Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», назву якого в подальшому змінено на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У своєму позові банк зазначив, що 15.05.2008 року з відповідачем був укладений кредитний договір № DNL0AN02003663, згідно з яким банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10129,03 доларів США на термін до 14.05.2015 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку з цим банк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 3561,68 доларів США, яка утворилася станом на 06.08.2015 року та складається з наступного: 2356,40 доларів США - заборгованість за кредитом, 147,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 34,61 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 842,85 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, а також штрафів: 11,60 доларів США (фіксована частина) та 169,05 доларів США (процентна складова). Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» був задоволений. У червні 2021 року відповідач звернувся з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 серпня 2021 року вищевказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 30 вересня 2021 року позивач уточнив свої позовні вимоги, зазначивши, що виконавчим написом нотаріуса від 21.01.2016 року з відповідача на користь банку було стягнуто заборгованість у розмірі 3946,24 доларів США. Після вчинення нотаріусом виконавчого напису заборгованість відповідача за період з 24.11.2015 року по 08.09.2021 року становить 5928,63 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Отже, з урахуванням уточнених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь пеню, нараховану за період з 24.11.2015 року по 08.09.2021 року, в розмірі 5928,63 доларів США. На уточнену позовну заяву відповідачем був поданий відзив, в якому він просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові банку, посилаючись на те, що банк використав своє право на стягнення з нього заборгованості, звернувшись у 2016 році до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Крім того, строк дії кредитного договору закінчився 14.05.2015 року. Відтак, позовні вимоги про стягнення з нього пені за період з 24.11.2015 року по 06.09.2021 року є незаконними та безпідставними, заявлені з пропуском річного строку позовної давності, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. В свою чергу, позивачем була подана відповідь на відзив, в якому зазначено, що нарахування пені відповідачу здійснено відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до п. 14.11 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором був збільшений до 5 років, порушення зобов`язання триває, у зв`язку з чим просить уточнені позовні вимоги задовольнити. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своїй уточненій позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та наполягала на відмові в його задоволенні. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з огляду на наступне: Судом встановлено, що 15.05.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № DNL0AN02003663, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит на строк до 14.05.2015 року в розмірі 10129,03 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 15 % річних. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 220,95 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з пунктом 14.3 договору у випадку порушенні позичальником зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Пунктом 14.9 договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов`язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми невиконаного зобов`язання. Звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором, банк з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за період з 24.11.2015 року по 08.09.2021 року в розмірі 5928,63 доларів США. Вирішуючи позовні вимоги банку, суд враховує, що за змістом статей\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Суд бере до уваги, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між сторонами 15.05.2008 року, кредит був наданий відповідачу на строк до 14.05.2015 року. Отже, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача як позичальника пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 24.11.2015 року по 08.09.2021 року, оскільки право позивача як кредитора нараховувати позичальнику неустойку припинилося після 14.05.2015 року. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 та від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати обумовлені в договорі проценти та неустойку припиняється після спливу визначеного договору строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на наведене, позовні вимоги банку про стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 24.11.2015 року по 08.09.2021 року, задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою в позові відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Outcome: dismissed