, в задоволені позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі, вказуючи, при цьому, що інтереси держави та членів громади відповідачка ніяким чином не порушила, скориставшись своїм законним правом на землю. Крім того, як вбачається з листа Білгород - Дністровського прокурора від 14.10.2010 року, в прокуратурі відпали підстави щодо оскарження рішення № 923- V від 29 грудня 2009 року, у зв'язку з чим прокурор просив залишити без розгляду його позов про визнання незаконними зазначеного рішення. У прокурора були відсутні підстави щодо звернення до суду, так як відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди у порядку цивільного судочинства розглядають справи лише щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Представник Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Головного управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву згідно якої просить суд у задоволенні позову заступника Білгород - Дністровського міжрайонного прокурора в частині вимог до Головного управління юстиції в Одеській області відмовити. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 14 грудня 2009 року відповідачка звернулась до Білгород-Дністровської міської ради з заявою про надання їй безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,0680 га, яка розташована по [ADDRESS] Рішенням Білгород-Дністровської міської ради № 923-V від 29 грудня 2009 року, було вирішено передати безкоштовно у власність громадянам України, членам ПП «ВІШ» /згідно додатку до рішення в тому числі і [PERSON]./ земельну ділянку площею 0, 0680 га. для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель, споруд /присадибні ділянки/за адресою: [ADDRESS] . /л.с. 9/ Рішенням Білгород - Дністровської міської ради Одеської області № 961- V від 25 лютого 2010 року п. 7 внесено зміни в рішення № 923- V від 29.12.2009 року «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок громадянам України, членам ПП «ВІШ» для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель, споруд /присадибні ділянки/ та викладено в наступній редакції: «Про безоплатну передачу у власність земельних ділянок громадянам України, для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель, споруд /присадибні ділянки/ /л.с. 11-12/ 15 квітня 2010 року складено акт - прийомки - передачі межових знаків на зберігання відповідно до якого проведено встановлення та закріплення на місцевості меж земельної ділянки [PERSON] для подальшого використання за призначенням, площа земельної ділянки в погоджених межах складає 0, 0680 га. Розміри, місце розташування земельної ділянки і встановлених межових знаків показані на плані. /л.с. 19/ 20 грудня 2010 року у відділі Держкомзему міста Білгород-Дністровський Одеської області на підставі рішень Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №923-V від 29 грудня 2009 року та №961-V від 25 лютого 2010 року відповідачці був виданий державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЛ №222745. /л.с. 18/ Суд не може погодитися з ствердженнями позивача стосовно того, що межі земельної ділянки не були встановлені, проект відведення не розроблявся, не затверджувався, з дозвільними установами не погоджувався, державна експертиза не проводилася, порушений порядок набуття права власності на землю, оскільки вказані ствердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи і доказів вказаного ним не надано, чим порушені вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.121 Земельного Кодексу України, громадянин України має право на безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки в містах в межах норм не більше 0,10 гектара для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Законом України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються в разі надання, передачі, вилучення /викупу/, відчуження земельних ділянок. Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій», встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/ проводиться відповідно до топографо -геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того межові акти здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Ст. 50 Закону України «Про землеустрій» передбачала обов'язкове складання проекту землеустрою у разі надання, передачі, вилучення /викупу/, відчуження земельних ділянок. Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677 /Постанова втратила чинність згідно з Постановою КМУ від 20 лютого 2013 року № 154/. Цим порядком на час виникнення спірних правовідносин передбачалося, що проект відведення земельної ділянки не розробляється лише у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначені в натурі /на місцевості/, надається в користування або безоплатно передається у власність чи набувається у власність на підставі цивільно - правових угод без зміни її цільового призначення /абзац другий п. 2 Порядку/. Оскільки проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, в склад якої входила і земельна ділянка [PERSON] відповідно до рішення Білгород - Дністровської міської ради від 17.07.2007 року п. 1.12 був затверджений, земельна ділянка їй передавалася без зміни її цільового призначення, межі земельної ділянки в натурі закріплені межовими знаками встановленого зразка та здані за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, тому підстав для скасування прийнятих Білгород - Дністровською місцевою радою рішень щодо надання відповідачці безоплатно в приватну власність земельної ділянки у суду не має. На підставі вищевикладеного суд вважає, що безоплатна передача у власність спірної земельної ділянки [PERSON] відбулася на підставі затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель міста, без зміни цільового призначення з розробленням технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі /на місцевості/, тому право власності на спірну земельну ділянку [PERSON] набула у відповідності до вимог чинного законодавства. Порядок припинення прав на землю регулюється гл.22 ЗК України. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених ст.ст.140-149 ЗК України. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст.140 ЗК України. Так підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпаним. Отже такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, ЗК України не передбачено. Крім того, судом встановлено, що іншої земельної ділянки відповідачка [PERSON] у власності не має, сам державний акт виданий відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема ст. 125, 126 ЗК України. Відповідачка скористалась своїм законним правом на землю, при цьому інтересів держави та членів громади вона ніяким чином не порушила. Так як вимоги щодо витребування з незаконного володіння спірної земельної ділянки та зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку є похідними від вимог про визнання недійсними рішення та скасування державного акту, то і у вказаній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд також не приймає до уваги посилання представника на те, що технічна документація розроблена після передачі земельної ділянки у власність, оскільки вказане не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки на час передачі безоплатно у приватну власність спірної земельної ділянки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в склад якої ввійшла і спірна ділянка був затверджений. На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed