Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТРО «Контакт», [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди з тих підстав, що 28.12.2013 року, близько 19 год. 10 хв. В ефірі місцевого телеканалу «Контакт» вийшов сюжет, підготовлений журналістом ТРО «Контакт» [PERSON], під назвою «[INFO]», в якому було поширено недостовірну інформацію щодо [PERSON] - колишнього керівника Карлівського управління з експлуатації газового господарства, а нині Карлівського міського голови. В сюжеті відображено розмову журналістки з головою правління ПАТ «Полтавагаз» [PERSON], в якій [PERSON] озвучено «… про зловживання службовим становищем колишнім начальником Карлівського управління з експлуатації газового господарства, а нині очільником міста Карлівка [PERSON]». Також, ТРО «Контакт» поширено інформацію, в якій вказується про те, що: «… перебуваючи на посаді начальника Карлівського управління з експлуатації газового господарства, [PERSON] продав комбайн МКК-6, що належав підприємству, на неконкурентних засадах та без відповідного дозволу одній з Карлівських агрофірм. Це підтверджується актом перевірки КРУ від 23.12.2008 року. По факту перевищення своїх службових обов'язків, прокурором Карлівського району ще в 2010 році було відкрито кримінальне провадження по керівнику Карлівського управління газового господарства. У листопаді 2012 року слідчим Карлівського управління РОВД була винесена постанова про закриття кримінального провадження. Але 03 жовтня 2013 року ця постанова була скасована і було відкрито кримінальне провадження, яке занесене до єдиного реєстру». «… ми нікому не дозволимо виконувати протиправні дії на наших підприємствах, в тому числі і колишньому начальнику Карлівського управління [PERSON]. Вирішувати такі питання, звичайно, будемо в правовому полі. Наразі, ця справа знаходиться в суді…». Позивач вважає, що оприлюднена в такому вигляді інформація є недостовірною, оскільки вказує на те, що стосовно нього з 03.10.2013 року відкрито кримінальне провадження за перевищення своїх службових повноважень і матеріали справи передано до суду. На запит позивача, листом від 22.01.2014 року, Карлівським РВ УМВС України в Полтавській області повідомлено, що станом на 03.10.2013 року та по теперішній час до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості відносно нього не вносились, підозра не оголошувалась, будь-яких проваджень з обвинувальним актом до суду не направлялось. Таким чином, позивач вважає, що поширена інформація про факти, які є неправдивими, зроблено з наміром принизити його, як досить відому людину в місті та в Карлівському районі в цілому. Позивач письмово звертався до ТРО «Контакт». В отриманій відповіді було зазначено, що спростування особистої думки особи, яка її висловила в інтерв'ю з журналістом 28.12.2013 року, не є можливим, оскільки не передбачено чинним законодавством. З такими мотивами відповіді позивач не погоджується, оскільки поширення конкретної інформації, з посиланням на конкретні процесуальні документи органів КРУ та правоохоронних органів із зазначенням їх дат, не є особистою думкою, висвітленою в інтерв'ю. Поширена недостовірна інформація принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, а розповсюджені відомості не відповідають дійсності та є безпідставними, голослівними та носять негативний характер. Крім того, позивач вважає, що такими діями відповідачів йому спричинено моральну шкоду, що полягає в зміні його іміджу серед мешканців територіальної громади м. Карлівка, і таки обставини вимагають від нього додаткових зусиль для відновлення своєї репутації в обличчях його виборців, оскільки він перебуває на виборній посаді. В зв'язку з викладеним позивач просить: визнати недостовірною інформацію, розповсюджено у відеосюжеті «[INFO]», а саме: «… зловживання службовим становищем колишнім начальником Карлівського управління з експлуатації газового господарства, а нині очільником міста Карлівка [PERSON]…», «… 03 жовтня 2013 року ця постанова була скасована і було відкрито кримінальне провадження, яке занесене до єдиного реєстру», «…Наразі, ця справа знаходиться в суді…»; визнати протиправними умисними дії відповідачів в частині поширення вказаної недостовірної; зобов'язати відповідачів навести спростування зазначеної інформації шляхом принесення вибачень перед позивачем в ефірі місцевого телеканалу «Контакт» за поширення недостовірної інформації; стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в розмірі 20000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача ТРО «Контакт» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених в запереченні проти позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Вислухавши позивача, представників відповідача ТРО «Контакт», дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З відтвореного в судовому засіданні відеосюжету, який було надано позивачем на CD-R VIDEX, встановлено, що сюжет під назвою «[INFO]» мав місце в ефірі телеканалу «Контакт» в 2013 році, що не заперечувалось і представниками ТРО «Контакт», але встановити з сюжету дату, коли він був в ефірі, не можливо. Зі змісту сюжету випливає, що вислови, які просить скасувати позивач, мали місце і вони стосуються колишнього начальника Карлівського управління з експлуатації газового господарства, а нині очільника міста Карлівка [PERSON], тобто суб'єкта владних повноважень (а.с. 44). В той же час, згідно відповіді від 13.01.2014 року на звернення міського голови м. Карлівка [PERSON], яка підписана директором ТРО «Контакт» Голуб Т.І., факт існування вказаного сюжету саме 28.12.2013 року визнано (а.с. 9). Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч. 6 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 64 ЗУ «Про телебачення і радіомовлення», громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це Національної ради. Відповідно до поданих позивачем доказів не можливо встановити зміст поданої міським головою м. Карлівки [PERSON] заяви від 30.12.2013 року, на яку надано відповідь ТРО «Контакт» 13.01.2014 року, та чи повідомлялась про це Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення. В той же час, позивачем [PERSON], як фізичною особою згідно позову, не надано будь-яких доказів щодо його звернення до ТРО «Контакт» з вимогою про спростування будь-яких відомостей щодо нього. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі - Постанова ПВСУ), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Крім того, згідно п. 21 вказаної Постанови ПВСУ, при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. А відповідно ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про інформацію», суб'єкти владних повноважень як позивачі у справах про захист честі, гідності та ділової репутації вправі вимагати в судовому порядку лише спростування недостовірної інформації про себе і не мають права вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі в зв'язку з недоведеністю.

Outcome: dismissed