Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 815,56 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 31.10.2002 року відповідачеві надано статус безробітньої та їй призначено виплату допомоги по безробіттю з 31.10.2002 року по 25.10.2003 року, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості, [PERSON] було роз»яснено чинне законодавство України про зайнятість та їй були надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, позивачем по справі було здійснено перевірку достовірності даних відповідача, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, відповідно до якої було встановлено факт отримання відповідачем доходу. [PERSON] в період з квітня 2003 року по жовтень 2003 року перебувала у трудових відносинах з ФОП [PERSON] Таким чином, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносилась до категорії зайнятого населення відповідно до ст..4 ЗУ «Про зайнятість населення». Отже, не виконання [PERSON] обов»язку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, у звязку з чим Харківським міським центром зайнятості видано наказ № 1386 від 24.06.2016 року про повернення коштів, виплачених в якості допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 01.04.2003 року по 25.10.2003 року в сумі 815,56 грн. Даний наказ та акт розслідування разом із листом-претензією був направлений на адресу відповідача, однак до теперішнього часу грошові кошти в добровільному порядку не провернуті, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представником позивача до суду подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила. Письмових заперечень проти позову суду не надала. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.10.2002 року [PERSON] звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 200300602102402011. Згідно поданої відповідачем заяви, наказом директора від 31.10.2002 № НТ002103 [PERSON]П був наданий статус безробітньої з 31.10.2002 та відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 31.10.2002 по 25.10.2003, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості відповідачу було роз»яснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, Постанови правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. Згідно отриманої інформації від Пенсійного фонду України України виявлений факт отримання [PERSON] доходу під час перебування на обліку в центрі зайнятості. На підставі виявленого факту, проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатом якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 863-ПФУ від 18.09.2015 року у відповідності до п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248. В ході проведення перевірки було підтверджено, факт, що [PERSON] працювала у ФО-П [PERSON] Миколаїни з квітня 2003 року по жовтень 2003 року. Тобто, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-УІ від 05.07.2012 року: зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. В п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» передбачається що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. В ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» зазначено, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Таким чином, особи які працюють по найму на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форми власності, не можуть бути зареєстровані як безробітні, оскільки відносяться законодавством до категорії зайнятого населення. Частина 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Невиконання [PERSON] обов'язку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Харківським міським центром зайнятості був виданий наказ № 1386 від 21.09.2015 щодо повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю відповідачу по справі за період з 01.04.2003 по 25.10.2003 в сумі 815,56 грн., копія даного наказу була направлена на адресу відповідача із пропозицією повернення грошових коштів у добровільному порядку, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості підлягають задоволенню з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved