Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач Тернопільське обєднання управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у січні 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 6402,42 гривень. Обґрунтовує позов тим, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу за період з 13 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року як пенсія за віком як учаснику бойових дій. Однак, Міністерство соціальної політики України листом від 01 липня 2015 року зазначило про відсутність права на достроковий вихід на пенсію осіб, що були призвані під час мобілізації на військову службу на особливий період. У звязку з цим виникла переплата пенсії відповідача за період з 13 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року в розмірі 6402,42 гривень. Відтак, сума виплаченої [PERSON] пенсії є ним безпідставно набутою та підлягає поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України. У судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання подав письмові заперечення на позов, згідно з якими вважає позов безпідставним, оскільки нарахування та виплата пенсії здійснювалась позивачем добровільно, за відсутності рахункової помилки та недобросовісних дій відповідача. Більше того, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2016 року встановлено протиправність припинення позивачем виплати відповідачу цієї пенсії. Просив у позові відмовити, стягнути в користь відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 2600 гривень. Крім цього, подав заяву, згідно з якою просив розглянути справу в його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Судом досліджено надані сторонами докази: Як убачається з заяви про призначення/перерахунок пенсії, 13 жовтня 2015 року [PERSON] звернувся до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі щодо призначення пенсії за віком, як учасник бойових дій. 16 грудня 2015 року [PERSON] видано пенсійне посвідчення серії ААІ №282755, вид пенсії: за віком. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 01 липня 2015 року №700/039/97-15, щодо можливості призначення дострокової пенсії за віком, Департаментом пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики України розглянуто лист Пенсійного фонду України від 02 червня 2015 року №28968/02 та повідомлено, що відповідно до абзацу шостого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обовязків військової служби (службових обовязків), або внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обовязку мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення, зокрема, чоловікам 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років. Особи, які були призвані під час мобілізації на військову службу на особовий період не віднесені до категорії осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію. Розпорядженням п\\с ВЗ 815605\\20, Управлінням Пенсійного фонду України в місті Тернополі припинено пенсію [PERSON] з 01 лютого 2016 року. З зазначеного розпорядження слідує, що відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 700\\039\\97-15 від 01 липня 2015 року особи, які були призвані під час мобілізації на військову службу на особливий період не віднесені до категорій осіб, які мають право на достроковий вихід на пенсію. Як убачається із рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 11 лютого 2016 року №1, розглянувши пенсійну справу [PERSON], який отримує пенсію за віком, установлено, що за період з 13 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року утворилась переплата в розмірі 6402,42 гривень. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2016 року задоволено адміністративний позов [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання поновити нарахування та виплату пенсії. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, оформлене розпорядженням п/с ВЗ 815605/20 про припинення [PERSON] пенсії з 01 лютого 2016 року. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі, правонаступником якого є Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, які полягають у припиненні нарахування і виплати [PERSON] пенсії за віком. Зобов'язано Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити нарахування і виплату [PERSON] пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2016 року. Відповідно до заяви [PERSON] від 17 серпня 2016 року він відмовився повертати виплачену йому суму пенсії за період з 13 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби (службових обов'язків), або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов'язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов'язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок. Згідно з абз. 1 п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (частину першу статті 6 доповнено пунктом 19 згідно із Законом № 1233-VII від 06 травня 2014 року; в редакції Закону № 1547-VII від 01 липня 2014 року, Закону № 291-VIII від 07 квітня 2015 року; із змінами, внесеними згідно із Законами № 901-VIII від 23 грудня 2015 року, № 965-VIII від 02 лютого 2016 року) військовослужбовці (резервісти, військовозобов'язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення. З 13 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року [PERSON] виплачувалась пенсія за віком. З лютого 2016 року виплата пенсії [PERSON] припинена. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідачу [PERSON] була призначена та виплачувалась пенсія за віком як учаснику бойових дій, однак листом Міністерства соціальної політики України від 01 липня 2015 року зазначено про відсутність права на достроковий вихід на пенсію осіб, які були призвані під час мобілізації на військову службу на особливий період, тому сума виплаченої йому допомоги є ним безпідставно набутою та підлягає поверненню відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України. Перевіряючи достовірність доводів позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що пенсія за віком за період з 13 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року виплачувалось [PERSON] унаслідок зловживань з боку відповідача або подання недостовірних даних. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії; - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 6402,42 гривень, які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням Пенсійного фонду України, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає. Більше того, Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 квітня 2016 року встановлено, що позивач [PERSON] має право на призначення дострокової пенсії за віком як військовослужбовець, який брав участь у бойових діях, відповідно до абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а припинення її нарахування і виплати відповідачем є протиправними. У звязку з цим зобовязано Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області поновити нарахування і виплату [PERSON] пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2016 року. З цих підстав позов Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до [PERSON] про стягнення 6402,42 гривень виплаченої пенсії за період з 13 жовтня 2015 року по 31 січня 2016 року є безпідставним і до задоволення не підлягає. Вирішивши позовні вимоги, відповідно до ст. 88 ЦПК України суду слід вирішити й питання розподілу між сторонами судових витрат. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. В силу вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в редакції, яка діяла до 01 січня 2017 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць встановлено з 1 січня 2017 року в розмірі 1600 гривень. Тобто, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах за годину роботи адвоката, починаючи з 01 січня 2017 року, не може перевищувати 640 гривень. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги від 03 лютого 2017 року, укладений між [PERSON] та адвокатом [PERSON], додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 03 лютого 2017 року, актом прийому-передачі надання послуг (розрахунок) про вартість наданої правової допомоги 06 лютого 2017 року, оригінал квитанції №ПН 754 від 03 лютого 2017 року про оплату за гонорар за договором про надання правової допомоги у сумі 2600 гривень. З журналів судових засідань установлено, що судові засідання, в яких брав участь адвокат [PERSON], тривали 6 хвилин (06 лютого 2017 року). Крім цього, витрати на правову допомогу, граничний розмір яких визначено законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З розрахунку витрат на правову допомогу слідує, що вартість виконаної адвокатом роботи становить 2600 гривень, що включає: попередню консультацію, вивчення матеріалів щодо стягнення із клієнта безпідставно набутого майна (1 година) у розмірі 500 гривень; підготовка заперечення на позовну заяву про стягнення із клієнта безпідставно набутого майна (3 години) у розмірі 1500 гривень; друк та виготовлення копії документів для подання до суду у розмірі 100 гривень; участь у судовому засіданні по справі №607/433/17 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (1 судове засідання, 1 година) у розмірі 500 гривень. Виходячи з характеру позовних вимог, обсягу зібраних доказів, враховуючи складність справи, суд вважає обґрунтованими витрати на правову допомогу поза межами судового засідання в обсязі 1 години роботи адвоката, що становить 640 гривень, та його роботу в судових засіданнях загальною тривалістю 6 хвилин 06 лютого 2017 року в розмірі 64 гривні (640 : 60 х 6 = 64). Таким чином, загальна сума фактично понесених, документально підтверджених і обґрунтованих витрат на правову допомогу становить 704 гривні (640 + 64). На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,

Outcome: dismissed