Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить збільшити суму аліментів у зв'язку з продовженням навчання в сумі 2700 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] 23-річного віку. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO], являється рідним сином [PERSON]. Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 грудня 2015 року у справі №711/9674/15-ц, яке вступило в законну силу 02.02.2016 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнено з [PERSON] аліменти на його користь в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2015 року і до дня закінчення ним навчання в Університеті фінансів та управління у Варшаві, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. На сьогоднішній день він продовжує навчатись в Університеті фінансів та управління у Варшаві. Термін навчання до 30.09.2018 року. Оплата за навчання в академічному 2015/2016 році становить 2700 польських злотих, а за наступні академічні курси по 3800 польських злотих. На сьогоднішній день батько, [PERSON], допомагає йому лише в розмірі стягнутих аліментів, а саме 200 грн. в місяць. Вважає, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу в більшому розмірі, ніж 200 грн., в зв'язку з тим, що, відповідач працевлаштувався на роботу у відділ контактного центру при Черкаській ОДА та отримує офіційну заробітну платню 1129,59 (за 2 місяці), що підтверджується довідкою Черкаського обласного контактного центру від 26.04.2016 року та пенсію по інвалідності в сумі 2542,50 грн, що на думку позивача підтверджує покращення його фінансового стану та здоров'я. [PERSON] обраний головою громадської ради при міському голові, що також підтверджує покращення його поліпшення здоров'я, оскільки в нього є можливість активно займатися громадською діяльністю. Окрім того, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №55789754 [PERSON] 03.03.2016 р. за договором дарування №537 подарував свою частину квартири третій особі, яка не є його родичем, [PERSON] Отже, факт дарування відповідачем нерухомого майна підтверджує покращення його фінансового стану. Відповідно до чинного законодавства повнолітні діти, що продовжують навчання потребують матеріальної допомоги, тому батьки зобовязані їх утримувати до досягнення ними 23-річного віку. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили задовольнити його в повному обсязі з наведених вище підстав. Вважають, що оскільки відповідач офіційно працевлаштований на роботу, має постійний дохід та пенсію по інвалідності, а тому є всі підстави для збільшення розміру аліментів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити. Свої заперечення мотивував тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.12.2015 року його вже зобовязано сплачувати аліменти на користь позивача щомісячно в розмірі 200 грн. Крім того, заперечував з приводу поліпшення його стану здоровя, оскільки з 30.05.2014 року по 08.07.2014 року він приймав участь в антитерористичній операції, отримавши при цьому мінно-вибухову травму, в результаті чого його визнано інвалідом третьої групи. Внаслідок отриманої травми він часто звертається за медичною допомогою, витрачаючи на неї немалі кошти. На даний час він має іншу сім'ю та разом з цивільною дружиною виховує та утримує малолітню дочку, [PERSON], [INFO]. За таких обставин збільшення розміру аліментів до 2700 грн. може значно погіршити його матеріальний стан. Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~\~200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. Тобто однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є можливість надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом\~ст. 199 СК України\~обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 грудня 2015 року у справі №711/9674/15-ц, яке вступило в законну силу 02.02.2016 року частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнено з [PERSON]М аліменти на його користь в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 26.10.2015 року і до дня закінчення ним навчання в Університеті фінансів та управління у Варшаві, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. На сьогоднішній день рішення суду виконується повністю. Апеляційним судом Черкаської області 02.02.2016 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.12.2015 року залишено без змін. На даний час [PERSON] продовжує навчатись в Університеті фінансів та управління та проживає у Польші. Термін навчання до 30.09.2018 року. Згідно довідки про доходи № 52 від 05.05.2016 року мати позивача [PERSON] отримує достатній середній заробіток в сумі 33746,21 гривень за 6 місяців, тобто 5624 гривень щомісячно, то суд вважає, що це не є підставою для збільшення розміру аліментів. Крім того [PERSON] має на праві приватної власності будинок в с. Червона Слобода по вул. М.Карла, 43 (свідоцтво про право власності № 186 від 19.07.2007 року), а також квартиру в м. Черкаси, яку зі слів відповідача здає в найм та має від цього дохід. Твердження представника позивача, а саме матері позивача, що в неї на утриманні знаходяться двоє інвалідів, не можуть слугувати підставою того, що вона також не може надавати допомогу тому, що її мати [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, а син [PERSON] проживає окремо зі своєю сімєю і його дружина [PERSON] знаходиться на державній службі і отримує достатній дохід в сумі 70643 грн., що підтверджується копією її декларації, яка міститься в матеріалах справи , а сам він також є працездатним і має певний прибуток та отримує пенсію по інвалідності. Відповідач в даний час визнаний інвалідом та отримує пенсію в розмірі 2542,50 грн. (довідка № 4141 від 12.05.2016 року), а також працює та отримує згідно довідки про доходи № 619 від 26.04.2016 року заробітну плату в розмірі 649,63 грн за місяць, тобто має сукупний дохід в розмірі 3192,13 грн. за місяць. Таким чином, має дохід значно менший ніж його колишня дружина, мати позивача [PERSON] Крім того, відповідач під час перебування в зоні антитерористичної операції отримав травму, тяжко хворіє, потребує постійного лікування в звязку з чим несе додаткові витрати, що підтверджується копіями квитанційна придбання ліків та виписками з амбулаторної картки про наявність у нього певних захворювань. Посилання представників позивача на те, що відповідачем [PERSON] було 03.03.2016 року за договором дарування № 537 подаровано його частку квартири третій особі [PERSON], яка не є його родичем, що на їх думку підтверджує його фінансовий стан також не знайшли підтвердження, так як з пояснень відповідача витікає те, що дана особа доглядала його після отримання ним травми в зоні проведення антитерористичної операції і оформлення договору дарування є ні, що інше, як подяка за надану йому допомогу та підтримку. Також суд звертає увагу на ту обставину, що коли після отриманої травми відповідач потребував лікування, то позивач та його представник [PERSON] ніяким чином не відреагували на це та навіть не зустрілися з відповідачем. Виходячи з цього, суд враховуючи матеріальний стан обох батьків позивача, та зважаючи на ту обставину, що з відповідача за рішенням суду вже стягують аліменти в розмірі 200 гривень приходить до висновку, що в даному судовому засіданні позивач не надав обєктивних даних, що матеріальне становище відповідача покращилось до таких розмірів, щоб можливо було збільшити розмір аліментів у відповідності до вимоги ст. 199 СК України. За таких обставин у суду немає підстав для ухвалення рішення про задоволення позову, тому позивачу слід відмовити в позові.

Outcome: dismissed