Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду, посилаючись на ті обставини, що є батьком неповнолітнього [PERSON], який є учнем 11 класу Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Третя особа по даній справі [PERSON] є вчителем трудового навчання (технології) Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів та викладає у т.ч. в класі його сина. [PERSON] має вищу освіту за спеціальністю «початкове навчання» за кваліфікацією «вчитель початкової школи та інформатики в початковій школі». Даний вчитель не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам, оскільки не має відповідної освіти для викладання предметів у основній і старшій школі, а тому не має права викладати вищевказаний предмет у класі сина, підлягає звільненню з посади. 21 серпня 2013 року він письмово звернувся до директора Карапишівської ЗОШ із проханням прийняти міри по звільненню зазначеного вчителя із займаної посади, на що отримав лист, яким по суті було відмовлено у задоволенні прохання. 11 вересня 2013 року ним було направлено поштою рекомендованим листом аналогічну скаргу начальнику відділу освіти Миронівської РДА щодо звільнення [PERSON] з посади. На скаргу і запит відповіді не було надано. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Відтак, здобуття повної загальної освіти є державною гарантією. Відсутність у [PERSON] відповідної освіти є прямою невідповідністю його займаній посаді, а тому грубо порушує права його дитини, що має гарантоване державою право на здобуття належної освіти, яка має надаватись кваліфікованими її кадрами, які відповідають займаним посадам як за рівнем освіти, так і за моральними якостями. Грубе порушення прав дитини полягає в тому, що вчитель [PERSON] займає посаду, яку не має права займати, що негативним чином впливає на процес навчання, фізичний та психічний стан учнів, у т.ч. його сина. Сину не надається освіта належного рівня і вказане порушене право підлягає захисту в судовому порядку. Просив зобов'язати директора Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Свистуленка Петра Павловича внести до відділу освіти Миронівської райдержадміністрації Київської області подання про звільнення з посади вчителя інформатики і трудового навчання такої школи [PERSON] у зв'язку з виявленою невідповідності працівника займаній посаді, зобов'язати відділ освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області видати наказ про звільнення вказаного вчителя з посади у зв'язку з виявленою невідповідності займаній посаді. В судовому засіданні представник позивача заявлені ним позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в поданій до суду заяві. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, уточнив, що підставою позову є не моральні якості вчителя, а факт відсутності у нього належної освіти. Стверджує, що відповідачі зобов'язані вирішити питання про звільнення вчителя з посади, як такого, що не відповідає займаній посаді. Способом захисту порушеного права вказав примусове виконання обов'язку в натурі. Представник відповідача відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації Київської області Смоляр О.С. позов не визнала, суду пояснила, що вчитель Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] був призначений на посаду у зв'язку з відсутністю фахівця, до його роботи не було жодних зауважень, пройшов курси підвищення кваліфікації і повністю відповідає займаній посаді. Вчитель професійно компетентний, результативність та якість його роботи, інші дані, які характеризують його професійну діяльність, вказують на те, що вчитель може пройти атестацію. Відповідач директор Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Свистуленко П.П. вважає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на законі, зазначив, що обставини, на які посилається позивач, не відповідають дійсності. Суду пояснив, що [PERSON] працює на посаді вчителя Карапишівської ЗОШ І - III ступенів на підставі наказу начальника відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації від 12.08.2010 № 144-к. Прийняття [PERSON] на посаду вчителя інформатики було зумовлено виробничою необхідністю, оскільки вчителю математики та інформатики [PERSON] було надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років із 17.03.2010 по 09.01.2013. На момент прийняття на роботу [PERSON] мав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Початкова освіта», та кваліфікацію бакалавра, вчителя початкових класів, вчителя інформатики в початкових класах. В подальшому він здобув повну вищу освіту за вказаною спеціальністю. У зв'язку із звільненням вчителя трудового навчання [PERSON] із займаної посади за власним бажанням із 31.08.2010 та неповним навантаженням [PERSON] (інформатика 9-11 кл. - 6 год.; комп'ютерна графіка 8-9 кл. - 2 год.; сходинки до інформатики - 2, 3, 4 кл. - 3 год.) 5,5 год. трудового навчання в 5 - 11 класах було включено до педагогічного навантаження [PERSON] Після виходу із відпустки по догляду за дитиною вчителя математики та інформатики [PERSON] педагогічне навантаження [PERSON] було переглянуто шляхом передачі останній 2 годин інформатики та 1 години створення комп'ютерних презентацій. Таким чином, [PERSON] було прийнято на роботу із дотриманням вимог чинного законодавства України. Заперечення щодо невідповідності [PERSON] займаній посаді обґрунтував тими обставинами, що комплексне оцінювання педагогічної діяльності вчителя, визначення відповідності педагогічного працівника займаній посаді, рівня його кваліфікації здійснюється шляхом атестації педагогічних працівників. Атестація педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів є обов'язковою і здійснюється, як правило, один раз на п'ять років відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників. За результатами атестації визначається відповідність педагогічного працівника займаній посаді, присвоюється кваліфікаційна категорія та може бути присвоєно педагогічне звання. Відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.10.2010 № 930 умовою чергової атестації педагогічних працівників є обов'язкове проходження не рідше одного разу на п'ять років підвищення кваліфікації на засадах вільного вибору форм навчання, програм і навчальних закладів. Ця вимога не розповсюджується на педагогічних працівників, які працюють перші п'ять років після закінчення вищого навчального закладу. Згідно із п. 3.18 Типового положення особи, прийняті на посади педагогічних працівників після закінчення вищих навчальних закладів, атестуються не раніш як після двох років роботи на займаній посаді. Вчителі та викладачі, які мають педагогічне навантаження з кількох предметів, атестуються з того предмета, який викладають за спеціальністю. У цьому випадку присвоєна кваліфікаційна категорія поширюється на все педагогічне навантаження. Необхідною умовою при цьому є підвищення кваліфікації з предметів інваріантної складової змісту загальної середньої освіти. В оспорюваний період вчитель інформатики [PERSON] не підлягав обов'язковій атестації із предмета «Інформатика». В період із 14.10.2013 по 25.10.2013 [PERSON] навчався на курсах підвищення кваліфікації вчителів трудового навчання (додатково вчителів інформатики) з інтегрованою програмою, що проводилися Київським обласним інститутом післядипломної освіти педагогічних кадрів. Під час курсів він захистив проект на тему «Використання засобів інформаційно-комунікаційних технологій на уроках трудового навчання» та успішно склав кваліфікаційний екзамен. Впродовж всього часу перебування у трудових відносинах із Карапишівською ЗОШ І - ІІІ ступенів [PERSON] зарекомендував себе як педагогічний працівник, який постійно вдосконалює свій професійний рівень, володіє сучасними освітніми технологіями, методичними прийомами, застосовує інноваційні технології у навчально-виховному процесі, користується авторитетом серед колег, учнів. Свідченням цього є той факт, що у 2013 році [PERSON] як вчитель інформатики Карапишівської ЗОШ І -ІІІ ступенів став лауреатом районного етапу Всеукраїнського конкурсу «Учитель року - 2013» номінація «Інформатика». У 2013/2014 н.р. учень [PERSON] [PERSON], який навчається у Вільхівецькому навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради, де [PERSON] працює за сумісництвом, став переможцем III етапу Всеукраїнської олімпіади з інформаційних технологій, здобувши перше місце із загальною кількістю балів 31,2. Вказані обставини дають адміністрації Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів підстави клопотати про проведення атестації [PERSON] без додержання послідовності в присвоєнні кваліфікаційної категорії та строку проведення позачергової атестації, тоді як за загальним правилом, визначеним п. 4.7 Типового положення, присвоєння кваліфікаційних категорій за результатами атестації здійснюється послідовно. Згідно із п. 6.3 Типового положення у разі прийняття атестаційною комісією рішення про невідповідність педагогічного працівника займаній посаді керівником навчального чи іншого закладу або органу управління освітою може бути прийнято рішення про розірвання трудового договору з додержанням вимог законодавства про працю. Розірвання трудового договору за таких підстав допускається у разі, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу, яка відповідає його кваліфікації, у тому самому закладі (установі). Наказ про звільнення або переведення працівника за його згодою на іншу роботу за результатами атестації може бути видано лише після розгляду його апеляцій (у разі їх подання) атестаційними комісіями вищого рівня з дотриманням законодавства про працю (абз. 3 п. 6.3 Типового положення). Оскільки відсутній сам факт встановлення/виявлення невідповідності працівника займаній посаді, вимоги про звільнення вчителя інформатики та трудового навчання Карапишівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів [PERSON] із займаної посади у зв'язку із виявленою невідповідністю не можуть бути задоволені. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], вважає позов необґрунтованим, пояснив, що належним чином виконує свої посадові обов'язки, підвищує кваліфікаційний рівень, зауважень з боку керівництва школи та відділу освіти не мав. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що призначення на посаду та звільнення з посади заступників керівника та інших педагогічних працівників державного та комунального загально-освітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу. Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 21 його постанови від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», з наступними змінами, при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків і його неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Недостатня кваліфікація або стан здоров'я працівника повинні бути такими, що перешкоджають працівнику продовжувати дану роботу. Звільнення з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю може мати місце лише за умови, якщо власник або уповноважений ним орган вживав заходів щодо переведення працівника на іншу роботу, але працівник відмовився від такого переведення, або власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому самому підприємстві. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбаченого п. 2 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. В судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком неповнолітнього [PERSON], який є учнем 11 класу Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Карапишівською сільською радою Миронівського району Київської області 14 жовтня 1997 року, довідкою Карапишівської ЗОШ № 64 від 30 жовтня 2013 року. Третя особа [PERSON] займає посаду вчителя Карапишівської ЗОШ І - III ступенів на підставі наказу начальника відділу освіти Миронівської районної державної адміністрації від 12.08.2010 № 144-к. Вказані обставини підтверджені витягом з наказу та копією трудової книжки вчителя. На час прийняття на посаду [PERSON] мав базову вищу освіту, здобуту в Богуславському гуманітарному коледжі ім. І.С. Нечуя-Левицького за напрямом підготовки «Початкова освіта», та кваліфікацію бакалавра, вчителя початкових класів, вчителя інформатики в початкових класах. У 2011 році він закінчив Національний педагогічний університет імені М.П. Драгоманова і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Початкове навчання» та здобув кваліфікацію вчителя початкової школи та інформатики в початковій школі. Вказані обставини підтверджені дипломами бакалавра та спеціаліста. Згідно довідки Карапишівської ЗОШ № 65 від 30 жовтня 2013 року [PERSON] викладає трудове навчання в 11 класі Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. 5,5 год. трудового навчання в 5 - 11 класах було включено до його педагогічного навантаження у зв'язку із звільненням вчителя трудового навчання [PERSON] із займаної посади за власним бажанням із 31.08.2010 та неповним навантаженням [PERSON] Після виходу із відпустки по догляду за дитиною вчителя математики та інформатики [PERSON] педагогічне навантаження [PERSON] було переглянуто шляхом передачі останній 2 годин інформатики та 1 години створення комп'ютерних презентацій. Чинним законодавством не встановлено чітких вимог до посади вчителя, у деяких нормативних актах визначено лише певні характеристики, якими має володіти педагогічний працівник (вчитель). Відповідно до статті 54 Закону України «Про освіту» № 1060-XII від 23 травня 1991 року педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в навчальних закладах системи загальної середньої освіти. Такі ж вимоги містяться у наказі Міністерства освіти України № 292 від 5 серпня 1993 року Про затвердження Типового статуту середнього загальноосвітнього навчально-виховного закладу, згідно з пунктом 42 якого: «Педагогічними працівниками закладу освіти можуть бути особи з високими моральними якостями, які мають відповідну педагогічну освіту, у певних випадках - професійну практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати покладені на них функції». Таким чином особа без відповідної педагогічної освіти не має права викладати у загальноосвітньому навчально-виховному закладі. Встановлено, що вчитель [PERSON] не має відповідної кваліфікації для викладання предметів у основній і старшій школі. Той факт, що прийняття [PERSON] на посаду вчителя інформатики було зумовлено виробничою необхідністю і вчителем з належною освітою відповідачі школу забезпечити не можуть в судовому засіданні не спростований. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні працівники підлягають атестації. За результатами атестації визначається відповідність працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюються категорії, педагогічні звання. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальну середню освіту» атестація педагогічних працівників загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від підпорядкування, типів і форм власності є обов'язковою і здійснюється, як правило, один раз на п'ять років відповідно до Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти. Атестація педагогічних працівників - це визначення їхньої відповідності займаній посаді, рівню кваліфікації, залежно від якого та стажу педагогічної роботи їм встановлюються категорія та відповідний посадовий оклад (ставка заробітної плати) у межах схеми посадових окладів. Атестація педагогічних працівників поділяється на чергову та позачергову. Чергова атестація проводиться один раз на п'ять років згідно з графіком, складеним безпосередньо в навчальному закладі. Відповідно до п. 1.8 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.10.2010 № 930, умовою чергової атестації педагогічних працівників є обов'язкове проходження не рідше одного разу на п'ять років підвищення кваліфікації на засадах вільного вибору форм навчання, програм і навчальних закладів. Ця вимога не розповсюджується на педагогічних працівників, які працюють перші п'ять років після закінчення вищого навчального закладу. Згідно із п. 3.18 Типового положення особи, прийняті на посади педагогічних працівників після закінчення вищих навчальних закладів, атестуються не раніш як після двох років роботи на займаній посаді. Відповідно до п. 3.25 Типового положення вчителі та викладачі, які мають педагогічне навантаження з кількох предметів, атестуються з того предмета, який викладають за спеціальністю. У цьому випадку присвоєна кваліфікаційна категорія поширюється на все педагогічне навантаження. Необхідною умовою при цьому є підвищення кваліфікації з предметів інваріантної складової змісту загальної середньої освіти. Таким чином, вчитель інформатики [PERSON] не підлягав обов'язковій атестації із предмета «Інформатика». Згідно п. 3.26 Типового положення особи з повною вищою педагогічною освітою або іншою повною вищою освітою, прийняті на посади педагогічних працівників за спеціальностями, фахівці з яких не готувалися вищими навчальними закладами або підготовлені у недостатній кількості, за умови проходження ними підвищення кваліфікації, атестуються як такі, що мають відповідну освіту. Це положення розповсюджується на осіб, які вже прийняті на посади педагогічних працівників. Із 14.10.2013 по 25.10.2013 [PERSON] навчався на курсах підвищення кваліфікації вчителів трудового навчання (додатково вчителів інформатики) з інтегрованою програмою, що проводилися Київським обласним інститутом післядипломної освіти педагогічних кадрів. Під час курсів вчитель [PERSON] захистив проект на тему: «Використання засобів інформаційно-комунікаційних технологій на уроках трудового навчання» та успішно склав кваліфікаційний екзамен. Вказані обставини підтверджуються посвідченням № 4331 від 25.10.2013. Відповідно до вищевказаного правила [PERSON] може бути атестованим як такий, що має відповідну освіту. Встановлено, що за час перебування у трудових відносинах із Карапишівською ЗОШ І - ІІІ ступенів [PERSON] виявив добру науково-теоретичну підготовку та володіння методикою викладання предмета, зарекомендував себе як працівник, який забезпечує достатній рівень викладання інформатики відповідно до навчальних програм та постійно вдосконалює свій професійний рівень, володіє сучасними освітніми технологіями, методичними прийомами, застосовує інноваційні технології у навчально-виховному процесі, користується авторитетом серед колег, учнів. До матеріалів справи додано його характеристику з місця роботи, датовану 07.04.2014, яка підтверджує вказані обставини. У 2013 р. [PERSON] як вчитель інформатики Карапишівської ЗОШ І -ІІІ ступенів став лауреатом районного етапу Всеукраїнського конкурсу «Учитель року - 2013» номінація «Інформатика». У 2013/2014 навчальних роках учень [PERSON] - [PERSON], який навчається у Вільхівецькому навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дитячий садок» Богуславської районної ради, де [PERSON] працює за сумісництвом, став переможцем III етапу Всеукраїнської олімпіади з інформаційних технологій, здобувши перше місце із загальною кількістю балів 31,2. Вказані обставини підтверджені грамотою начальника відділу освіти Миронівської РДА, протоколом оцінювання робіт учнів, учасників ІІІ етапу Всеукраїнської олімпіади з інформаційних технологій. Дані обставини вказують на те, що адміністрація Карапишівської ЗОШ І-ІІІ ступенів має всі підстави клопотати про проведення атестації [PERSON] без додержання послідовності в присвоєнні кваліфікаційної категорії та строку проведення позачергової атестації як такого педагогічного працівника, який в міжатестаційний період підготував переможця III етапу всеукраїнської учнівської олімпіади з базових навчальних предметів, а також як педагогічного працівника, який став переможцем або лауреатом конкурсів фахової майстерності, що проводяться центральними органами виконавчої влади, тоді як за загальним правилом, визначеним п. 4.7 Типового положення, присвоєння кваліфікаційних категорій за результатами атестації здійснюється послідовно. Під кваліфікацією розуміється рівень теоретичних знань і практичних навичок за відповідною професією, ступінь освоєння яких виявляється у встановленому державою тарифному розряді, класі, категорії і дозволяє виконувати роботу певної міри складності. З іншого боку, важливо наявність в працівника певних навичок досвіду роботи. В судовому засіданні не встановлені обставини, що свідчать про те, що у вчителя [PERSON] відсутні необхідні знання і навики, що виключають можливість нормального виконання обов'язків по конкретній посаді, і підтверджуються об'єктивними даними про те, що працівник не виконує і не може виконувати тих функцій, що покладені на нього за трудовим договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. У сфері трудового права трудові спори - це конфлікти між працівником і власником або між працівниками і роботодавцями із приводу застосування законодавства про працю або встановлення чи зміни умов праці, що розглядаються в установленому законом порядку. Встановлено, що між директором Карапишівської ЗОШ і відділом освіти Миронівської РДА не виникало з вчителем [PERSON] жодних розбіжностей щодо виконання ним трудових обов'язків. За положеннями ст. 29 Закону України «Про загальну середню освіту» батьки або особи, які їх замінюють, мають право: вибирати навчальні заклади та форми навчання для неповнолітніх дітей; приймати рішення щодо участі дитини в інноваційній діяльності загальноосвітнього навчального закладу; обирати і бути обраними до органів громадського самоврядування загальноосвітніх навчальних закладів; звертатися до відповідних органів управління освітою з питань навчання і виховання дітей; захищати законні інтереси дітей. Встановлено, що позивач 21.08.2013 звертався до директора Карапишівської ЗОШ із проханням звільнити вчителя [PERSON] із займаної посади, 11.09.2013 начальнику відділу освіти Миронівської РДА ним було направлено скаргу, у якій також просив прийняти міри щодо звільнення [PERSON] з посади. Вимога про звільнення вчителя обґрунтовувалася відсутністю в нього відповідної освіти. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Об'єктом захисту позовного провадження є порушене, невизнане або оспорюване право. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Саме такий спосіб захисту порушеного права обрав позивач. Цей спосіб права випливає із загального принципу повного та належного виконання зобов'язання. В судовому засіданні не доведено, що відповідачі зобов'язані були вчинити певні дії стосовно позивача чи його сина, але відмовилися або уникають можливості виконати свій обов'язок. Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Позивач не довів тих обставин, що права його дитини на належний рівень освіти порушені тим фактом, що у його класі викладає вчитель [PERSON], який не відповідає займаній посаді за рівнем освіти, і ефективним засобом захисту вказаного права є звільнення вчителя з посади. Факт невідповідності вчителя займаній посаді з інших підстав позивачем не доводився та в судовому засіданні не встановлений. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 53, 55, 129 Конституції України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 40,43 КЗпП України, ст.ст. 30, 36, 54 Закону України «Про освіту», ст.ст. 24, 26, 27, 29 Закону України «Про загальну середню освіту», Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.10.2010 № 930, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів",

Outcome: dismissed