Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

19 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], укладений 02 вересня 2014 р. між [PERSON] та [PERSON], та право власності за останньою на зазначене майно. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу за вказаною адресою на праві приватної власності згідно договору купівлі - продажу від 16.07.1993 р. належить житловий будинок та надвірні господарчі будівлі, на підставі приватизації земельна ділянка, на якій розташована нерухомість. 02.09.2014 р. сторони уклали у простій письмовій формі договір купівлі - продажу зазначеного майна за 3000 грн. під умовою, що у строк до 01 листопада 2014 р. вони його додатково посвідчать нотаріально; і у разі відмови, або ухилення [PERSON] від його нотаріального посвідчення, або після сплину зазначеного терміну, покупець має право на свій вибір, або звернутися до суду з вимогою визнання договору дійсним та визнання за ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку, або стягнення у такий спосіб виплачених коштів у подвійному розмірі. На думку позивача сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне його виконання. Кошти продавець отримав до його підписання. На теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, що і змусило [PERSON] звернутися до суду. Сторони на судове засідання не прибули, повідомлені належним чином. Згідно поданої заяви представник позивача за дорученням [PERSON] просила справу розглянути у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі / ас. 17-20/. Згідно поданої заяви представник відповідача за дорученням [PERSON] просив справу розглянути у відсутність відповідача та його представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі /ас.15-16, 22-23/. Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як було встановлено під час судового засідання і підтверджено матеріалами справи, [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 16 липня 1993 року є власником житлового будинку загальною жилою площею 18,6 кв. м. з надвірними будівлями за адресою : с. Гнилиця Краснопільського району Сумської області /копія ас. 4-7/. 02 вересня 2014 року [PERSON] /продавець/ та [PERSON] /покупець/ у місті Суми уклали Договір купівлі - продажу жилого будинку та земельної ділянки, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила житловий будинок загальною площею 36,0 кв. м., у т. ч. житловою - 18,6 кв. м., з надвірними побутовими господарчими будівлями, розташованими за адресою: с. Гнилиця Краснопільського району Сумської області, та земельну ділянку, на якій розташований будинок, у розмірі 0,22 га, у тому числі: 0,20 га - для ведення особистого селянського господарства; 0, 02 га - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 3 вказаного Договору сторони домовились, що вартість майна становить 3 000 грн., які продавець отримав від покупця до підписання даного документа. Пунктами 9 та 10 договору сторони визначили, що Договір підлягає нотаріальному посвідченню та відповідній реєстрації, але за браком часу додатково у строк до 01 листопада 2014 року укладуть між собою нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу. У разі відмови, або ухилення [PERSON] від його нотаріального посвідчення, або після сплину зазначеного терміну, покупець має право на свій вибір, або звернутися до суду з вимогою визнання договору дійсним та визнання за ним права власності на житловий будинок та земельну ділянку у судовому порядку, або стягнення у визначений спосіб виплачених коштів у подвійному розмірі /копія ас. 8/. Згідно витяга з Рішення 14 сесії 21 скликання Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 16 листопада 1993 року «Про приватизацію земельної ділянки», [PERSON] вирішено передати у приватну власність безоплатно земельну ділянку площею 0,22 га, у тому числі 0,02 га під будівлями для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,20 га для ведення особистого селянського господарства / ас. 24/. Зі змісту довідки Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області №515 від 05 листопада 2014 року, підписаної землевпорядником [PERSON], на земельну ділянку у розмірі 0,22 га,, розташовану за адресою: [ADDRESS], яка приватизована [PERSON], Державний акт не замовлявся / ас. 9/. Приймаючи до уваги зазначене вище, суд дійшов висновку, що правовідносини між сторонами виникли у зв'язку з укладенням договору купівлі - продажу, і врегульовані нормами ЦК України. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. З урахуванням положень ст.ст. 16,182,640 ЦК визначена ч.2 ст. 220 ЦК України можливість визнання договору дійсним поширюється лише на ті договори, які підлягають нотаріальному посвідченню, від якого сторона ухиляється, й не підлягають державній реєстрації, а тому суперечить законодавству визнання в судовому порядку дійсним правочину щодо нерухомості, оскільки такий правочин у обов'язковому порядку повинен пройти державну реєстрацію. При цьому, при вчиненні правочинів та інших дій щодо земельних ділянок їх власники та користувачі мають подати документ, який підтверджує наявність у них відповідного права. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким документом, як передбачено ст. 28 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є витяг з Державного реєстру прав, який надається власникам земельних ділянок на підставі поданої заяви. Як убачається з матеріалів справи, позивачем не надано документа на підтвердження правового режиму земельної ділянки, .що є предметом договору купівлі - продажу від 02 вересня 2014 р. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що визнання відповідачем позову суперечить закону, тому відмовляє у визнанні відповідачем позову. Згідно ст.ст. 10. 11. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та не вбачає підстав для задоволення даного позову. У порядку ст. 88 ЦПК України суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: dismissed