Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Територіальної громади в особі ОТГ: Петропавлівська громада Куп`янського району Харківської області, Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Державного геокадастру у Харківській області про визнання права на земельну частку /пай/ та витребування в натурі земельної частки /паю/, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.05.1998 позивач був прийнятий в члени КСП « Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області на посаду тракториста. Реорганізація колгоспу « Петропавлівське» в Колективне сільськогосподарське підприємство « Петропавлівське» була проведена 05.05.1994 року. Позивач вийшов з членів КСП 15.01.2000 року. В період коли позивач був членом КСП « Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області передавалась земля у власність КСП « Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області, а саме 15.03.1996 року Куп`янською райдержадміністрацією Куп`янського району Харківської області видано Державний акт серії ХР 19-00-000268 на право колективної власності на землю сільськогосподарському підприємству « Петропавлівське». До Державного акту на право колективної власності на землю доданий список громадян - членів КСП, серед яких позивач відсутній. Позивач зазначає, що оскільки він був членом КСП « Петропавлівське» то має право на пай КСП, оскільки земля КСП була передана до його вступу в члени КСП. Чому позивач пропущений в списках членів КСП, яким паювалась земля, останньому не відомо. Позивач зазначає, що про порушення свого права дізнався з листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 05.03.2020 року, тому з поважної причини пропустив строк позовної давності та просить його поновити. Представник відповідача ГУ Держгеокадасту в Харківській області надали до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно з ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон № 899-ІV) право на земельну частку (пай) мають в тому числі й колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 2 Закону № 899-ІV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну чає (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Частинами 1-2 статті 3 Закону № 899-IV встановлено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України № 720/95 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Так, за інформацією, наданою Міськрайонним управлінням у Куп`янському районі та м. Куп`янську Головного управління Держгеокадастру у Харківській області державний акт на право колективної власності на землю було видано колективному сільськогосподарському підприємству «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області 15.03.1996 року. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 3. У додатку 1 до державного акта «Списку громадян-членів колишнього КСП «Петропавлівське» гр. [PERSON] не зазначений. Відповідно до списку осіб, які були неправомірно не включені до головного списку громадян-членів колишнього КСП «Петропавлівське», які мали таке право за рахунок зменшення площ земельних часток (паїв), наявного у «Справі по паюванню земель колективної власності КСП «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області», прізвище [PERSON] відсутнє. Крім цього, зазначено, що паювання земель КСП «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області здійснено на підставі «Справи по паюванню земель колективної власності КСП «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області», затвердженої розпорядженням голови Куп`янської районної державної адміністрації № 307 від 15.08.1996 року «Про затвердження розрахунків вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах КСП «Петропавлівське». Разом з тим, запис щодо реєстрації сертифіката на ім`я [PERSON] в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів колишнього КСП «Петропавлівське» відсутній, сертифікат на його ім`я не видавався. Таким чином, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] свідчить сукупність таких обставин: відсутність у позивача сертифіката на право на земельну частку (пай), який є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай); відсутність відомостей про позивача у списку громадян-членів колишнього КСП «Петропавлівське», який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю; позивач не був членом КСП «Петропавлівське» при паюванні належних й земель, оскільки таке паювання мало місце у 1996 році, а [PERSON] став членом вказаного КСП 28.05.1998 року. Копія трудової книжки, що додана позивачем до позовної заяви, в силу приписів ч. З ст. 2 Закону № 899-ІV, є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) лише у громадян України, евакуйованих із зони відчуження, відселених із з безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а та у громадян України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості ( а.с. 26-27). Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 08 квітня 2020 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позов підтримали та просили суд його задовольнити, надавши аналогічні пояснення, що зазначені в позові. Представник відповідача Територіальної громади в особі ОТГ: Петропавлівська громада Куп`янського району Харківської області в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити, зазначивши, що позивач на той час коли було розпаювання земель ще не числився членами колгоспу. Також у позивача відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) членів колишнього КСП «Петропавлівське». Крім того позивач у «Списку громадян-членів колишнього КСП «Петропавлівське» також не зазначений, у звязку з чи підстави для задоволення позову відсутні. Представник відповідача Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ГУ Держгеокадасту в Харківській області в судове засідання не звився, надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши думку представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно запису в трудовій книжці [NUMBER] [PERSON] з 26 травня 1998 року був прийнятий в члени КСП « Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області. Відповіддю з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за № 29-20-11-2112/0/19-20 від 05.03.2020 року на адвокатський запит адвоката [PERSON] повідомляється, що за інформацією, наданою Міськрайонним управлінням у Куп`янському районі та м. Куп`янськ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області встановлено, що в державному акті на право колективної власності на землю від 15.03.1996 серія ХР-19-00-000268, виданому КСП « Петропавлівське». У додатку 1 списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до вищезгаданого державного акта на право колективної власності на землю, прізвища [PERSON] та [PERSON] не зазначені. Відповідно до розпорядження голови Куп`янської районної державної адміністрації від 22.01.2001 № 13 « Про затвердження внутрігосподарського резервного фонду і розрахунку вартості земельної частки ( паю) та її розміри в умовних кадастрових гектарах КСП « Петропавлівське» розмір земельної частки ( паю) становить 6,4 умовних кадастрових гектара. Державним актом на право колективної власності на землю серія ХР-19-00-000268 підтверджується, що його було видано колективному сільськогосподарському підприємству «Петропавлівське» Куп`янського району Харківської області 15.03.1996 року. Вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 3. Архівною довідкою виданою архівним відділом Куп`янської районної державної адміністрації за № 01-63/90 від 10.03.2020 року підтверджується, що в архівному фонді КСП « Петропавлівське» с. Петропавлівка Куп`янського району Харківської області в книгах протоколів загальних зборів уповноважених за 1992,1994 роки є відомості про зміну назви та реорганізацію: Колгоспу « Шлях Леніна» змінено назву на колгосп « Петропавлівський» ( протокол № 2 від 14 липня 1992 року). Колгосп « Петропавлівський» реорганізовано в КСП « Петропавлівське» ( протокол № 2 від 05 квітня 1994 року) ( а.с. 6-11). Архівною довідкою виданою архівним відділом Куп`янської районної державної адміністрації за № 01-63/89 від 10.03.2020 року підтверджується, що в архівному фонді КСП « Петропавлівське» с. Петропавлівка Куп`янського району Харківської області в протоколах засідань правління та загальних зборів є такі відомості: від 26 травня 1998 року № 8 « Слушали заявление с просьбой принять в члены КСП трактористом-машинистом: [PERSON] .» / так у документах/. В архівному фонді КСП « Петропавлівське» с . Петропавлівка Куп`янського району Харківської відомостей в документах, які надійшли на зберігання, про прийом за 1995 рік та про звільнення за 2000 рік не знайдено ( а.с. 49). У відповідності до абз. 3 п. 1 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну ділянку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IVосновним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. Зверненню до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) має передувати вирішення питання про невключення позивача до списку громадян членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). На зазначене неодноразово звертав увагу Верховний Суд у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц, від 24 березня 2020 року у справі № 538/302/19-ц, від 24 березня 2020 року у справі № 183/5312/16-ц. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не надав доказів звернення за вирішенням питання щодо невключення його до списку громадян - членів КСП, не надав відмови уповноваженого на те органу з цього питання, не додав відповідних документів на підтвердження наявної можливості надання йому паю у визначеному розмірі на території Петропавлівської об`єднаної територіальної громади Куп`янського району Харківської області і що вирішення даного питання не вплине на права та обов`язки власників сертифікатів. Суд не є тим уповноваженим органом, що має право розпоряджатись землями, що розташовані на території Петропавлівської об`єднаної територіальної громади Куп`янського району Харківської області. Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «РуїзТоріха проти Іспанії» (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права на земельну частку /пай/ та витребування в натурі земельної частки /паю/. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed