Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

05.03.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом по спору, виниклому до[PERSON], в якому проситьнадати дозвіл [PERSON], [INFO], який народився в м. Костянтинівка Донецької області, Україна, без дозволу і супроводу його батька [PERSON] виїздити з України, за кордон до держави - Російська Федерація (Росія) або до будь-якої іншої держави в її (позивача) супроводі або супроводі інших осіб, уповноважених нею, терміном з дати набрання рішенням суду законної сили по 06.01.2023 р., тобто до досягнення дитиною 16-річного вік, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем, зареєстрованому у 2006 році, має сина [PERSON], [INFO]. Після припинення з листопада 2012 року спільного проживання з відповідачем, останній виїхав до Російської Федерації, дитина залишилася мешкати з нею. Відповідач ані знею, ані з їх сином не спілкується, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв'язку з подіями, які відбуваються на Донбасі та в Україні, на теперішній час вона має намір виїхати з дитиною до м. Ростов-на-Дону Російської Федерації, де проживає її двоюрідній брат [PERSON], 1983 року народження, який може надати їм притулок. Відповідно до п.4 Постанови КМУ №57 від 27 січня 1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянина України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, можливий у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою. Останній раз, коливона у серпні 2014 року прохала відповідача надати згоду на перетин кордону з їхньою дитиною. Відповідач відмовлявся це зробити, посилаючись на неможливість приїхати до України, а в Росії таку згоду він оформити не може з якихось причин, які він їй не пояснив. Після цього вона більше не зв'язувалася з відповідачем, оскільки його телефон не відповідає, в соціальних мережах він також не з'являється. Виїзд сина за кордон, пов'язаний насамперед з його інтересами, з тим, що він мешкає разом з нею. Вона виховує, доглядає та здійснює інші обов'язки батьків, що пов'язані з піклуванням та вихованням сина. Крім того,необхідність виїзду вона пов'язує з небажанням того, щоб дитина відчувала на собі наслідки збройного протистояння на Донбасі. Без дитини ж виїхати за кордон вона не може. Відмова відповідача у дачі нотаріально-посвідченої згоди на тимчасовий виїзд за межі України малолітнього сина з особою, уповноваженою одним із батьків, є невмотивованою і безпідставною, не відповідає інтересам дитини. Підстави, які б відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» перешкоджали виїзду, відсутні. У судовому засіданні позивач, представник позивача - адвокат Ружицький В.В. позов підтримали за наведених у позовній заяві підстав. Відповідач, повідомлений про час та місце слухання справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України, до суду не з'явився, заперечень проти позову суду не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло, тому за ч.1 ст.224 ЦПК суд прийняв рішення про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого сторона позивача не заперечувала. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради за довіреністю Полохливець І.І. у судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечувала, пославшись на висновок Органу опіки та піклування, згідно якому надання дозволу позивачці на виїзд сина за кордон України без згоди відповідача як батька дитини не суперечить інтересам дитини. Заслухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, свідків[PERSON], [PERSON], дослідивши наявні письмові докази у справі, суд дістає наступних висновків: Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22 січня 2007 року Відділом РАЦСпо м. Костянтинівка Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, - в матеріалах справи). Малолітній син сторін постійно проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка КП «Служба єдиного замовника» б/н від 15.06.2015 р. і копія рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20.03.2015 р. про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина на користь позивача (в матеріалах справи). Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянами України", постановою КМ України №57 від 27.01.1995 р. "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р. Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку -(п.3). Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків(п.4). Позивач просить надати дозвіл без згоди батька на тимчасовий виїзд малолітнього синаза межі території України у її (позивача) супроводі як матері дитини, мотивуючи необхідність такого виїзду можливістю негативних наслідків для дитини через збройне протистояння на Донбасі, оскільки їх із сином постійне місце проживання знаходиться в зоні АТО, а також відсутністю згоди відповідача на такий виїзд. Даючи оцінку цим доводам позивача, суд виходив з того, що у відповідності до розпорядження КМ України №1053-р від 30.10.2014 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 р. №405/2014), входить місто Костянтинівка. Віднесення м. Костянтинівки до території АТО само по собі становить потенційнунебезпеку для життя і здоров'ямешканців міста, в тому числі позивача і її малолітнього сина. Відсутність згоди відповідача щодо порушеного питання підтверджена поясненнями допитаних у судовому засіданні кожного окремо свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що відповідач протягом тривалого часу з позивачкою і їх спільною дитиною не спілкується, про місце фактичного свого перебування не повідомляє; позивач має намір виїхати у Ростовську область РФ, де проживає її двоюрідний брат із сім'єю, який надає позивачці із дитиною притулок. Про достовірність цих пояснень опосередковано свідчить відсутність реєстрації відповідача у м. Костянтинівка, наявність в матеріалах справи копій особистих документів [PERSON].і членів його сім'ї (осіб, які надають притулок позивачці із сином), відомості про реєстрацію останніх на території РФ. Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти надання матері [PERSON] дозволу на тимчасовий виїзд за кордон України разом з сином [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON], про що матеріали справи містять відповідний Висновок. Надані позивачем докази щодо причин планування виїзду з дитиною за межі України,щодо пункту призначення, наявності зв'язків з певними особами, їх адресів суд вважає достатніми для надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього сина сторін без згоди відповідача - батька дитини за межі території України, а саме - до РФ, не вважаючи за можливе надання такого дозволу до будь-якої іншої держави, як про те просить позивач, через невизначеність і необґрунтованість цих вимог. Вирішуючи питання про період, на який має бути наданий такий дозвіл, суд виходив з тієї обставини, що час проведення антитерористичної операції діючим законодавством не визначений, її кінцевий термін передбачити неможливо. Тож за внутрішнім переконанням суд вважає за доцільне надати позивачці дозвілбез згоди батька на тимчасовий виїзд малолітнього сина за межі території України до РФ, у супроводі позивача строком на три роки,не вважаючи за можливе надання такого дозволу на строк до досягнення дитиною 16-річного віку, як про те просить позивач, через необґрунтованість цих вимог. За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial