Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

05 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають повнолітнього сина, який на разі навчається. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, від надання їй матеріальної допомоги відповідач ухиляється. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на навчання [PERSON] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ним 23 років (а.с.а.с. 1, 2). 25 грудня 2014 року позивач звернулася до суду із заявою про доповнення позовних вимог. У поданій заяві позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем сторони також мають неповнолітнього [PERSON] Рішенням суду від 13.05.2010 р. з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Станом на 01.10.2014 р. за вказаним рішенням утворилася заборгованість у сумі 3 885,77 грн. Позивач додатково просить стягнути з відповідача пеню прострочених аліментах у сумі 8 436,17 грн. 03 лютого 2015 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] Позивач, третя особа у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, а відповідач - заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Згідно з частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 191 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 18.01.1997 р. по 19.10.2011 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2010 р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно (а.с.а.с. 3, 4). Третя особа мешкає разом з позивачем і від 27.08.2013 р. навчається у Вищому професійному училищі № 17 м. Дніпропетровська (термін закінчення навчання - 30.06.2016 р.) (а.с. 20). Позивач здорова, з урахуванням утримання дітей матеріально забезпечена недостатньо, працевлаштована (а.с. 19). Відповідач здоровий, інших дітей не має, працює водієм у ПП "Транс Логістік", маючи заробіток на рівні 1 271,40 грн. - 1 556,80 грн., продовжує сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] (а.с. 35). Третя особа здорова, з урахуванням навчання матеріально забезпечена недостатньо. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання третьої особи у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до 30.06.2016 р., тобто до закінчення навчання. При цьому суд виходить з того, що відповідач сплачує аліменти на другого сина, має заробіток на рівні мінімальної заробітної плати. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення виплати аліментів, то суд вважає за необхідне залишити її без задоволення з наступних підстав. У відповідності з частиною 1 статті 196 СК при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Судом встановлено, що за відповідачем насправді обліковується заборгованість по аліментах у сумі 3 885,77 грн. (а.с. 34). Між тим, з довідок ПП "Транс Логістік", наданих на запит державного виконавця, вбачається, що аліменти з відповідача стягуються щомісячно у встановленому рішенням суду розмірі (50 %), а наявність заборгованості пов'язана з недостатністю отримуваних відповідачем щомісячно коштів (а.с.а.с. 35, 36). Відтак, оскільки в утворенні заборгованості по аліментах відсутня вина відповідача, наявність якої є обов'язковою ознакою, у розумінні статті 196 СК, підстав для стягнення з нього неустойки немає. За правилами статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення коштів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial