Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Талаківської селищної ради, в обґрунтування якого вказав, що є власником будинку №27 по вул.1 Травня в сел.Талаківка м.Маріуполя з прилеглою земельною ділянкою, площею 0,1667га. В ході оформлення права правовстановлюючих документів зясувалось, що його земельна ділянка та ділянка [PERSON], яка розташована по вул.1 Травня, 27-а в сел.Талаківка, накладені одна на одну, в зв,язку з чим Державною інспекцією сільського господарства Донецької області проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що [PERSON] користується земельною ділянкою, площею 0,1667га з моменту придбання домоволодіння. Також йому стало відомо про існування рішення Талаківської селищної ради від 24.04.2014 року «Про затвердження технічної документації землеустрою з відводу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруджень по вул.1 Травня, 27-а в с.Талаківка м.Маріуполя [PERSON]Ф.». Пунктом 2 вказаного рішення надано із земель жилої та суспільної забудови у власність земельну ділянку площею 0,1044га для експлуатації та обслуговування жилого будинку, господарських побудов та споруджень. Вважає, що при прийнятті вказаного рішення відповідачем були порушені його права та вимоги діючого законодавства України. На теперішній час частина земельної ділянки в розмірі 0,0473га, якою він користується оформлена на [PERSON], у звязку з чим позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Талаківської селищної ради від 24.04.2014 року. В ході розгляду справи позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, звернувся з позовом до Талаківської селищної ради, [PERSON], третя особа Маріупольське Бюро технічної інвентаризації, в якому також просив визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, розташовану по вул.1 Травня, 27-а в с.Талаківка м.Маріуполя, видане на імя [PERSON], в обґрунтування додатково вказав, що з моменту придбання будинку до нього перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,1667га, необхідною для обслуговування будинку. Межа між його земельною ділянкою та ділянкою [PERSON] з ним не узгоджувалась. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 02.04.2015 року до участі у справі в якості належного співвідповідача залучено Маріупольське міське управління юстиції Донецької області. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 02.06.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено Управління Держземагенства у м.Маріуполі Донецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, додатково пояснив, що житловий будинок №27 по вул.1 Травня в сел.Талаківка придбав в 2008 році, з продавцем обговорювали, що технічна документація на землю відсутня. В 2012 році вирішив оформити документи на землю, однак Дерземагенством документи були повернуті на доопрацювання, оскільки його земельна ділянка накладається на землю [PERSON] Співвідповідач [PERSON] спірною ділянкою не користувався, між ними стоїть паркан, межа по акту проходить по паркану. Вважає, що [PERSON] приватизував земельну ділянку незаконно, так як не мав на це права. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Співвідповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник співвідповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що [PERSON] є власником будинку №27-а по вул.1 Травня в сел.Талаківка з 11.03.1994 року, з цього моменту склався певний порядок користування. Раніше між сусідами не виникало спорів з цього приводу. В 2010 році [PERSON] звернувся з заявою щодо приватизації земельної ділянки, склали технічну документацію. Приватизація проходила по фактично встановлених межах та паркану, всі сусіди підписали, окрім позивача. [PERSON] жодного разу не звертався з позовом про переніс паркану або встановлення порядку користування земельною ділянкою, в травні 2014 року він зламав частину паркану. Вважає, що приватизація здійснена законно. Підтвердив, що [PERSON] звертався до нього з документацією щодо узгодження межі але він відмовився підписувати в зв,язку з неприязне ними відносинами. Представник співвідповідача Талаківської селищної ради до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник співвідповідача Маріупольського міського управління юстиції Донецької області [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснила, що на підставі рішення Талаківської селищної ради від 24.04.2014 року управлінням юстиції видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1044га. Законність вказаного рішення управління юстиції не перевіряє. Весь перелік документів, який необхідний для приватизації земельної ділянки [PERSON] було надано. 08.07.2015 року до судового засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника. Представник третьої особи Маріупольського Бюро технічної інвентаризації, [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснила, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, БТІ вносить зміни до технічних паспортів тільки по заяві власника. БТІ не займається питанням повязаними з земельними ділянками з 1990-их років. 08.07.2015 року до судового засідання не зявилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. Представник третьої особи Управління Держземагенства у м.Маріуполі Донецької області [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснив, що з моменту придбання житлового будинку переходить право користування земельною ділянкою. [PERSON] на підставі його заяви була розроблена технічна документація, в якій також міститься доповнення до акту узгодження меж, в якому позивач відмовився від узгодження, у звязку з неприязними відносинами. Відмова від узгодження меж ділянок, не є перешкодою, у звязку з чим [PERSON] встановлені межі земельної ділянки, присвоєно кадастровий номер, який внесено в базу та на теперішній час вже видано свідоцтво на право власності. Оскільки було накладення ділянок позивача та [PERSON], документи [PERSON] повернули на доопрацювання. Вважає, що вимоги позивачем щодо визнання незаконним та скасування рішення Талаківської селищної ради поставлені некоректно, на підставі ст.12 ЗК України селищна рада мала таке право щодо передачі [PERSON] у власність земельної ділянки. Просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України. Частиною 2 ст.158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Відповідно до вимог ст.10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі приватної власності належить будинок №27 по вул.1 Травня в с.Талаківка м.Маріуполя, що підтверджується договором купівлі продажу будинку від 25.04.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.04.2008 року. Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських прибудов і споруд по вул.1 Травня, 27 в сел.Талаківка, згідно експлікації земельних угідь від жовтня 2012 року, загальна площа ділянки складає 1500,00кв.м. В акті про встановлення меж земельної ділянки від 04.10.2012 року площа ділянки склала 1500кв.м,межі земельної ділянки встановлені по існуючій огорожі, права суміжних користувачів не порушені. При складанні вказаного акту представник домоволодіння №27 по вул.1 Травня в сел.Талаківка був відсутній, про що складено доповнення до акту від 23.01.2013 року. З листа Управління Держземагенства у м.Маріуполі від 10.06.2013 року №2013/2123 вбачається, що технічну документацію повернуто ТОВ "ЦЕЗГ" на доопрацювання, у зв'язку з тим, зо земельна ділянка по вул.1 Травня, 27 у с.Талаківка накладається на ділянку по вул.1 Травня, 27-а у сел.Талаківка. Відповідно до листа Держсільгоспінспекції в Донецькій області від 21.08.2013 року ними здійснена позапланова перевірка Талаківської селищної ради щодо додержання вимог земельного законодавства. Встановлено, що із заявами власники будинків №27, 27-а щодо приватизації земельних ділянок до селищної ради не звертались і рішень щодо передачі вказаних ділянок у власність не приймалось. Проведено обстеження по вул.1 Травня, 27 та з'ясовано, що [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,1667га, включаючи спірну частину площею 0,0473га, на якій ростуть багаторічні насадження, посаджені ним з часу придбання будинку. Відповідями Держсільгоспінспекції в Донецькій області від 31.10.2013 року, 28.02.2014 року [PERSON] рекомендовано для захисту власних інтересів звернутись безпосередньо до місцевого (районного) суду. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №27-а по вул.1 Травня в с.Талаківка м.Маріуполя, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 11.03.1994 року та витягом про державну реєстрацію прав від 24.10.2011 року. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок №27-а по вул.1 Травня в сел.Талаківка, загальна площа земельної ділянки зазначена 0,1144га. В технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі територіальної громади в особі Талаківської селищної ради для передачі у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських прибудов і споруд по вул.1 Травня, 27-а в сел.Талаківка, міститься план встановлених меж, згідно якого площа земельної ділянки складає 0,1044га. Також мається акт встановлення на місцевості та узгодження меж земельної ділянки від 11.09.2013 року, в якому зазначено, що межа земельної ділянки №27-а по вул.1 Травня в сел.Талаківка по факту пролягає по існуючій огорожі, площа встановленої по факту ділянки складає 0,1044га. Суміжний землекористувач, що проживає [INFO], відмовився від узгодження меж безпідставно в силу неприязних відносин, про що складено доповнення до акту від 27.09.2013 року. Рішенням Талаківської селищної ради від 24.04.2014 року №6/26-302 затверджено технічну документацію землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських прибудов та споруджень по вул.1 Травня, 27-а в сел.Талаківка [PERSON], надано із земель жилої та суспільної забудови у власність земельну ділянку (кадастровий номер 1412365800:01:002:0127) площею 0,1044га для експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських прибудов та споруджень по вул.1 Травня, 27-а в сел.Талаківка. 04.06.2014 року [PERSON] Реєстраційною службою Маріупольського міського управління юстиції Донецької області видано свідоцтво про право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1044га, розташовану в сел.Талаківка м.Маріуполя по вул.Першого Травня, 27-а. Згідно повідомлення Управління Держземагенства у м.Маріуполі Донецької області від 20.06.2014 року №2014/1443 відомості щодо земельної ділянки за адресою вул.1 Травня, 27-а, внесені до Державного земельного кадастру та на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі присвоєно кадастровий номер 1412365800:01:002:0127. З повідомлення Іллічівського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області від 29.06.2014 року вбачається, що [PERSON] 28.05.2014 року зверталась з заявою щодо прийняття заходів відносно сусіда, який пошкодив належний їй паркан, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 800,00грн. Відповідно до відповіді Управління Держземагенства у м.Маріуполі Донецької області від 09.04.2015 року №2015/603, кадастровий номер земельної ділянки 1412365800:01:002:0127 власником якої є [PERSON] присвоєно на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості 16.12.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Згідно з ч.2 ст.116 Земельного кодексу України набуття права власності на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У розумінні ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що з 1 січня 2002 року відповідно до ст. 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з травня 2009 року у відповідності до Закону України від 5 березня 2009 року №1066-VI право власності на земельнуділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 25.04.2008 року [PERSON] придбав за договором купівлі продажу будинок №27 по вул.1 Травня в с.Талаківка м.Маріуполя, та зареєстрував право власності на нерухоме майно від 25.04.2008 року. Як вбачається з вказаного договору купівлі-продажу жилий будинок №27 по вул.1 Травня в сел.Талаківка м.Маріуполя з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці Маріупольської міської ради. В судовому засіданні досліджено технічну справу надану Маріупольським бюро технічної інвентаризації на домоволодіння розташоване по вул.1 Травня,27 в сел..Талаківка, з якого вбачається, що відсутні відомості, які б підтверджували той факт, що саме земельна ділянка площею 0,1667га за вказаною адресою, на законних підставах перебувала у користуванні попередніх користувачів. На момент укладання вказаної угоди Стаття 120 ЗК України передбачала, що до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Право власності на житловий будинок не визначено чинним законодавством як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків сторін. Отже, на момент прийняття оспорюваного рішення Талаківської селищної ради від 24.04.2014 року [PERSON] не був ані власником, ані користувачем земельної ділянки площею 0,1667га, розташованої по вул.1 Травня, 27 в сел.Талаківка, що свідчить про недоведеність позивачем свого права. Згідно з частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) в судовому порядку незаконними визнаються акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої не відповідності Конституції або законам України. Натомість, приймаючи рішення Талаківської селищної ради від 24.04.2014 року за №6/26-302, яким затверджено технічна документації землеустрою по відведенню земельної ділянки для експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських прибудов та споруджень по вул.1 Травня, 27-а в сел.Талаківка [PERSON], селищна рада діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.ст.116, 121 Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III (з наступними змінами) громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах- не більше 0,10 гектара. Бажаючи отримати земельну ділянку у власність в порядку, визначеному ст.118 Земельного кодексу України, [PERSON] звернувся до органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельними ділянками державної або комунальної власності, а саме до Талаківської селищної ради із відповідною заявою про надання земельної ділянки у власність, яка розташована в сел.Талаківка по вул.1 Травня,27-а. В подальшому [PERSON] замовив у землевпорядній організації - ПП «[PERSON]О.» - виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Відповідно до ст.198 ЗК України, кадастрові зйомки- це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, здійснюється з метою правильного визначення меж земельної ділянки, а не виявлення обмежень у можливості їх використання з боку суміжних землекористувачів. Оскільки Земельний кодекс України встановлює обов'язковість погодження меж земельної ділянки із власниками та користувачами суміжних ділянок при проведенні кадастрових зйомок, відповідно межі погоджувалися у відповідності до законодавства тільки з власниками (користувачами) земель. Відведення даної ділянки ніяк не вплинуло на використання законними власниками суміжних земельних ділянок. [PERSON] відмовився від узгодження меж, посилаючись на неприязні відносини з сусідом. А будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що непогодження меж земельних ділянок із позивачем призвело до їх неправильного визначення, суду не надано. За зверненням до державного кадастрового реєстратора у територіальному органі Держземагенства України із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки, з огляду на вірно складені подані документи, а також те, що межі ділянки не порушують меж вже зареєстрованих ділянок, Державний кадастровий реєстратор зареєстрував земельну ділянку і видав Витяг з кадастровим номером 1412365800:01:002:0127 на земельну ділянку, розташовану по вул.1 Травня 27-а в сел.. В подальшому, орган, уповноважений розпоряджатись земельною ділянкою, прийняв рішення про затвердження технічної документації та передачу у власність земельної ділянки із зазначенням площі, місця розташування та кадастрового номеру земельної ділянки, який зазначений у Витязі із Державного земельного кадастру. Виходячи з наведеного, право власності набуто відповідачем правомірно, з розробкою проекту землеустрою з відповідним погодженням дозвільними установами, з встановленням меж земельної ділянки в натурі, із затвердженням технічної землеустрою рішенням Талаківської селищної ради від 24.04.2014 року, з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно земельну ділянку від 04.06.2014 року. Таким чином, Талаківська селищна рада законно розпорядилась земельною ділянкою по вул.1 Травня, 27-а в сел.Талаківка м.Маріуполя. Враховуючи вищевказані обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про недоведеність [PERSON] та його представником заявлених вимог і порушення його прав як землекористувача земельної ділянки по вул.Першого Травня, 27 в с.Талаківка, тому позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Outcome: dismissed