Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у її власності перебуває земельна ділянка розташована в [ADDRESS]. Власником суміжної земельної ділянки являється відповідач. В 2003 році між [PERSON] та [PERSON] (попереднім власником суміжної ділянки) було досягнуто усної домовленості про часткове використання земельних ділянок один одного. Однак, після набуття у власність в 2011 році земельної ділянки [PERSON], домовленість досягнута з його батьком фактично перестала діяти, оскільки відповідач почав вимагати усунути йому перешкоди в користуванні даним нерухомим майном шляхом знесення бетонної огорожі, яка належить позивачу. В свою чергу [PERSON] мав намір й надалі використовувати частину земельної ділянки, яка належить позивачу та на якій зведені його об'єкти нерухомості. В зв'язку з цим, [PERSON] просить усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер [NUMBER] шляхом знесення капітальних стін з фундаментом та бетонних сходів, які належать [PERSON] та які розміщені на належній їй землі і привести земельну ділянку у належний стан, який існував до порушення. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2016 року цивільну справу №2/654/881/2016 в частині вирішення позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], Відділу Держземагенства у Голопристанському районі Херсонської області про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним та його скасування передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 21.09.2016 року цивільну справу №2/654/42/2016 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та цивільну справи №2/654/881/2016 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], відділу Держземагенства у Голопристанському районі про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним об'єднано в одне провадження. В справі №654/2597/15-ц позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що він являється власником земельної ділянки площею 0,0805 га., розташованої по [ADDRESS]. На частині його території відповідач встановила паркан, тим самим здійснила самовільне захоплення декількох метрів землі. Просив усунути йому перешкоди шляхом зобов'язання [PERSON] прибрати бетонну огорожу та привести його земельну ділянку у належний стан, який існував до її встановлення. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В зустрічних позовних вимогах [PERSON] просила визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON], оскільки в описі меж земельної ділянки її не було вказано як сусіднього землекористувача, що означає відсутність її згоди на зміну конфігурації земельної ділянки [PERSON] в сторону її збільшення, так як вважає, що навіть при візуальному огляді вбачається накладення земельних ділянок одна на одну. Також просила зобов'язати [PERSON] усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення меж землекористування відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого на її ім'я. В судовому засіданні представник [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В задоволенні позовів [PERSON] просив відмовити. Представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених в позовних заявах. Позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та обґрунтування сторін, щодо заявлених вимог, судом були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0805 га., розташованої в [ADDRESS]. Поряд з зазначеною земельною ділянкою розташована ділянка площею 0,055 га., яка належить [PERSON], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 05.07.2003 року. Звертаючись до суду з позовними вимогами, обидві сторони вважають порушеними свої права на належну їм власність у вигляді земельних ділянок, а тому бажають захистити їх шляхом пред'явлення негаторних позовів. Таким чином, предметом судового розгляду даного спору є встановлення порушень меж земельних ділянок між суміжними користувачами. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Відповідно до ст. 103 ЗК України, за змістом добросусідства, власники та користувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання відповідно до їх цільового призначення при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчинені дії, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Статтею 91 п. «г» та «е» ЗК України передбачено, що власники зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства, тощо. Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно ст.152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Механізм відновлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовимми знаками передбачений Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року N 376 (далі - Інструкція). Згідно п. 1.2 Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Межовий знак - спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межові знаки встановлюються у поворотних точках меж земельної ділянки, але не рідше ніж через 200 м. Мінімальна відстань між межовими знаками в поворотних точках меж земельної ділянки не повинна бути менше ніж 1 м. (п. 3.4 Інструкції). З акту винесення земельної ділянки в натуру, передачу на зберігання межових знаків земельної ділянки, який міститься в технічній документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку, вбачається, що представником ПП "Югземсервіс" Пантак О.В. в присутності [PERSON] було винесено межі земельної ділянки в натуру, а всі поворотні точки закріплено дерев'яними кілками, в кількості 12 межових знаків. В цивільній справі №2/654/881/2016 скасовуючи рішення попередніх інстанцій Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав, що вирішення первісного позову залежить від правильного встановлення обставин щодо місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки [PERSON], а при вирішенні зустрічного позову необхідною обставиною, яка підлягає встановленню є відповідність лінійних промірів між поворотними точками меж земельної ділянки [PERSON] з тими, які відображені на кадастрових планах земельної площі у державних актах на право власності на земельні ділянки попереднього власника. Виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги позовні вимоги, які заявлені у справі №2/654/42/2016 і ті відомості які необхідні для предмету їхнього доказування, суд приходить до висновку, що вирішення справи по суті за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залежить від встановлення тих же обставин. Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Згідно ч.1 ст. 60 та ч.1-2 ст. 57 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В ході нового судового розгляду справи сторонами та їхніми представниками клопотань про призначення експертиз не заявлялося, нових доказів на підтвердження своїх вимог суду не надавалось, а іншим доказам зібраним в цій справі вже була надана оцінка судовими інстанціями. Також суд не може прийняти до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи №1014/1015, проведеної в рамках цивільної справи №2/654/42/2016, оскільки вказаний доказ не відображає відомостей стосовно обставин, встановлення яких визначено Ухвалою ВССУ від 08.06.2016 року. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] за необґрунтованістю. Таким чином,

Outcome: dismissed