Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Агропросперіс Банк» (далі по тексту - відповідач) про зобов`язання вчинити дії, в якому просить зобов`язати відповідача надіслати вкладнику [PERSON] копію рішення Правління № 21 від 06.07.2018 року щодо дострокового розірвання Договору № 055820 банківського вкладу від 05.04.2018 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.04.2018 року уклав з відповідачем Договір №055820 банківського вкладу. 10.07.2018 року відповідач достроково розірвав договір, але про розірвання договору не повідомив та копію рішення не надав. Позивач направляв відповідачу звернення про надання рішення про дострокове розірвання договору, проте така вимога не була виконана відповідачем. Рішенням суду від 13.11.2018 року визнано неправомірними дії відповідача щодо розірвання договору № 055820 від 05.04.20148 року і зобов`язано відповідача вчинити дії щодо належного виконання умов договору. Разом з тим рішення суду відповідачами не було виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 17.07.2020 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 02.09.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем зазначено, що останній повідомив позивача про дострокове розірвання договору банківського вкладу листом від 09.07.2018 року № 24-900. Рішення правління не є правочином спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тому не може бути надано позивачу. Також представник відповідача посилався на те, що рішення правління Банку становить банківську таємницю, а тому не може бути надано позивачеві. 05.10.2020 року до суду надійшла заява позивача про вирішення справи за наявними матеріалами. 27.10.2020 року позивачем надано до суду додаткові пояснення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 05.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Агропросперіс Банк» та [PERSON] також було укладено договір № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний», відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває вкладнику-рахунок для обліку строкових коштів [NUMBER] та приймає на зберігання грошові кошти, надалі - вклад на строк 12 місяців з 05.04.2018 року по 05.04.2019 на умовах цього договору. Так, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п. 1.2 та п. 1.3. договору, розміщення коштів на рахунок відбувається шляхом переказу коштів з поточного рахунку вкладника у ПАТ «АП Банк» на рахунок. Сума вкладу становить 197,00 грн. Відповідно до п. 2.1.3 договору, банк має право відмовити вкладнику в здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом». Відповідно до п. 5.1 договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену діючим законодавством України і умовами договору. Згідно п. 6.1 договору цей договір набуває чинності з дня надходження коштів на рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Листом від 09.07.2018 року за вих. № 24-900 ПАТ «АП Банк» повідомив [PERSON] про припинення ділових відносин, розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, та закриття рахунків у відповідності до вимог ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 № 1702 -VII. 16.07.2018 року та повторно 20.07.2018 року позивачем було направлено відповідачу скаргу (16.07.2018 року) та заяву ( 20.07.2018 року) з вимогою надати копію рішення про дострокове розірвання договору № 055820 від 05.04.2018 року. Разом з тим відповідачем не було надано позивачу вказаного рішення. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.11.2018 року, визнано дії Публічного акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи «Класичний» від 05.04.2018 року, розірвання договору № 26202005022601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] - неправомірними. Судом встановлено, що відповідачем було повідомлено [PERSON] про припинення ділових відносин, розірвання укладених з ним договорів та закриття рахунків, відкритих на його ім`я. ПАТ «Агропросперіс Банк» фактично відмовився в односторонньому порядку від виконання укладених з відповідачем договорів, що суперечить нормам ст. 525 ЦК України та умовам договору. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 302 ЦК України, фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію. Збирання, зберігання, використання і поширення інформації про особисте життя фізичної особи без її згоди не допускаються, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Частиною 2 статті 272 ЦК України, встановлено, що фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав. Згідно з ст. 276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Суд не приймає доводи відповідача про те, що рішення правління не є правочином спрямованим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, тому не може бути надано позивачу, оскільки рішенням Правління № 21 від 06.07.2018 року відповідач обмежив право [PERSON] на розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на депозитному рахунку банку. З приводу заперечень відповідача щодо того, що рішення правління Банку становить банківську таємницю, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону України "Про банки і банківську діяльність" інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду. Суд в даному випадку виходить з того, що позивач просить надати йому рішення правління банку, яким вирішено саме з ним розірвати договір, а тому зобов`язання відповідача задовольнити вимогу позивача в частині надання рішення про розірвання договору особисто із [PERSON] не призведе до порушення прав інших осіб. Окрім того, законом прямо передбачено можливість розкриття банківської таємниці за рішенням суду. Отже, суд приходить до висновку про те, що відмова в наданні позивачу копії рішення Правління № 21 від 06.07.2018 року щодо дострокового розірвання Договору № 055820 банківського вкладу від 05.04.2018 року є порушенням його особистих немайнових прав та вимог ст. 302 ЦК України Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 143 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved