Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

У травні 2018 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 22.12.2005 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 22.12.2005 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 4000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з відсотковою ставкою за користування кредитом 36.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів, тому станом на 31.03.2018 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 19 1424 гр. 56 коп., яка складається з такого: - 6993 гр.35 коп. - заборгованість за тілом кредиту - 170189 гр. 56 коп. - по процентам за користування кредитом - 4650 гр.00 коп. - заборгованості за пенею та комісією - 500 гр. 00 коп. - фіксованої частини штрафу - 9091 гр.65 коп. - процентної складової штрафу, які не сплачені на день звернення позивача до суду. Посилаючись на приписи ст. 509, 526, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 19 1424 гр. 56 коп. та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1762 гр. 00 коп. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 року ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 336/2522/18 провадження 2/336/1790/2018 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 06.04.2020 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2018 року скасовано, та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 29.04.2020 року. 27 квітня 2020 року відповідач скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав її необґрунтованості та спливу позовної давності. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних правовідносин є,зокрема,правочини. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно заяви-анкети від 22.12.2005 року (а.с.10) позивач оформив на ім`я відповідача кредитну картку, на якій було встановлено кредитний ліміт у сумі 4000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач ознайомився і погодився з тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.12.2005 року станом на 31.03.2018 року, наданої суду АТ КБ «Приватбанк», який подано у вигляді розрахунку заборгованості по картці відповідача [PERSON] загальна сума заборгованості становить 191424 гр. 56 коп.,яка складається з такого: - 6993 гр. 35 коп. заборгованість за тілом кредиту - 170189 гр. 56 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом - 4650 гр. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією - 500 гр. 00 коп. штраф (фіксована частина) - 9091 гр. 65 коп. штраф (процентна складова). У відповідності до положень ст.256 ЦК України та згідно ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. В пункті 1.5.2 правових Висновків ВСУ у цивільних справах викладених у постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п.1,2,4 ч.1 ст.355 ЦПК України за ІІ півріччя 2017 року, викладено наступний правовий висновок. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Даний правовий висновок висловлено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 9 серпня 2017 р. у справі № 6-2322цс16. Окрім того, у п.1.5.10 вищенаведених Висновків ВСУ зазначено, що не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 листопада 2017 р. у справі № 6-2891цс16). Як видно з розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.12.2005 року станом на 31.03.2018 року, наданої суду АТ КБ «Приватбанк» (а.с.4-9), який подано розрахунку заборгованості по картці відповідача [PERSON] судом встановлено, що останній платіж на погашення кредиту відповідачем було здійснено ще 15.05.2014 року в розмірі 100 грн., що відображено в графі "сума погашення за наданим кредитом", а позов до суду АТ КБ «Приватбанк» було подано 11.05.2018 року, тобто після спливу термінів позовної давності передбачених чинним законодавством, що вказує на те, що позивач не вчиняв жодних дій по поверненню кредитних коштів, сума яких з кожним роком все збільшувалася і збільшувалася. Окрім того, як вказує позивач у позові, а саме в п. 3 Умов та правил надання банківських послуг, та як зазначено у відзиві відповідача, поданому 27.04.2020 року, строк дії картки відповідача з урахуванням її перевипуску становив до 27 лютого 2015 року, що також вказує на пропуск позивачем строків на звернення до суду з даним позовом, і поважності причин такого пропуску строків позовної давності банком, суд не встановив. У відповідності до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За таких обставин, суд вважає, що в позові АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити за спливом строків давності звернення до суду. На підставі наведеного, ст.ст. 256, 257-261, 267 ЦК України та

Outcome: dismissed