Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обгрунутвання якої зазначив, що 27.12.2006 року він домовився з відповідачем [PERSON] про придбання в нього автомобіля Деу Ланос 2001 року випуску, державний номер [NUMBER]. З метою розрахунку за вказаний автомобіль позивач передав відповідачу 4730 доларів США 27.12.2006 року та 25.01.2007 року 1500 дол.США, загалом 6500 доларів США, на підтвердження чого [PERSON] написав розписку, в якій зазначив, що отримав кошти від позивача за продаж автомобіля, та ніяких претензій стосовно укладеної угоди не має. Цією ж датою надав нотаріально посвідчену довіреність на право представлення його інтересів в установах по переоформленню та переходу прав власності на автомобіль строком дії до 27.12.2009 року. 27.12.2009 року [PERSON] надав позивачеві [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право представлення його інтересів в установах по переоформленню та переходу прав власності на ДЕУ ЛАНОС 2001 року випуску свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу державний номер [NUMBER] [NUMBER] Шасі [NUMBER], Тип 3-Легковий Седан строком дії до 27.12.2012 року.Оскільки всі істотні умови угоди від 27.12.2006 року між позивачем та відповідачем щодо предмету, ціни куплі-продажу автомобіля було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди у сторін не виникало, відповідач видав на імя позивача довіреність від 27.12.2006 року до 27.12.2012 року, надавши позивачеві повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника. 12.06.2014 року на автомобільному шосе Знамянка-Ізварине о 15 год. було здійснено тимчасове затримання та тимчасове вилучення автомобіля ДЕУ ЛАНОС 2001 року випуску свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу державний номер [NUMBER] [NUMBER] Шасі [NUMBER], Тип 3-Легковий Седан, на підставі постанови про арешт транспортного засобу ДВС Довгинцівського району м. Кривого Рогу КМУЮ Дніпропетровської області. 13.06.2006 року позивач звернувся до відповідача про причини арешту автомобіля, ДЕУ ЛАНОС 2001 року випуску свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу державний номер [NUMBER] [NUMBER] Шасі [NUMBER], Тип 3-Легковий Седан та від відповідача дізнався, що автомобіль було заарештовано ВДВС Довгинцівського району м. Кривого Рогу КМУЮ Дніпропетровської області. 13.06.2014 року позивачеві стало відомо, про те що в Довгинцівському відділі ДВС Криворізького МУЮ, на виконанні перебуває виконавчий лист №435/3764/12 від 06.09.2012 року, виданий Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Платінум Банк» заборгованості у сумі 155992,30 грн. За боржником зареєстрований автомобіль марки ДЕУ ЛАНОС 2001 року випуску свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу державний номер [NUMBER] [NUMBER] Шасі [NUMBER], Тип 3-Легковий Седан. В ході виконання виконавчого провадження державним виконавцем Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно Боржника. 09.07.2013 року постановою державного виконавця зазначений транспортний засіб було оголошено в розшук. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль, що був придбаний позивачем у [PERSON] 28.12.2006 року за 6500 дол. США. Тому просить визнати за ним прав власності на автомобіль ДЕУ ЛАНОС 2001 року випуску свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу державний номер [NUMBER] [NUMBER] Шасі [NUMBER], Тип 3-Легковий Седан. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, надавши заяву про розгляд справи за відсутністю, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти позову заперечує у повному обсязі. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Встановлюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного. У справах за позовом про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі-продажу суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі-продажу такого майна. Зокрема його змісту і наявні умови виникнення права власності за договором. Сама по собі довіреність на право користування та розпорядження майном не свідчить про укладення сторонами договору купівлі-продажу автомобіля. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України. При цьому, письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (із наступними змінами), якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до вимог зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 40 Правил (у редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин) зняття з обліку транспортних засобів проводилося після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил; договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому Правил згідно постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року №283. Окрім цього договір купівлі - продажу на той час згідно до чинного на час складання розписки та видачі довіреності положень Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" підлягав оподаткуванню на користь держави. З наведеного вбачається, що довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, а тому суд вважає, що видачу довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу за формою, що передбачена чинним законодавством, не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано. Позивачем не доведено позовні вимоги, оскільки доказів в підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу автомобіля позивачем не надано, а видача довіреності на право розпорядження спірним автомобілем не є таким договором. Згідно ч.1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України. При цьому, згідно Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. N 1200, ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, та іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані відповідно в Державтоінспекції або в інспекції державного технічного нагляду Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, визначено вказаним Порядком. Як вбачається з матеріалів справи письмового договору купівлі-продажу вказаного автомобіля, який був зареєстрований у встановленому законом порядку, між сторонами укладено не було. Натомість, відповідач виданою довіреністю уповноважив позивача представляти його інтереси в органах ДАІ та в будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості з усіх без винятку питань, які стосуватимуться експлуатації від його імені та в його інтересах належного йому транспортного засобу, яку позивач вважає підтвердженням факту укладення договору купівлі-продажу. Оскільки довіреність, на відміну від договору, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль, суд прийшов до переконання , що видачу довіреності на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу, не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до особи, на ім'я якої таку довіреність видано. Відповідно до вимог ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина 3 ст.334 ЦК України передбачає, що право власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тому суд не приймає до уваги наявність розписки від відповідачів, проте що він отримав кошти за автомобіль та будь - яких претензій не має, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків та розписці для підтвердження укладення договору купівлі - продажу автомобіля. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження підстав позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed