Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

11 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до генерального директора Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» Смілянського І.Ю., в якому просив: -визнати протиправними дії генерального директора ПАТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю., які проявились у порушенні права позивача на отримання послуг поштового зв?язку у встановленому законом порядку через ненадання повідомлення про вручення адресату поштового відправлення; -зобов?язати генерального директора ПАТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю. вжити заходів на розшук повідомлення по вручення адресату поштового відправлення від 09 жовтня 2018 року на підставі відповідної заяви [PERSON] ; -стягнути з ПАТ «Укрпошта» на користь позивача компенсацію за моральну шкоду у сумі 16000 грн., заподіяну посадовою особою - генеральним директором ПАТ «Укрпошта» Смілянським І.Ю. у зв?язку із порушенням права позивача на отримання послуг поштового зв?язку у встановленому порядку. В обґрунтування своїх вимог вказав про те, що 9 жовтня 2018 року позивачем до Європейського Суду з прав людини за адресою: TheRegistrarEuropeanCourtofHumanRights, CouncilofEurope, F-67075 StrasbourgCedex, France, направлено авіапоштою рекомендоване поштове відправлення № RR010421351UA з повідомленням про вручення. З сайту ПАТ «Укрпошта» позивач отримав довідку про рух поштового відправлення, з якої вбачається, що 16.10.2018 року відправлення вручено адресату. Однак, впродовж двох місяців позивачу не було доставлено повідомлення про вручення поштового відправлення. У зв?язку із неотриманням позивачем впродовж двох місяців поштового відправлення, останній звернувся із заявою про розшук відправлення на ім?я генерального директора ПАТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю., та 19.12.2018 року отримав електронною поштою відповідь, надану невстановленою особою, в якій позивачу рекомендовано вжити заходів до розшуку поштового відправлення через функцію на сайті «Укрпошта». Позивач зазначає, що всупереч вимогам Закону України «Про поштовий зв?язок» та укладеному з позивачем договору про надання послуги поштового зв?язку, відповідач відмовився виконати свій обов?язок по забезпечення розшуку поштового відправлення. Мотивуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що протиправними діями генерального директора ПАТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю. порушено права позивача як споживача послуг поштового зв?язку, останній не виконав своїх обов?язків щодо забезпечення надання послуг, які були оплачені позивачем згідно із тарифами на підставі укладеного договору. Генеральний директор ПАТ «Укрпошта» не вжив заходів на усунення порушень прав позивача на отримання повідомлення про вручення поштового відправлення, не забезпечив надіслання позивачу повідомлення у встановлений строк. Генеральний директор ПАТ «Укрпошта» проігнорував заяву про розшук поштового відправлення позивача, не вирішив її по суті, не надав обґрунтованої відповіді, чим порушив конституційне право позивача на вирішення звернення. Незаконно переклав на позивача, як користувача послуг, тягар розшуку повідомлення. Позивач зазначає, що вказаними протиправними діями відповідача, позивачу як споживачу послуг поштового зв?язку, завдано моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує наступним. Нереагування відповідача на письмове звернення позивача викликає у останнього відчай та психічні страждання у вигляді нервозності; зухвале перекладення на позивача обов?язків по розшуку адресованої позивачу кореспонденції принижує гідність позивача; позбавлення відповідачем позивача доказу щодо комунікації з Європейським судом породжує у позивача розгубленість та обурення; судові тяжби, які спровоковані відповідачем, потребують від позивача відволікання на судові процеси, вимушеної мобілізації його розумових, психологічних, часових ресурсів, призводять до нервування, вносять негативні зміни у його звичний спосіб життя; усвідомлення того факту, що свавілля відповідач чинить на посаді державного службовця, породжує у позивача почуття розпачу та розчарування. За вказаних обставин, опираючись на практику Європейського Суду з прав людини, позивач просить стягнути з ПАТ «Укрпошта» компенсацію за моральну шкоду, заподіяну посадовою особою - генеральним директором ПАТ «Укрпошта» Смілянським І.Ю., яку позивач оцінює у грошовому виразі у розмірі 16000 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 01.02.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 28.02.2019 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов відзив на позов, в якому відповідачем з посиланням на положення статуту Акціонерного товариства «Укрпошта» зазначено про те, що саме товариство здійснює надання послуг поштового зв?язку, зокрема, універсальних послуг поштового зв?язку на всій території України, з метою повного задоволення потреб користувачів у послугах поштового зв?язку. Саме товариство несе відповідальність за наслідки своєї господарської діяльності та виконання зобов?язань. Відповідач зазначає, що виходячи із приписів Закону України «Про поштовий зв?язок», Правил надання послуг поштового зв?язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.05.2009 року, генеральний директор АТ «Укрпошта» Смілянський І.Ю. не є належним відповідачем за позовними вимогами [PERSON] про порушення прав останнього у зв?язку із неповерненням останньому повідомлення про вручення поштового відправлення. Відтак, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 06.03.2019 року до суду надійшла відповідь позивача [PERSON] на відзив відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено у судове засідання для розгляду по суті. 19.06.2020 року справу в порядку повторного автоматизованого розподілу справ передано в провадження судді Шевченко Т.М. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2020 року заяву позивача [PERSON] про відвід головуючого судді Шевченко Т.М. залишено без задоволення. 12.11.2020 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання [PERSON] про розгляд цивільної справи у його відсутність. Також, 12.11.2020 року позивачем подано до суду письмові пояснення до позовної заяви. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступного. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем зазначено про те, що 9 жовтня 2018 року до Європейського Суду з прав людини за адресою: TheRegistrarEuropeanCourtofHumanRights, CouncilofEurope, F-67075 StrasbourgCedex, France, [PERSON] направлено авіапоштою рекомендоване поштове відправлення № RR010421351UA з повідомленням про вручення. Суд зазначає, що з доказів, наданих позивачем на обґрунтування вказаних обставин, матеріали цивільної справи містять лише заяву позивача [PERSON] , датовану 16.12.2018 року, адресовану генеральному директору ПАТ «Укрпошта», в якій викладено обставини направлення 9 жовтня 2018 року до Європейського Суду з прав людини за адресою: TheRegistrarEuropeanCourtofHumanRights, CouncilofEurope, F-67075 StrasbourgCedex, France, поштового відправлення № RR010421351UA з повідомленням про вручення. Вказано про інформацію, що міститься на веб-сайті ПАТ «Укрпошта» щодо руху вказаного направлення, зокрема, його отримання адресатом 16.10.2018 року (а.с. 10-11). Доказів направлення вказаної заяви у будь-який спосіб на адресу відповідача, матеріали справи не містять. Також, матеріали справи містять лист, позначений позивачем як додаток № 2, у тексті якого йдеться про рекомендування [PERSON] подати заяву на розшук міжнародного поштового відправлення в онлайн-режимі на сайті ПАТ «Укрпошта» (а.с. 11). Суд зазначає, що з листа, позначеного позивачем як додаток № 2, не вбачається можливим встановити: кому саме адресовано вказаний лист; на який саме лист (запит) надається відповідь у листі; про яке саме поштове відправлення йдеться у листі. Правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг врегульовані Законом України «Про поштовий зв`язок». Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.05.2009 року, та повинні відповідати встановленим нормам якості. За змістом положень ст. 13 Закону України «Про поштовий зв?язок» (далі за текстом - Закон), у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами. Суд зазначає, що на обґрунтування обставин укладення між [PERSON] та АТ «Укрпошта» договору про надання послуг поштового зв?язку, позивачем [PERSON] не надано в розпорядження суду жодного належного доказу укладення такого договору у письмовій або усній формах, зокрема, самого письмового договору або квитанції, касового чеку тощо. Не містять таких доказів і матеріали цивільної справи. За вказаних обставин, внаслідок ненадання позивачем [PERSON] в розпорядження суду належних та допустимих в розумінні ст.ст. 77,78 ЦПК України, доказів на підтвердження вказаних у позовній заяві обставин укладення між ним [PERSON] та АТ «Укрпошта» договору про надання послуг поштового зв?язку, суд позбавлений можливості перевірити такі обставини. Звертаючись до суду з позовом саме до відповідача - генерального директора АТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю., позивач [PERSON] обґрунтовує підстави для такого звернення тим, що відповідач: відмовився виконати свій обов?язок по забезпечення розшуку поштового відправлення; не виконав своїх обов?язків щодо забезпечення надання послуг, які були оплачені позивачем згідно із тарифами на підставі укладеного договору; не вжив заходів на усунення порушень прав позивача на отримання повідомлення про вручення поштового відправлення, не забезпечив надіслання позивачу повідомлення у встановлений строк; проігнорував заяву про розшук поштового відправлення позивача, не вирішив її по суті, не надав обґрунтованої відповіді, чим порушив конституційне право позивача на вирішення звернення; незаконно переклав на позивача, як користувача послуг, тягар розшуку повідомлення. Суд зазначає, що матеріали справи не містять копію статуту АТ «Укрпошта», сторонами спору в розпорядження суду вказаний доказ надано не було, клопотання про витребування останнього до суду не надходило. Відтак, суд позбавлений можливості відповідно до вимог процесуального закону перевірити та встановити обставини щодо повноважень відповідача у справі - генерального директора АТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю . Разом з тим, за змістом положень ст. 1 Закону, послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів. Національний оператор поштового зв`язку (національний оператор) - оператор, який в установленому законодавством порядку надає універсальні послуги поштового зв`язку на всій території України і якому надаються виключні права на провадження певних видів діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку. Приписами ст. 13 Закону визначено, що послуги поштового зв`язку надаються користувачам саме операторами, відповідно до законодавства України. Положеннями ст. 27 Закону регламентовано питання міжнародного співробітництва, відповідно до вимог якої міжнародне співробітництво у сфері надання послуг поштового зв`язку здійснюється відповідно до законодавства України та відповідних міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правові, організаційні та фінансові відносини з міжнародними організаціями поштового зв`язку, а також представництво України у міжнародних організаціях поштового зв`язку, міжнародний правовий захист інтересів України у питаннях поштового зв`язку в межах своїх повноважень здійснює уповноважений центральний орган виконавчої влади у галузі зв`язку. Національний оператор у порядку, визначеному законодавством України, підтримує співробітництво з операторами поштового зв`язку інших держав, забезпечує виконання рішень, визначених нормативними актами Всесвітнього поштового союзу, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, регламентовано Правилами надання послуг поштового зв?язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.05.2009 року (далі за текстом - Правила), за змістом пункту 12 яких поштові відправлення, поштові перекази поділяються на внутрішні (пересилаються в межах України) та міжнародні (пересилаються за межі України, надходять до України, переміщуються через територію України транзитом). Поштові відправлення пересилаються наземним, водним або повітряним видом транспорту чи комбіновано (пункт 16 Правил). Міжнародні реєстровані поштові відправлення можуть прийматися для пересилання лише з простим повідомленням про їх вручення (пункт 25 Правил). Згідно п. 98 Правил, зокрема, повідомлення про надходження поштових відправлень, доставляються адресатам з використанням абонентських поштових скриньок або вручаються адресатам в об`єкті поштового зв`язку. Крім того, порядок пересилання міжнародних поштових відправлень регламентовано також Всесвітньою поштовою конвенцією та Загальним регламентом Всесвітнього поштового союзу, які затверджено указом Президента України № 316/2017 від 10.10.2017 року, відповідно до ст. 23 Конвенції призначені оператори поштового зв?язку відповідають за повернення рекомендованих відправлень, відправлень з оголошеною цінністю і простих посилок, про причину недоставлення яких не повідомлено. Таким чином, з наведеного вбачається, що виключно національним оператором в установленому законодавством порядку надаються універсальні послуги поштового зв`язку на всій території України, також останньому надаються виключні права на провадження певних видів діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку. Національним оператором у даному конкретному випадку є АТ «Укрпошта». Разом з тим, позивачем [PERSON] заявлено позов до генерального директора АТ «Укрпошта» Смілянського І.Ю. За змістом положень ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно до позиції позивача [PERSON] , викладеній у позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях, останній категорично наполягав на тій обставині, що відповідачем у даному конкретному випадку за позовом має бути генеральний директор АТ «Укрпошта» Смілянський І.Ю. Відповідно до позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 7.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. З урахуванням викладеного, суд надходить до висновку і про те, що вимоги позивачем [PERSON] пред?явлено до неналежного відповідача. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст.23, 1167 ЦК України. Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Позивач зазначає, що вказаними протиправними діями відповідача, позивачу як споживачу послуг поштового зв?язку, завдано моральної шкоди, яку позивач обґрунтовує наступним. Нереагування відповідача на письмове звернення позивача викликає у останнього відчай та психічні страждання у вигляді нервозності; зухвале перекладення на позивача обов?язків по розшуку адресованої позивачу кореспонденції принижує гідність позивача; позбавлення відповідачем позивача доказу щодо комунікації з Європейським судом породжує у позивача розгубленість та обурення; судові тяжби, які спровоковані відповідачем, потребують від позивача відволікання на судові процеси, вимушеної мобілізації його розумових, психологічних, часових ресурсів, призводять до нервування, вносять негативні зміни у його звичний спосіб життя; усвідомлення того факту, що свавілля відповідач чинить на посаді державного службовця, породжує у позивача почуття розпачу та розчарування. Однак, моральну шкоду позивач просить стягнути з ПАТ «Укрпошта» у грошовому виразі у розмірі 16000 грн. Слід зазначити, що за встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності заподіяної моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За вказаних обставин, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed