Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Каховського відділу імміграції, громадянства та реєстрації фізичних осіб Каховського РВ УМВС України в Херсонській області, третя особа [PERSON], про поновлення реєстрації, мотивуючи вимоги тим, що 01.02.2008 року, коли він відбував покарання у кримінально-виконавчій установі, його незаконно зняли з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що про порушення свого права дізнався в 2013 році при зверненні до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті батька, просив зобов'язати відповідача зареєструвати його за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставинами, викладеними у позові. Позивач також пояснив, що після того, як в січні 2009 року звільнився з місць позбавлення волі, був зареєстрований в [ADDRESS], але на даний час ніде не зареєстрований. Згоду на зняття з реєстрації у 2008 році не давав. За таких обставин просив поновити його реєстрацію за адресою [ADDRESS]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа та її представник проти задоволення позову заперечували. Третя особа [PERSON] пояснила, що позивач був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS], за його заявою, яку привіз з кримінально - виконавчої установи, де [PERSON] відбував покарання, та надав у паспортний стіл [PERSON], батько позивача. Просили суд застосувати позовну давність та у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, свідків, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.04.1987 року по 01.02.2008 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13,15). З 29.08.2006 року [PERSON] відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 12.07.2007 року (а.с.8-10, 11). У січні 2009 року позивач звільнився з кримінально-виконавчої установи (а.с.11) та був зареєстрований за допомогою соціальних служб в м. Каховка Херсонської області по [ADDRESS], але мешкав за адресою: [ADDRESS], з співмешканкою [PERSON] Вказану обставину підтвердили у судовому засіданні позивач та свідок [PERSON] Свідок [PERSON] також пояснила, що [PERSON], на її думку, під час перебування у кримінально-виконавчій установі згоди на зняття його з реєстрації за адресою: [ADDRESS], не давав. З квітня 2009 року та по цей час проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS], без реєстрації. Вказана адреса зазначена й як місце проживання [PERSON] у вироку Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 21.10.2010 року та довідці про звільнення (а.с.11,12). Відповідно до наказу N 519 від 04.06.2002 р. "Про затвердження Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів, підприємств, установ, організацій системи МВС України, із зазначенням строків зберігання документів, та Переліку документів, що утворюються в процесі діяльності внутрішніх військ МВС України, із зазначенням строків зберігання документів", строк зберігання заяв про зняття з реєстрації місця проживання - три роки. Згідно листа Каховського РС УДМС в Херсонській області, довідка з місця відбування покарання [PERSON] та заява батька [PERSON] не збереглися (а.с.15). Таким чином, у зв'язку з закінченням строку зберігання, перевірити наявність вищезгаданих документів неможливо. Разом з тим, у картці форми №15 є запис про засудження [PERSON] 12.06.07 року (а.с 13). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що їм було відомо про те, що батько позивача [PERSON] їздив до установи, де відбував показання його син, щоб отримати згоду останнього на виписку з квартири. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що ніколи не бачила, що [PERSON] проживав разом з батьком і про обставини зняття позивача з реєстрації їй нічого не відомо. Доказів того, що [PERSON] звертався до органів УМВС України в Херсонській області з заявами про реєстрацію за адресою: [ADDRESS], але йому було відмовлено, позивачем не надано. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З січня 2009 року і до цього часу [PERSON], достовірно знаючи, що він знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS], з вимогою про поновлення реєстрації ні до відповідача, ні до суду не звертався. Обставин, що свідчать про поважність причин пропущення позовної давності позивачем не наведено. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, як у зв'язку з необгрунтованістю, так і через сплив позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed