Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач Управління соціального заихисту населення Покровської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної адресної допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 « Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затверджено Порядок здійснення виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. 28.10.2014 року [PERSON] звернулась до управління із заявою про призначення адресної допомоги та надала передбачені Порядком документи, а саме заяву про призначення допомоги; копію свідоцтва про шлюб; копію паспорта, коду; копію свідоцтва про народження дитини. Допомога була призначена з урахуванням чоловіка та однієї дитини з 28.10.2014 року по 30.09.2016 рік. Згідно п. 6 зазначеного Порядку адресна допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім»ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших тіж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти , що розташовані на лінії зіткнення. В заяві про призначення допомоги відповідачка зазначила, що її сім»я не володіє житловими приміщеннями, розташованими в регіонах , інших ніж тимчасово окупована територія України та районах антитерористичної операції. Але державними соціальними інспекторами управління захисту населення Покровської міської ради було зроблено перевірку достовірності даних , зазначених у заяві, та виявлено порушення, а саме [PERSON] при зверненні за допомогою приховала інформацію про нерухоме майно на території підконтрольній Україні в м. Покровськ Донецької області. Розпорядженням начальника УСЗН Покровської міської ради від 01.10.2016 року їй була припинена виплата допомоги переміщеним особам на проживання. У зв'язку з цим виникла переплата допомоги за період з 21.10.2014 року по 30.09.2016 рік у розмірі 30955,21 грн.. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області незаконно отримані грошові кошти за період з 28.10.2014 року по 30.09.2016 року у сумі 30955,21 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що з жовтня 2015 рік по квітень 2016 року виплати позивачці не здійснювались, отримувала допомогу лише за 17,5 місяців. Позивачка дійсно має у власності квартиру [ADDRESS], проте вказаний об»єкт нерухомості розташований в зоні проведення антитерористичної операції., а сама вона фактично мешкає разом з чоловіком в м. Маріуполь, тому позовні вимоги,за її думкою, задоволенню не підлягають. Просила відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, приходить до наступного. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору ( наприклад, надання згоди іншому співвласнику житлового будинку на виконання переобладнання та перепланування), то залежно від змісту вимог і суб»єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Ураховуючи положення статті 11 ЦПК та статті 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та / або органом місцевого самоврядування ( суб»єктом владних повноважень) як суб»єктом публічного права та суб»єктом приватного права-фізичною особою, в якому управлінські дії суб»єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб»єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. В судовому засіданні встановлено, що 28.10.2014 року [PERSON] звернулась до управління із заявою про призначення адресної допомоги та надала передбачені Порядком документи, а саме заяву про призначення допомоги; копію свідоцтва про шлюб; копію паспорта, коду; копію свідоцтва про народження дитини ( а. с. 9) Допомога була призначена з урахуванням чоловіка та однієї дитини з 28.10.2014 року по 30.09.2016 рік. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] ( а. с. 7). Згідно протоколу про утримання переплати від 15.11.2016 року у зв'язку з проведенням верифікації по наявності житла у [PERSON] по щомісячній адресній допомозі особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території за період з 28.10.2014 по 30.09.2016 року виникла переплата у розмірі 30955,21 грн., для погашення якої вирішено дане питання передати на розгляд суду ( а. с. 6). Розпорядженням начальника управління соціального захисту населення Покровської міської ради припинена виплата з 01.10.2016 року, період переплати становить з 28.10.2014 року по 30.09.2016 року ( а. с. 6). Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщаються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ( далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на житлово-комунальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року. Відповідно до п. 2 Порядку грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. У пункті 5 Порядку визначено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім»ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання ( перебування) з відповідною заявою, у якій крім іншої повинна міститись інформація про наявність у будь-кого з членів сім»ї до 30.03.2015 року - у володінні, а після 31.03.2015 року - у власності, житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.8 Порядку уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні та надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї. Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути незаконно отримані грошові кошти,посилаючись на п. 11 Порядку. Відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім»ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання вимог цього закону КМУ прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк. В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено. В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень) Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р, яке є чинним на момент розгляду справи, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить і місто Красноармійськ. Відповідно до п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім»ї на вимоги уповноваженого органу ( абзац 2 п. 11 у редакції постанови КМУ від 15.06.2015 р. № 427) У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що після призначення відповідачці грошової допомоги обставини, які впливають на її призначення у неї не змінювались, відповідачка мала у власності житло, яке розташовано в зоні проведення антитерористичної операції, доказів щодо належності іншого будь-якого об»єкта нерухомості на праві власності, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції суду не надано. Отже,посилання, в даному випадку позивача на п. 11 Порядку, як на підставу для стягнення надміру виплачених коштів, є безпідставним, оскільки даний пункт передбачає порядок повернення/стягнення надміру виплаченої грошової допомоги, яка була виплачена уповноваженим органом після зміни в особи обставин, які впливають на її призначення. У відповідності до п. 12 Порядку єдиним наслідком виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації є припинення з наступного місяця даної виплати. Таким чином, підстав для стягнення надмірно виплачених коштів на підставі Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку немає. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Звертаючись до суду в порядку цивільного судочинства, позивач просить стягнути з відповідачки незаконно отримані суми щомісячної допомоги. Положення про зобов»язання, які виникають внаслідок безпідставного придбання чи збереження майна особою за рахунок іншої особи, в даному випадку, окрім Порядку здійснення виплати адресної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим КМУ № 505, регулюються статтею 1212 ЦК України. Не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає за необхідним зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Грошова допомога відповідачці була виплачена на підставі рішень комісії про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 07.11.2014 року. Проте, згідно ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набутті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 02.07.2015 року у справі № 6-91 цс14, який враховується іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. ( Постанова ВСУ від 02.10.2013 р. № 6-88цс13) Цільове призначення даної виплати - надання допомоги окремим категоріям громадян для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що зумовлені вимушеною зміною місця проживання та необхідністю знайти та забезпечити себе іншим житлом. Оскільки, як встановлено в судовому засіданні,відповідачка виїхала з м. Донецьк, іншого будь-якого об»єкта нерухомості на праві власності, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції суду не надано, як того вимагають вищезазначені норми права, не має, суд приходить до висновку про недоведеність з боку позивача відсутність правової підстави для виплати відповідачці адресної допомоги. З урахуванням вищезазначених - норм права , обставин справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Управління соціального захисту населення Покровської міської ради до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих сум щомісячної адресної допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed