Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], як спадкоємиця після смерті [PERSON]І, померлої 21.09.2014 року, заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.06.2011 року, що утворилася станом на 31.07.2016 року, загальною сумою 7924 грн. 14 коп. На обґрунтування вимог у позовній заяві зазначено, що 16.06.2011 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків згідно умов договору. 21.09.2014 року [PERSON] померла. Спадкоємцем є [PERSON], який на час відкриття спадщини був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем і у визначений законом строк не заявив про відмову від спадщини. На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України Банком 20.02.2016 року була направлена претензія кредитора до Конотопської міської державної нотконтори. Згідно відповіді спадкоємці з заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися, а спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ «Приватбанк». 12.07.2016 року на адресу спадкоємця [PERSON] був направлена лист-претензія, однак відповіді не отримано, кредит не погашений, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.1). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. Поштове повідомлення надіслане за місцем його реєстрації повернуто з відміткою за закінченням терміну зберігання (а.с.58). За приписом ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Оскільки представник позивача не заперечує заочному розгляду справи, справу можливо розглянути у відсутності сторін у порядку заочного провадження за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців регулюється нормами ст.ст. 1231, 1281, 1282 ЦК України. Факт отримання кредиту [PERSON] у 2011 році та його розмір підтверджений наявними у справі доказами, зокрема копією заяви позичальника на видачу кредиту, Умовами і правилами надання банківських послуг, що в сукупності являють собою кредитний договір, а також розрахунком заборгованості (а.с.7-34). 21.09.2014 року [PERSON] померла залишивши не сплачену заборгованість по кредиту. Відповідно до вимог ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із наявних в матеріалах справи ксерокопій паспортів вбачається, що спадкодавець [PERSON] і спадкоємець [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та жили за однією адресою на час відкриття спадщини (а.с.32,33). У встановлений ст.1270 ЦК шестимісячний строк спадкоємець не подав заяву про відмову від прийняття спадщини (ч. 3 ст.1268 ЦК), а тому саме до нього перейшов обов'язок відшкодувати борг по кредиту. Отже, до імовірного спадкоємця [PERSON] перейшов обов'язок погашення боргу по кредиту в розмірі, який існував на день смерті спадкодавця. Доказів того, що [PERSON] знав про існування боргу дружини і навмисно не виконав обов'язку, передбаченого ч. 1 ст.1281 ЦК - повідомити банк про її смерть, суду не надано. Проте, на переконання суду, Банк пропустив встановлені частинами 2,3 ст.1281 ЦК строки пред'явлення вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, що є підставою для відмови у задоволенні вимог. Даний висновок зроблений виходячи із наступного. За приписом ч.2 ст.1281 ЦК кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. Дія кредитного договору, навіть з пролонгацією, закінчилась у 2013 році за закінченням строку дії картки. З цієї дати Банк вже знав про порушення своїх прав боржником, який не виконував належним чином умови договору, і з цієї дати у банку виникло право вимоги до боржника. Боржник не покидав свого постійного місця проживання, в розшуку не перебував. Всі персональні дані боржника знаходилися в розпорядженні банку, а тому позивач мав реальну можливість контролювати виконання умов кредитного договору як до 2013 року, так і після та в будь-який час отримувати достовірну інформацію про боржника. Строки предявлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх пропущення припиняє право кредиторів. А тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються. Обов'язок довести, що зацікавлена особа не знала і не могла знати про порушення своїх прав, лежить на цій особі. Обов'язок доведення дати, з якої особі стало відомо або з якої особа могла дізнатись про порушення прав, в даному випадку - про відкриття спадщини, покладається на позивача. Звертаючись до суду з позовом Банк посилається лише на одну правову підставу відповідь Конотопської держнотконтори, отриману 10.03.2016 року, в якій зазначено про відсутність звернень спадкоємців з заявами про прийняття чи відмову від спадщини після смерті [PERSON] (а.с.41), і не вказує на інше обмеження, передбачене ч. 2 ст.1281 ЦК - день, коли Банк "міг довідатись про відкриття спадщини". Проте, вказана в позові дата 10.03.2016 року, коли банк ніби-то довідався про смерть боржника, не відповідає дійсності, оскільки із тексту претензії кредитора, яка була складена 30.01.2016 року (а.с.35) вбачається, що про смерть [PERSON] Банку було відомо ще у січні 2016 року, а тому з цього часу почалось відрахування шестимісячного строку пред»явлення вимог до спадкоємця. Жодних доказів про вчинення Банком дій по розшуку боржника після 2013 року, а також наявності об'єктивних причин чи обставин, що перешкоджали дізнатися про смерть боржника на протязі тривалого часу (більше року) після його смерті, у позові не наведено. За умови що Банк не знав і не міг знати про відкриття спадщини, відповідно до вимог ч. 3 ст.1281 ЦК, у нього було право пред'явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Але і цей строк позивачем пропущений, тому як до суду позов був поданий лише в січні 2017 року. Частиною 4 ст.1281 ЦК передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Outcome: dismissed