Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

У серпні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій заявник просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дитини: [PERSON], [INFO]. В даний час [PERSON] є опікуном неповнолітнього, дитина відповідача [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, але [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги. Посилаючись на ст. ст. 180-183 СК України, вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і протягом часу перебування її під опікою. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслала. Як вбачається з письмової заяви: позивача [PERSON] від 28.09.2016 р., вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позов підтримує повністю; відповідача [PERSON] від 12.09.2016 р., вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 - при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 України зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як вбачається зі згаданих пояснень та наданих сторонами доказів, [PERSON] є опікуном неповнолітнього, дитина відповідача [PERSON] знаходиться на утриманні позивача, але [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги. Відповідно розпорядженню голови Новомиргородської райдержадміністрації від 18.08.2016 р. [PERSON] було призначено опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], бо відповідач [PERSON] знаходиться у Кіровоградській УВП № 14 у зв'язку з обраннням міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За довідкою Новомиргородської міської ради малолітній перебуває на утриманні позивача. Згідно висновку про стан здоров'я та фізичний та розумовий розвиток дитини - дитина визнана здоровою. Згідно вимогам Сімейного кодексу України: ст. 180 - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, не дивлячись на свій материнський обов'язок, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, у зв'язку з чим з неї необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у зазначеному позивачем розмірі. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)відсутність у платника аліментів інших дітей, чоловіка, а також наявність непрацездатної матері; 4)інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 84, 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved