Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся у суд з позовом до відповідача, ПАТ «КБ «Надра», в особі відділення філії ПАТ «КБ «Надра» Харківське РУ, 3-я особа [PERSON] про визнання договору поруки №6/2/10/2008/840-П/4 від 22.05.2008р. розірваним, з підстав не надсилання банком повідомлення поручителю про наявність заборгованості. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 22.05.2008року між відповідачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №6/2/10/2008/840-К/4. В забезпечення виконання зобовязань між відповідачем та позивачем був укладений договір поруки №6/2/10/2008/840-П/4 від 22.05.2008р. Розірвання договору врегульовано ст.ст. 651, 652 ЦК України Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Доказів істотного порушення банком умов договору поруки, суду не надано. Не надсилання банком досудового повідомлення про виконання зобовязання позичальника за договором кредиту не є істотним порушенням умов договору, яка значною мірою позбавила позивача того, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою статті 652 ЦК України, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи з вимог вказаної статті договір підлягає розірванню при наявності одночасно чотирьох умов передбачених ч.2 ст. 652 ЦК України. Між тим, доказів наявності обовязкових чотирьох умов суду не надано. Посилання позивача на положення ст. 559 ЦК України , судом не приймаються, оскільки вказана норма закону правовідносини по розірванню правочину не регулює . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed