Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося до Сарненського районного суду Рівненської області з позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 99000 грн. та судові витрати. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 22.08.2018р. між [PERSON] та ПАТ «HACK «OPAHTA» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № AM 7570208, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є «BA3-21093», д.р.н. [NUMBER] . 27.07.2019р. в м. Сарни (перехрестя вул. Кн. Ольги та вул. М. Амосова) сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення транспортних засобів за участю: «Fiat Freemont», д.р.н. [NUMBER] та «BA3-21093», д.р.н. [NUMBER] , - під керуванням відповідача. 31.10.2019р. до ПАТ «HACK "ОРАНТА" із заявою (вимогою) звернулося ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (яке здійснило виплату страхового відшкодування власнику «Fiat Freemont», д.р.н. [NUMBER] ), з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія автомобіля «BA3-21093», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ «HACK «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач виплатив за даним страховим випадком страхове відшкодування (з врахуванням франшизи) в розмірі - 99 000 (дев`яносто дев`ять тисяч) грн. Відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 28.08.2019р. вина відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважається доведеною повністю. Відповідно до абз. « ґ » підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пункті 33.1 ст, 33 цього Закону». Зазначає, що [PERSON] не виконав свого обов`язку щодо повідомлення страховика про зазначену ДТП, будь яких доказів поважності причин неповідомлення ним надано не було. Позивач звертався до відповідача щодо повернення суми страхового відшкодування, однак, відповідач відмовився повертати страхове відшкодування, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 17.08.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача письмовою заявою позовні вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, пр. дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши надані докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. 27.07.2019 року о 12 годині 44 хвилини в м. Сарни Рівненської області на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг вулиць Кн. Ольги та М. Амосова, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки ВАЗ 21099 (легковий), що має номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу Fiat Freemont, номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , у наслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 28.08.2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/007570208 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована у страховій компанії ПАТ «НАСК» Оранта». Згідно зазначеного полісу забезпеченим транспортним засобом є легковий автомобіль марки ВАЗ 21093, державний номерний знак [NUMBER] , страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн. Розмір франшизи 1000 гривень. Автомобіль «Fiat Freemont», номерний знак [NUMBER] застрахований у страховій компанії ПрАТ «Уніка». Власник транспортного засобу «Fiat Freemont » звернувся до ПрАТ «Уніка» із заявою про страхову виплату, в результаті чого вказаною страховою компанією було здійснено страхове відшкодування в розмірі 267326,03 грн. В подальшому, 30.10.2019 року ПрАТ «Уніка» звернулось до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, у зв`язку з чим ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило на користь ПрАТ «СК «Уніка» виплату страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 99000 грн. Враховуючи, що відповідач не повідомив ПАТ «НАСК «Оранта» про ДТП, і вважаючи, що сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання про відшкодування шкоди, стягується за регресною вимогою з винної в ДТП особи, позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування шкоди в поряду регресу кошти в сумі 99000 грн. В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався з регресною вимогою до відповідача 14.01.2020 року, однак, відповідач згідно відповіді від 30.01.2020 року відмовився відшкодовувати суму страхового відшкодування. Свою відмову [PERSON] мотивував тим, що він намагався зв`язатись з страховиком, однак, не зміг цього зробити, в зв`язку з тим, що за номером телефону страховика ніхто не відповідав. Посилається на те, що неповідомлення ним страховика має формальний характер, так як ПАТ ««НАСК «Оранта»» отримало повідомлення про ДТП від страховика потерпілого та посилається на правову позицію Верховного Суду України від 16.09.2015 року викладену в справі №6-284цс15. Згідно статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він, зокрема, не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 даного закону в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. У п.38. постанови від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла висновку, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З огляду на викладене вище в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed