Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У жовтні 2014 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшов позов [PERSON], в якому поставлено питання про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» (надалі - ПрАТ «СК «Провідна», відповідач) на користь позивача: матеріальний збиток, завданий пошкодженням транспортного засобу в розмірі 51773,29 грн.; витрати на проведення робіт з визначення вартості матеріального збитку в сумі 900,00 грн.; витрати на послуги евакуатора в загальній сумі 900,00 грн.; витрати за зберігання автомобіля на автостоянці в розмірі 720,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 19.01.2014 р. о 18:40 год. на автодорозі Київ-Ковель сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля під керуванням позивача та автомобіля «Renault» д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] Згідно постанови Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2014 р. винним у ДТП визнано водія [PERSON], відповідальність якого станом на час ДТП була застрахована полісом цивільно-правової відповідальності ПрАТ «СК «Провідна». Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль позивача було пошкоджено, що спричинило матеріальний позивачеві матеріальний збиток, який на замовлення позивача було оцінено незалежним експертом у розмірі 72320,89 грн. Разом з тим, оскільки після звернення до страхової компанії із заявою про відшкодування збитків, відповідачем страхове відшкодування було виплачено лише в розмірі 20547,60 грн., позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Крім того з посиланням на завдані в результаті ДТП незручності, пов'язані із неможливістю користуватися власним транспортним засобом, нервові напруження, спричинені необхідністю з'ясування відносин із страховою компанією, позивач просив стягнути з відповідача на відшкодування понесених моральних страждань 5000,00 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в ньому. Відповідач надав суду письмові заперечення, в яких зазначено, що обов'язок виплати позивачеві страхового відшкодування виникає з договірних зобов'язань, та регламентовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон). Відповідач не заперечує свого зобов'язання, яке випливає з полісу №АС/4207112. Проте, приймаючи до уваги, що згідно звіту про проведення оцінки вартості збитку, вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, вартість відновлення пошкодженого автомобіля перевищує його ринкову вартість, то на підставі приписів п.30.1 ст.30 вищевказаного Закону, позивачеві відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Доводи сторони позивача про необхідність здійснення доплати на підставі висновку про вартість матеріального збитку, складеного на замовлення позивача, відповідач вважає необґрунтованим з огляду на те, що таке дослідження було проведено без узгодження зі страховиком. Вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди відповідач також не визнає, посилаючись, при цьому, на її недоведеність та приписи ст.ст.24, 261 зазначеного вище Закону. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмовому запереченні. Третя особа вирішення заявленого позову залишив на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правові наслідки. 19.01.2014 р. близько 18 год. на автодорозі Київ-Ковель 25+380 км. сталася дорожньо-транспортна пригода, між транспортними засобами: «Renault» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті якої пошкоджено автомобіль позивача. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 20.03.2014 р. у справі №367/1278/14-п винним у ДТП визнано водія [PERSON], на якого накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу і розмірі 350,00 грн. Згідно полісу обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4207112, відповідальність водія транспортного засобу «Renault» д.н.з. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» в період з 26.09.2013 р. по 25.09.2014 р. Ліміт відповідальності заподіяної майну згідно вказаного полісу становить 50000,00 грн., франшиза - нуль. Судом установлено, і це не заперечувалося сторонами, після ДТП позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про отримання відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, з метою визначення матеріального збитку, який був завданий ДТП, що мала місце 19.01.2014 р., відповідачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження в Українсько-нумецькому підприємстві ТОВ «Декра експерт». Згідно Звіту №0655/КВ від 06.02.2014 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] складає 147050,19 грн., що перевищує ринкову вартість цього автомобіля, яка становить 52814,98 грн. Згідно Звіту №293, складеного ТОВ "Сальватор" 21.05.2014 р., сума залишків транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] станом на день оцінки становить 32267,38 грн. Як передбачено ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, у відповідності до умов ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (ПрАТ «СК «Провідна») виплатив позивачеві страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності у розмірі 20547,60 грн. (52814,98 грн.(вартість автомобіля до ДТП) - 32267,38 грн. (вартість автомобіля після ДТП), що підтвердили сторони у судовому засіданні. При цьому, суд враховує, що висновок №4/09-ТЗ, яким позивач обґрунтовує вартість свого матеріального збитку, також підтверджує, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] (337457,77 грн.) перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження (72320,89 грн.). Заявлені позивачем до відшкодування з позивача витрати на евакуацію транспортного засобу вартістю 600,00 грн. та 300,00 грн., на підтвердження яких позивач надав квитанції до прибуткових касових ордерів №6 та №7 від 24.01.2014 р., судом також відхиляються з огляду на те, що представлені докази не містять інформації про те, що зазначені витрати пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, як обумовлено п. 30.2 ст. 30 вищевказаного Закону. Стосовно понесених позивачем витрат на повторну оцінку розміру збитків (вартість висновку №4/09-ТЗ), суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Між тим, судом установлено, що відповідач виконав передбачені зазначеним вище Законом обов'язок, про що свідчить акт огляду транспортного засобу позивача від 03.02.2014 р. складений в присутності довіреної особи останнього, яким встановлено та описано пошкодження автомобіля позивача. Також, матеріали справи містять копію звіту №0655/КВ від 02.03.2014 р., на підставі якого встановлено вартість збитків, спричинених ушкодженням транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] в результаті ДТП. Враховуючи викладене, доводи про необхідність стягнення з відповідача витрат по визначенню розміру шкоди на замовлення позивача, є необґрунтованими. Відшкодування витрат за зберігання автомобіля на автостоянці в розмірі 720,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки заначені витрати не передбачені п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо позову в частині стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В свою чергу, завдання моральної шкоди позивачу, не підтверджується жодними належними та допустими доказами, а тому у стягненні моральної шкоди з відповідача, на користь позивача слід відмовити. При цьому, суд зазначає, що у відповідності до ст.ст.1166, 1187 та 1188 ЦК України, на які в обґрунтування позовних вимог посилався позивач, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, за правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, в позові вимоги поставлено було лише до страховика, відповідальність якого перед потерпілим, якому заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу, врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги до ПрАТ «СК «Провідна» не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed