Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі - ВАТ НАСК "Оранта), третя особа - [PERSON], про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 17 вересня 2013 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспорна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобілю "Фольсфаген Пассат", державний номерний знак [NUMBER], під управлінням [PERSON], який рухаючись по вул. Полтавський шлях поблизу будинку № 149-Д, при ввімкненні дозволяючого світла світофора, не надав дорогу автобусу марки "IVAN", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який завершував рух, розпочатий на дозволяючий сигнал світлофора. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2013 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення та його притягнуто до відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ВАТ НАСК "Оранта" згідно договору страхування № АВ 9283735. Позивач звернувся до ВАТ НАСК "ОРАНТА" з заявою про отримання належного страхового відшкодування за збиток, спричинений внаслідок ДТП, та надав пошкоджений автомобіль для огляду, матеріальний збиток складає 3847,72 грн., який просить стягнути на його користь, а також завдану моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, а також письмові заперечення, згідно яким вимоги про стягнення моральної шкоди вважає незаконними, посилаючись на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 про те, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язань моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні факти та правовідносини. Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.10.2013 року встановлено, що 17 вересня 2013 року о 07 год. 18 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Фольксваген-Пассат", державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Полтавський шлях в м. Харкові поблизу будинку № 149-Д, при ввімкненні дозволяючого світла світлофора не надав дорогу автобусу арки "IVAN", державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який завершував рух, розпочатий на дозволяючий сигнал світлофора. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. Як вбачається зі страхового акту № ОЦВ-13-12064/1 від 14.11.2013 року [PERSON] звернувся до НАСК "Оранта" у строк встановлений законом, повідомив про страховий випадок та надав відповідні документи на отримання страхового відшкодування щодо здійснення йому виплати внаслідок ДТП, скоєного за вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована згідно договору страхування № АВ9283735 від 03.01.2013 року з періодом страхування з 04.01.2013 року по 03.01.2014 року. Сума страхового відшкодування становить 3847 грн. 72 коп. В силу вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. В силу ст. 22 ЦК України збитками, які підлягають відшкодуванню в повному обсязі, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Зі ст. 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам або майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В силу ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч грн. на одного потерпілого" Згідно ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В силу п. 36. 2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його). Як вбачається з п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Згідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в частині стягнення з ВАТ НАСК "ОРАНТА" суми страхового відшкодування у розмірі 3847,72 грн., в іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано доказів на підтвердження як факту заподіяння позивачу страховиком моральної шкоди, так і факту наявності в договорі страхування умов щодо виплати страховиком моральної шкоди третій особі. На підставі викладеного,

Outcome: partial