Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

19 жовтня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з уточненими під час судового розгляду справи позовними вимогами до [PERSON] про захист гідності, честі та ділової репутації. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що проживає в [INFO] і з 2013 року її життя стало нестерпним, а розпочалось все з того, що 18 грудня 2013 року на сайт «Однокласників» на сторінку сільського голови прийшло повідомлення про те, що вона нібито веде розпусний спосіб життя, «гуляє з зятем» відповідачки, що у неї є венеричні хвороби і заразила ними зятя відповідачки, а зять дочку». Пізніше в Залісцівську сільську раду і на Залісцівський ФАП в конверті був присланий лікарняний бланк та повідомлення про те, що її запрошують в лікарню пройти обстеження в звязку з тим, що поступило анонімне повідомлення, що вона хворіє венеричними хворобами і статевим шляхом передає їх чоловікам. Бланк був лікарняний, але без печатки та підпису лікаря. На стовпах в с.Залісці були причіплені листки формату А-4 з її фотографіями і з образливими написами, які додано до матеріалів справи. В звязку з цим позивачка змушена пройти обстеження в Подільському науково-медичному центрі, щоб спростувати брехню. Згідно дослідження венеричних захворювань не виявлено (лабораторне дослідження додано до матеріалів справи, лист про виклик до лікарні знаходиться в матеріалах перевірки в архіві Дунаєвецького РВ УМВС. Відповідачка і надалі не припиняла розповсюджувати про позивачку неправдиві відомості, ранки розпочинались з того, що зривала з стовпів образливі оголошення, збирала їх по дорозі, адже в позивачки є донька, яка відвідує школу і вона могла побачити її фотографію, підписану нецензурними словами. Відповідачка від імені позивачки створювала сторінки на сайтах «Однокласників» та «В контакті», де нібито вона пропонує сексуальні послуги по недорогим цінам, створила сторінку «Дунаєвецькі посиденьки», де також обзиває її нецензурними словами та зводить наклепи. Вся інформація про неї, розповсюджена відповідачкою, не відповідає дійсності. З цього приводу позивачка тричі зверталася до органів внутрішніх справ, працівниками міліції проводилась бесіда, але не дивлячись на це, відповідачка продовжує писати. Такі дії відповідачки паплюжать її честь та гідність, оскільки ці написи бачить все село, люди, які приїзжають в село. В звязку з цим доводиться пояснювати і спростовувати брехню, поширювану відповідачкою перед жителями села і близькими її людьми. Спосіб життя порушений. Інформація, яку поширила відповідачка не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом. При цьому, поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб. Порушення прав поширенням недостовірної інформації полягає в тому, що такі відомості ганьблять її честь, гідність та ділову репутацію в очах невизначеного кола осіб, які могли читати такі листівки. Вважає, що діями, вираженими в тому, що відповідачка вже два роки поширює неправдиві відомості щодо неї, які порочать її честь, гідність та ділову репутацію, дає непристойну оцінку її поведінки і особистості - суперечить формі спілкування між людьми, і цим самим заподіяла їй моральну шкоду. Моральна шкода виявляється в тому, що відповідачка своїми діями принижує честь, гідність, ділову репутацію, в звязку з чим відчуває сильні моральні страждання і нервові стреси, які супроводжуються вже два роки і які підривають її здоровя, порушився сон, доводиться пояснювати і спростовувати брехню,поширювану відповідачкою перед знайомими і близькими її людьми, що вимагає додаткової організації її життя, а тому звернулася з даним позовом до суду і просить визнати недостовірними та такими,що не відповідають дійсності, порушують права свободи, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості поширені відносно неї, зобовязати [PERSON] спростувати відомості, поширені нею у спосіб найбільш близький до способу їх поширення шляхом написання офіційного вибачення про те, що поширена нею інформація не відповідає дійсності, яка була написана у листівках та розповсюджена у с.Залісці Дунаєвецького району, в соціальній мережі «Однокласники» не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, стягнути з відповідачки на її користь у відшкодування моральної шкоди 20000 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлений позов підтримала та просить його задовольнити пояснивши суду, що відповідачка мстить їй за свого чоловіка, який раніше проживав з нею. [PERSON] розповсюджувала про неї неправдиву та принизливу інформацію в соціальній мережі «Однокласники», але не зі своєї сторінки, розкидала листівки по селі. Коли вона звернулася до суду з позовом, відповідачка ліквідувала свою сторінку в соцмережі та немає більше листівок на вулицях села. Вважає, що дану інформацію розповсюджує відповідачка. Вона зверталася з заявами в міліцію, однак результатів позитивних не було. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила суду, що позовна заява щодо неї не відповідає дійсності. У неї немає зятя, бо дочка ще не заміжня. Відносно направлення бланка з лікарні, то в лікарні вона не працює і немає доступу до таких бланків. Вона довго хворіє, у неї арахноїдит і є інвалідом 3 групи, і рідко виходить в місто. Позивачка по Інтернету обзиває її різними нецензурними словами, називає «шизофреником» і це відображається на її здоровї, здоровї її членів сімї. Чоловік, який проживав з позивачкою, давно повернувся до неї і у неї немає підстав їй мстити. Через те, що позивачка писала в «Однокласниках» різні їй «гадості», вона в 2014 році заблокувала свою сторінку, а тепер видалила і це не повязано з позовом до суду. Ніякої інформації про позивачку ні в соціальній мережі «Однокласниках» , ні по селу листівок не розповсюджувала, віршів не писала. За все своє життя позивачку бачила разів 4-5. Позивачка знає, хто це робить, однак не говорить, а тому просила в позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідка, вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст.34). Разом з тим відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим ст.32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно ч.1 ст.270, ч.1 ст.275, ч.1.ст.277, ст.297, ч.1 ст.299 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб . Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Вимогами\~ст.60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.58, 59 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] проживає в [INFO], хворіє на саркоїдоз внутрігрудних лімфатичних вузлів, венеричних захворювань немає і станом на 01 жовтня 2015 року була кандидатом у депутати в багатомандатному виборчому окрузі з виборів депутатів Дунаєвецької районної ради, включена до списку Дунаєвецької районної організації Партії «Відродження», що підтверджується консультативними висновками та виписками із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого,які видані облтубдиспансером, лабораторним дослідженням клініко-діагностичної лабораторії м. Хмельницький, посвідченнями, виданими виборчими комісіями. Відповідно до п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Статтею 47 Закону України «Про інформацію» передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні такого порушення, як поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно із ч.1, п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У відповідності до роз'яснень пп. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995року( з наступними змінами), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем надано суду роздруківку з соціальної мережі Інтернет в якій невідома особа розповсюджує негативну інформацію про неї та листівки на 16-ти аркушах, на яких є непристойні фотографії позивачки і образи, які вона зривала зі стовпів і збирала їх по дорозі в с.Залісці Дунаєвецького району. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що проживає з відповідачкою 8 років і думає, що його дружина такого не робила і не поширювала про позивачку негативну інформацію і він не розвозив по селу листівки і йому невідомо хто це робив. Проживав з позивачкою два місяці, а коли розійшлися, то знищив всі її фотографії. Згідно висновку Дунаєвецького РВ УМВС України від 04.09.2015 року щодо звернення [PERSON] відносно поширення [PERSON] про неї неправдивих відомостей вбачається, що в ході перевірки було встановлено, що в діях [PERSON] відсутні ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення і не встановлено,що саме [PERSON] розповсюджує такі відомості. Позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту розповсюдження негативної інформації в соціальній мережі відповідачем, розповсюдження листівок з її зображенням та поширення відповідачем [PERSON] недостовірної, негативної інформації щодо неї в с.Залісці Дунаєвецького району, а також не надано суду доказів,що дійсно такі листівки ,що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь позивачки або ділової репутації були розповсюдженні по селу і їх з односельчан хтось бачив,тобто доведенні до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено її особисті немайнові права, а також не доведено протиправні діяння відповідача та вину останнього в її заподіянні, а тому заявлений позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed