Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про визнання своєї дружини [PERSON], обмежено дієздатною, встановлення над нею піклування та призначення заявника піклувальником, мотивуючи тим, що 10.09.2015 року у дружини стався інсульт, після його перенесення вона перестала розмовляти, в наслідок отриманого паралічу не може підписувати документи та взагалі писати. 02.04.2015 року дружині призначено першу групу інвалідності по загальному захворюванню. Відповідно до довідки МСЕК №488090 [PERSON] потрібен постійний сторонній догляд, проходження стаціонарного та амбулаторного лікування у невролога. В судове засідання заявник не з'явився, його представник надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за відсутності [PERSON], просив заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника вимоги заяви підтримав повністю з мотивів, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи суду пояснив, що дійсно [PERSON] перенесла ішемічний інсульт, внаслідок чого її пам'ять та інтелект знижені в значній мірі, але при цьому вона не страждає на психічне захворювання. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14 грудня 1984 року виконкомом Артемівської міської ради м.Дзержинська Донецької області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] 10.09.2015 року у дружини заявника стався інсульт, після його перенесення вона перестала розмовляти, стала повністю безпомічною. Згідно виписки неврологічного відділення центральної міської лікарні м.Дзержинська № 2025 від 16.03.2015 року (а.с.14 ) [PERSON] встановлений діагноз: наслідки ішемічного інсульту (15.09.14 року) з моторною, сенсорною афазією, правобічної геміплегією, когнітивним дефіцитом, гіпертонічної хвороби 3 ст. Пам'ять, інтелект хворої знижені в значній мірі, але вона орієнтована в часі та просторі. У зв'язку з цим суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Справа про обмеження дієздатності фізичної особи розглядається судом в порядку окремого провадження на підставі заяви членів її сім'ї, органу опіки та піклування, наркологічного або психіатричного закладу (ч. 1 ст. 237 ЦПК). Якщо розглядається справа про обмеження дієздатності особи суд, встановивши, що існують достатні дані, які свідчать про психічний розлад, призначає судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану особи (ч. 1 ст. 239 ЦПК). Такими даними можуть бути довідка про стан здоров'я, виписка із історії хвороби та інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами (абзац перший пункту 3 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним" від 28 березня 1972 р.). Заявником жодних істотних даних, які б свідчили про психічний розлад здоров`я [PERSON], який істотно впливає або на здатність фізичної особи розуміти значення своїх дій або на здатність фізичної особи керувати своїми діями суду не надано. За таких обставин, на даний час немає підстав для визнання [PERSON] обмежено дієздатною. У зв'язку з тим, що вимоги заявника про призначення піклувальника відповідно до ч.1ст.37, ч.2 ст. 60 ЦК України є похідними від вимог про обмеження цивільної дієздатності, тому вони також не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Отже, у зв'язку з тим, що підстав для призначення піклувальника відповідно до ст. 60 ЦК України не має, тому заявник має право звернутися до органу опіку та піклувальника для вирішення питання щодо призначення [PERSON] піклувальника.

Outcome: dismissed