Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Дарницької у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що з 24.03.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області 16.05.2011 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. У 2006 році відповідач поїхав на заробітки до м. Миколаїв та припинив спілкування з сім'єю, матеріально та матеріально не допомагає сім'ї, в тому числі не цікавиться забезпеченням та розвитком дитини, усунувся від виховання доньки. Враховуючи інтереси дитини, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подання позову до досягнення диною повноліття. Позивач у судове засідання 19.01.2017 року не з»явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, крім того, просила суд прийняти зміни до позовних вимог, а саме: просила суд не розглядати питання про стягнення аліментів з відповідача, в іншій частині позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити; не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надавав. Про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, залучивши до заяви письмові докази, зокрема Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, вивчивши заяву позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов'язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що з 24.03.2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Совєтського районного суду м.Макіївки Донецької області 16.05.2011 року (а.с.13). Судом встановлено, що [INFO] року у м. Макіївка Совєтського району Донецької області народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.10.2004 року (актовий запис 280), яке видано ВРАЦС Совєтського РУЮ у м. Макіївки (а.с.15). На цей час малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS], що вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.11.2016 року №13134 (а.с.11-12). З довідки Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов №329 «Логос» імені Георгія Гонгадзе від 28.10.2016 року за №331 встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно відвідує вказаний навчальний заклад. Батько дитини [PERSON] не приймає участі у батьківських зборах та не цікавиться навчанням дочки [PERSON] (а.с.24). Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дарницького району м.Києва» від 01.11.2016 року, [PERSON], [INFO], обслуговується на дільниці №1 амбулаторії №4 КНП ЦПМСД Дарницького району з 22.05.2015 року по теперішній час. При зверненні до лікаря-педіатра хвору дитину [PERSON] завжди супроводжує мати, піклується про її стан здоров'я. Батько [PERSON] ніколи не супроводжував дитину в поліклініку та не був присутнім під час огляду дитини. Це відображено в амбулаторній карті дитини за час спостереження (а.с.26). Частинами 1-3 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З висновку органу опіки та піклування Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації від 04.01.2017 року за №101-119/03 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] вбачається, що малолітня [PERSON] народилась під час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між ними розірвано 16.05.2011 року, проте спідкування з сім»єю [PERSON] припинив ще в 2006 році. Зі слів матері, востаннє [PERSON] бачив доньку в 2008 році. З 2006 року батько з дитиною не проживає, зі слів матері, не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні. Рішенням Совєтського районного суд м.Макіївка Донецької області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини, проте, [PERSON] ухиляється від сплати аліментних зобов»язань. На даний час малолітня [PERSON] разом з матір»ю проживає за адресою: [ADDRESS]. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для [PERSON] створені належні умови для проживання, відпочинку та розвитку. [PERSON] не звертався до органу опіки та піклування Дарницького району м.Києва щодо визначення способу участі у вихованні дитини. З викладеного органом опіки та піклування Дарницького району м.Києва зроблено висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про її здоров»я. З метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі ст..164 СК України, орган опіки та піклування ввадає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено , що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою , а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами . Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб. Які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав" ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, які б підтверджували виконання ним обов'язків виховання та утримання дитини тощо, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач будучи батьком ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved