Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь 140 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), та судових витрат. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2020 року, який набрав законної сили 12 жовтня 2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 8 500 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком два роки. Зокрема, обвинувачений, будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив вимоги п. 1.3, 1.5, 2.3. (б), 2.9 (а), 12.1 ПДР, що спричинило їй середньої тяжкості тілесні ушкодження. Так, судом встановлено, що водій [PERSON] 03 листопада 2019 року близько 03 год 00 хв, у темну пору доби, керуючи автомобілем марки "Renault Laguna", р.н. [NUMBER] (Республіка Польща), рухаючись по вул. Січових Стрільців в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області у напрямку с. Гута Богородчанського району Івано-Франківської, порушуючи правила дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, з`їхав з дороги в кювет справа, де зіткнувся із бетонним стовпом лінії електропередач № 350 та дерев`яною огорожею території господарства [PERSON] (будинок [ADDRESS] ). В результаті порушення [PERSON] ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вона ( [PERSON] ), як пасажир автомобіля, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку середнього ступеня важкості, травматичним субарахноїдальним крововиливом в лівій скроневій долі та саднами в ділянках голови зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення. Позивачка вказує, що з огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вина відповідача у скоєнні ДТП є преюдиціальним фактом та не підлягає доказуванню. Завдана їй моральна шкода полягагає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких вона зазнала через протиправну поведінку щодо неї. Зокрема, після вчинення злочину почувала себе дискомфортно, почала боятись знаходитись одна на вулиці, не може розпочати стосунки з хлопцем, комплексує через свою зовнішність, стала більш замкнутою, безініціативною, не почувається у безпеці через страх можливості повторення подібного в майбутньому. Зазначає, що спричинену їй у такий спосіб моральну шкоду відшкодувати повністю у матеріальній формі неможливо, водночас сума, яка б могла частково загладити її моральні страждання, оцінюється нею у 140 000 грн, що сприятиме її реабілітації як морально, так і психологічно. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 3 Конституції України, ст. 23, 1167 ЦК України, практику Європейського Суду з прав людини, просить позов задоволити. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 2 102 грн сплаченого судового збору. Ухвалою від 08 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 09 березня 2021 року до канцелярії суду надійшов відзив відповідача, в якому [PERSON] зазначає, що, на його думку, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, в сумі 140 000 грн, підлягають до часткового задоволення, оскільки позов не підкріплений належними доказами, ґрунтується на припущеннях позивачки без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору, та бажанні отримати незаконну матеріальну вимогу. Відповідач просить визначити розмір відшкодування, виходячи з вимог розумності та справедливості. В судове засідання позивачка, відповідач не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки - адвокат Мізунський М.М. в судовому засіданні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі, зазначив, що суди в різних країнах по-різному оцінюють суми виплат як компенсацію за заподіяну моральну шкоду з індивідуальним підходом до кожного потерпілого. Питання про те, як адекватно оцінити, зокрема, вартість травми, не має на сьогодні однозначної відповіді і щодо цього існують різні методики. Зауважив, що твердження відповідача про відсутність доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму 140 000 грн, є необгрунтованими, оскільки згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (рішення від 15 жовтня 2009 року у справі "Антипенко проти Російської Федерації" (Antipenkov v. Russia), скарга № 33470/03, § 82; Постанова Європейського Суду від 01 червня 2006 року у справі "Грідін проти Російської Федерації" (Gridin v. Russia), скарга № 4171/04, § 20, та ін.), заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, тобто при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Крім того, ухвалюючи рішення у справі, просив суд врахувати стать та вік його довірительки, зокрема, що вона є молодою незаміжньою дівчиною, внаслідок ДТП, вчиненої [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, вона отримала ушкодження обличчя, які навіть після курсу лікування не зникли, тому позивачка потребує шліфування обличчя, така процедура є дороговартісною. За таких обставин просив позов задоволити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь його довірительки 140 000 грн моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також судові витрати в розмірі 2 102 грн. Представник відповідача - адвокат Михайлишин М.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що моральна шкода є категорією об`єктивною, тому, встановлюючи факт наявності такої шкоди, слід керуватись не лише тими критеріями, які зумовлюють суб`єктивне сприйнятя потерпілої (почуття, емоції), а й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення усталеного для даної особи способу життя, життєдіяльності. Згідно з записами в епікризі, позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 03 листопада 2019 року по 18 листопада 2019 року, їй було призначено лікування у вигляді знеболювальної, протинабрякової, ноотропної, відновної та симптоматичної терапії. Тобто лікування, яке б передбачало оперативне втручання, не проводилось. Зауважив, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості з необережності вперше. Представик відповідача зазначив, що наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди на користь позивачки, однак розмір відшкодування в сумі 140 000 грн, з урахуванням обставин ДТП, обставин справи, зокрема, тяжкості тілесних ушкоджень, тривалості лікування, розладу здоров`я, характеру змін у життєвих стосунках, зусиль, які необхідні були для відновлення попереднього стану, глибини фізичних страждань, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Вирок суду набрав законної сили 12 жовтня 2020 року (а.с. 8 -13). За вироком суду [PERSON] визнаний винним у тому, що 03 листопада 2019 року близько 03 год 00 хв, у темну пору доби, керуючи автомобілем марки "Renault Laguna", реєстраційний номер [NUMBER] (Республіка Польща), рухаючись по вул. Січових Стрільців в с. Пороги Богородчанського району Івано-Франківської області у напрямку с. Гута Богородчанського району Івано-Франківської, порушуючи правила дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, з`їхав з дороги в кювет справа, де зіткнувся із бетонним стовпом лінії електропередач № 350 та дерев`яною огорожею території господарства [PERSON] (будинок [ADDRESS] . При цьому [PERSON] порушив вимоги п. 1.3, 1.5, 2.3. (б), 2.9. (а), 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті порушення [PERSON] . Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку середнього ступеня важкості, травматичним субарахноїдальним крововиливом в лівій скроневій долі та саднами в ділянках голови зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя у момент спричинення. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за її заявою залишено без розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3, 9 постанови №4 від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, в порушенні стосунків з оточуючими людьми. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як видно з матеріалів справи [PERSON] внаслідок травм, отриманих під час ДТП, що мала місце 03 листопада 2019 року, перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" в період з 03 листопада 2019 року по 18 листопада 2019 року з діагнозом - забій головного мозку середньої важкості, травматичний субарахнаїдальний крововилив, забій м`яких тканин грудної клітки, забої, осаднення м`яких тканин обличчя, голови. Після проведеного медикаментозного лікування, [PERSON] виписана з лікувального закладу з покращенням на доліковування у невролога за місцем проживання (а.с. 14). Суд, вирішуючи позов, враховує, що позивачка внаслідок ДТП, отримала тілесні ушкодження, в результаті чого проходила лікування в закладі охорони здоров`я. Стороною позивача доведено, що [PERSON] внаслідок ДТП, яку вчинив [PERSON] , було завдано фізичного болю, відбулись зміни звичного способу її життя, що потребувало додаткових зусиль для його влаштування, вона переносить душевні страждання та психолочіний дискомфорт, в тому числі, внаслідок ушкодження обличчя, таким чином їй була завдана моральна шкода. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що підлягає стягненню з відповідача, суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань потерпілої, оскільки остання з вини обвинуваченого перебувала на стаціонарному лікуванні, є незаміжньою молодою дівчиною, у зв`язку з травмами обличчя і на даний час змушена докладати додаткових зусиль для відновлення попереднього зовнішнього вигляду, порушився звичний для неї уклад життя, плани та суспільні зв`язки, що призводить до істотних змін в її житті та негативно позначається на її моральному стані. В той же час суд не приймає до уваги посилання представника позивачки на необхідність проведення оперативного втручання, зокрема, шліфування обличчя, на обгрунтування розміру заподіяної моральної шкоди на суму 140 000 грн, оскільки витрати на таке лікування, за умови, якщо таке буде проведено, належатимуть до витрат матеріального характеру. З огляду на викладене, так як вироком суду доведено вину [PERSON] у вчиненні ДТП, яка відбулася 03 листопада 2019 року, внаслідок якої пасажир автомобіля, яким керував відповідач, [PERSON] отримала тілесні ушкодження, враховуючи положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, відповідач має нести відповідальність за шкоду, спричинену внаслідок його дій і зобов`язаний відшкодувати таку. Беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, які перенесла потерпіла, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду в розмірі 40 000 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Так, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивачки 40 000 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, задовольнивши тим самим 28,57% позовних вимог. Отже з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 600 грн 54 к. (2102 грн х 28,57%). На підставі наведеного,

Outcome: approved