Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У травні 2020 року ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.07.2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту у формі заяви-приєднання (акцент) за №256729Га/05АВ до оферти №124, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Mitsubishi» д.р.н. [NUMBER] . 06.06.2018 року о 09 год. 40 хв. в м. Києві, Кільцева дорога сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля «Mitsubishi», д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та автомобіля «Toyota», д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Mitsubishi», д.р.н. [NUMBER] , що був застрахований ПрАТ «СК «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №256729Га/05АВ від 20.07.2017 року. Згідно Довідки № 3018164370142569 про ДТП та Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 05.07.2018 року, дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України (ст. 124 КпАП України). Страхувальник звернувся до Позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2392264 від 11.07.2018 року, та умов Договору страхування №256729Га/05АВ від 20.07.2017 року, розмір страхового відшкодування склав 100000,00 грн., яке АТ «СК «АРКС» було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення №472547 від 12.07.2018 року. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Toyota», д.р.н. [NUMBER] була застрахована відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в АТ «СК «ТАС» згідно полісу № АК/9774102 (встановлений ліміт відповідальності 100000,00 грн., франшиза 0,00 грн.). 19.11.2018 року АТ «СК «ТАС» було здійснено на користь ПрАТ «СК «АРКС» виплату страхового відшкодування в розмірі 61270,51 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. За таких обставин сума збитків становить 38729,49 грн. (100000,00 грн. - 61270,51 грн. = 38729,49 грн.) Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» 38729,49 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками [PERSON] отримав 16 червня 2020 року, що підтверджено зворотнім повідомленням. 01 липня 2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що оскільки його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС», відповідно до полісу АК/9774102, зі страховим лімітом 100 000 грн., а розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «Toyota», д.р.н. [NUMBER] склав 100 000,00 грн., що не перевищує суму страхового ліміту, то обов`язок відшкодування покладається саме на ПрАТ «СГ «ТАС», тому належним відповідачем у даному випадку має бути саме страхова компанія, яка застрахувала його цивільно-правову відповідальність. Крім того, відповідач вважає безпідставним застосування ПрАТ «СГ «ТАС» коефіцієнту у розмірі 0,5283. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.07.2017 року між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту у формі заяви-приєднання (акцент) за №256729Га/05АВ до оферти №124, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Mitsubishi» д.р.н. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що 06.06.2018 року о 09 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota», державний номерний знак [NUMBER] , в м. Києві по Кільцевій дорозі, навпроти буд. 30 по вул. Зодчих, при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перстроїтись та скоїв з ним зіткнення. При ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Станом на день розгляду справи постанова Святошинського районного суду міста Києва від 05 липня 2018 року є такою, що набрала законної сили. Частина 6 статті 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами частини 2 статті 1187, частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. 06 червня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. 10 липня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» складено Акт огляду транспортного засобу «Mitsubishi» д.р.н. [NUMBER] (дефектну відомість). Згідно Рахунку №А-000018592 від 21 червня 2018 року та ремонтної калькуляції №1.003.18.0 від 26 червня 20187 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi» д.р.н. [NUMBER] , становить 116615,32 грн. Страховим актом № АХА2392264 від 11.07.2018 року позивач визначив вартість відновлювального ремонту автомобіля страхувальника на підставі даного рахунку-фактури, що не суперечить ні умовам договору страхування, ні Закону України «Про страхування», оскільки норми останнього не містять положень, які б зобов`язували страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише даних автотоварознавчого дослідження. Натомість положеннями статті 9 вищевказаного Закону передбачено, що розмір страхової суми, яка виплачується при настанні страхового випадку, визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При цьому страхова сума може бути встановлена по окремому страховому випадку, групі страхових випадків, договору страхування у цілому, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Аналогічна норма міститься і в частині 3 статті 988 ЦК України, відповідно до якої страхова виплата за договором страхування не може перевищувати розміру реальних збитків. Визначення вартості відновлювального ремонту на підставі даних ремонтної калькуляції узгоджується і з положеннями частини 2 статті 1192 ЦК України, відповідно до яких розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач виконав свої зобов`язання по виплаті страхового відшкодування шляхом перерахування безготівкових коштів в загальному розмірі 100000,00 грн. на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 472 547 від 12 липня 2018 року. Відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За приписом п. 22.1 ст. 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9774102 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 100 000 грн. та нульовою франшизою. На цій підставі позивач звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з регресною вимогою про відшкодування в розмірі 100000,00 грн. ПрАТ «СГ «ТАС» виконало свої зобов`язання перед позивачем шляхом сплати коштів у розмірі 61270,51 грн. Задоволення страховиком відповідача регресної вимоги позивача не в повному обсязі, а лише в розмірі визначеного оцінювачем вартості матеріального збитку, ґрунтується на положеннях пункту 22.1 статті 22 та статті 29 Закону 1961-IV, норми яких передбачають відшкодування страховиком витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відтак різниця між сплаченою позивачем страхувальнику сумою страхового відшкодування та сумою, отриманою від страхової компанії винуватця ДТП, становить 38729,49 грн. За вимогами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, вимоги ПрАТ «СК «АРКС» суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved