Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] та Новояворівської міської ради і просять постановити рішення про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області №245 від 25 липня 2012 року «Про оформлення свідоцтва про право власності на реконструйоване нежитлове приміщення по [ADDRESS] за гр.[PERSON].», визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право вланості на нерухоме майно від 07 вересня 2012 року, серії [NUMBER] покликаючись на те, що вони є співвласниками приватизованої квартири [ADDRESS] та є членами об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мегаполіс» міста Новояворівська, до складу якого входять інші власники приватизованих квартир у їхньому будинку. З листа інспекції Держархбудконтролю у Львівській області №7/13-6-5492 від 03 жовтня 2012 року їм стало відомо , що рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської Ради Яворівського району Львівської області №245 від 25 липня 2012 року, було надано дозвіл на оформлення права власності на реконструйоване нежитлове приміщення для влаштування магазину промтоварів в будинку [ADDRESS] загальною площею 60,5 кв.м за відповідачем [PERSON]. На підставі вказаного рішення, відповідач [PERSON] отримала свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 07 вересня 2012 року, серії [NUMBER]. Всі їхні намагання взнати, яким чином [PERSON], яка фактично не є мешканкою будинку [ADDRESS] та не є, відповідно членом ОСББ «Мегаполіс» у місті Новояворівську, приватизувала підсобне приміщення належне всім співвласникам вказаного будинку, виявилися марними. [PERSON] посилається на законодавство про захист приватної інформації та відмовляється давати пояснення з цього приводу. Вони вважають, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області №245 від 25 липня 2012 року, відповідач [PERSON] порушила їхні права спільної сумісної власності на нежитлове приміщення загального користування, як співвласників квартир у будинку [ADDRESS] Їхній будинок, починаючи з 1994 року, будувався житлово-будівельним кооперативом «Житло -94» , а згодом будівництво цього будинку, за власні кошти закінчувало ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд». Актом державної технічної комісії від 17 грудня 2003 року, їхній будинок, як закінчений будівництвом об'єкт, був прийнятий в експлуатацію. При тому, у наведеному акті прийомки було чітко вказано, що даний об'єкт, тобто цей будинок, не є державною власністю, так як Новояворівська міська рада не була замовником будівництва цього будинку та не приймала будинку на свій баланс. Після прийняття у 2003 році будинку в експлуатацію, ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд» продало квартири у даному будинку окремим громадянам . Мешканці будинку, що придбали квартири у ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд», у 2006 році утворили Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мегаполіс». Слід зазначити, що їхній будинок по [ADDRESS], був переданий на баланс ОСББ «Мегаполіс», через що, відповідно до ст.11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ОСББ «Мегаполіс» стало балансоутримувачем будинку і саме воно мало забезпечувати управління житловим комплексом. Враховуючи вищенаведене, всі власники окремих квартир у будинку набули право власності на цей будинок в цілому, а саме: Відповідно до ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України, власникам квартири у багатоквартирному житловому будинку, приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, належать на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.368 ЦК України, загальна спільна сумісна власність виникає при наявності загального майна у двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності на це майно. Іншими словами, будь-який співвласник може володіти, користуватися і розпоряджатися спільним майном, але з певною умовою. Така умова передбачено ч.2 ст.369 ЦК України - розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004, (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що «допоміжні приміщення (підвали, сараї, горища, колясочні і інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків». Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, навіть створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Крім того, Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2011 від 09 листопада 2011 року чітко закріпило таку норму: «власники квартир двох або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою». Як вже наводилося вище, їхній будинок ніколи не був комунальною власністю, спочатку він належав ЖБК «Житло - 94», потім ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд», а тепер він належить співвласникам будинку, що об'єдналися у ОСББ «Мегаполіс». Виходячи зі змісту наведених рішень Конституційного суду України, вони, як співвласники будинку, набули право на всі підсобні та інші приміщення в їхньому будинку, і лише вони, як співвласники будинку, мали право вирішувати, хто та яким чином буде використовувати вказані допоміжні приміщення. Вони, як співвласники будинку та його допоміжних приміщень, в тому числі і приміщення, переданого у приватну власність [PERSON], згоди на оренду та подальшу приватизацію даного приміщення [PERSON], не надавали. Нежитлове приміщення, що привласнила [PERSON], знаходиться на технічному поверсі їхнього будинку та мало використовуватися мешканцями будинку як приміщення для зберігання дитячих візочків, так звана колясочна, так як в будинку відсутній ліфт. Зараз в приватизованому [PERSON] приміщенні знаходиться магазин вживаного одягу «[INFO]». Цей факт є порушенням прав решта мешканців будинку, з метою допуску покупців до магазину, двері у під'їзд будинку не зачиняються, відсутня можливість встановити домофони, дитячі візочки мешканці змушені залишати на другому поверсі будинку, що є небезпечно. В під'їзді будинку періодично знаходиться товар з магазину, що заважає проходу мешканців будинку, стоїть сморід секонд-хенду, ходять сторонні особи, котрі під виглядом покупців магазину крадуть речі мешканців з під'їзду. Крім цього, згідно з листом Яворівського райвідділу ГУ Держтехногенбезпеки у Львівській області від 12 вересня 2012 року, у магазині була проведена перевірка відповідності вимог у сфері пожежної та техногенної безпеки магазину «[INFO]» і ПП [PERSON] було вручено акт та припис на усунення виявлених порушень у сфері пожежної та техногенної безпеки магазину. Яким чином [PERSON] захватила майно, яке згідно з наведеним законодавством належить всім мешканцям будинку, їм невідомо. Також їм незрозуміло, як і коли спірне приміщення у незаконний спосіб було передано в оренду приватним особам для використання у торговельній діяльності, а потім ними приватизовано. Враховуючи наведене, вони вважають, що відповідачі не мали жодного права передавати у власність однієї особи майно, що належало співвласникам будинку в цілому. Відповідно до ч.1 ст.393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. В судовому засіданні позивачі та їх представник повністю підтримали позовні вимоги, дали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, збільшивши позовні вимоги в яких просять також визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області №253 від 01 червня 2005 року «Про оформлення свідоцтва на право власності на нерухоме майно (квартири, підвальні приміщення) в будинку [ADDRESS]» і визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності від 22 червня 2005 року та Витяг [NUMBER] від 22 червня 2005 року Про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не визнала, подавши до суду письмове заперечення і при цьому пояснила, що основним доказом позивачів у справі, є їхнє припущення, що спірне, приміщення відноситься до допоміжних і повинне бути розподілене між усіма жителями будинку. Таке твердження не відповідає дійсності. Підвальне приміщення під квартирою [ADDRESS] здане в експлуатацію у 2004 році і, як вбачається з Акту Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 25 листопада 2004 року, ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд» є замовником та генеральним підрядником будівництва. Вищезазначене підвальне приміщення не є допоміжним. Згідно будівельної документації - це нежиле приміщення, призначення якого визначається його власником і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (ч.3 ст.4 ЖК України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями, право власності в останніх на ці приміщення не виникає. Тому, підвальне приміщення під квартирою [ADDRESS] відчужене у 2004 році фізичній особі - [PERSON], згідно цивільно-правової угоди. Вищезазначена інформація підтверджена довідкою, виданою ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд» та відповідає позиції Вищого спеціалізованого суду України, щодо розмежування допоміжних приміщень від приміщень нежитлових. Житловий будинок по [ADDRESS] був власністю ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд», будувався за власні кошти замовника та залучені кошти, шляхом укладання договорів на інвестування будівництва. Між ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд», як підрядником, та [PERSON], як інвестором, 06 жовтня 2004 року було укладено Договір №2004/265/2 на інвестування будівництва підвального приміщення. Згідно цього Договору, інвестор виявив бажання вкласти кошти в незавершене будівництво підвального приміщення житлового будинку, з метою набуття в майбутньому, після здачі об'єкта в експлуатацію, права власності на підвальне приміщення в збудованому будинку, а підрядник взяв на себе зобов'язання, після здачі об'єкта в експлуатацію, передати в розпорядження інвестора підвальне приміщення, в осях 42/45. Згідно Акту прийому-передачі до договору №2004/265/2 від 06 квітня 2004 року, підрядник передав інвестору у власність підвальні приміщення, що розташовані в осях 42/45 по генплану у будівлі за адресою: [ADDRESS] в повному об'ємі, згідно Договору №2004/265/2. На підставі Договору № 2004/265/2 від 06 жовтня 2004 року та акту прийому-передачі до Договору, Новояворівська міська рада прийняла рішення №253 від 01 червня 2005 року «Про оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно (квартири, підвальні приміщення) в будинку [ADDRESS] яким вирішено оформити право власності на підвальне приміщення по [ADDRESS], загальною площею 61,0 м.кв. за [PERSON] в цілому. Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєстровано відповідне право власності, про що видано Свідоцтво про право власності від 22 червня 2005 року та Витяг [NUMBER] від 22 червня 2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З метою уникнення руйнування підвального приміщення та використання його ціленаправлено власником [PERSON], було прийнято рішення про влаштування у ньому магазину промтоварів. Новояворівська міська рада, за наслідком звернення, на підставі поданих документів, прийняла рішення №913 від 12 грудня 2007 року «Про надання дозволу на розробку проекту влаштування магазину промтоварів у нежитловому приміщенні по [ADDRESS] міста Новояворівська [PERSON].». Після виконання всіх робіт по реконструкції з оформленням відповідної дозвільної документації, об'єкт був зданий в експлуатацію і, відповідно Новояворівською міською радою було прийнято рішення №245 від 25 липня 2012 року «Про оформлення свідоцтва про право власності на реконструйоване нежитлове приміщення по [ADDRESS] в місті Новояворівську за гр.[PERSON].». Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєстровано відповідні зміни у документи на право власності, про що видано Свідоцтво про право власності від 07 вересня 2012 року та Витяг № [NUMBER] від 07 вересня 2012 року «Про реєстрацію права власності на нерухоме майно». [PERSON] є законним власником спірного майна з 2004 року, повністю несе витрати по його утриманню в належному стані без перешкоджання іншим власникам. Жодних, зареєстрованих відповідними органами, порушень не допускає. Своєчасно сплачує житлово-комунальні послуги у повному розмірі. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», який був прийнятий 19 червня 1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку, прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Стаття 1 цього Закону встановлює, що допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Таким чином, закон встановив критерій віднесення приміщень до допоміжних, а саме: призначення приміщень для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, а також встановив перелік приміщень, які можуть відноситись до допоміжних. Згідно з Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, в підвалах можуть знаходитись різні, за своїм правовим режимом, приміщення, допоміжні приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку, та нежилі приміщення, які не є допоміжними приміщеннями та можуть перебувати у власності або в користуванні фізичних або юридичних осіб. Власники таких приміщень є співвласниками будинку та укладають з іншими співвласниками угоду про сумісне володіння будинком і пайову участь у витратах з його утримання. Отже, виходячи з аналізу нормативних актів, які діяли до прийняття Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом від 15 вересня 1992 року №56 Державного комітету України по житлово-комунальному господарству, можна зробити висновок про те, що до допоміжних приміщень будинку відносяться приміщення, які призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Що стосується підвалів, то вони є допоміжними приміщеннями лише за умови, якщо в них було розташоване технічне обладнання будинку або вони були призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Таким чином, власники квартир багатоквартирних будинків, відповідно до ч.2 ст.10 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" є співвласниками лише тих підвальних приміщень, які відносяться до допоміжних приміщень будинку, тобто призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку. Інші нежилі приміщення, розташовані в підвалах багатоквартирних будинків, які не призначені для забезпечення експлуатації та обслуговування будинку, не є спільною власністю власників квартир. Просить в задоволенні позову відмовити, так як вимоги позивачів є незаконними та необґрунтованими. Представник відповідача - Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області в судовому засіданні позовних вимог не визнала і заперечує про задоволення позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON], так як оскаржувані рішення виконавчого комітету приймалися на основі поданих документів та у межах наданих законодавством повноважень. Просить в задоволенні позову відмовити, як безпідставному. Представник третьої особи - Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мегаполіс» в судове засіданні ніразу не з»явився, причини неявок суду не повідомив, хоч про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд» в судовому засіданні заперечив позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і вважає, що відповідач [PERSON] набула право власності на спірні підвальні приміщення добросовісно, в установленому законом порядку і використовує їх відповідно цільового призначення, а тому вона не може бути позбавлена права приватної власності. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено і підтверджено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09 лютого 2011 року, що позивачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Довідка про склад сім»ї, видана ОСББ «Мегаполіс» підтверджує, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. З копії Договіру №2004/265/2 від 06 жовтня 2004 року на інвестування будівництва підвального приміщення вбачається, що [PERSON], як інвестор та Дочірне підприємство «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд», як підрядник, який є власником незавершеного будівництва, уклали договір, згідно якого, інвестор виявив бажання вкласти кошти в незавершене будівництво підвального приміщення житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS], з метою набуття в майбутньому, після здачі об'єкта в експлуатацію, права власності на підвальне приміщення в збудованому будинку. Копія акту прийому-передачі по договору №2004/265/2 інвестування будівництва підвального приміщення від 06 жовтня 2004 року, підтверджує факт здачі ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд» та прийому [PERSON] підвальних приміщень, що розташовані в осях 42/45 по генплану у будівлі за адресою: [ADDRESS], в повному об»ємі, згідно Договору. Акт державної технічною комісії про прийняття закінченого будівництвом об»єкта в експлуатацію від 25 листопада 2004 року підтверджує, що вирішено прийняти в експлуатацію два під»їзди (33 квартири житлового будинку (з мансардним поверхом) [ADDRESS] з прибудованим нежитловим приміщенням. Розпорядженням Голови Яворівської районної державної адміністрації Львівської області від 23 грудня 2004 року за №758, затверджено акт державної технічної комісії від 25 листопада 2004 року про прийняття в експлуатацію двох під»їздів (33 квартири житлового будинку (з мансардним поверхом) [ADDRESS] з прибудованим нежитловим приміщенням. Копія квитанції від 05 квітня 2005 року підтверджує оплату [PERSON] коштів в сумі 13000 гривень вартості виконаних будівельних робіт підвального приміщення в житловому будинку по [ADDRESS] в місті Новояворівську, згідно Договору на інвестування будівництва підвального приміщення №2004/265/2 від 06 жовтня 2004 року. Рішенням виконавчого комітету №253 від 01 червня 2005 року Новояворівської міської ради «Про оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно (квартири, підвальні приміщення) в будинку №1 по [ADDRESS]», вирішено оформити право власності на підвальне приміщення по [ADDRESS], загальною площею 61,0 м.кв. за [PERSON] в цілому. Копія Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 червня 2005 року, підтверджує право приватної власності [PERSON] на підвальні приміщення, загальною площею 61,0 м.кв. в місті Новояворівську по [ADDRESS], Яворівського району Львівської області. Рішенням виконавчого комітету №913 від 12 грудня 2007 року Новояворівської міської ради «Про надання дозволу на розробку проекту влаштування магазину промтоварів у нежитловому приміщенні по [ADDRESS]/1 гр.[PERSON].», вирішено надати дозвіл [PERSON] на розробку проекту влаштування магазину промтоварів у нежитловому приміщенні [ADDRESS] Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету №245 від 25 липня 2012 року Новояворівської міської ради «Про оформлення свідоцтва про право власності на реконструйоване нежитлове приміщення по [ADDRESS]/1 в місті Новояворівську за гр.[PERSON].», вирішено надати дозвіл на оформлення права власності на реконструйоване нежитлове приміщення для влаштування магазину промтоварів у будинку [ADDRESS] загальною площею 60.5 кв.м. за [PERSON] в цілому. Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07 вересня 2012 року, підтверджує право приватної власності [PERSON] на приміщення магазину промтоварів, загальною площею 60,5 м.кв. в місті Новояворівську по [ADDRESS], Яворівського району Львівської області. Копії квитанцій [PERSON] підтверджують факт оплати нею комінальних платежів на рахунок ОСББ «Мегаполіс». Відповідно до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку. визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що спірне підвальне приміщення під квартирою [ADDRESS] було власністю ДП «Західбудсервіс» ВАТ «Яворівбуд», будувалося за власні його власні кошти та залучені кошти, шляхом укладання договорів на інвестування будівництва і було відчужене у 2004 році відповідачу [PERSON], згідно цивільно-правової угоди, як нежиле приміщення, розташоване в підвалі багатоквартирного будинку, яке не призначене для забезпечення експлуатації та обслуговування цього будинку і не було на той час спільною власністю власників квартир. Оскаржувані рішення виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області №245 від 25 липня 2012 року «Про оформлення свідоцтва про право власності на реконструйоване нежитлове приміщення по [ADDRESS] за гр.[PERSON].» та рішення №253 від 01 червня 2005 року «Про оформлення свідоцтва на право власності на нерухоме майно (квартири, підвальні приміщення) в будинку [ADDRESS] приймалися виконавчим комітетом у межах наданих законодавством повноважень, а свідоцтва про право власності на нерухоме майно відповідач [PERSON] отримала в установленому законом порядку, тому суд не находиться підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed