Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У червні 2021 року до суду надійшла позовна заява\~\~представника позивача [PERSON] [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час спільного проживання у шлюбі сторонами було придбано рухоме та нерухоме майно. Оскільки між сторонами виникли неприязнені відносини, мешкають вони окремо один від одного, просив розділити спільно нажите майно. У липні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна. Позовні вимоги [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна визнала частково, запропонувала свій варіант розподілу. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, позовні вимоги [PERSON] не визнав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , свої позовні вимоги підтримала. Зазначила, що саме такий розподіл майна, допоможе їй здійснювати роботу як ФОП, утримувати себе та дитину. Також повідомила суду, що наявність причепу, який пропонується їй у власність, викликає сумніви, оскільки вона його ніколи не бачила в наявності. Суд, заслухавши сторони, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~- шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що 12 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 219, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). У період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області.(а.с.45). У судовому засіданні встановлено, що наступне майно було нажито позивачем та відповідачем за час шлюбу та належить до спільного сумісного майна, а саме: - автомобіль VOLVO F12 державний номер [NUMBER] , 1995 року випуску;(а.с.15). - автомобіль VOLVO FH12 державний номер [NUMBER] , 1998 року випуску(а.с.11); - спеціалізований напівпричеп - самоскид FORMAT OPL 12-27СС30, державний номер [NUMBER] , 1990 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с.14) - спеціалізований напівпричеп - самоскид PANAV NS 136, державний номер [NUMBER] 2005 року випуску(а.с.12). -житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 21.12.2006 року(а.с.16-19), -земельна ділянка кадастровий номер 6310400000:77:007:0016 розміром 903 квадратних метра, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-21). - автомобіль VOLVO FH12, державний номер [NUMBER] 1996 року випуску (а.с.13). Таким чином, зазначене майно є спільною власністю подружжя та куплене на спільні кошти. Станом на дату розгляду справи у провадженні суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~статті 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~статті 61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1\~статті 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зробленого поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Судом встановлено той факт, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець з 2004 року та має такий вид діяльності як вантажний автомобільний транспорт, перевезення. (а.с.8-10). Матеріали справи містять копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та громадських формувань від 28.07.2021 року, де вказано, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем, види економічної діяльності: роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний), роздрібна торгівля пальним, вантажний автомобільний транспорт.(а.с.46). Таким чином, підсумовуючи рід занять сторін у справі, судом встановлено, що [PERSON] має досвід роботи у такому виді діяльності як вантажний автомобільний транспорт, перевезення з 2004 року, а [PERSON] зареєструвалася як ФОП з 28.07.2021 року, тобто після звернення [PERSON] до суду з позовом про розподіл майна. Генеральним директором ТОВ «Український міжрегіональний центр оцінки, експертиз та консалтингу» Овчаровим О.М. надав висновок про незалежну оцінку ринкової вартості колісних транспортних засобів - трьох спеціалізованих вантажних сідловин тягачем та двох спеціалізованих напівпричепів-самоскидів, власником яких являється [PERSON] , де вказано, що вартість - автомобіля VOLVO F12 державний номер [NUMBER] , 1995 року випуску; - автомобіля VOLVO FH12 державний номер [NUMBER] , 1998 року випуску; - спеціалізованого напівпричепа - самоскида FORMAT OPL 12-27СС30, державний номер [NUMBER] , 1990 року випуску, становить 538000 гривень (а.с.22), у той час як майно, яке пропонується [PERSON] : житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка кадастровий номер 6310400000:77:007:0016 розміром 903 квадратних метра, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль VOLVO FH12, державний номер [NUMBER] 1996 року випуску; - спеціалізований напівпричеп - самоскид PANAV NS 136, державний номер [NUMBER] 2005 року випуску має загальну вартість у розмірі 682900 гривень.(а.с.22,23,24). Позиція [PERSON] щодо того, що вона не впевнена в фактичному існуванні причепа спростовується тим, що Генеральним директором ТОВ «Український міжрегіональний центр оцінки, експертиз та консалтингу» [PERSON] фактично оглянуто причеп та надано висновок, що він дорожче ніж той, що просить [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, як доведені та обґрунтовані, а позовні вимоги за зустрічною заявою [PERSON] судом визнано як безпідставні, а тому задоволенню не підлягають. У відповідності до п.1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1\~ст. 259 ЦПК України\~суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Відповідно до ч. 6\~ст. 259 ЦПК України, суд -

Outcome: approved