Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Інгулецького районного суду із зазначеним позовом, яким просить встановити факт проживання однією сімєю із [PERSON] протягом пяти років до моменту смерті останнього, тобто до 11.06.2015 року, визнати за нею право на спадкування після смерті [PERSON] у якості спадкоємця другої черги. Позов мотивує тим, що між нею та [PERSON] 15.06.1992 року було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу позивач в 1992 році зареєструвала місце проживання за адресою мешкання свого чоловіка: вул. Прохладна, буд. 41, м. Кривий Ріг. В період проживання однією сімєю шлюб було розірвано, проте сімейні стосунки не припинились. 24.05.1999 року між вказаними особами було повторно укладено шлюб. В 2011 році рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за позовом [PERSON] шлюб було розірвано. Проте [PERSON] та [PERSON] фактично зберегли сімю, вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет. Під час захворювання [PERSON] в 2015 році позивач доглядала за ним, забезпечувала всім необхідним. На даний час брат спадкодавця [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований за вищезазначеною адресою на момент смерті спадкодавця, однак не визнає права позивача на спадкування з ним в одній черзі. Позивач вважає, що встановлення факту постійного проживання надасть їй право на спадкування за законом після смерті спадкодавця та слугуватиме підставою для зміни черговості спадкування зі спадкоємцем другої черги спадкування. \~У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. [PERSON] пояснила, що з 1992 року, в тому числі після розлучення в 2011 році, проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Прохладна, буд. 41, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Чоловік позивачки [PERSON] зловживав спиртними напоями, останні 10 років проживав в літній кухні, позивач проживала в будинку. Зазначила, що давала кошти на продукти, доглядала та годувала, піклувалась про чоловіка під час його хвороби. Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, пояснив суду, що [PERSON] та [PERSON] господарства не мали, заперечив щодо тієї обставини, що [PERSON] перебував на утриманні позивача, а також щодо тієї обставини, що позивач доглядала за [PERSON] під час його хвороби. Свідок [PERSON] пояснила суду, що являється сусідкою позивача та повідомила, що знає сімю позивача з 1992 року. [PERSON] та [PERSON] проживали в домоволодінні по вул. Прохолодна, 41, в місті Кривому Розі. З 2011 року декілька разів на місяць була в гостях у позивача. [PERSON] приходив до позивачки, вона його годувала. Чи проживали однією сімєю до моменту смерті [PERSON] їй не відомо. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що були знайомі з померлим [PERSON], який проживав останні 10 років в тимчасовій будівлі в домоволодінні по вул. Прохолодна, 41, в місті Кривому Розі, [PERSON] проживала в будинку. Свідок [PERSON] також пояснив, що зі слів померлого [PERSON] він мав напружені стосунки з [PERSON] Свідок [PERSON] також пояснив, що зі слів померлого [PERSON], [PERSON] відбирала у нього пенсію. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивача. [PERSON] проживав в тимчасовій будівлі, [PERSON] проживала в будинку. [PERSON] допомагала [PERSON], носила йому їжу, під час хвороби [PERSON] позивач ходила до нього до лікарні, вони вели спільне господарство. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Заслухавши пояснення сторін у справі, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №625462, виданого 12.06.2015 р. Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №438, [PERSON] помер 11 червня 2015 року (а.с. 5). 29 вересня 2015 року в Пятій Криворізькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №338/2015 (а.с. 83). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 83). 29 вересня 2015 року до Пятої криворізької державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого чоловіка [PERSON]. 23 лютого 2016 року за реєстровим №129 державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 11 червня 2015 року на ? частку житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Прохолодна, буд. 41, та здійснено державну реєстрацію вказаного нерухомого майна Державного реєстру речових прав 26 лютого 2016 року. Також до Пятої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] (брат спадкодавця). Постановою державного нотаріуса від 03.06.2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Прохолодна, буд. 41, після смерті його рідного брата [PERSON], померлого 11 червня 2015 року. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2017 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого 11 червня 2015 року [PERSON], видане державним нотаріусом Пятої криворізької державної нотаріальної контори 23.02.2016 року за реєстровим №129 на імя [PERSON], а також скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності [PERSON] на ? частку житлового будинку, що згідно технічної документації в цілому має загальну площу 53,1 кв.м., житлову площу 32,3 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Прохолодна, 41, в місті Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.04.2017 року у справі №213/1410/16-ц встановлено наступні обставини: -[PERSON] є рідним братом [PERSON]; -24.05.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. На підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 29.07.2011 року шлюб між ними розірвано; -11.06.2015 року [PERSON] помер. На день смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. прохолодна, 41. Разом з ним на день його смерті за даною адресою були зареєстровані також серед інших [PERSON] та [PERSON]; -[PERSON] є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом, фактично прийняв спадщину після померлого брата за фактом постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Відповідно до Акту про фактичне проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу від 20.09.2016 року, складеного мешканцем будинку №56 по вул. Прохладна в м. Кривому Розі [PERSON], мешканцем будинку №15 по вул. Прохладна в м. Кривому Розі [PERSON], мешканкою будинку №50 по вул. Прохладна в м. Кривому Розі [PERSON], з 25 серпня 1992 по 20 вересня 2016 року [PERSON] постійно фактично проживала за адресою: [INFO], в тому числі постійно проживала за даною адресою однією сімєю разом зі своїм чоловіком [PERSON] в період з липня 2007 року до моменту смерті останнього 11 червня 2015 року. Під час проживання за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут та ведення домашнього господарства, основані на почуттях любові, взаємоповаги, здійснювали придбання внаслідок спільної праці, як сімї, майно. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частина 2 ст.1259 ЦК України встановлює, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК України). Із п. 21 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом) судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 СК України про те, що сімєю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Отже, вищевикладене свідчить, що першою умовою для закликання до спадкування спадкоємців четвертої черги є проживання однією сімєю (ст. 3 СК України). Іншою обовязковою умовою для виникнення права на спадкування у цьому випадку є проживання однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] стверджує, що із [PERSON] після розірвання шлюбу в 2011 році фактично зберегли сімю, вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет.\~Між тим, позивач не надала доказів на підтвердження таких фактів. Зазначені доводи позивача ґрунтуються лише на її твердженнях та показах свідка [PERSON], свідчення якої не є достатніми та переконливими, та такими, що можна покласти в основу судового рішення, як безспірні докази. Суд критично ставиться до Акту про фактичне проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу від 20.09.2016 року, оскільки викладені в ньому обставини не знайшли підтвердження в судовому засіданні, суперечать поясненням сторін та свідків. Суд дійшов висновку про те, що позивачем не представлено достатніх, належних та достовірних доказів того, що протягом п'яти останніх років вона та [PERSON] проживали однією сім'єю: мали спільний бюджет, несли спільні витрати, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права на обов'язки, тобто, що між ними існували усталені відносини, що притаманні подружжю. Як роз'яснено у п.6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" Пленум Верховного Суду України, - під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В п. 5.2 листа-узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (№ 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.) роз'яснено, що судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Враховуючи, що позивачем не доведено факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, то доведення факту опікування, матеріального забезпечення, надання іншої допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, протягом тривалого часу правового значення по даній справі не має. В той же час, суд зауважує, що таких доказів позивачем суду не було представлено. Позивачем не доведено перебування [PERSON] у безпорадному стані протягом тривалого часу, матеріального забезпечення останнього. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed