Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

06.12.2013 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що після смерті її племінниці [PERSON], померлої [INFO], відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], який був заповіданий їй [PERSON], яка померла [INFO]. За життя [PERSON] тяжко хворіла і їй необхідно було дороге лікування та постійний догляд. Починаючи з 2013 року вона перестала самостійно рухатись та обслуговувати себе. Позивач спілкувалась з [PERSON] та доглядала за нею, під час хвороби, надавала гроші на її лікування. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до Державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Від нотаріуса їй стало відомо, що з аналогічною заявою звернувся [PERSON], який є братом померлої. Оскільки [PERSON] не підтримував відносини з померлою [PERSON], не зважаючи на обізнаність про стан її здоров'я допомоги не надавав, догляд не здійснював, позивач, посилаючись на положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України просить суд усунути [PERSON] від права спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені нею у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, проти його задоволення заперечував та пояснив, що він є рідним братом [PERSON], підтримував з нею зв'язок, при цьому [PERSON] ніколи не зверталася до нього за будь-якою допомогою. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги висловила свою думку з приводу заявленого позову, вважала його не обґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Від третьої особи представник у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно наданої заяви просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 50) та надав до суду копії спадкових справ № 144/2013 до майна померлої [PERSON] та справи № 241/2012 до майна померлої [PERSON] (а.с. 51-97). Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Докучаєвського міського управління юстиції у Донецькій області від 08 липня 2013 року серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], актовий запис 204 (а.с. 3) З повідомлення завідуючої Докучаєвської державної нотаріальної контори Чибікової Г.В. від 12.02.2014 року № 124/01-16 вбачається, що 16 липня 2013 року на підставі заяви, яка надійшла від [PERSON], заведено спадкову справу до майна [PERSON], померлої [INFO]. Крім [PERSON] також надана заява про прийняття спадщини [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися, відповідне свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а.с. 50), що також підтверджується матеріалами спадкової справи № 144/2013 до майна померлої [PERSON] (а.с. 51-71). Згідно інформаційної довідки від 16.07.2013 року зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформації щодо посвідчення заповітів/спадкових договорів від імені [PERSON] немає (а.с. 68). У разі відсутності заповіту згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено і про це не заперечують обидві сторони, що позивач [PERSON] є двоюрідною племіницею, а відповідач [PERSON] рідним братом по відношенню до померлої [PERSON] (а.с. 8-14, 26-32.) Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу для задоволення позову за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як зазначено в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухиленням особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Вищій спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 свого листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" висловив думку стосовно вирішення питання щодо усунення від права на спадкування, в тому числі з підстав, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України та звернув увагу на те, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] починаючи з 2009 року до часу смерті проживала разом з [PERSON], та знаходилася на його утриманні, зазначені обставини не заперечуються сторонами, а також підтверджується поясненнями [PERSON], які надані ним у якості свідка. З пояснень допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що за життя [PERSON] часто хворіла але сторонньої допомоги не потребувала, за станом здоров'я мала можливість самостійно обслуговувати себе. Виходячи зі змісту положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано і матеріали справи не містять будь-яких належних доказів на підтвердження, як факту ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги [PERSON], так і перебування [PERSON] в безпорадному стані через тяжку хворобу. Зазначені позивачем [PERSON] обставини, що [PERSON] за життя [PERSON] протягом тривалого часу не спілкувався з останньою та не приймав участь в її похованні, не можуть свідчити про факт умисного ухилення від надання допомоги і не є підставою для задоволення позову. Крім того, суд також враховує, що згідно з роз'ясненням постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вимога про усунення від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. Частина 2 ст.1259 ЦК України передбачає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Проте, заявивши позов про усунення від права на спадкування за законом [PERSON], вимог щодо одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК, позивачем не заявлено. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в тому числі пояснення свідків, в їх сукупності, суд не виходячи за межі заявлених позовних вимог, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України та у зв'язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивачів, які ними сплачені до подання позовів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed