Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є особою похилого віку, ветераном праці, інвалідом війни 2 групи, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, внаслідок чого не працює та потребує матеріальної допомоги, яку відповідачі у добровільному порядку не надають. Просив стягнути з відповідачів на користь будинку інтернату для людей похилого віку(інвалідів) аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму довічно. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали повністю, посилаючись на те, що відповідач отримує пенсію у розмірі 3 989,82 грн. та щомісячну допомогу на харчування у розмірі 400 грн., що, на їхню думку, є достатнім для забезпечення життєвих потреб позивача. Окрім того, свого часу позивач ухилявся від виконання обов'язків по вихованню дітей та не надавав допомоги на їхнє утримання, тому вважають це підставою для звільнення їх від сплати аліментів на утримання батька. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав. Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Встановлено, що [PERSON], [INFO](а.с.3,4), є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 15,16). Як вбачається з наданих суду доказів, [PERSON] є пенсіонером, інвалідом війни 2 групи, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії(а.с.6-12). Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Законом України "Про Державний бюджет на 2016 рік" встановлений прожитковий мінімум на працездатну особу - 1378 грн., а для осіб, що втратили працездатність, - 1074 грн. Згідно довідкою УПФУ в Полтавському районі пенсія по інвалідності [PERSON] складає 3 989,82 грн.(а.с.14). Також позивач визнає факт отримання ним щомісячної грошової компенсації вартості продуктів харчування у розмірі 400 грн., що, згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, є підставою для звільнення від доказування цієї обставини. Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що отримувані ним доходи є явно недостатніми для забезпечення життєвих потреб і у зв'язку з цим він потребує матеріальної допомоги. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 88 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: dismissed