Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив\~\~\~\~зняти арешт з автомобіля MERCEDES-BENZ GL 450 , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , накладений постановою Дніпровського ВДВС м. Кам»янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 51014586 від 12.05.2016 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що на підставі судового рішення, яке набуло чинності, вона є власником спірного автомобіля, однак через наявність арешту, позбавлена можливості перереєструвати автомобіль, користуватися ним, через що звернулася до суду. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2017 року провадження по справі відкрито. 05.09.2017 року представник третьої особи Регіонального сервісного центру в Запорізькій області Міністерства внутрішніх справ України надав пояснення в яких при ухваленні рішення по справі просив суд врахувати вимоги ст. 34 Закону України « Про дорожній рух» та Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, у відповідності до якого заборонено зняття з обліку транспортних засобів на які накладено арешт. Оскільки ніяких вимог до Регіонального сервісного центру в Запорізькій області Міністерства внутрішніх справ України не заявлено, просив суд розглядати справу за його відсутності . Ухвалою суду від 22.12.2017 року , яка занесена до протоколу судового засідання, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. На підставі ухвали суду від 05 березня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» . 04.04.2018 року представник третьої особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] надала пояснення щодо позову, та з огляду на те, що виконавче провадження було відкрите до винесення рішення суду про поділ майна подружжя, відповідачу було відомо про наявну заборгованість перед банком та про заборону відчуження майна , у задоволенні позову просила відмовити. В судове засідання представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій позов визнав, справу просив розглядати у його відсутність, разом з тим, ухвалою суду від 05 червня 2018 року відмовлено у прийнятті визнання [PERSON] визнання позову і продовжено судовий розгляд. Інші учасники справи , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв»язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у їх відсутність. Суд, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи , приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 158496 [PERSON] на праві власності належить автомобіль MERCEDES-BENZ GL 450 , 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 06 вересня 2016 року у справі № 330/1043/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, затверджено мирову угоду, за змістом якої: «Відповідач [PERSON] відмовляється від права власності на автомобіль MERCEDES-BENZ GL 450 , 2007 року випуску реєстраційний номер [NUMBER]; відповідач [PERSON] визнає право власності за позивачем [PERSON] на автомобіль MERCEDES-BENZ GL 450 , 2007 року випуску реєстраційний номер [NUMBER].». Слід зазначити, що фактично за змістом резолютивної частини ухвали про затвердження мирової угоди , відповідач зобов»язався відмовитися від права власності на транспортний засіб та не оспорював визнання права власності на нього за позивачкою [PERSON]. Автомобіль є річчю визначеною індивідуальними ознаками, оскільки має неповторні номери складових частин та агрегатів, і підлягає обов'язковій державній реєстрації. У пункті 2 ч. 1ст.\~181\~ЦК України визначено, що режим нерухомої речі поширюється на речі, права на які підлягають державній реєстрації. Тобто, на автомобіль поширюється правовий режим нерухомої речі. Частиною 1ст.\~182\~ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі (правовий режим яких носять і транспортні засоби), їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частина 2 названої статті передбачає, що державна реєстрація таких прав здійснюється відповідним органом (згідно ч. 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» таким органом реєстрації для автомобілів є сервісний центр МВС). Отже, будь-яка фізична чи юридична особа стає власником транспортного засобу з моменту реєстрації його на своє ім'я в підрозділі сервісного центру МВС. Відповідно до ст.\~2\~Закону України\~«Про дорожній\~рух» законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього. Згідно із ст.\~34\~вказаного Закону державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування автомобілі. Державна реєстрація і облік здійснюються органами сервісного центру МВС, а їх порядок встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 07.09.1998\~року №\~1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів . У пункті 1 Порядку визначено, що цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також: самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків». Пунктом 2 Порядку передбачено, що цей нормативний акт є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. В абзаці 1 п. 7 Порядку визначено, що власники транспортних засобів та особи, які їх експлуатують на законних підставах, зобов'язані їх зареєструвати (перереєструвати) упродовж 10 днів після придбання (одержання). Пунктом 8 Порядку визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух") Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Таким чином, законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, тому суд приходить до висновку , що оскільки позивачем не надано доказів здійснення за нею державної реєстрації права власності на спірний транспортний засіб, вона не набула права власності на нього , і у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 158496 власником автомобіля на теперішній час є відповідач [PERSON]. Тобто, доводи позивача щодо належності їй на праві власності автомобіля на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди між стронами щодо поділу майна подружжя, не доводять набуття позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки право власності на майно , коли законом передбачена спеціальна процедура набуття його у власність, в даному випадку державна реєстрація, набувається з моменту вчинення таких дій, чого в даному випадку зроблено не було. Також, відповідно до ч.2 ст. 347 ЦК України у разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову, однак відповідач [PERSON] на виконання ухвали суду, зазначених дій не вчинив. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до виконавчого напису № 1650 виданого 10 березня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] , з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість у сумі 61\~509, 45 гривень. Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ [PERSON] від 12.05.2016 року накладений арешт на все майно , а також на спірний автомобіль, що належить боржнику [PERSON] ; заборонено здійснювати відчуження вказаного майна. При цьому арешт на транспорний засіб накладено до затвердження 06 вересня 2016 року Якимівським районним судом Запорізької області мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] про поділ майна. Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 08.06.2016 року виконавче провадження закінчено та виконавчий документ направлений для подальшого виконання за належністю за адресою проживання боржника [PERSON] Пунктом 41 Порядку заборонено зняття з обліку транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова слідчого або державного виконавця про накладення арешту. У відповідності дост.\~1\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно п. 6 ч. 3 ст.\~18\~ ЗУ\~«Про виконавче\~провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку . Як зазначено вище, державним виконавцем, на підставі виконавчого напису нотаріуса , було накладено арешт на спірний транспортний засіб, який належить боржнику [PERSON] , а тому підстави для виключення спірного автомобіля з-під арешту та зняття заборони на його відчуження не вбачається. Таким чином, оскільки спірний автомобіль у встановленому законом порядку не був зареєстрований за позивачем [PERSON], а виконавче провадження про стягнення з [PERSON] суми боргу у розмірі 63\~209,45 грн. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не завершено, підстав для задоволення позовних вимог, щодо звільнення майна - автомобіля - з-під арешту немає.

Outcome: dismissed