Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить визнати право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], визнати право користування земельною ділянкою за даною адресою. Позивач зазначає, що будинок є самочинно збудованим без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Зауважує, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.06.1994 року № 325 у його батька - [PERSON], вилучено лишок земельної ділянки, площею 300,00 кв.м., за адресою: [ADDRESS], та надано [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку. В подальшому отримано технічні умови та погоджено проекти електропостачання, газопостачання. Вказуючи на те, що за висновком Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області не представляється можливим погодити проект відведення земельної ділянки, де фактично здійснено самочинне будівництво, у зв»язку з ризиками існування зсувних явищ, а також посилаючись на відсутність порушення прав інших осіб, просить визнати право власності на об»єкт самочинного будівництва, визнати право користування земельною ділянкою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та зазначила, що право на користування земельною ділянкою є наявним у позивача у зв»язку з прийняттям 09.06.1994 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради рішення про передачу земельної ділянки даній особі. У зв»язку з юридичною необізнаністю [PERSON] не звертався до земельного відділу з питанням оформлення державного акту. Не визнання прав на земельну ділянку унеможливлює позасудове врегулювання спору щодо зведення самовільної споруди. Представник відповідача позов не визнала, вказала на неможливість виділення земельної ділянки за вищевказаною адресою у запропонованому розмірі. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.06.1994 року № 325, разом із додатком № 1, а також списком осіб, яким надаються земельні ділянки, вилучено лишки земельної ділянки площею 300,00 м.кв. за адресою [ADDRESS] з користування [PERSON] та передано для будівництва індивідуального житлового будинку [PERSON] Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 14.12.2006 року № 892 [PERSON] надано дозвіл на продовження терміну будівництва житлового будинку. 02.10.2007 року замовником [PERSON] отримано технічні умови на надання дозволу на проектування будівництва; 15.10.2007 року - технічні умови № 473 приєднання до електричних мереж житлового будинку; 06.12.2007 року - умови № 174-07 на проектування відповідно до протипожежних правил; 04.12.2008 року - умови на проектування газопостачання житлового будинку; позивачем погоджено архітектурно-планувальне завдання за № 134/08. Рішенням Житомирської міської ради від 18.03.2009 року [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення та встановлення зовнішніх меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку. Виготовлений на замовлення [PERSON] проекту із землеустрою відведення земельної ділянки площею 0404 га. для індивідуального житлового будівництва по [ADDRESS] висновком № 407/2013 від 20.09.2013 року погоджено Управлінням містобудування архітектури та дизайну міського середовища. Листом Державного Управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області від 10.07.2012 року позивача повідомлено про неможливість погодження проекту із землеустрою у зв»язку з недодержанням вимог ст.ст. 88, 89 Водного Кодексу, ст. 47 Закону України «Про охорону земель». Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ст. 22 ЗК України (в редакції 1991 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені статтею 23 ЗК України 1990 року. Дію цієї статті зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок". Згідно з пунктом 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Суд приходить до висновку про наявність у позивача [PERSON] прав на користування земельною ділянкою площею 300,00 м.кв. за адресою [ADDRESS], на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.06.1994 року № 325. Водночас, суд звертає увагу на наступні обставини. Рішенням Житомирської міської ради від 18.03.2009 року [PERSON] надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо відведення та встановлення зовнішніх меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку загальною площею 0,0520 га. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що саме у зв»язку з намірами особи здійснити приватизацію земельною ділянки в зазначеному розмірі було винесене рішення про дозвіл на складання технічної документації. З даного приводу не заперечувала й представник позивача. Уточнивши позовні вимоги, вказувала на необхідність визнання права на земельну ділянку розміром 0,0404 га. Відтак, суд вважає, що заявлене у позовних вимогах право на користування земельною ділянкою виходить за межі наявних прав у особи згідно прийнятого рішення міської ради 09.06.1994 року, оскільки стосується земельної ділянки із іншими показниками площі. Право на таку земельну ділянку особи не є зареєстрованим. З 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. N 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, позивачем не отримано дозвіл на виконання будівельних робіт в порядку, встановленому Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 273 від 05.12.2000 , відповідно до п. 1.1 якого дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального ремонту будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення (далі - роботи з будівництва) є документом, що посвідчує право забудовника (замовника) та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів. Виконання будівельних робіт без вищезазначеного дозволу забороняється. Позивачем також не надано доказів на підтвердження відповідності зведеного нерухомого об»єкта державним будівельним нормам, стандартам, вимогам пожежної, санітарної експлуатації. Відповідно до 381 ЦК житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Приймаючи до уваги вищенаведене, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed