Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що 16 вересня 2009 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений Договір поруки №010/02-29/50-09, згідно з п. 2.2 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по Борговим зобов'язанням Боржника, що зазначені в п. 1.3 даного Договору, які виникають з умов Кредитного договору, вказаного в п. 1.2 даного Договору, а саме: повернути кредит в розмірі, зазначеному в п. 1.3 даного Договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. 16 вересня 2009 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та приватним підприємством «Хвиля-У» був укладений кредитний договір №010/02-29/50-09 на підставі якого боржнику було надано кредит в сумі 3 598 713,00 грн. строком до 11.09.2010 року. На думку Банку, позичальником (Приватним підприємством «Хвиля-У») 11.09.2010 р. було не виконано умови кредитного договору. Станом на 19.11.2012 року, за інформацією Банку, за Приватним підприємством «Хвиля-У» рахувалася заборгованість за кредитом - 1 499 945,76; заборгованість за відсотками - 901 258,21 грн., заборгованість за пенею - 1 165 163,96 грн., а всього - 3 566 367,93 грн. Банк у лютому 2013 року звернувся до Жашківського районного суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 3 566 367,93 грн. з поручителя за Договором поруки - [PERSON]. Не погоджуючись із заявленими Банком позовними вимогами у повному обсязі, він подав до суду І інстанції зустрічний позов, в якому просив відмовити у задоволенні заявленого Банком позову у повному обсязі, визнати недійсним з моменту його вчинення кредитний договір № 010/02-29/50-09 від 16.09.2009 р., визнати недійсним з моменту його вчинення договір поруки від 16.09.2009 р. №010/02-29/50-09 п. 18 березня 2013 року Жашківським районним судом Черкаської області було ухвалено рішення у справі № 693/399/13-п. яким вирішено, зокрема: залишити без задоволення позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа - приватне підприємство «Хвиля-V», про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнати недійсними з моменту їх укладення Кредитний договір №010/02-29/50-09 від 16.09.2009 року та договір поруки №010/02-29/50-09 п від 16.09.2009 року, укладені між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі заступника директора з питань корпоративного бізнесу Черкаської обласної дирекції Середи Андрія Михайловича та начальника Жашківського відділення Черкаської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» Анопрієнка Володимира Михайловича з приватним підприємством «Хвиля-У» в особі директора [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області у справі №22ц/793/1306/13 від 16 травня 2013 р. залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2013 року, зазначене вище рішення Жашківського районного суду Черкаської області було скасоване та ухвалене нове рішення, яким задоволено в повному обсязі позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа на стороні відповідача - приватне підприємство «Хвиля-У» про стягнення заборгованості за кредитним договором, вирішено стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №010/02-29/50-09 від 16 вересня 2009 року в розмірі 3 566 367,93 грн. та судові витрати в сумі 5 161,50 грн. та залишено без задоволення зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - приватне підприємство «Хвиля-У», - про визнання недійсними кредитного договору №010/02-29/50-09 від 16.09.2009 року та договору поруки №010/02-29/50-09 від 16.09.2009 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2013 р. було відмовлено у допуску справи за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON], третя особа - приватне підприємство «Хвиля-У» про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - приватне підприємство «Хвиля-У», про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними, за заявою [PERSON] про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2013 р. до провадження Верховного Суду України. На підставі рішення Апеляційного суду Черкаської області у справі №22ц/793/1306/13 від 16 травня 2013 р., яке набуло законної сили, були відкриті виконавчі провадження №№ 42700115; 42698470. Вважає, що договір поруки №010/02-29/50-09 п від 16.09.2009 р. є припиненим, так як в договорі поруки від 16.09.2009 р. №010/02-29/50-09 п, укладеному між ним та відповідачем, сторони не визначили строк дії поруки. Так, згідно з п. 6.1 Договору поруки, «цей Договір діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором.». Кредитним договором від 16.09.2009 року № 010/02-29/50-09, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та третьою особою чітко визначено строк виконання основного зобов'язання, забезпеченого порукою 11.09.2010 р. оскільки, на думку банку, позичальником (Приватним підприємством «Хвиля-V») не виконано умови Кредитного договору 11.09.2010 р. протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 12.03.2011 р. банк мав право вимагати стягнення боргу з поручителя. Проте протягом зазначеного вище строку відповідач не звертався до позивача з вимогою виконати зобов'язання останнього, що випливають з Договору поруки, а звернувся з вимогами про стягнення заборгованості за зобов'язаннями, що випливають із договору поруки, тільки у лютому 2013 року. Оскільки відповідач не визнає договір поруки №010/02- 29/50-09 п від 16.09.2009 р. припиненим, більше того, в порядку виконавчого провадження намагається стягнути заборгованість Приватного підприємства «Хвиля-V» за кредитним договором в розмірі 3 566 367,93 грн. з поручителя за договором поруки - [PERSON], звернувся за захистом своїх прав до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд визнати договір поруки №010/02-29/50-09 п від 16.09.2009 р., укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], припиненим. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що судами апеляційної та касаційної інстанції вже підтверджено факт правомірності вимог банку до [PERSON] дійсність умов спірного договору поруки, а також наявність солідарного обов'язку позичальника перед кредитором за зобов'язанням ПП «Хвиля-У» за кредитним договором № 010/02-29/50-09 від 16.09.2009 року. Окрім того, 23 липня 2010 року, у зв'язку з невиконанням третьою особою умов кредитного договору, відповідач направив на адресу позивача претензію від 11.06.2010 р. про виконання умов кредитного договору №010/02-29/50-09 від 16 вересня 2009 року та сплати на протязі тридцяти днів на користь відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 3 598 713,00 грн., в т.ч. простроченої заборгованості 900 000 грн., заборгованість за відсотками - 80 059,04 грн., пеня по кредиту та відсоткам -6 115,40 грн., а всього 3 685 287,44 грн. Зазначену претензію позивач отримав 06 липня 2010 року особисто. Проте, незважаючи на вищезазначену претензію про виконання умов кредитного договору, термінів сплати та попередження про те, що в разі несплати заборгованості відповідач має намір звернутися до суду про стягнення всієї суми боргу, позивач та третя особа погашення кредиту не здійснили, а претензію залишили без відповіді, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та приватним підприємством «Хвиля- V» було укладено Кредитний договір № 010/02-29/50-09. На підставі даного договору Боржнику було надано кредит в сумі 3 598 713,00 грн. строком до 11.09.2010 року. Відповідно до п. 1.5. Договору кредитор надав позичальнику кредит на умовах його строковості, повернення та плати за користування. В забезпечення повернення кредитних коштів між Кредитором та громадянином України [PERSON] 16.09.2009 року було укладено Договір поруки № 010/02- 29/50-09 п. Відповідно до п. 2.2. сторони Договору встановили, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по Борговим зобов'язанням Боржника, що визначені в п. 1.3. даного Договору, які виникають з умов Кредитного договору, вказаного в п. 1.2. даного Договору, а саме: повернути кредит в розмірі зазначеному в п. 1.3. Даного Договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку 9пеню, штрафиО, в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (надалі - «Боргове зобов'язання»). Згідно п. 3.1. сторони Договору визначають, що у випадку невиконання Боржником всіх або взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що чинним законодавством України (зокрема, ч. 4 ст. 559 ЦК України) передбачено одну із спеціальних підстав припинення поруки, а саме порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Кредитним договором визначено строк виконання основного зобов'язання, забезпеченого порукою - 11.09.2010 року, оскільки позичальником не виконано умови Кредитного договору 11.09.2010 р., протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто 12.03.2011 р. Банк мав право вимагати стягнення боргу з поручителя. Проте, протягом зазначеного строку відповідач не звертався до позивача з вимогою виконати зобов'язання останнього, що випливають з договору поруки №010/02-29/50- 09 п від 16.09.2009 р., отже на думку позивача порука є припиненою з 12.03.2011 р. Суд, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи з наступних підстав. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, обов'язок щодо доказування не є безмежним та відповідно до статі 61 ЦПК України встановлює три групи обставин, від доказування яких звільняються сторони та інші особи, які беруть участь у справі. Це обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, загальновідомі та преюдиційні. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються наступні умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Як вбачається з матеріалів справи, на початку січня 2013 Банк звернувся з позовом до Жашківського районного суду Черкаської області про стягнення боргу за [PERSON] за договором поруки. 18.03.201 року судом 1-ї інстанції було відмовлено банку у задоволенні позову та визнано недійсними кредитний договір № 010/02-29/50-09 від 16.09.2009 року і договір поруки № 010/02-29/50-09 п від 16.09.2009 року. Разом з тим, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 16.05.2013 року, яке залишено в силі ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, рішення Жашківського районного суду Черкаської області скасовано та постановлено нове рішення яким позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] відхилено. В свою чергу відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України у разі, якщо обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставину. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, 23 липня 2010 року, у зв'язку з невиконанням третьою особою умов кредитного договору, відповідач направив на адресу позивача претензію від 11.06.2010 р. (вих. № 10-00/06-156), про виконання умов кредитного договору №010/02-29/50-09 від 16 вересня 2009 року та сплати на протязі тридцяти днів на користь відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 3 598 713,00 грн., в т.ч. простроченої заборгованості 900 000 грн., заборгованість за відсотками - 80 059,04 грн., пеня по кредиту та відсоткам -6 115,40 грн., а всього 3 685 287,44 грн. Зазначену претензію позивач отримав 06 липня 2010 року особисто, відповідно до повідомлення про вручення почтового відправлення. Проте, незважаючи на вищезазначену претензію про виконання умов кредитного договору, термінів сплати та попередження про те, що в разі несплати заборгованості відповідач має намір звернутися до суду про стягнення всієї суми боргу, позивач та третя особа погашення кредиту не здійснили, а претензію залишили без відповіді. За таких обставин вимога про визнання договору поруки припиненим є безпідставною та не доведеною, а тому до задоволення не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed