Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

У листопаді 2017 [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович (надалі по тексту -третя особа), в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.07.2017 року третьою особою і зареєстрований в реєстрі за №15267 про звернення стягнення на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.07.2008 року між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», наразі ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №10-29/7762, за умовами якого позивач отримав кредит в сумі 131750 доларів США під 13,5% річних. В забезпечення виконання даного кредитного договору 04.07.2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, предметом якого стала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно повідомлення державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ в м. Києві від 25.10.2017 року позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису нотаріуса №15268, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 26.07.2017 року щодо звернення стягнення на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 2433954,04 грн. Позивач вважає, що даним виконавчим написом порушено його права, оскільки він здійснив останній платіж за кредитним договором у вересні 2012 року, а тому, у відповідності до умов кредитного договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплинув через 90 днів після сплати останнього платежу. Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом свого права, оскільки вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.4 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на необґрунтованість позовних вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові та долучених до матеріалів справи письмових пояснення підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович в судове засідання не з'явився, свого представника в суд не направив, пояснень чи заперечень проти позову не надав, але направив суду копії матеріалів, що були підставою для вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 23.11.2017 року відкрито провадження у справі. Як відомо, 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 14.02.2018 року призначено підготовче судове засідання, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 13.08.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 04.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладеного Договір кредиту №10-29/7762 (далі - Кредитний договір) (а.с. 9-12). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 131 750,00 доларів США зі сплатою 13.50 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього Договору, що є невід'ємною частиною на умовах, визначених цим договором. Порядок погашення та надання кредиту передбачено п.п. 1.1.1, 1.1.2 та статтею 2 Кредитного договору. 04.07.2008 року між позивачем та відповідачем укладено Іпотечний договір №10-29/2738, предметом якого стала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (далі - Договір іпотеки) (а.с. 7-8). П. 4.1 Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. При цьому, п. 4.5 Договору іпотеки передбачено право Іпотекодержателя за своїм вибором звернути стягнення на Предмет іпотеки в один із перелічених способів, серед яких на підставі виконавчого напису нотаріуса. З матеріалів справи вбачається, що вимогою про усунення порушень від 09.06.2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомляло позивача про існуючу станом на 29.05.2017 р. заборгованість за Кредитним договором в сумі строкової заборгованості - 1 269 216, 93 грн., простроченої заборгованості - 386 283, 52 грн., строкової заборгованості по нарахованих відсотках - 4 097, 36 грн., простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 774 356, 23 грн. Водночас було повідомлено про пропозицію погасити існуючу заборгованість достроково. Крім цього, у цій же вимозі визначено про можливе звернення банку до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 26.07.2017 року на підставі заяви відповідача про вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №15268, за яким запропоновано звернути стягнення на належну боржнику [PERSON] квартиру [ADDRESS], за рахунок реалізації якої задовольнити вимоги стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником його умов за період з 29.05.2015 року по 29 травня 2017 року, а саме: строкова заборгованість - 1 269 216, 93 грн., прострочена заборгованість - 386 283, 52 грн., строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 4 097, 36 грн., прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 774 356, 23 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він здійснив останній платіж за кредитним договором у вересні 2012 року, а тому, у відповідності до умов кредитного договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплинув через 90 днів після сплати останнього платежу. Судом встановлено, що у відповідності до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» №04.22-08/96-2140 від 13.03.2018 року, останній платіж по Кредитному договору позивач здійснив 22.10.2012 року (а.с. 68). Між тим, вказані посилання сторони позивача є такими, що не узгоджуються із фактичними даними у справі та не відповідають вимогам чинного законодавства з огляду на наступне. Так, положення ст.18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4). Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 p., для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з іпотечних договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За умовами п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року №2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Як вбачається з досліджених в суді документів, що були підставою для винесення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, то банком було надано усі необхідні та передабачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Як на підставу для задоволення позову позивач посилається на те, що п. 4.4 Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов'язків визначених п.п. 3.3, 3.3.8. цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичне використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Враховуючи дату останнього платежу - 22.10.2012 року, позивач вважає, що строк користування кредитом сплинув 20.01.2013 року. Відповідно, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис після закінчення трьохрічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги до позивача, а це свідчить про пряме порушення умов вчинення виконавчих написів. Проте, з такою думкою позивача суд не погоджується з огляду на наступне. Станом на час вчинення виконавчого напису Кредитний договір та Договір іпотеки були чинними і залишаються такими станом на дату розгляду справи. Відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, а не стягнення бору, у зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору в рахунок погашення боргу у відповідності до положень Договору іпотеки, яким була передбачена така можливість. При цьому, суду не надано доказів того, що банк звертався до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису про стягнення боргу за Кредитним договором, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову. Наданий банком нотаріусу розрахунок заборгованості відповідає письмовій вимозі, направленій на адресу позивача щодо дострокового повернення кредиту, містить у собі відомості про нарахування строкової та простроченої заборгованості, строкової та простроченої заборгованості на нарахуванням відсотків. Аналізуючи наведене, судом не встановлено обставин порушення з боку приватного нотаріуса Чуловського В.А. чи банком вимоги, які ставляться до заяви про вчинення виконавчого напису, які б обгрунтовували обов»язковість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки банком було надано всі документи, а нотаріусом було вчинені усі дії відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. за № 1172 для одержання виконавчого напису. Тобто, відповідно до вимог Інструкції, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не вимагає додаткового доказування у випадку, якщо для здійснення напису подані документи, передбачені Переліком. Зворотнього стороною позивача не доведено. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed