Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] з вимогою про визначення місця проживання малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], разом з ним, посилаючись на те, що з 13.02.2003 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Після фактичного припинення шлюбних відносин діти залишилися проживати разом з ним, на даний час діти знаходяться на його утриманні. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, зазначивши про те, що він працює, має постійний дохід, піклується про дітей. Вважає, що діти повинні проживати разом з ним, оскільки відповідачка не працює, у зв'язку з чим не має змоги матеріально забезпечити дітей, крім того, не має належних умов для проживання дітей. Крім того, діти особисто виявлять бажання проживати разом з ним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову. Пояснила, що позивач навмисно налаштовує дітей проти неї, позбавляє її можливості спілкуватися з дітьми. Вона не має заперечень проти спілкування батька з дітьми, однак вважає, що діти повинні проживати разом з нею. Представник третьої особи органу опіки та піклування Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області Педенко Л.М. просила вирішити спір на розсуд суду, вважає, що діти повинні спілкуватися з обома батьками. Вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі статтею 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Згідно зі статтями 160, 161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю. Судом встановлено, що батьками малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області (а.с. 3, 4). З акту обстеження, складеного депутатом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області Гордієнко Н.М. у присутності свідків [PERSON] тап [PERSON], вбачється, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], дійсно проживають разом з батьком [PERSON], [INFO], та бабусею [PERSON] з листопада 2013 року по теперішній час по [ADDRESS]. Мати дітей проживає по [ADDRESS] (а.с. 6) З виробничої характеристики, виданої керівником департаменту управління ПАТ «Світ шахтаря» вбачається, що [PERSON] працює охоронцем ПАТ «Світ шахтаря» з березня 2006 року, за час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, користується повагою та авторитетом у колективі (а.с. 7) З акут обстеження від 20.08.2014 року, складеного депутатом Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], разом з матір»ю та батьком. Працює у ФОП [PERSON] Зі слів матері, з листопада 2013 року по червень 2014 року діти почергово проживали з батьком та матір»ю (а.с. 27) З довідки № 15-08 від 15.08.2014 року, виданої ФОП [PERSON], вбачається, що [PERSON] дійсно працює у кафе ФОП [PERSON] з 16.11.2012 року та має посадовий оклад 1700 грн. (а.с. 28) З довідки № 543, виданої 05.08.2014 року вбачається, що [PERSON] в психіатричному і наркологічному кабінетах на обліку не перебуває (а.с. 29) З психолого - педагогічної характеристики [PERSON] вбачається, що за інформацією його класного керівника, батько хлопчика регулярно відвідує батьківські збори та приймає участь у громадському житті класу. Регулярно продивляється щоденник учня та реагує на записи у ньому. В ході опитування дитини з'ясовано, що [PERSON] після розлучення батьків хоче та має намір залишитися проживати зі своїм батьком - [PERSON] (а.с. 30) З психолого - педагогічної характеристики [PERSON] вбачається, що за інформацією класного керівника батько дівчинки регулярно відвідує батьківські збори та примає участь у громадському житті класу, що свідчить про активну батьківську позицію. В ході опитування дитини з»ясовано, що [PERSON] після розлучення батьків бажає залишитися проживати разом зі своїм батьком - [PERSON] (а.с. 31) Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON], складеного головою Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, [PERSON] та її батьки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають у приватному житловому будинку [ADDRESS], будинок з трьох кімнат, газифікований, є електропостачання. Централізоване водопостачання відсутнє, водою забезпечуються з колодязя загального користування (а.с. 33) Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON], складеного головою Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними без реєстрації проживають малолітні діти [PERSON], [INFO], учень 6 класу Геніївської ЗОШ І-Іі ст.. та [PERSON], [INFO], учениця 1 класу Геніївської ЗОШ І-ІІ ст. Сім»я проживає у приватному житловому будинку з 4-х кімнат, будинок газифікований, є електропостачання, водопостачання, водовідведення. Для дітей створені умови для всебічного розвитку, навчання, відпочинку. У кожного є окрема кімната (а.с. 34) Як [PERSON] так і [PERSON] не позбавлені батьківських прав щодо своїх малолітніх дітей. Згідно положень Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дитині належні умови проживання. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховною Радою України № 475-ХІУ від 05 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Доводи позивача про ліпші житлові умови у батька, матеріальне забезпечення дітей, суд розцінює як міру повинної поведінки батька, а не як реальну турботу про дітей. Окрім того, позивач в судовому засіданні пояснив, що мати не чинить перешкод у проживанні дітей разом із ним. Відповідачка розуміє, що зміна життєвого укладу, котрий склався із народження дітей, спричинить психологічну травму дітям. Отже, враховуючи той факт, що діти проживають із батьком, а відповідачка не вчиняє жодних дій, направлених на порушення прав позивача, враховуючи інтереси дітей та їх прихильність до обох батьків, суд не вбачає порушення прав позивача з боку відповідача, та з цих підстав приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed