Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] Кредитні ініціативи звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] в його користь зоборгованість в розмірі 3085228 грн. 97 коп., з яких 2023649 грн. 22 коп. заборгованість за кредитом, 828337 грн. 45 коп. заборгованість за відсотками, а також судові витрати, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві. В судове засідання представник позивача [PERSON] Кредитні ініціативи не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити. Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності та просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на мотиви викладенні в запереченні. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне: Зі змісту позовної заяви вбачається, що 14 лютого 2008 року ПАТ АК Промінвестбанк та [PERSON] уклали кредитний договір № 03-2/110, відповідно до даного договору кредитор надав [PERSON] кредит у сумі 132\~ 000,00 євро. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору позивач зобовязався надати кредит відповідачу, а відповідач свою чергу зобовязався провертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом та сплачувати неустойку і інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 17 грудня 2012 року між ПАТ АК Промінвестбанк та ТОВ Кредитні ініціативи був укладений договір про відступлення прав вимоги. Як вбачається з позовної заяви внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора за договором 03-2/110 від 14 лютого 2008 року згідно якого позичальником є [PERSON] Представник позивача стверджує, що відповідачка [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконала в результаті чого в неї виникла заборгованість перед [PERSON] Кредитні ініціативи, яка становить 3085228 грн. 97 коп. яких: 2023649 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом, 828337 грн. 45 коп. заборгованість за відсотками, 233242 грн. 30 коп. - пеня за останній рік. Судом встановлено, під час вивчення матеріалів справи будь-яких належним чином оформлених повідомлень від нового кредитора ТОВ Кредитні ініціативи на адресу відповідачки не надходило і в неї немає відомостей про заміну сторони в зобовязанні. Відповідно до ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 Цивільного кодексу України Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Також, підтверджень про укладення договору про відступлення прав вимоги між ПАТ АК ПІБ та ТОВ Кредитні ініціативи представником позивача не надано, а копії договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року неналежним чином завірені та містить виправлення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Одже, представником позивача надані суду докази, не є належними, так наданні лише копії, що не є завіреними правовстановлюючому порядку, що не дає можливості суду зробити належну оцінку та дослідити їх, це має важливе значення для правильного вирішення спору, прийняття законного та обґрунтованого рішення. Так, завіряти документи слід із зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою Згідно з оригіналом, завіреним печаткою, дати засвідчення копії. А також суду не було представлено представником позивача ТОВ Кредитні ініціативи жодного оригіналу документа, що містися в справі. Так укладений договір про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року суд не може вважати належним доказом, оскільки не є належно завіреною копією, в якому містяться незрозумілі суду виправлення. Відповідно до п.п. 10.8.1 постанови Про затвердження Інструкції з діловодства в центральному апараті та установах Національного банку України № 1 від 04 січня 1998 року копія документа виготовляється і видається тільки з дозволу керівника установи банку або керівника відповідного структурного підрозділу. Установа банку може засвідчувати копії лише тих документів, які створюються в самій установі. Відповідно до п.п. 10.8.2. постанови Про затвердження Інструкції з діловодства в центральному апараті та установах Національного банку України № 1 від 04 січня 1998 року Копія з документа відтворюється рукописним, машинописним способами або засобами оперативної поліграфії. При виготовленні копії рукописним і машинописним способами текст документа відтворюється повністю, включаючи елементи бланка, і засвідчується підписом службової особи, яка підтверджує відповідність змісту копії оригіналові. У верхній частині лицьового боку першої сторінки документа справа проставляється відмітка "копія". Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Головним із зазначених завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. І підсумковим актом захисту суб'єктивного права повинно бути законне і обґрунтоване судове рішення. Досягнення цієї мети можливе лише за тих умов, якщо при розгляді справи буде досягнуте вірне знання про фактичні обставини даного спору, яке досягається в результаті певної процесуальної діяльності учасників судового процесу, і яку можна у загальному вигляді вважати судовим доказуванням. Відповідно ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, представником позивача не надано суду належних доказів, які б підтверджували обставини порушення прав позивача [PERSON] Кредитні ініціативи відповідачем [PERSON] щодо зобовязання відповідача перед новим кредитором, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити, у звязку з безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed