Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Керівник Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування наказу, договорів оренди та суборенди землі недійсними та їх розірвання, повернення земельної ділянки. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON], звернувся до Головного управління Держземагентства у Черкаській області із заявою з приводу надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в адмінмежах Кутівської сільської ради на земельну ділянку площею 23,3400 га.Відповідно до наданих документів Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області [PERSON] наказом від11.03.2014 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.У подальшому, 17.10.2014р. наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 23,3400 га в оренду [PERSON], для ведення фермерського господарства із земель державної власності.На підставі вищезазначеного наказу між відповідачами 17.10.2014 укладено договір оренди спірної земельної ділянки, який10.11.2014 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Маньківського районного управління юстиції.Відповідно до п. 1 договору 1 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка розташована в адмінмежах Кутівської сільської ради Маньківського району.В п. 2 договору 1 зазначено, що в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером 7123184500:02:001:0104 площею 23,3400 га., сільськогосподарські угіддя - сіножаті, розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кутівської сільської ради.В п. 5 договору 1 зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 01.01.2014 становить 64381, 06 грн.Строк дії договору становить 10 років.У подальшому, 22.08.2016 між [PERSON], та фермерським господарством «Пащенка» укладено договір суборенди спірної земельної ділянки, який зареєстровано 28.09.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу. Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є належним відповідачем у вказаній справі, оскільки до нього перейшли права та обовязки Головного управління Держземагентства у Черкаській області.Так, встановлено, що наказ Головного управління Держземагентства у Черкаській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 17.10.2014 № 23-4790/14-14-СГ прийнятий з порушенням законодавства України, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Укладені, на підставі зазначеного вище наказу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, договори оренди та суборенди спірної землі підлягають визнанню недійсними. Фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства. Згідно з витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань фермерське господарство [PERSON] не створювалося та останній не є одним із засновників селянського (фермерського) господарства «Пащенка». Тобто, після укладення договору 1, [PERSON], не створив фермерського господарства, не приступив до використання земельної ділянки, а передав її у суборенду фермерському господарству «Пащенка» та зареєстрував у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право суборенди. Вбачається, що [PERSON], отримав земельну ділянку, як громадянин для ведення фермерського господарства та передав її в суборенду раніше створеного селянського (фермерського) господарства «Пащенка» з метою уникнення проведення земельних торгів, чим порушено ст. 134 Земельного кодексу України. Крім того, встановлено, що вказаним вище наказом та договором оренди землі відповідачі допустили незаконну зміну виду використання спірної земельної ділянки. Зі змісту оскаржуваного договору оренди землі (пункт 2 «обєкт оренди») та довідки форми - 6 ЗЕМ, орендована [PERSON] земельна ділянка площею 23,3400 га відноситься до сіножатей, тобто систематично використовувалась для сінокосіння.Таким чином, слід розмежовувати вид використання земель сільськогосподарського призначення для сінокосіння та для ведення фермерського господарства.Разом з тим, спірна земля, надана [PERSON] не для сінокосіння, як того вимагає - закон, а для ведення фермерського господарства, тобто відбулася зміна цільового виду використання землі, фактично спірним наказом та договором оренди поєднано два види використання землі - для сінокосіння та ведення фермерського господарства.Згідно інформації Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області від 08.02.2017 за № 10-23-0.32-2202/2-17 [PERSON], не звертався до Головного Управління Держгеокадастру в Черкаській області з приводу зміни цільового призначення земельної ділянки площею 23,34 га, розташованої в адміністративних межах Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області.Таким чином, жодного рішення уповноваженим органом щодо зміни виду використання спірної земельної ділянки не приймалось та відповідна землевпорядна документація не розроблялась. Наказ Головного Управління Держземагенства в Черкаській області на думку позивача є незаконним, жодних заходів щодо повернення спірної земельної ділянки не вжито, що свідчить про неналежне виконання обовўязків, а також беручи до уваги те, що Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області є відповідачем по даній справі прокурор виступає самостійно як позивач в інтересах держави,у зв'язку з чим керівник Уманської місцевої прокуратуривимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник Головного Управління Держгеокадастру в Черкаській області до суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду без поважних причин не зявився, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів, відповідно до вимог ст. 130 ЦПК України, у відсутності представника відповідача. Представник відповідачів [PERSON], та селянського фермерського господарства "Пащенка" в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи: Державний реєстратор Маньківської районної державної адміністраціїв судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви просить справу слухати у його відсутності. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідачів, спеціаліста, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: [PERSON], звернувся до Головного управління Держземагентства у Черкаській області із заявою з приводу надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в адмінмежах Кутівської сільської ради на земельну ділянку площею 23,3400 га.Відповідно до наданих документів Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області [PERSON] наказом від11.03.2014 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.У подальшому, 17.10.2014р. наказом Головного управління Держземагентства у Черкаській області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 23,3400 га в оренду [PERSON], для ведення фермерського господарства із земель державної власності.На підставі вищезазначеного наказу між відповідачами 17.10.2014 укладено договір оренди спірної земельної ділянки, який10.11.2014 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Маньківського районного управління юстиції.Відповідно до п. 1 договору 1 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка розташована в адмінмежах Кутівської сільської ради Маньківського району.В п. 2 договору 1 зазначено, що в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером 7123184500:02:001:0104 площею 23,3400 га., сільськогосподарські угіддя - сіножаті, розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кутівської сільської ради.В п. 5 договору 1 зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації станом на 01.01.2014 становить 64381,06 грн.Строк дії договору становить 10 років.У подальшому, 22.08.2016 між [PERSON], та фермерським господарством «Пащенка» укладено договір суборенди спірної земельної ділянки, який зареєстровано 28.09.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального округу. На думкупозивача наказ Головного управління Держземагентства у Черкаській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду від 17.10.2014 № 23-4790/14-14-СГ прийнятий з порушенням законодавства України, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Укладені, на підставі зазначеного вище наказу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, договори оренди та суборенди спірної землі на думку позивача підлягають визнанню недійсними. Згідно з витягом Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань фермерське господарство [PERSON] не створювалося та останній не є одним із засновників селянського (фермерського) господарства «Пащенка». Після укладення договору 1, [PERSON], не створив фермерського господарства, не приступив до використання земельної ділянки, а передав її у суборенду фермерському господарству «Пащенка» та зареєстрував у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право суборенди. Позивач вказує, що Уманською місцевою прокуратурою з метою встановлення порушень земельного законодавства при наданні у користування земельних ділянок та детального вивчення даних Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено факт незаконного набуття права оренди земельної ділянки поза конкурентними засадами, проте відповідно до закону України «Про прокуратуру» у функціях прокуратури відсутній загальний нагляд за додержанням і застосуванням законів, тому невідомо яким чином прокуратура дізналася про нібито порушення законодавства. 11.03.2014 селянське (фермерське) господарство «Пащенка», отримав наказ головного управління Держземагенства у Черкаській області № ЧК/7123184500:02:001 /00002552 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» на земельну ділянку площею 23,3400 га для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Кутівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Після отримання наказу було розроблено землевпорядну документацію та подано її на затвердження до Головного управління. 17.10.2014 року селянське (фермерське) господарство «Пащенка» отримало наказ головного управління Держземагенства у Черкаській області № 23-4790/14-14-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду». Даним наказом затверджено проект землеустрою та надано [PERSON], в оренду земельну ділянку площею 23,3400 га терміном на 10 років. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» визначений порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Частина 1 статті 8 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає державну реєстрацію фермерського господарства після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. На виконання даної вимоги закону 02.12.2015 зареєстровано юридичну особу фермерське господарство «ЯРОЛ», керівником та засновником якого є [PERSON] Статтею 8 закону України «Про оренду землі» визначено, що орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Договором оренди від 17.10.2014 пунктом 30 одним з прав орендаря передбачена передача земельної ділянки в суборенду з отримання попередньої згоди орендодавця. На виконання вищевказаного пункту 03.08.2016 до Головного управління звернувся громадянин [PERSON] з клопотанням про надання згоди на передачу об'єкту оренди в суборенду. За результатами розгляду даного клопотання наказом №23- 8041/14-16-СГ від 22.08.2016 Головним управлінням надано згоду на передачу в суборенду земельної ділянки з кадастровим номером 7123184500:02:001:0104. Тому, посилання прокуратури, що позивачем було застосовано дану процедуру тільки задля уникнення процедури земельних торгів не підтверджується фактичними обставинами справи. Одним із основних принципів ЗК України визначає принцип раціонального використання та охорони земель. Відтворюючи дієвість цього принципу, ЗК України поділяє земельний фонд України, який складають усі землі країни в межах її території, за особливим правовим режимом та основним цільовим призначенням на категорії. Стаття 19 ЗК України закріплює такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення: землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення: землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення: землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду: а також землі промисловості, транспорту, зв?язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до частини першої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади. Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Землями сільськогосподарського призначення згідно з частиною першою статті 22 ЗК України визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Частиною другою статті 22 ЗК України визначено. що землями сільськогосподарського призначення є сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті. пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). У свою чергу відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Статтями 31, 33-37 ЗК України встановлений правовий режим видів використання сільськогосподарських земель. Так, згідно зі статтею 31 ЗК України визначено яким чином можуть складатися землі фермерського господарства, натомість, правовий режим земельних ділянок для сінокосіння та випасання худоби визначається статтею 34 ЗК України, відповідно до частини першої якої громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Таким чином, ЗК визначає різний правовий режим земель, що відводяться для ведення фермерського господарства, та земель, що відводяться для сінокосіння та випасання худоби. При цьому абзац другий частини п'ятої статті 20 ЗК встановлює обовязок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Види цільового призначення земель визначено Класифікацією видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) , затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548. а види земельних угідь - Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ). додаток 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою (кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051. Відповідно до пункту 1 4 КВЦПЗ визначається поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об'єктів. Зокрема, секція А «Землі сільськогосподарського призначення мають наступну класифікацію: підрозділ 1.01. - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, підрозділ 1.02. - для ведення фермерського господарства, підрозділ 01.08 - для сінокосіння і випасання худоби. За видами земельних угідь, згідно КВЗУ землі сільськогосподарського призначення поділяються на: ріллю (група 001). Група включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці. До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав'яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви: рослинний покрив земель і грунти (група 002). Група включає землі, які використовуються для виробництва сільськогосподарської продукції, обслуговування сільського господарства. Вказана група має наступні підгрупи: сіножаті підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння (ГОСТ 26640-85). до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки. Пасовища підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85); рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про фермерське господарство» цей Закон не поширюється на громадян, які ведуть особисте селянське господарство або які використовують земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), садівництва, городництва, сінокосіння випасання худоби. Частиною другою статті 24 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство самостійно визначає напрями своєї діяльності, спеціалізацію, організує виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію, на власний розсуд та ризик підбирає партнерів з економічних зв'язків у всіх сферах діяльності, у тому числі іноземних. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави дійти висновку, що види використання земельної ділянки, встановлені ст. 31, 33-37 ЗК України не слід ототожнювати з видами земельних угідь. Отже, надання земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства не виключає можливості використання земельної ділянки з видом сільськогосподарських угідь - сінокоси та не є тотожним з наданням земельної ділянки громадянам в оренду для сінокосіння та випасання худоби. Враховуючи викладене, при прийнятті спірних наказів та укладенні договору оренди Головним управлінням дотримано вимоги Земельного кодексу України. Законів України «Про фермерське господарство». 17.10.2014 року було укладено договір оренди землі між Головним управлінням та [PERSON] на вищевказану земельну ділянку (а.с. 22-27). 10.11.2014 було здійснено державну реєстрацію договору оренди землі. [PERSON] було здійснено державну реєстрацію фермерського господарства «Ярол», ідентифікаційний код 40153662, керівник [PERSON] На момент отримання в оренду землі та створення фермерського господарства [PERSON], працював у с. Червоний Кут Жашківського району Черкаської області, що підтверджується копієї трудової книжки (а.с. 108-110), що межує з Кутівською сільською радою Маньківського району Черкаської області і міг займатися обробітком орендованої землі, проте 07.07.2016р. звільнився. Постійне місце [PERSON], проживання [INFO]. У зв?язку з віддаленістю орендованої земельної ділянки та зміною місця роботи [PERSON] вирішив передати земельну ділянку у суборенду СФГ «Пащенка», яке орендує сусідні землі. Між СФГ «Пащенка» та [PERSON], було укладено договір суборенди землі від 20.09.2016 на земельну ділянку площею 23,3400 га. кадастровий номер 7123184500:02:001:0104 (а.с. 39-40). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця, даний договір укладено на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 22.08.2016 № 23-8041/14- 16-СГ «Про надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду». Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому, позивач не вказав жодного доказу, що суперечності договору оренди та договору суборенди землі. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі, строк суборенди становить до 17 жовтня 2024 року, що не суперечить договору оренди землі. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації, державну реєстрацію здійснено 28.09.2016 № 16684944.Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому, позивач невказав жодного доказу, щодо суперечності договору оренди землі та договору суборенди землі.Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі, строк суборенди становить до 17 жовтня 2024 року, що не суперечить договору оренди землі.Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації, державну реєстрацію здійснено 28.09.2016 № 16684944.Використання землі здійснюється відповідно до проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозмін та впорядкування угідь земельної ділянки гр.[PERSON], технічного звіту про землевпорядні вишукування для розроблення проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозмін та впорядкування угідь земельної ділянки гр.[PERSON], та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який вказує, що орендована земля по категорії земельних угідь рахується рілля.Суд, позовні вимоги вважає безпідставними, такими що порушують законні права та інтереси, суперечать вимогам чинного законодавства, а тому не підлягають задоволенню із наступних підстав.Відповідно ст. 2 ЗУ «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.Згідно ст. 3 ЗУ «Про оренду землі» об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності - земельна ділянка перебуває у власності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, що визнає позивач. Ст. 4 ЗУ «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Ст. 5 ЗУ «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою - СФГ «Пащенка» є юридичною особою зареєстрованою на території України, а отже може бути суборендарем земельної ділянки. Ст. 6ЗУ «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону - договір оренди землі було зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, яку надано позивачем.Згідно ст. 14 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально - договір оренди землі між сторонами укладено у письмовій формі, жодна із сторін не вимагала його нотаріального посвідчення.Згідно ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є:обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) - дані умови вказано у пункті 1, 2 договору оренди землі; строк дії договору оренди - вказано у пункті 8 договору оренди землі;орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату - вказано у пунктах 9, 10, 11, 12 договору оренди землі. Згідно ст. 16 ЗУ «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватноївласності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку згода орендодавця в даному договорі оренди землі надана шляхом особистого підписання вказаного договору.Відповідно ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом - державну реєстрацію договору оренди землі проведено, а отже Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області передав земельну ділянку [PERSON] Ст. 19.ЗУ «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років - договір оренди землі відповідно до п. 8 діє 10 років. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років - земельна ділянка передана для ведення фермерського господарства, а отже дана норма дотримана. Ст. 21 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди - дані вимоги вказано у пунктах 9, 10 договору оренди землі. Ст. 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі - пунктом 9 встановлено орендну плату у грошовій формі, що складає 4,5 відсотка від нормативно-грошової оцінки землі. Стаття 27 ЗУ «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За змістом ст. ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, і зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, як вбачається з матеріалів справи дані норми витримано, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed