Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «НІБУЛОН» (далі ТОВ СП «НІБУЛОН») про розірвання договору оренди землі від 24 квітня 2007 року між [PERSON] та ТОВ СП «НІБУЛОН», державна реєстрація якого проведена Чигиринським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в держаному реєстрі земель вчинено запис від 21.07.2008 року за № 040879800774, відповідно до якого в оренду відповідачу строком на 10 років передано земельну ділянку площею 3,45 га, кадастровий № 7125481000:01:002:0064, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Вершацької сільської ради Чигиринського району. Позивач своїх вимогах вказала, що відповідач порушив істотні умови даного спірного договору, а саме порушені строки дії договору, які виникли внаслідок того, що договір був зареєстрований 21.07.2008 року, відповідач продовжив строк його дії ще майже на 1 рік без згоди позивача. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити, пояснивши, що відповідачем порушені істотні умови договору оренди землі від 24 квітня 2007 року між [PERSON] та ТОВ СП «НІБУЛОН», зареєстрованим 21.07.2008 року за № 040879800774, який був укладений строком на 10 років. Представник позивача зазначила, що згідно п. 3.1 договір укладено строком на 10 років, а згідно п. 16.1 договір набрав чинності після його державної реєстрації, тому тим самим ТОВ СП «НІБУЛОН» внаслідок того, що зареєстрував договір 21 липня 2008 року, продовжив строк дії договору ще майже на 1 рік без згоди позивача, буде користуватися земельною ділянкою позивача не 10 років, а 11 років, фактично увівши в оману позивача, але додаткових договорів про продовження строку дії договору з відповідачем не укдадали. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог позивача, зазначивши, що вони є незаконними, необґрунтованими, такими, що не ґрунтуються на положеннях закону і даного спірного договору оренди землі, у звязку з чим не підлягають задоволенню, надавши письмове заперечення до якого зазначила, що ТОВ СП «НІБУЛОН» в повному обсязі виконує умови договору, договір є чинним до теперішнього часу, земельна ділянка використовується за призначенням та щорічно проводиться індексація нормативної грошової оцінки земель. Державна реєстрація спірного договору оренди землі була проведена лише 21 липня 2008 року, але не з вини відповідача, оскільки на час укладення сторонами договору оренди землі (24 квітня 2007 року) між позивачем та іншою юридичною фірмою ПП «Лан-2005» вже існували договірні зобовязання з приводу зазначеної вище земельної ділянки і позивач на той час звернувся до відповідача щодо надання йому правової допомоги стосовно визнання в судовому порядку недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного з ПП «Лан-2005». Відсутні будь-які претензії позивача відносно належного виконання зобовязань орендарем, передбачених законодавством і договором, зазначивши, що додаткових договорів про продовження строку дії договору з позивачем не укдадали, а тому вважає, що позовні вимоги надумані, безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню. Суд заслухавши позивача та її представника, представника відповідача, виачивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно з ч. 1ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Як на підставу розірвати укладений ним з відповідачем договір оренди землі позивач мотивує тим, що згідно п. 3.1 договір укладено строком на 10 років, а згідно п. 16.1 договір набрав чинності після його державної реєстрації, тому тим самим ТОВ СП «НІБУЛОН» внаслідок того, що зареєстрував договір 21 липня 2008 року, продовжив строк дії договору ще майже на 1 рік без згоди позивача, тобто буде користуватися даною земельною ділянкою не 10 років, а 11 років, фактично увівши в оману позивача, оскільки на її лист відповідач надав відповідь від 01.06.2016 року № 6777/3-16/56, у якому повідомив позивача про те, що при укладенні договору оренди землі, [PERSON] добровільно та за власним бажанням його підписала, таким чином погодившись з тим, що даний договір набирає чинності з моменту його державної реєстрації. Відповідно, вказаний договір припинить свою дію 21 липня 2018 року. З боку ТОВ СП "НІБУЛОН" добросовісно виконуються умови вищезазначеного договору оренди землі, своєчасно сплачується орендна плата, відшкодовується податок на землю, належним чином обробляється та використовується земельна ділянка позивача з дотриманням вимог договору оренди землі та чинного законодавства України, тому підстав для дострокового розірвання вказаного договору оренди землі не має. Але дане обгрунтування позову не є підставою для розірвання договру оренди землі виходячи з наступного. Позивач, [PERSON], є власником земельної ділянки, розміром 3,45 га, кадастровий № 7125481000:01:002:0064, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адмінмежах Вершацької сільської ради Чигиринського району згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 479877 від 14.03.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів № 010679800552. Судом також встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що між сторонами 24 квітня 2007 року було укладено договір оренди землі, згідно умов якого позивач передав в оренду відповідачу належну йому земельну ділянку строком на 10 років з орендною платою в 2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Державна реєстрація даного договору була проведена Чигиринським районним відділом Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в держаному реєстрі земель вчинено запис від 21.07.2008 року за № 040879800774. Згідно п. 1.1 вищевказаного договору оренди земельної ділянки переданої позивачем в оренду відповідачу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.3.1 даного договору оренди землі, його укладено на 10 ( десять) років, де п. 16.1 передбачено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленій формі. Цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін, при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Про дану обставину також свідчить здійснення державної реєстрації договору оренди землі, оскільки відповідно до 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та ТОВ СП «НІБУЛОН» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 24 квітня 2007 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору оренди, де, як встановлено судом і даний факт жодною зі сторні не оспорюється, додаткового договору щодо продовження строку його дії даного сторони не укладали, умови договору всі виконуються. За таких обставин, договір оренди землі припиняє свою дію після закінчення 10-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року. Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права (ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України). Також, в передбаченому Законом України «Про оренду землі» порядку, сторонами не змінювались умови даного договору, у тому числі і щодо строку його дії, а тому він є укладеним саме на визначений сторонами строк. Отже, державна реєстрація договору оренди землі свідчить про виникнення у орендаря речового права на оренду земельної ділянки та може не збігатись із моментом укладення договору оренди, а лише визначає правові засади його чинності. Таким чином суд, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що відсутні підстави для розірвання договору оренди землі, укладеного між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed