Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

26 травня 2020 року з Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду за підсудністю надійшла зазначена цивільна справа, у позові позивач зазначив, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 10.10.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання їх спільної доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.09.2018 року до повноліття дитини. На підставі виконавчого листа виданого 12.10.2018 року було відкрито виконавче провадження №57432240 з примусового виконання рішення суду. Останнім часом позивачу нараховуються аліменти виходячи з розміру доходу, визначеному як середній дохід по місцевості де він проживає, однак оскільки він не має доходу та можливості працевлаштуватися, виникла заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на те, що після стягнення аліментів погіршився його матеріальний стан, позивач просив суд зменшити розмір аліментів до 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини, та стягнути з відповідачки судові витрати. Позивач та його представник - адвокат Хазов Ю.О. в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Константиновський Г.Б. в судове засідання з`явився, проти позовних вимог позивач заперечував, просив відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 12 жовтня 2018 року Білозерським районним судом Херсонської області для виконання рішення у цивільній справі №648/2721/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, за яким з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.09.2018 року до повноліття дитини, було видано виконавчий лист (а.с.7). 17 жовтня 2018 року постановою державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було відкрито виконавче провадження № 57432240 з примусового виконання вказаного виконавчого листа №648/2721/18 (а.с.8). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №648/2721/18 виданим 12.10.2018 року Білозерським районним судом Херсонської області убачається, що станом на 17 лютого 2020 року позивач не мав заборгованості зі сплати алі ментів. В судовому засіданні на обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти у повному розмірі через незадовільний стан здоров`я, мінливість заробітку, відсутність постійної роботи та перебування на його утриманні дитини, що народилась в іншому шлюбі, а тому просив змінити спосіб стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму. Згідно довідки Херсонського управління Головного управління ДПС в Херсонській області від 03 березня 2020 року № 453, у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відсутні відомості про отримання позивачем доходів за період з 1 кварталу по 4 квартал 2019 року (а.с.13). Також з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29 серпня 2019 року Скадовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області убачається, що 29 серпня 2019 року було складено відповідний актовий запис № 170 про народження [PERSON] , [INFO] , батьком якого записаний позивач (а.с.19). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом вказаної вище статті у системному зв`язку із положеннями ст. 182 СК України при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на користь неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний дотримуватися справедливого балансу інтересів обох сторін та виходити з пріоритету інтересів дитини. З цією метою необхідно врахувати всі істотні обставини. Підставами для зміни розміру стягнутих аліментів позивачем зазначено: погіршення його матеріального стану, внаслідок відсутності постійної роботи та перебування на його утриманні дитини від іншого шлюбу. Позивач є працездатним, доказів які б свідчили про незадовільний стан його здоров`я, на який він послався під час судового розгляду, та наявність захворювань матеріали справи не містять. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Статтями 8,11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального та сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Така ж позиція викладена у висновках Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18 та від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 в яких зазначено, що право вимагати зміну способу присудження аліментів належить виключно одержувачу аліментів, а не їх платнику. Платник аліментів може заявити вимогу про зміну способу аліментів, і така вимога підлягає задоволенню, якщо в судовому засіданні одержувач аліментів не заперечуватиме й повністю погодиться на зміну способу стягнення аліментів. З матеріалів справи убачається, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2018 року аліменти присуджено стягувати у частці від заробітку (доходу) позивача. З прохальної частини позовної заяви (а.с. 3) та пояснень позивача та його представника в судовому засіданні слідує, що позивач звернувшись з позовом про зменшення розміру аліментів, фактично просив змінити спосіб стягнення з частки на тверду грошову суму. У відзиві на позовну заяву (а.с.56-57,61) та в судовому засіданні представник відповідачки пояснив, що вона як одержувач аліментів, заперечує проти позовних вимог позивача щодо зміни способу їх стягнення. З огляду на викладене суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідач як одержувач аліментів не погоджується на зміну способу їх стягнення. Посилання позивача на зміну його матеріального та сімейного стану, а саме відсутність постійної роботи, утримання дитини від іншого шлюбу, погіршення стану здоров`я, у даному випадку не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки в разі доведення своїх доводів, позивач (за відсутності згоди отримувача аліментів) наділений правом заявляти вимогу про зменшення розміру аліментів у частці від свого заробітку (доходу), тобто зменшення частки від заробітку (доходу) раніше визначеної рішенням суду, а не заявляти вимогу про зміну способу їх стягнення з частки на тверду грошову суму. Під час розгляду зазначеної справи позивач правом заявляти вимоги про зміну (зменшення) розміру аліментів не скористався, оскільки наполягав на зміні способу їх стягнення, не врахувавши заперечення відповідачки щодо зміни такого способу стягнення аліментів.

Outcome: dismissed