Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Сулько-Дроздовська О. В. звернулася до суду із заявою про проведення психіатричного огляду гр. [PERSON] у примусовому порядку без її згоди. В обґрунтування вимог лікар-психіатр посилається на те, що [PERSON] страждає на психічне захворювання -маячний розгляд з ознаками збудливості, розгальмованості. Даний психічний розлад може бути причиною для здійснення правопорушень та суспільно небезпечних діянь. Вказані обставини підтвердженні висновком лікаря-психіатра та комісії лікарів-психіатрів ТОККПЛ за №568 від 03.03.2015 року. Згода гр. [PERSON] на проведення психіатричного огляду відсутня. Посилаючись на наведене, просить заяву задовольнити. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Лікар-психіатр Сулько-Дроздовська О.Б., яка одночасно є і представником Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні - заяву підтримала, з підстав викладених у ній. Вказала, що [PERSON] з 2003 року перебуває на обліку у психоневрологічній лікарні. Остання госпіталізація була у 2003 році. Останній раз на прийомі у лікаря [PERSON] була у 2011 року та підстав для її госпіталізації не було. З 2011 року по даний час огляд та лікування хворої не проводилось, оскільки при кожному відвідуванні хвора дверей не відчиняє. Хвора не працює, групи інвалідності не має та не визнана судом недієздатною. Крім того, пояснила, що заклад не має можливості забезпечити явку [PERSON] у судове засідання, а тому у вирішення даного питання покладається на думку суду. Прокурор в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча Законом передбачено розгляд даного питання за її участю. А тому, вважає, що підстав для задоволення даного клопотання не має. Судом встановлено, що [PERSON] з 2003 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом маячний розлад, з ознаками збудливості, розгальмованості. Остання госпіталізація була проведена в 2003 році. Останній раз на прийомі в лікаря-психіатра [PERSON] була у 2011 року. З 2011 року по даний час будь-який огляд, динамічне спостереження чи лікування хворої дільничим лікарем не проводилось. З висновку лікаря-психіатра та комісії лікарів-психіатрів ТОККПЛ за №568 від 03.03.2015 року встановлено, що [PERSON] з 2003 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом маячний розлад, з ознаками збудливості, розгальмованості. Остання госпіталізація була проведена в 2003 році. Останній раз на прийомі в лікаря-психіатра [PERSON] була у 2011 року. Даний психічний розлад може бути причиною для здійснення правопорушень та суспільно небезпечних діянь, а тому лікар просить надати дозвіл на психіатричний огляд хворого без його згоди. Згода [PERSON] на її психіатричний огляд відсутня. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи зі наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 281 ЦПК України заява про психіатричний огляд у примусовому порядку розглядається судом протягом трьох днів з дня її надходження до суду. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку. Аналогічне положення закріплено у положеннях ч. 4 ст. 22 Закону України "Про психіатричну допомогу" згідно яких, судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Таким чином, цивільне процесуальне законодавство зобов'язує суд розглядати справи даної категорії в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку. Правила про особливості вирішення питань про учасників розгляду є обґрунтованими, оскільки згідно з вимогами ст. 49 Конституції України охорона здоров'я та медична допомога є правом кожного. Згідно з вимогами ст. 49 Конституції України охорона здоров'я, медична допомога є правом кожного. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та обставини справи, зокрема, неявку [PERSON] в судове засідання, суд вважає, що за відсутності [PERSON] розгляд даної заяви є неприпустимим, а тому заяву лікаря-психіатра на примусовий психіатричний огляд слід відхилити. Крім того, слід зазначити, що заява лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні Сулько-Дроздовської О.В. про проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку є недостатньо обґрунтованою, базується на припущеннях та достатніми доводами не підтверджена. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено лікарем-психіатром, що останній раз на прийомі у лікаря [PERSON] була у 2011 року та підстав для її госпіталізації не було. З 2011 року по даний час будь-який огляд, динамічне спостереження чи лікування хворої дільничим лікарем не проводилось. Дільничий лікар особисто не бачив та не спілкувався із [PERSON] з 2011 року. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що з 2011 року по даний час дільничний лікар-психіатр намагався відвідати [PERSON], однак остання дверей помешкання не відкривала. При цьому, суд роз'яснює, що лікар-психіатр при усуненні вказаних недоліків заяви, при додатковому обґрунтуванні та вжиття заходів щодо доставки [PERSON] на судове засідання, вправі повторно звернутись до суду із аналогічною заявою. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed