Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про припинення договору оренди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому в порядку спадкування після смерті батька належить земельна ділянка площею 9,39га, яка розташована на території Семененківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25.07.2017року зареєстровано в реєстрі за № 13. До цього, 03.01.2007 року ще за своє життя його батько [PERSON] з ТОВ «Промінь» уклав договір оренди спірної земельної ділянки, строком на 10 років. Сторони Договору підписали Акт прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) від 03.01.2007, також дійшли згоди щодо істотних умов договору, скріпивши його своїми підписами. 28.10.2016 [PERSON] помер, після його смерті спадщину прийняв позивач. Позивач вважає, що договір оренди укладений між його батьком та відповідачем припинений, так як строк його дії закінчився 03.01.2017. 28.07.2017 позивач повідомив відповідача про припинення Договору оренди землі, однак відповідач відповіді не надав. \~\~ У звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заперечення. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Відповідно до п. 1 ст.6 та ст.13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України. З матеріалів справи вбачається, що 03.01.2007 між [PERSON] та ТОВ «Промінь» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,39га яка розташована на території Семененківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області (а.с. 7-9). 28 жовтня 2016 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина в тому числі і на спірну земельну ділянку. Спадщину після смерті [PERSON], прийняв його син [PERSON] 25.07.2017. Представництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходить права та обвязки наймодавця. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як слідує зі статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Частиною 4 ст. 32 Закону України, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. \~\~ Відповідно до договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Промінь» в п. 40 (а.с. 9), передбачено, що смерть фізичної особи не є підставою для припинення договору. Таким чином до позивача по справі перейшли всі права та обовязки стосовно спірної земельної ділянки відповідно до договору оренди 2007 року. Сторони Договору підписали Акт прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) від 03.01.2007, також дійшли згоди щодо істотних умов договору, скріпивши його своїми підписами. Вказаний договір зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру», відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року, який діяв на момент укладення вищевказаного договору, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 грудня 2012 року за № 2321500042262 (а.с. 9 оборот). Згідно із частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша\~статті 210 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є\~Закон України "Про оренду землі". За змістом статей\~18,\~20\~цього\~Закону\~(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, яка відповідно до положень\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для всіх судів України. Пунктом 8 спірного договору передбачено, що цей договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 6 місяців до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавцю про намір продовжити його дію. Відповідно до п. 43 указаного договору сторони передбачили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, склали і підписали відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди, набувається після відповідної державної реєстрації. Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Враховуючи, що державна реєстрація спірного договору оренди землі відбулась 26 грудня 2012 року, саме від моменту реєстрації договору починається відлік 10-ти річного строку дії договору, який встановлений п. 8 зазначеного договору, та спливає 26 грудня 2022 року. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та з'ясувавши всі обставини справи та оцінивши усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed