Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 1201,96 грн., судові витрати по справі покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 26.03.2015 року відповідачеві надано статус безробітного та йому призначено виплату допомоги по безробіттю, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості, [PERSON] було розяснено чинне законодавство України про зайнятість та йому були надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним,\~\~ позивачем по справі\~\~ було здійснено перевірку достовірності даних відповідача, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати матеріального забезпечення, відповідно до якої було встановлено, що [PERSON] працює згідно трудового договору у ФОП [PERSON] Таким чином, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносилась до категорії зайнятого населення. Отже, не виконання [PERSON] обовязку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, у звязку з чим Харківським міським центром зайнятості видано наказ № 1548 від 29.10.2015 року «Про повернення коштів, виплачених в якості допомоги по безробіттю [PERSON]О.» за період з 10.06.2015 року по 24.06.2015 року в сумі 1201,96 грн. Даний наказ та акт розслідування разом із листом-претензією був направлений на адресу відповідача, однак до теперішнього часу грошові кошти в добровільному порядку не провернуті, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та письмових заперечень проти позову не надав. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи умови\~ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2015 року [PERSON] звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де була зареєстрований як такий, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 203915032600138. Згідно поданої відповідачем заяви, наказом директора від 26.03.2015 № НТ150326 [PERSON] був наданий статус безробітного з 26.03.2015 року та відповідно до п.п. 1,3,4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» призначена виплата допомоги по безробіттю з 02.04.2015 року по 26.03.2016 рік, у розмірі встановленому законодавством. Під час реєстрації в службі зайнятості та подальших відвідувань Харківського міського центру зайнятості відповідачу було розяснено чинне законодавство України про зайнятість, надані консультації з питань працевлаштування та порядку реєстрації в службі зайнятості. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, Постанови правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. Згідно отриманої інформації від Пенсійного фонду України в Харківській області було отримано інформацію, що [PERSON] працює згідно трудового договору у ФОП [PERSON] На підставі виявленого факту, проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатом якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 72-15 від 19.10.2015 року у відповідності до п. 6, 7 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248. В ході проведення перевірки було підтверджено, факт, що [PERSON] працював у ФОП [PERSON] з 10.06.2015 року по 27.06.2015 року. Тобто, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-УІ від 05.07.2012 року: зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. В п. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» передбачається що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. В ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» зазначено, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Таким чином, особи які працюють по найму на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форми власності, не можуть бути зареєстровані як безробітні, оскільки відносяться законодавством до категорії зайнятого населення. Частина 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Невиконання [PERSON] обов'язку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Харківським міським центром зайнятості був виданий наказ № 1548 від 29.10.2015 року щодо повернення коштів виплачених як допомога по безробіттю відповідачу по справі за період з 10.06.2015 року по 24.06.2015 року в сумі 1201,96 грн., копія даного наказу була направлена на адресу відповідача із пропозицією повернення грошових коштів у добровільному порядку, однак до теперішнього часу грошові кошти не повернуті. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості підлягають задоволенню з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved