Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату взаємної поваги та любові, що призвело до припинення шлюбних відносин, сторони не проживають однією сім'єю. У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує, просить суд про їх задоволення. Просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу визнав, просить справу слухати за його відсутності. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв'язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27.05.2006 року (свідоцтво про шлюб [NUMBER], видане виконкомом Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 27.05.2006 року). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Бузькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області 04.04.2008 року). Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін, сторони не проживають однією сім'єю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає сягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved