Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Миколаївської сільської ради Козятинського районуВінницької області про визнання за нею права власності на земельну частку (пай) члена КСП «Дружба» с. Миколаївка Козятинського району Вінницької області, площею 3,13 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області . Свої вимоги мотивувала тим, що вонав 1957 року вступила у члени колгоспу ім. Леніна, який в подальшому реорганізовано в КСП «Дружбу», села Миколаївка Козятинського району Вінницької області та працювала у вказаному колгоспі 41 рік. Землю КСП 13.02.1996 було передано у колективну власність та видано Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Дружба», (що є правонаступником КСП ім. Леніна с.Миколаїіка) з додатком- списком громадян, які мають право на земельну частку (пай). На момент паювання землі КСП «Дружба» вона помилково не була внесена до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, хоча на той час являлась членом колгоспу і з членів колгоспу не виключалась, в добровільному порядку членство не припиняла. Однак, вона не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Вважає, що її неправомірно не внесли в списки громадян, які мають право на земельну частку (пай). Позивач, в судове засідждання не зявилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказав, що згідно списків (уточнених) власників майнових паїв , затверджених 19.03.2002 загальними зборами пайовиків СВК «Дружба» с. Миколаївка та згідно Проекта роздержавлення земель колективного сільськогосподарського підприємства пайовиків «»Дружба» с. Миколаївка за 20.09.1995 [PERSON] у них не значиться. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився , подав суду телефонограму про слухання усправи у відсутності представника. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено , що в 1957 році [PERSON] було прийнято в члени колгоспу ім. Леніна , який в подальшому реорганізовано в КСП «Дружба» с. Миколаївка. З 1977 року позивач почала працювала листоношею в Козятинському районному вузлі зв`язку , що підтверджується записами в трудовій книжці. Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.9 ст.5 Земельного кодексу України (прийнятого Верховною Радою УРСР 18.12.1990 року) встановлювався порядок обчислення середньої земельної частки (паю), коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), порядок набуття у власність визначався Земельним кодексом України, у якому вказано, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) зокрема мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року№ 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Вирішуючи спір суд виходить з того, що розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств (КСП) проводилось в Україні після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 р. № 1529/99. Порядок паювання земель був визначений Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 р. № 720/95, в п.1 якого визначалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну ділянку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка (форма сертифіката затверджена Постановою КМУ від 12.10.95 р. №801), в якому вказується розмір паю в умовних кадастрових гектарах та його вартість. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Аналіз норм права дає підстави суду дійти до висновку. що особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Позивачем не надано доказів того, коли колгосп імені Леніна села Миколаївка, який реарганізовано в СВК «Дружба », отримало Державний акт на право колективної власності на землю. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] працювала колгоспі імені Леніна села Миколаївка з 1957 року, трудові відносини припинила в 1977 році в зв`язку з переходом на роботу листоноші до Козятинського районного вузла зв`язку, що підтверджується довідкою б/н СВК "Дружба" (а.с. 5), випискою з особистого рахунку позивачки (а.с.6,7), копією трудової книжки (а.с.9,-12). 02.03.2000 створено СВК «Дружба», (а.с.5) . Досліджені судом докази вказують на те, що на момент проведення в господарстві паювання земель, позивачка вже не була членом господарства і не включена до списку членів господарства, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю правомірно. За таких обставин необхідно відмовити в задоволенні позову в повному обсязі Суд критично відноситься до довідки , виданої головою СВК «Дружба» №350 від 03.12.2018 про те , що [PERSON] на момент розпаювання була членом КСП «Дружба», оскільки вона суперечить записам в трудовій книжці позивачки . На підставі наведеного та

Outcome: dismissed