Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою. В позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог позивач посилалась на ту обставину, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15 грудня 2014 року вона є власником 3/5 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель і споруд, розташованого за адресою: м.Полтава, вул. Декабристів, 4. Власником інших 2/5 частин вказаного домоволодіння є [PERSON]. Між сторонами склався порядок користування житловими приміщеннями та господарськими будівлями, земельною ділянкою. Відповідно до ст.364 ЦК України власник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Тому позивач просила суд виділити в натурі її частку з спільної часткової власності на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4 у вигляді частини житлового будинку загальною площею 39,2 кв.м. (житлова площа 14,8 кв.м.), а саме: кухня 2-2 площею 8,6 кв.м., кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4,4 кв.м., коридор 2-5 площею 4,2 кв.м., сіни ІІІ площею 5,9 кв.м., тамбур IV площею 1,3 кв.м., а також літню кухню «Б», трубопровід №5, огорожу №1 та №2, що становить 3/5 частини, відповідачу [PERSON] виділити з спільної часткової власності її частку на житловий будинок та господарські будівлі за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4 у вигляді частини житлового будинку загальною площею 32,3 кв.м. (житлова площа 15,8 кв.м.), а саме: кухню ІІ площею 8,5 кв.м., санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., кімнату 1-3 площею 15,8 кв.м., коридор 1-4 площею 2,0 кв.м., тамбур I площею 2,4 кв.м., а також сарай «В», погріб вхідний «в-1», сарай «в», сарай «Е», сарай «К», навіс «к-1», вбиральня «З», ворота огорожі №3, огорожа №4 та трубопровід №6. Також просила суд визначити порядок користування земельною ділянкою по вул.Декабристів, 4 у м.Полтаві між [PERSON] та [PERSON] відповідно до часток у праві власності на житловий будинок 3/5 та 2/5 частини відповідно в існуючих на даний час межах фактичного землекористування, а саме позивачу 1167 кв.м., відповідачу 594 кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Надала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа Територіальна громада м.Полтави, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 15 грудня 2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] на праві власності належить 3/5 частки житлового будинку з часткою господарських споруд, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4, розташована на неприватизованій земельній ділянці (а.с.7). Власником інших 2/5 частин вказаного будинку на підставі ухвали Київського районного суду м.Полтави у цивільній справі №2-5564/10 від 14 січня 2011 року, яка набрала законної сили 20 січня 2011 року, є [PERSON] (а.с.12). Право власності [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстровано. Відповідно до ст. 364 ЦК України власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. З метою реалізації такого права позивач звернулась з даним позовом до суду. Заявляючи про наявність технічної можливості виділити належну їй частку із спільного майна, позивач в позовній заяві посилається на дані висновку ПП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 05 липня 2018 року №6377 (а.с.20-21) Але з даного висновку не вбачається чи відповідають приміщення та споруди, які позивач просить виділити їй в натурі, її частці у праві спільної власності на будинок з господарськими спорудами, яка складає 2/3 частини. Крім того, згідно висновку експерта №50-18 будівельно-техічного та земельно-технічного дослідження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, які розташовані по вул.Декабристів, 4 у м.Полтава, виготовленого судовим експертом [PERSON] 31 липня 2018 року, майно, що перебуває у спільній частковій власності, з технічної точки зору можливо поділити між співвласниками даного майна без втрати цільового призначення з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього (а.с.25-30). Експертом зазначено, що 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що належить [PERSON], по вул.Декабристів, 4 у м.Полтаві, до складу якої входить: частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із приміщень: кухня 2-2 площею 8,6 кв.м., кімната 2-3 площею 14,8 кв.м., санвузол 2-4 площею 4,4 кв.м., коридор 2-5 площею 4,2 кв.м., сіни ІІІ площею 5,9 кв.м., тамбур IV площею 1,3 кв.м., а також літня кухня «Б», трубопровід №5, огорожа №1 та №2, що становить 3/5 частини, можливо виділити в самостійний обєкт нерухомого майна без втрати цільового призначення. Розмір земельної ділянки, що пропонується закріпити за новоствореним обєктом, складає 1167 кв.м. [PERSON] на 2/5 частини залишаються наступні будівлі та споруди: частина житлового будинку літ. «А-1», що складається із приміщень: санвузол 1-2 площею 3,6 кв.м., кімната 1-3 площею 15,8 кв.м., коридор 1-4 площею 2,0 кв.м., тамбур I площею 2,4 кв.м., кухня ІІ площею 8,5 кв.м., а також сарай «В», погріб вхідний «в-1», сарай «в», сарай «Е», сарай «К», навіс «к-1», вбиральня «З», ворота огорожі №3, огорожа №4 та трубопровід №6. В користуванні [PERSON]ЄЛ. залишається земельна ділянка площею 594 кв.м. Проте з даного висновку не вбачається чи відповідають всі запропоновані до виділу сторонам приміщення, будівлі і споруди часткам співвласників у праві спільної власності. Будь-які розрахунки, які б це підтверджували, у висновку експерта відсутні. Звертаючись до суду з позовом про виділ їй 3/5 частин жилого будинку з частиною надвірних побудов у складі наведених споруд та приміщень, позивач та її представник не надали жодного доказу, з якого б вбачалось чи справді всі вказані приміщення і споруди, які позивач просить їй виділити, складають собою 3/5 частини будинковолодіння. Якщо фактичний порядок користування будинком та господарськими спорудами не відповідає ідеальним часткам співвласників, якою часткою реально користується кожен співвласник, як мають відбутися розрахунки між співвласниками, в якому розмірі та ким зі співвласників має бути виплачена компенсація. Той факт, що існує технічна можливість виділити позивачу частину будинку та господарських споруд за фактичним користуванням, не є підставою для неврахування часток співвласників при вирішенні цього питання. Відповідно до ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Проте з вимогами про припинення права спільної власності на виділену їй частку та про визнання права власності на виділений їй обєкт нерухомого майна позивач не зверталася. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач одночасно просила виділити [PERSON] належні їй 2/5 частини вказаного житлового будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою в існуючих на даний час межах фактичного землекористування. Але судом встановлено, що у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровано, що позбавляє її можливості розпоряджатися даним майном. Відсутність реєстрації права власності за [PERSON] на спірний житловий будинок з господарськими спорудами також перешкоджає суду вирішувати питання про виділ в натурі її частки. Крім того, житловий будинок є нерухомим майном, яке нерозривно повязане з земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Відповідно, виділу в натурі частки нерухомого майна в окремий обєкт, має передувати належне оформлення прав на земельну ділянку. Вирішуючи позовні вимоги щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння, розташованого за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4, суд виходить з наступного. Згідно інформації ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 02 серпня 2018 року №7739 у відповідності до матеріалів Полтавського БТІ «Інвентаризатор» наявна відмітка про рішення виконкому Полтавської міської ради №312 від 13 червня 1955 року за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4 про надання земельної ділянки площею 1845 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.22). Як вбачається з даних кадастрового плану земельної ділянки за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4, виготовленого ФОП [PERSON], площа ділянки 1761,32 кв.м. (а.с.23). Згідно даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №4 по вул.Декабристів у м.Полтаві, площа земельної ділянки 1761 кв.м. (а.с.13-18). З наведеного вбачається, що «зареєстрована» згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської Ради депутатів трудящих №312 від 13 червня 1955 року земельна ділянка за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4, змінювала свою площу, а значить і конфігурацію, після чого співвласниками будинку належним чином права землекористування оформлені не були. Відповідно до норм ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній\~або комунальній\~власності, без встановлення строку. Зі змісту частини другої статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена. Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Положення пункту 6 Розділу X ЗК України визнано таким, що не відповідає\~Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року N 5-рп/2005 в частині щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За нормами ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За нормами ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Таким чином, у звязку з відсутністю належного оформлення прав на спірну земельну ділянку, відсутністю належних та допустимих доказів щодо формування та надання в користування або у власність співвласникам житлового будинку, розташованого за адресою: м.Полтава, вул.Декабристів, 4, земельної ділянки, суд приходить до висновку про безпідставність даної позовної вимоги. Визначення порядку користування земельною ділянкою, яка в користування або у власність співвласникам будинку не передавалася, є неможливим. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд не бере до уваги запропонований експертом у висновку №50-18 будівельно-техічного та земельно-технічного дослідження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, які розташовані по вул.Декабристів, 4 у м.Полтава, виготовленому судовим експертом [PERSON] 31 липня 2018 року, варіант встановлення такого користування. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed