Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

05.11.2020\~року [PERSON] \~ звернулась\~до суду\~з позовом\~до ФОП [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову позивач вказала, що 19 грудня 2019 року між нею та ФОП [PERSON] був укладений Договір на виготовлення продукції №37 відповідно до якого, останній зобов`язувався виконати роботи по виготовленню та встановленню комплекту меблів (п. 1.3 Договору), а вона в свою чергу зобов`язалась оплатити та прийняти готові вироби та роботу відповідно до умов цього договору (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.3 згаданого Договору, вартість виготовлення меблів складає 24500,00 грн.. 19.12.2019 року на виконання свого обов`язку, передбаченого п.2.3 та п.3.1 Договору, вона сплатила ФОП [PERSON] грошові кошти в сумі 16300 грн., а 10.01.2020 року - 2000 грн., що підтверджується його підписами у Реєстрі платежів, що є Додатком №1 до Договору від 19.12.2019 р. Пункт 3.1 Договору передбачає, що ФОП [PERSON] зобов`язався виготовити та доставити вироби до 01.03.2020 року, проте до цього часу останній не виконав своїх обов`язків та не виготовив і не встановив меблі. На її неодноразові звернення до відповідача про необхідність належного виконання ним зобов`язань за укладеним між ними Договором, останній повідомляє, що не може виконати свої зобов`язання та повернути їй кошти через особисті матеріальні проблеми. З приводу неповернення їй відповідачем коштів, вона вимушена була звертатися до правоохоронних органів, службові особи яких по даному факту проводили перевірку, за результатами якої рекомендували звертатися до суду за захистом своїх прав, оскільки в даному випадку на їх думку вбачаються цивільно-правові відносини. Згідно п.5.2 Договору, у випадку недотримання Виконавцем п.4.1 Договору, Замовник має право вимагати в нього сплату штрафу в розмірі 0,05% від ціни продукції за кожний день прострочення платежу. Оскільки, відповідачем прострочено виконання зобов`язання за вищевказаним Договором на 247 дні (з 02.03.2020 р. по 03.11.2020 р.), а тому сума штрафу, відповідно до п. 5.2 Договору складає 3025,75 грн., виходячи з наступного розрахунку: 24500 грн. х 0,05% х 247 дні = 3025,75 грн. Враховуючи вищевикладене, загальний розмір заборгованості фізичної особи-підприємця [PERSON] складає 21325,75 гривень (18300 грн. боргу + 3025,75 грн. штрафу). Моральна шкода, що завдана їй, полягає в її моральних стражданнях та переживаннях, пригніченні її душевного стану внаслідок нечесного відношення до неї з боку відповідача. В неї була необхідність в виготовленні та встановленні меблів у свою квартиру, проте після укладення вказаного Договору з відповідачем, вона не тільки не отримала меблі, але й вимушена була майже рік чекати на їх виготовлення та встановлення, що як вона вважає є порушенням всіх принципів добросовісності правовідносин. В зв`язку з цим вона втратила довіру до виконавців, які виконують такі роботи та послуги, і вже до всіх ставиться з недовірою. Моральну шкоду завдану їй відповідачем вона оцінює в грошовому еквіваленті в сумі 10000 грн.. Тому позивач просить розірвати Договір на виготовлення продукції № 37 укладений 19 грудня 2019 року між нею та ФОП [PERSON] та стягнути з нього на її користь матеріальну шкоду в сумі 21325,75 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що уклала з відповідачем договір на виготовлення меблів, сплатила йому кошти, однак він меблі не виготовив, кошти не повернув. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір на виготовлення продукції №37, згідно п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по виготовленню продукції по індивідуальному замовленню, ескізи і специфікації якого являються обов`язковим додатком до даного договору. Згідно п.п.1.2,1.3 Договору, виконавець зобов`язується доставити і передати у власність замовнику, а замовник у відповідності до умов договору сплатити і прийняти виготовлену продукцію (замовлення), вказане в п.1.3 Найменування виготовленої продукції (замовлення) комплект меблів шкаф 24500 грн.. Відповідно до п.3.1 договору, виконавець здійснює доставку і установку виготовленої продукції, вказаної в п.1.3 договору замовнику не пізніше 01.03.2020 року. Згідно п.5.2 договору, у випадку недотримання виконавцем п.4.1 договору, замовник має право вимагати у нього виплату штрафу в розмірі 0,05 % від ціни виготовлення за кожен день прострочки платежа. Відповідно до п.п.6.1,6.2. договору, договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами. Строк дії договору спливає після виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань і закінчення взаєморозрахунків. [PERSON] , як замовник, сплатила відповідачу 19.12.2019 року 16300 грн. та 10.01.2020 року 2000 грн., однак ФОП [PERSON] , як виконавець отримавши від неї кошти в розмірі 18\~300 грн., не виконав умов договору. 08.09.2020 року [PERSON] звернулась до Зарічанського відділення поліції із заявою, в якій просить прийняти міри до [PERSON] , який ухиляється виконувати умови договору та ухиляється від надання послуг виготовлення меблів. Листом ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області №10177/121/122-2020 від 15.09.2020 року [PERSON] повідомлено, що перевірку по даному факту припинено, оскільки в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, а тому для вирішення спірних питань рекомендовано звертатись до суду. Вказані обставини підтверджуються: заявою від 08.09.2020 року; листом ЗВП ХВП ГУНП в Хмельницькій області №10177/121/122-2020 від 15.09.2020 року; довідкою про результати перевірки за зверненням від 08.09.2020 року №13400; Договором на виготовлення продукції №37 від 19.12.2019 року; Додатком №1 до договору на виготовлення продукції №37 від 19.12.2019 року. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.626,627 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ч.3\~ст. 865 ЦК України\~до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України). Відповідно до\~ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до\~ст.611 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, якщо це встановлено договором або законом. Правила\~статті 1167 ЦК України\~регулюють позадоговірні (деліктні) відносини. Частинами 1 та 2 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно з п.5 ч.1\~ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів термін "продукція" у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частиною 2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.5 ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду № 14-714 цс 19 від 01.09.2020 року, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., обгрунтовуючи тим, що переживала, мала пригнічений душевний стан внаслідок нечесного відношення до неї з боку відповідача, вимушена була майже рік чекати на виготовлення меблів та встановлення, що є порушенням всіх принципів добросовісності правовідносин, вона втратила довіру до виконавців, які виконують такі роботи та послуги, і вже до всіх ставиться з недовірою. Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяної їй діями відповідача моральної шкоди. Виходячи з принципу розумності та справедливості, обставин справи, тривалості та глибини душевних та моральних страждань позивача, а також те, що позивач вимушена була вживати додаткових зусиль щодо захисту порушеного права, слід стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити частково, а саме: розірвати Договір на виготовлення продукції №37 укладений 19.12.2019 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 18300грн. сплачених за договором на виготовлення продукції №37 укладений 19.12.2019 року, 3025,75грн. штрафу за неналежне виконання зобов`язання, 2000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 23325,75грн.. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з ФОП [PERSON] , слід стягнути в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 626,06 грн. (31325,75/100=313,26; 23325,75/313,26=74,46; 840,80/100х74,46=626,06). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial