Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

01 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. На обґрунтування заявлених вимог вказав, що 09 серпня 2013 року зі [PERSON] було укладено кредитний договір №5512/30/к6. За його умовами, Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 20000грн. на споживчі цілі строком на 24 місяці зі сплатою 24% річних, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору ставка рівна 38 процентів річних. Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти на умовах, визначених договором, не пізніше 09 серпня 2015 року. При цьому, станом на 19 січня 2016 року має місце заборгованість у розмірі 8646грн.53коп., у тому числі за простроченим кредитом 4038грн.41коп., за простроченими відсотками 1468грн.27коп., пені за кредитом 666грн.05коп., за відсотками 177грн.44коп., інфляційні нарахування за простроченим кредитом 230грн.19коп., за простроченими відсотками 66грн.17коп., сума штрафу за порушення умов кредитного договору 2000грн., яку позивач просив стягнути на його користь. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача письмовою заявою просив про розгляд справи у його відсутність, вказавши на те, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному розмірі і не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд задовольнив його клопотання у порядку ст.158 ЦПК України. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не сповістив і заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Судом, на підставі ст.224 ЦПК України, ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. 09 серпня 2013 року сторони уклали кредитний договір №5512/30/к6, за яким Банк зобов"язався надати відповідачу споживчий кредит на суму 20000грн. на строк 24 місяці з 09.08.2013 року по 09.08.2015 року, зі сплатою 24% річних, а з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору 38 процентів річних. Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти на умовах, визначених договором. Розділом 6 договору визначено на випадок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором відповідальність у виді відшкодування завданих збитків в повному обсязі понад неустойку, у тому числі сплатою пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня при простроченні строку сплати процентів і повернення кредиту. Згідно п.6.4 цього розділу, за невиконання або неналежне виконання позичальником будь-якої умови договору, він сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 10% від суми отриманого кредиту за кожен випадок невиконання або неналежного виконання умов, зазначених в п.п.5.2.3, 5.2.4, 5.2.5 (а.с.7-10). Перерахування кредитних коштів у визначеному розмірі на картковий рахунок позичальника підтверджується меморіальними ордерами №№2150,2151 від 09 серпня 2013 року (а.с.11-12). Відповідач прийнятих зобов'язань не виконав. Згідно наданих розрахунків, станом на 19 січня 2016 року, заборгованість рівна 8646грн.53коп., з яких борг: за простроченим кредитом 4038грн.41коп., за простроченими відсотками 1468грн.27коп., сума пені за кредитом 666грн.05коп., за відсотками 177грн.44коп., інфляційні нарахування за простроченим кредитом 230грн.19коп., за простроченими відсотками 66грн.17коп. Крім того, кредитодавець нарахував позичальнику штраф за порушення умов договору зміною номеру поточного карткового рахунку на суму 2000грн. (а.с.13,15,42-зворот). Між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, які виникають із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). В силу ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи, що відповідач порушив умови чинного на час розгляду судом справи кредитного договору, позикодавець несе втрати матеріального характеру, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню за доведення розміру заборгованості та інших платежів. При цьому, суд враховує, що Банк неодноразово 22 липня, 23 вересня, 03 листопада 2015 року направляв відповідачу повідомлення про погашення заборгованості (а.с.16-18). Відповідно до ст.ст.81,88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодування стороні позивача понесених при подачі позову судових витрат, розмір яких підтверджено документально за представленим платіжним дорученням №74 від 21 січня 2016 року на суму 1378грн. по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved