Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

03.08.2015 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» про визнання недійсним пунктів 10.1.8, 10.1.2 договору страхування №025072/4055/0019114 від 11.07.2014 року та стягнення страхової виплати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно зменшено суму виплати страхового відшкодування, з огляду на умови п.1.3,10.1.8, 10.1.2 укладеного Договору страхування наземного транспорту №025072/4055/0019114 від 11.07.2014 року, який позивач просить визнати недійсними. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав викладених в цивільному позові /а.с.3-4, 28/. Представник відповідача не визнав заявлені позовні вимоги, з викладених у письмових запереченнях обставин і підстав просив відмовити у задоволенні позову /а.с.29-30/. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов не може бути задоволений з наступних підстав. У відповідності до ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, з огляду на п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.3 ст.3 ЦПК принцип свободи договору є одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин в Україні. В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що 11.07.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір страхування наземного транспорту №025072/4055/0019114 /а.с.5-9/. Частиною першою ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Договір страхування, згідно ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування", є письмова угода між страхувальником і страховиком, за умовами якого страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Відповідно до п.1 ч.1 ст.988 ЦК України та п.1 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування. Правила страхування за своєю природою є локальним нормативним актом для страховика і, не будучи правовим актом, не мають юридичної сили, та не є обов'язковими для страхувальника. Для того, щоб ці правила стали джерелом регулювання страхового правовідношення та обов'язковими для обох сторін, вони тим чи іншим чином мають бути вписані у договір страхування. За змістом ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні Договору страхування наземного транспорту №025072/4055/0019114 від 11.07.2014 року, позивач підписавши його, підтвердив свою обізнаність щодо їх змісту і дав згоду на їх застосування, не висловивши будь-яких заперечень щодо передбачених цими правилами умов, порядку нарахування та виплати страхового відшкодування. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В судовому засіданні позивач та його представник не довів, що оспорюваний договір не відповідає вимогам ст.203 ЦК України і може бути визнаний недійсним. Позивач погодився на умови договору і уклав договір на запропонованих умовах, він не може ставити питання про визнання договору недійсним з підстав невідповідності цих умов нормам ЦК України, а також їх несправедливості із застосуванням норм Закону «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.1 п.1 ст.11, ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Частиною першою статті 991 ЦК України встановлені випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхових виплат страхувальнику, ч.2 цієї статті передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Право на страхові виплати за договором страхування виникає у страхувальника за умови дотримання ним положень таких правил та умов договору. Беручи до уваги виконання як позивачем так і відповідачем умови оспорюваного договору з 11.07.2014 року та безпосереднє погодження ними під час його укладання, відсутність належних та допустимих доказів оскарження ними умов, що передбачають підстави відмови у виплаті страхового відшкодування, доводи страхувальника і її представника щодо несправедливості умов договору, які унеможливлюють його виконання є безпідставними, а відтак підстав для визнання п.1.3, 10.1.8, 10.1.2 Договору страхування наземного транспорту №025072/4055/0019114 від 11.07.2014 року недійсним суд не вбачає. Оскільки вимоги позивача про стягнення страхового відшкодуванняє похідними від вимоги про визнання недійсним п.1.3, 10.1.8, 10.1.2 Договору страхування наземного транспорту №025072/4055/0019114 від 11.07.2014 року, в задоволенні якої було відмовлено, суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаної вимоги також слід відмовити.

Outcome: dismissed