Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

06.01.2021 позивач звернувся до суду з цим позовом. В позові зазначив, що 15.08.2020 року біля 18:40 год. собака породи «Алабай» заподіяла тілесні ушкодження [PERSON] , що спричинило розрив шкіри на лівій руці. 19.08.2020 співробітники Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області прибули на місце події та встановили, що собака належить [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Того ж дня було складного протокол про адміністративне правопорушення АПР18 за № 150131, відповідно до якого дії [PERSON] кваліфіковано за ч.2 ст. 154 КУпАП. 21.08.2020 року судом прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення за № 302/778/20 і визнав [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 154 КУпАП. Однак Закарпатський апеляційний суд по справі № 302/778/20 скасував постанову Міжгірського районного суду та повернув протокол на доопрацювання, зазначивши, що протокол складений з порушенням ст.. 256 КУпАП, а саме співробітниками правоохоронних органів в процесу оформлення матеріалів справи про адмінправопорушення, складання протоколу конкретизували правила утримання собак, які за їхньою версією були порушені [PERSON] .. Також суд підкреслив, що у протоколі відсутні відомості про потерпілого та завдану йому шкоду, докази заподіяної шкоди, відомості про свідків, не зазначено конкретних ознак цієї тварини., також до протоколу не були долучені письмові пояснення потерпілого та свідків. За інформацією, наданою Міжгірським ВП на адвокатський запит на місце події,яка мала місце 15.08.2020 виїжджали співробітники відділення інспектор СРПП № 3 [PERSON] та [PERSON] за зверненням [PERSON] на спеціальну лінію «102», відеофіксація піл час складання протоколу не проводилася, свідки відсутні. Позивач вважає, що винній особі вдалося уникнути покарання за вчинене адміністративне правопорушення та унеможливило відновлення справедливості та внаслідок таких незаконний дій працівниками поліції, позивачу заподіяно моральну компенсацію в розмірі 20000 грн. за службову недбалість, що позбавило його можливості розраховувати на відновлення справедливості та притягнення винних осіб до відповідальності за адміністративне правопорушення. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.01.2021 про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до вимог ст.ст. 19 ч.6, 274, 279 ЦПК України. Заперечення з приводу цього з боку відповідача\~ до суду не надходило. У відповідності до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з чим судове засідання у справі не призначалось. Представником позивача, станом на 11.03.2021 клопотання про залишення позову без розгляду чи закриття провадження у справі не заявлено. Відповідач, у встановлений судом строк, відзив на позов не подав. Однак, 24.02.2021 року поліцейським Легош В.В. (який зазначив себе представником відповідача, однак підтверджень представництва у відповідності до вимог ЦПК України не додано) подано заяву, де зазначено, що позов заперечує повністю та вважає, що позовну заяву до суду подано передчасно, оскільки протокол про адміністративне правопорушення після дооформлення повторно надісланий до Міжгірського районного суду для прийняття судом відповідного рішення. Остаточне процесуальне рішення в справі станом на 24.02.2021 не прийнято, тому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки такий подано до суду передчасно. З`ясувавши обставини справи та дослідивши додані до позовної заяви письмові докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно із постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.08.2020 за протоколом АПР18 №150131 від 19.08.2020 гр. [PERSON] визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 154 ч.2 КУпАП і накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі п`ять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 85 грн. в дохід держави, з конфіскацією тварини - собаки породи "Алабай". Згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 01.10.2020 постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.08.2020 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУпАП скасовано та матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо неї направлено начальнику Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області для проведення додаткової перевірки та належного оформлення. 16.12.2020 повторно після доопрацювання протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 150131 від 19.08.2020 стосовно гр.. [PERSON] надіслано до Міжгірського районного суду Закарпатської області для розгляду. 29.12.2020 гр. [PERSON] подала заяву про відвід головуючого судді по справі та за поданням голови Міжгірського районного суду Закарпатської області справу передано в Закарпатський апеляційний суд для вирішення питання щодо передачі справи на розгляд до іншого суду(вих. номер суду 302/778/20/242/20 від 29.12.2020). Станом на час винесення цього судового рішення не має відомостей про вирішення питання подання голови суду і відповідно не має остаточного судового рішення в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 154 ч.2 КУпАП. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77\~ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 6 ст.82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок незаконних дій посадових осіб працівників поліції, позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано, а сам факт службової недбалості, що полягає в недотриманні вимог ст.256 КУпАП, які зазначені в постанові Закарпатського апеляційного суду від 01.10.2020 не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1176\~ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності працівників поліції, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. Суд вважає, що поданий позов позивачем є передчасним, так як по справі про адміністративне правопорушення за протокол серії АПР18 № 150131 від 19.08.2020 складеного відносно гр. [PERSON] не прийнято остаточного рішення і таке позивачем не подано до матеріалів справи. Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є передчасними і такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed