Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал», в якому просив: визнати неправомірними дії КП «Харківводоканал» щодо споживача [PERSON] , визнати споживчий договір від 05.07.2019 недійсним з вини КП «Харківводоканал» та факт вчинення правочину від 05.07.2019 під впливом обману споживача, визнати факт дискримінації мене як споживача, визнати факт внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей представника КП «Харківводоканал» які спричинили матеріальну та моральну шкоду мені як споживачу; відшкодувати матеріальну шкоду у подвійному розмірі та моральну шкоду в розмірі 198000 грн у зв`язку з порушення прав КП «Харківводоканал». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.05.2019 він звернувся до КП «Харківводоканал» з заявою про укладення договору, вказана заява не була розглянута, на підставі того, що не відповідає вимогам до типового договору про надання комунальних послуг, тому позивач підписав договір на умовах комунального підприємства. Після підписання договору на постачання холодної та гарячої води та водовідведення, проконсультувавшись з юристами позивач дізнався, що йому було встановлено ліміт на споживання послуг, про що останній не просив. 15.06.2019 позивач звернувся з заявою до відповідача, де просив збільшити ліміти виключно для побутових цілей, 16.05.2019 він сформував заперечення до договору з товариством у строки, встановлені законодавством направив до відповідача. При цьому просив направити відповідь на його електронну адресу, однак відповідь не дочекався у строк встановлений законодавством (30 днів), тому вважав що зміни договору у відповідності до його заяви внесені. У серпні 2019 року позивач зробив оплату за послуги виконані у більшому розмірі ніж був платіж, задля підтвердження виконання вимоги, щодо збільшення об`ємів. 13.09.2019 останній отримав штраф за перевищення обсягів споживання холодної води та водовідведення, після чого зателефонував до підприємства відповідача, де йому було повідомлено, що відповідь на його заперечення від 16.07.2019, а саме відмовлено у внесенні змін до договору (на електронну пошту позивач отримав зазначену відповідь лише 17.09.2019. Позивач зазначає, якщо би він отримав вищевказану відповідь вчасно, як передбачено законодавством, то він би відмовився від договору оскільки він порушує чинне законодавство України. Також вказує, що вважає що додаткова угода, запропонована ним 16.07.2019 є чинною, оскільки відповідачем відповідь про відмову у їх прийнятті була направлена в порушення строків, що передбачені ст. 13 ЖКХ. В зв`язку з вищевикладеним позивач повторно звернувся до відповідача з запереченнями до договору 17.09.2019, однак знову отримав відмову. Також зазначає, що вважає укладення договору між ним та відповідачем неправомірним, оскільки підприємство не мало права укладати договір в редакції, яку вони використовували до 01.05.2019, у зв`язку з прийняттям нового ЖКХ. Крім того посилається на те, що вказаний договір від 05.07.2019 був укладений під впливом обману, оскільки типові умови договору суперечать вимогам законодавства України. Згідно інформації яку має позивач, листом від 01.07.2019 №01-01-23/3840-19 йому було направлено з боку відповідача договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (2 примірника на 8 аркушах), для розгляду та підписання. Також було зазначено що після підписання вказані два примірника необхідно направити на адресу підприємства. Листом від 09.10.2019 було надано відповідь на запит відповідача, в якій зазначалася наступна інформація: копію договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 №11898/07А з додатками на 7 арк. є невід`ємною частиною договору, а отже договором на 10 арк. 03.10.2019 [PERSON] було сформовано запит, в якому він просив надати копію документів, які підтверджують встановлення обсягів споживання послуг з водопостачання та водовідведення квартир для квартир по будинку [ADDRESS] , оскільки правила на які підприємство посилається обов`язкові для фізичних осіб. У відповідь на запит підприємством нічого не зазначено, зокрема щодо встановлення обсягів споживання послуг підприємства для квартир, в зв`язку з чим позивач створив новий запит 10.10.2019, але у відповіді 18.10.2019 не було розглянуто питання поставлене 10.10.2019. Позивач вказує, що у період з 05.07.2019 до 02.11.2019 ним на адресу відповідача було подано: 15.07.2019 заяву про збільшення ліміту по договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення; 16.07.2019 акт-претензію №01-В;13.09.2019 скарга №01-АВ; 17.09.2019 скаргу №02-АВ; 17.09.2019 скаргу №03-АВ; 02.10.2019 заяву №01-АВ; 02.10.2019 скаргу №01-АВ;02.10.2019 скаргу №01-АВ; 03.10.2019 заяву №01НКЕ та заяву №01КМУ; 03.10.2019 запит на інформацію №01-АВ; 10.10.2019 заяву №07-ХВК; 10.10.2019 запит на інформацію №02-АВ; 15.10.2019 скаргу №01-АВ; 16.10.2019 заяву №02-АВ; 18.10.2019 заяву про збільшення ліміту до договору про надання централізованого водопостачання та водовідведення; 18.10.2019 скаргу №08-ДВ; 18.10.2019 запит на інформацію №06-АВ; 18.10.2019 запит на інформацію №08-АВ; 18.10.2019 заяву №01-КДВ;20.10.2019 заяву №01-КСУ; 21.10.2019 скаргу №10-ДВ; 21.10.2019 запит на інформацію №08-АВ; 22.10.2019 заяву №12-ДВ; 29.10.2019 заяву №01-ДСС; 30.10.2019 скаргу №18-ХВК. В зв`язку з викладеним, посилаючись на ст. 22 ЦК України, зазначає, що для відновлення свого порушеного права поніс витрати, які полягають у матеріальних збитках. Також він був змушений звернутися для аналізу відповідей підприємства (відповідача) за допомогою послуг правового характеру. В обґрунтування позову в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, позивач посилається на неправомірні дії підприємства внаслідок надання недійсного договору, дискримінації як споживача та внесення в офіційний документ завідомо недостовірних відомостей. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. 08.01.2020 від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву. Також долучено копії документів. 27.01.2020 представником відповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що 16.05.2019 [PERSON] звернувся до КП «Харківводоканал» з заявою про укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для нежитлових приміщень у житловому будинку літ «А-4», місце знаходження: [ADDRESS] , за діючою схемою водопостачання та водовідведення без змін технічних умов та параметрів. Листом від 01.07.2019 №01-01-23/3840-19 була надана відповідь на заяву - оферту [PERSON] від 09.06.2019. Зазначений лист отриманий [PERSON] особисто про що свідчить відмітка про отримання. Додатком до листа були два примірника бланку Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. У листі зазначено: «Після підписання пропонуємо направити обидва примірника до Департаменту збуту КП «Харківводоканал» за адресою: [ADDRESS] для подальшого оформлення та реєстрації». Лист отриманий особисто [PERSON] в абонентному відділі Індустріального, Немишлянського районів по роботі з юридичними особами Департаменту збуту. При отриманні листа, [PERSON] отримані обидва примірника Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, підписані зі сторони Споживача та залишені у абонентному відділі Індустріального, Немишлянського районів по роботі з юридичними особами Департаменту збуту. На підставі вищенаведеного, між КП Харківводоканал» та [PERSON] укладено на підставі договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1. Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 складений на 4 аркушах, що містить 7 сторінок. Додаток № 1-А до Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 - 1 аркуш, що містить 1 сторінку. Додаток № 1-А до Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 - 1 аркуш, що містить 1 сторінку. Додаткова угода від 08.07.2019 до Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від № 11898/07-А-1 від 05.07.2019 - 1 аркуш, що містить 1 сторінку. В підсумку, Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 з додатками складений на 7 аркушах, що складає 10 сторінок. Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 укладений в письмовому вигляді та підписаний особисто сторонами договору. При укладанні Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 сторони не узгодили порядок підписання додаткових угод, в електронній формі з використанням електронно-цифрового підпису. Листом від 31.07.2019 № Р-4736/1-19.01.02-05 [PERSON] було надано відповідь про відмову щодо внесення змін в діючий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 на підставі того, що у КП «Харківводоканал» відсутні правові підстави для внесення змін в діючий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 шляхом укладення додаткової угоди щодо визнання недійсним пункту 5.6 Договору. Таким чином, відповідь про відмову була надана в 30 денний строк, що встановлений чинним законодавством (16.07.2019 надійшла пропозиція від [PERSON] - 31.07.2019 надана відповідь КП «Харківводоканал»), додаткова угода розглянута КП «Харківводоканал» та відмовлено в її підписання. Таким чином, твердження [PERSON] щодо внесення змін в договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 додатковою угодою від 16.07.2019 що діє з 16.08.2019 є необґрунтованим і таким що суперечить чинному законодавству. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (діючий з 01.05.2019) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). На виконання даної норми закону 05.07.2019 постановою Кабінету Міністрів України № 690 (набрала законної сили 13.08.2019) затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Таким чином, між ФО [PERSON] та КП «Харківводоканал» був укладений договір до затвердження Кабінетом Міністрів України типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. При укладенні договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 сторони, а саме ФО [PERSON] та КП «Харківводоканал», досягли згоди з усіх істотних умов договору без протоколу розбіжностей, про що свідчать підписи сторін. Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 є чинним, в судовому порядку недійсним не визнавався. Питання щодо зміни договірних відносин між ФО [PERSON] та КП «Харківводоканал» буде вирішуватися у порядку і в строки, встановлені чинним законодавством у сфері житлово-комунального господарства. Посилаючись на законодавчі акти, представник відповідача зазначає, що [PERSON] необхідно надати до КП «Харківводоканал» документи, відповідно до яких співвласниками багатоквартирного будинку прийнято рішення щодо вибору моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги. Враховуючи, що у нежитлових приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] , не проводилась реконструкція та будь які дії по зміні у системах водопостачання та водовідведення та на підставі заяви [PERSON] від 16.05.2019 (споживач просить укласти договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за діючою схемою водопостачання та водовідведення без зміни технічних умов та параметрів), ліміт водоспоживання було прийнято відповідно до Технічних умов від 04.08.2008 № 8/55-1359 на забезпечення об`єкту за адресою: [ADDRESS] ) водою в обсязі 0,16м3/добу (5 м?/міс). Копії Технічних умов від 04.08.2008 № 8/55-1359 додаються. Також у відзиві на посилання позивача щодо службового підроблення представник позивача з посиланням на законодавство заперечив, що проект договору був наданий споживачу для ознайомлення з його умовами, які ґрунтуються на чинному законодавстві в сфері водопостачання та водовідведення, та подальшого підписання чи не підписання, у разі не згоди з викладеним. Також споживач мав час для оформлення протоколу розбіжностей в разі не згоди з умовами чи наявності заперечень щодо умов Договору з обов`язковою відміткою про це в самому Договорі. Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 зі сторони [PERSON] був підписаний без заперечень та сумнівів щодо його умов, про що свідчить відсутність протоколу розбіжностей зі сторони Споживача. Інформація, викладена в Договорі (істотні умови Договору), відповідають нормам чинного законодавства в сфері водопостачання та водовідведення, про що було вказано вище. Також зазначено, що [PERSON] , відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований як фізична особа-підприємець, є власником нежитлових приміщень, які використовує для господарської діяльності, а саме надання приміщень в оренду чи користування з метою одержання прибутку. Таким чином виходячи з вищенаведеного, представник відповідача вважає, що [PERSON] не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист споживачів» і тому норми даного закону не розповсюджуються на нього. В КП «Харківводоканал» була здійснена позапланова перевірка Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківські на підставі звернень [PERSON] . За результатами перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів складено акт Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській від 03.01.2020 № 3741 без порушень. 30.06.2020 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив представника КП «Харківводоканал», у якому позивач посилався, на твердження, які також зазначені і в тексті позовної заяви, та вважав відзив на позовну заяву необгрунтованим та незаконним. 22.10.2020 від позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 03.02.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності КП «Харківводоканал». Ухвалою суду Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 26.05.2021 від [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі. 26.05.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову заперечувала, просила задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, до загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відносяться такі вимоги, а саме: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною 3 ст. 215 ЦК України, визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно статей 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки та розміри оплати, та інші суттєві умови Договору про надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення встановлюються та регулюються згідно Правил надання населенню послуг теплопостачання і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004(діючого на момент спірних правовідносин), Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затверджених Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 № 190, ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» № 2918-III від 10.01.2002. Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є власником нежитлових приміщень які знаходяться за адресою [ADDRESS] . Вказаний факт також не оспорюється сторонами. Відповідно до ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Згідно з п. 2.50 розділу "Нежитлові поверхи (приміщення)" ДБН В.2.2-15-2005 у першому, другому та цокольних поверхах житлових будинків допускається розміщувати приміщення адміністративні, магазинів роздрібної торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування тощо згідно з переліком та відповідними вимогами щодо загальної площі та кількості відвідувачів. Також відповідно до Роз`яснення від 01.12.2006 Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України визначені терміни житлового та нежитлового приміщення, а саме житлове приміщення - опалюване приміщення, розташоване у наземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-гігієнічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізованого випромінювання. Нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Таким чином нежитлові приміщення - це відокремлені в натурі приміщення, призначені для використання в цілях, непов`язаних з мешканням в цих приміщеннях та/або обслуговування інших приміщень будівлі, які є самостійним нерухомим майном і об`єктами цивільно-правових відносин. Приміщення визначаються як нежитлові у проектній документації на будинок та відповідно зареєстровані у бюро технічної інвентаризації. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Істотні умови типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, поширюються на споживачів, які є фізичними особами, що мешкають у житлових приміщеннях та на юридичних осіб, що виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, тобто у випадках, коли надання таких послуг є предметом діяльності. 05.07.2019 між споживачем [PERSON] та виконавцем Комунальним підприємством «Харківводоканал» був укладений договір про про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 11898/07-А-1. Вказаний договір укладений в письмовому вигляді та підписаний особисто сторонами договору. Стаття 639 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Умовами діючого договору передбачено, що зміни та доповнення, що вносяться до Договору оформляються додатковими угодами (п. 7.3 Договору) та не передбачено, що в разі оформлення додаткових угод вони укладаються в електронній формі з використанням електронно-цифровий підпису сторін. При укладанні Договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 сторони не узгодили порядок підписання додаткових угод, в електронній формі з використанням електронно-цифрового підпису. Листом від 31.07.2019 № Р-4736/1-19.01.02-05 [PERSON] було надано відповідь про відмову щодо внесення змін в діючий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 на підставі того, що у КП «Харківводоканал» відсутні правові підстави для внесення змін в діючий договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 шляхом укладення додаткової угоди щодо визнання недійсним пункту 5.6 Договору. Відповідь про відмову була надана в 30 денний строк, що встановлений чинним законодавством (16.07.2019 надійшла пропозиція від [PERSON] - 31.07.2019 надана відповідь КП «Харківводоканал»), додаткова угода розглянута КП «Харківводоканал» та відмовлено в її підписання. Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (діючий з 01.05.2019) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). На виконання даної норми закону 05.07.2019 постановою Кабінету Міністрів України № 690 (набрала законної сили 13.08.2019) затверджено Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також типові договори про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Таким чином, між ФО [PERSON] та КП «Харківводоканал» був укладений договір до затвердження Кабінетом Міністрів України типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору можуть здійснюватися: за згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Набрання договором чинності є момент у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. При укладенні договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 сторони, а саме ФО [PERSON] та КП «Харківводоканал», досягли згоди з усіх істотних умов договору без протоколу розбіжностей, про що свідчать підписи сторін. Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 є чинним, в судовому порядку недійсним не визнавався. У зв`язку з вищевикладеним та відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. Відповідно до роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України щодо нового законодавства у сфері житлово-комунального господарства, а саме укладення договору, враховуючи особливості перехідного періоду, а саме періоду від моменту введення в дію Закону до моменту укладення між виконавцями комунальних послуг та співвласниками багатоквартирних будинків договорів про надання відповідних комунальних послуг пунктом 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону (із змінами) передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону, тобто до 01.05.2020. Питання щодо зміни договірних відносин між ФО [PERSON] та КП «Харківводоканал» має бути вирішено у порядку і в строки, встановлені чинним законодавством у сфері житлово-комунального господарства. Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (діючий з 01.05.2019) встановлено порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення з управління багатоквартирним будинком на зборах в порядку, передбаченому цією статтею. При цьому, п. 9 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» визначено, що до повноважень зборів співвласників багатоквартирного будинку також відноситься прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги. Порядок прийняття рішень співвласниками багатоквартирного будинку, а також вимоги до оформлення такого рішення визначені ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку». Так, за загальним правилом, установленим ч. 6 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку», рішення про вибір моделі вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир і нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. У нежитлових приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , які належать [PERSON] , не проводилась реконструкція та будь які дії по зміні у системах водопостачання та водовідведення та на підставі заяви [PERSON] від 16.05.2019 (споживач просить укласти договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за діючою схемою водопостачання та водовідведення без зміни технічних умов та параметрів), ліміт водоспоживання було прийнято відповідно до Технічних умов від 04.08.2008 № 8/55-1359 на забезпечення об`єкту за адресою: [ADDRESS] ) водою в обсязі 0,16 м3/добу (5 м?/міс). Пунктом 5.6 Договору встановлено, що за умови перевищення встановлених п. 2.3. Договору лімітів Споживач проводить плату в п`ятикратному розмірі тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно пункту 2.3 Договору [PERSON] встановлений лiмiт на водокористування та водовідведення - 5,0 м3/міс. Дані умови договору встановлені нормами чинного законодавства в сфері водопостачання та водовідведення та не можуть бути змінені з наступних підстав. Відповідно до ч. 1,2 п.2 розділу ІІ Правил № 316 Споживачі повинні: дотримуватися вимог до скиду стічних вод та установлених кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках споживачів, вимагати від субспоживачів виконання положень цих Правил та вимог місцевих правил приймання; здійснювати систематичний контроль за кількістю та якістю стічних вод, які скидаються ними до систем централізованого водовідведення, згідно з графіком відбору проб, погодженим із виробником, надавати виробнику інформацію про обсяги та якісний склад стічних вод, які скидають до систем централізованого водовідведення. Пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 316 встановлено, що додаткові обсяги стічних вод споживачів (не враховані договором), що надходять до систем централізованого водовідведення або безпосередньо на каналізаційні очисні споруди виробників, оплачуються споживачами у п`ятикратному розмірі встановленого тарифу на послугу водовідведення. В свою чергу пунктом 3.4 Правил № 321 встановлені істотні умови Договору однією з яких є об`єми та режим наданих послуг. Також, п. 2.2.2. Правил № 321 передбачено, що КП «Харківводоканал» зобов`язаний встановлювати Споживачу режим, кількісні та якісні показники скиду стічних вод до міської каналізації з урахуванням діючих вимог водокористування при укладанні Договорів з Споживачами на послуги, які надає КП «Харківводоканал». В свою чергу п. 2.4.3 Правил № 321 встановлений обов`язок Споживача щодо дотримання установлених КП «Харківводоканал» кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках. При порушенні Правил вживати необхідні заходи для їх усунення, а також інформувати про це КП «Харківводоканал». Пунктом 7.7 Правил № 321 встановлено, що додаткові об`єми стічних вод Споживача (не враховані Договором), що надходять до міської каналізації, потребують додаткових витрат матеріальних та енергетичних ресурсів на їх транспортування та очищення. За скид об`ємів стічних вод, які перевищують зазначені в Договорі, передбачена сплата збору за понаддоговірні обсяги скидів забруднюючих речовин у п`ятикратному розмірі. На підставі вищенаведеного вбачається, що викладені умови в договорі відповідають нормам чинного законодавства в сфері водопостачання та водовідведення. Відповідно до умов договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 05.07.2019 № 11898/07-А-1 Споживач має право на споживання питної води та скид стічних вод (при умові відповідності якості стічних вод встановленим показникам допустимих концентрацій забруднюючих речовин) в межах встановлених цим Договором лімітів (п. 3.1.3 Договору), а також взяв обов`язок витрачати воду та проводити скид стічних вод в межах встановлених лімітів згідно з п. 2.3 цього Договору. За перевищення встановлених лімітів проводити плату в п`ятикратному розмірі тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення (пункт 3.2.8 Договору). В свою чергу КП «Харківводоканал» зобов`язаний здійснювати водопостачання об`єктів Споживача згідно з Додатком № 1 і забезпечувати якість питної води відповідно до вимог державних стандартів на питну воду та приймати від Споживача стічні води в обсязі встановлених Споживачу лiмiтiв відповідно до умов даного Договору та відпускати воду Споживачеві та приймати від Споживача стічні води в межах встановлених лімітів (п.п. 3.3.1,3.3.2 Договору). та має право встановлювати Споживачу величину дозволеного ліміту водоспоживання та водовідведення (п 3.4.6 Договору). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, КП «Харківводоканал» були здійсненні нарахування відповідно до умов укладеного договору та діючого законодавства в сфері надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що при укладенні оспорюваних договорів не встановлено порушень вимог ст. 203, 204 ЦК України. Спірний договір укладено в письмовій формі, засвідчено підписами сторін, тобто укладено у встановленій законом формі. Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, передбачених цим договором. Зміст спірного договору відповідає вимогам Конституції України, Цивільного кодексу України. Згідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. П. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. П. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Виходячи з приписів статей 12, 13 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач дотримався порядку передбаченого законом, а споживача прийняв умови договору, здійснюючи прийняття послуг та проводячи сплату за отримані послуги, не пред`являючи вимоги про розірвання договору. Крім того, виходячи з приписів ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в ході судового розгляду не підтверджено та не встановлено, умов договору, з врахуванням внесення змін згідно до додатку № 1, які б підпадали під визначення як несправедливі, та мали б істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Таким чином, вимоги в частині визнання неправомірними дії КП «Харківводоканал» щодо споживача [PERSON] , визнання споживчого договору від 05.07.2019 недійсним з вини КП «Харківводоканал» та факт вчинення правочину від 05.07.2019 під впливом обману споживача, є такими що не підлягають задоволенню. Також в ході судового розгляду не встановлено та сторонами не доведено наявність підстав передбачених ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», для визначення їх такими що порушують права споживача [PERSON] , а тому відсутні підстави для відповідальності згідно до ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідача перед позивачем. Так, згідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно дост.1166ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Так, позовні вимоги в цій частині, ґрунтуються на понесені позивачем витрат, а саме витрат на звернення за правовою допомогу у зв`язку зі зверненням до комунального підприємства, а також направлення листів на адресу підприємства. Однак посилання позивача на вказані витрати, нічим крім долучених листів, претензій та запитів позивача не підтверджено, так як надані докази стороною позивача - не містять фактичного обґрунтування, а тому жодним чином не підтверджені. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, суд виходить з наступного. Ст. 23 ЦК України визначено, що: 1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. 5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно приписів статті1167 ЦК України: 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. П. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», визначено підстави для відшкодування морально шкоди, згідно до чого при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи що в ході судового розгляду не встановлено підстав для задоволення позовних вимог, то і підстав для відшкодування моральної шкоди, згідно до приписів п. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», не встановлено. А тому

Outcome: dismissed