Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до Львівського міського центру зайнятості у пошуках роботи 20.06.2017 р. та цього ж дня їй було надано статус безробітної відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» на підставі поданої заяви. В заяві про надання статусу безробітної [PERSON] зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів передбачених законодавством, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. За час перебування на обліку у центрі зайнятості [PERSON] отримувала у центрі зайнятості матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. Крім того, [PERSON] під час реєстрації у центрі зайнятості та набутті статусу безробітної 20.06.2017 р. повідомила спеціалістів центру зайнятості про перебування у трудових відносинах по 21.06.2017 з ТзОВ «Бескид», призвело до неправомірного надання статусу [PERSON] статусу безробітної, в результаті чого відповідачка неправомірно отримала допомогу по безробіттю у період з 27.06.2017 р. по 21.09.2017 р. у розмірі 3 626,65 грн. На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити. 26 березня 2018 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, який аргументований тим, що 14.06.2017 р. отримала у ТзОВ «Бескид» оригінал трудової книги серії [NUMBER], в якій наявний запис під №4, зроблений 14.06.2017 р. «Звільнена за згодою сторін». 20.06.2017 р. відповідачка заповнила заяву про надання статусу безробітної до Львівського міського центру зайнятості. На початку жовтня 2017 рок до відповідачки звернулися із ТзОВ «Бескид» та попросили зайти до неї із трудовою книгою. [PERSON] не відвідувала роботу, а тому не могла подумати, що буде звільнена у наказі з 21.06.2017 р, а не 14.06.2017р. Крім того, взяття на облік відповідача позивачем відбувалося на підставі наданої трудової книжки, в якій наявний запис під №4, зроблений 14.06.2017 р. «Звільнена за згодою сторін». На підставі вищевикладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задоволити такі у повному обсязі надавши пояснення аналогічні за змістом до позовної заяви. Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову із підстав викладених у відзиві. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.06.2017 р. перебувала на обліку у центрі зайнятості як безробітня та отримувала виплати. У відповідності до ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Відповідно до п.п. 1 п. 37. Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20 березня 2013 року, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг) Згідно з ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі Інструкція) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі -підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пп.1 п.1). За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки взяття на облік відповідача позивачем відбувалося на підставі наданої трудової книжки, в якій наявний запис під №4, зроблений 14.06.2017 р. «Звільнена за згодою сторін». А тому, відповідачкою були надані достовірні відомості до центру зайнятості На підставі викладеного та

Outcome: dismissed