Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення відповідачів з квартити та її вселення. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS] , а відповідачі у порушення її прав, продовжують проживати у вказаній квартирі, чим чинять їй перешкоди у користуванні власністю, завдаючи збитки та призводячи до втрати вигоди. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] від 26.04.2017 відкрито провадження за вказаною позовною заявою та призначено справу до розгляду. 30.05.2017 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить суд вселити [PERSON] до належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] . 18.05.2018 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва зупинено провадження у вказаній справі до вирішення іншої - адміністративної справи № 826 / 8122 / 17 за позовом [PERSON] до Державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О. В., треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про реєстрацію права власності спірної квартири за [PERSON] у Окружному адміністративному суді м. Києва. 08.10.2018 року у зв"язку із закінченням терміну повноважень судді [PERSON]., справу передано для розгляду судді Заставенко М.О. Ухвалою суду від 27.05.2019 року відновлено провадження у вказаній справі, призначено підготовче судове засідання. 23.07.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2019 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] у зв"язку із її смертю. Позивач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідмлена належним чином, у матеріалах справи містяться її заяви про розляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позивач жодним чином не виказувала того, що хоче вселитися в квартиру, відповідачі їй перешкод не чинили. Крім того зазначили проте, що відповідно до інормації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача перебуває не одна квартира як у м. Києві, так і у інших містах України. Для відповідачів зазначена квартира являється єдиним житлом. Суд, вислухавши пояснення сторони відповідачів, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується,розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 7 том 1). Право власності на зазначену квартиру було набуто позивачем 17.02.2017 року шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповіддю Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві (а. с. 11, 24 том 1). Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] до звернення з позовом про вселення в спірну квартиру проживала в квартирі [ADDRESS] , про що зазначено у її позовній заяві, та була зареєстрована за вказаною адресою з 14.02.2002 року (а. с. 10 том 1). Крім того, з наданої інормаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачем, окрім права власності на спірну квартиру, на праві власності зареєстрований житловий будинок [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] та ще низку житлових будинків та квартир (а. с. 91 - 170 том 2). У спірній квартирі позивач [PERSON] зареєстрована не була. Зазначені обставини свідчать про те, що позивач зберігає за собою право на житлову площу в квартирі [ADDRESS] . Доказів на підтвердження того, що відповідачі чинять позивачеві перешкоди у користуванні квартирою, в результаті чого позивач не має вільного доступу до неї, позивачем до суду не надано. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо вселення позивача у квартиру [ADDRESS] .

Outcome: dismissed