Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом та просять постановити рішення, яким поновити строк для звернення до суду, визнати житловий будинок, господарські будівлі і споруди за адресою: с. Прибужани, вул. Миру, № 33 (колишня Першотравнева), Камянка-Бузького району, Львівської області, - майном колишнього колгоспного та всіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] членами колгоспного двору [PERSON], а станом на 15 квітня 1991 року учасниками спільної часткової власності в 1/8 частку для кожного учасника, визнати за позивачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1/8 частку в житловому будинку та в господарських будівлях і спорудах за адресою: с. Прибужани, вул. Миру, № 33 - для кожного. Визнати недійсними правовстановлюючі документи: договір дарування житлового будинку; дарування земельної ділянки, площею 0,25 га, призначеною для будівництва житлового будинку і їх будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, посвідчені нотаріусом Камянка-Бузького районного нотаріального округу [PERSON]; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею, 0.25 га., призначеною для будівництва будинку і господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства, свідоцтво про право власності на житловий будинок та господарські споруди і будівлі. У підтвердження заявлених вимог покликаються на те, що матір позивачки - [PERSON] померла 27.02.2012року. Після її смерті відкрилась спадщина і позивач при оформленні документів дізналась, що житловий будинок, який будувала вся їх сімя, в період з квітня 1987 року по 1989 рік, на місці старого будинку, в якому вони проживали станом на 15 квітня 1991року належав до майна колгоспного двору, та що всі, хто був членом колгоспного двору, головою, якого був їх батько, відповідач по справі [PERSON] мають право на частку в цьому майні. Зокрема, щодо позивачів, то згідно записів у погосподарській книзі [PERSON] вибула в смт. Добротвір 15.05.1989 року, разом з нею вибули її чоловік [PERSON] та син [PERSON], дане вибуття було за 1 рік і 11 місяців до вступу в дію Закону України «Про власність», що не позбавляє їх права на частку у колгоспному дворі. Таким чином станом на липень 1989року усе майно, зокрема, житловий будинок, літня кухня та сарай, функціонувало і використовувалось всіма членами сімї, які на цей час проживали в будинку, і які в тому числі і покійна [PERSON] мають рівні права на частки в майні колгоспного двору, кожний по 1/8 його частині. Незважаючи на той факт, що [PERSON] зареєстрував своє право власності на будинок лише у 2000 році - це не позбавило будинок статусу майна колгоспного твору, набутого його членами. Таким чином і укладений [PERSON], у червні 2013 року договір дарування будинку, а також договір дарування земельної ділянки для будівництва житлового будинку і господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства відповідно і свідоцтво про реєстрацію права на нерухоме майно на користь [PERSON] - необхідно визнати незаконними. Просять поновити строк позовної давності, оскільки про порушення свого права дізнались після смерті [PERSON] при оформлення необхідних документів. Позивачка [PERSON], представники позивачів у судовому засіданні підтримали заявлений позов підтримали, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Вважають, що підстав для визнання спірного будинку майном колгоспного двору відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що будинок зведений ним спільно із сином [PERSON], останній доглядає його. Він добровільно подарував сину на належні йому будинок та землю. Представник Прибужанівської сільської ради у судовому засіданні покликалась у прийнятті рішення на думку суду. Треті особи [PERSON], [PERSON] підтримали позов, однак самі не бажають вступити у справу із самостійними вимогами. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності у прийнятті рішення покликається на думку суду. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності. Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захист Позивачі просять поновити строк на звернення до суду так як дізнались про порушення прав при зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті [PERSON], 27.07.2012 року, що, на думку суду, є поважною причиною на поновлення строку звернення до суду. На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування та розпоряджання майном. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. У свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Як вбачається із оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг та записів у таких, у погосподарських книгах за 1986, 1987, 1988 рр. за адресою с.Прибужани, вул.Першотравнева, 33 зазначено будинок 1950 року забудови (який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 1976 року); за 1989, 1991, 1992, 1993, 1994рр. відсутні дані про наявність будинку за вищезгаданою адресою, згідно даних погосподарських книг за 1996, 1997, 1998, 1999, 2000рр. за адресою с.Прибужани, вул.Миру, 33 зазначено будинок 1992 року побудови, на який поширюються норми Закону України Про власність", який введено в дію з 15 квітня 1991 року,що таким чином спростовує покликання позивачів про належність новозбудованого будинку до майна колгоспного двору. У подальшому даний будинок зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON], згідно свідоцтва про право власності від 20.03.2000року. Згідно договору дарування житлового будинку від 13.06.2013року, зареєстрованого в реєстрі за № 1063 [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок по вул. Миру, 33 в с. Прибужани Камянка-Бузького району. Згідно договору дарування від 13.06.2013року, зареєстрованого в реєстрі за № 1065 [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,25га розташовану за адресою вул. Миру, 33 в с.Прибужани Камянка-Бузького району. Таким чином, враховуючи, що твердження позивачів про віднесення спірного будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір, є помилковим, то відповідно й інші позовні вимоги - визнання недійсними договору дарування житлового будинку та договору дарування земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок та господарські споруди, які є похідними від вищенаведеної вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed