Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

04 листопада 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 16.02.2013 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільних дітей не мають. Позивач, посилаючись на те, що сімейні відносини припинені внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні взаємовідносини та невірності відповідача, також вказує, що відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб в органах РАГСа не бажає, просить шлюб між ним та відповідачем розірвати, шлюбні відносини припинили з 01.10.2013 року. Ухвалою Красноперекопського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 05.12.2013 року подружжю надався строк на примирення на два місяця. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений про слухання справи, надала заяву у якій просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлений про слухання справи не з'явився. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача, так як мається достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Цивільна справа розглядається у порядку частини 2 статті 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справі, вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що між сторонами 16.02.2013 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданий відділом державної реєстрації актів про шлюб реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в АР Крим, актовий запис №61 (а.с.3). Причиною розпаду сім'ї послужили, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні взаємовідносини та невірність відповідача. Сторони не ведуть сімейний бюджет та сумісне господарство, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сумісно не проживають з 2013 року, шлюб існує формально. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, заснований на взаємних почуттях любові та поваги, який ґрунтується на їх вільній згоді набути права та обов'язки подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини, що мають істотне значення, приходить до висновку, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї не можливо, а подальше перебування у шлюбі суперечило б інтересам сторін і моральним основам суспільства. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу відповідачкою не було змінено її дівоче прізвище "[PERSON]". Оскільки позивачка не змінила своє дівоче прізвище під час реєстрації шлюбу, тому суд вважає необхідним залишити прізвище позивачки "[PERSON]". Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки позов розглядається в межах заявленого позову.

Outcome: approved