Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

В серпні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON] товариства закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» про\~ стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. 05 березня 2015 року дана справа надійшла на розгляд до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. 19 червня\~ 2015 року\~ за клопотанням\~ представника\~ позивача ПАТ «Фідобанк»\~ було\~ залучено у справу\~ правонаступника\~ позивача\~\~ ПАТ «Фідобанк»\~ -\~\~ [PERSON] з обмеженою\~ відповідальністю « Факторингова компанія « Глобал Фінанс». 01 грудня 2015 року ухвалою Уманського міськрайонного суду позов [PERSON]\~ з обмеженою\~ відповідальністю « Факторингова компанія\~ « Глобал Фінанс»» до [PERSON], [PERSON]\~ товариства\~ закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» про стягнення заборгованості за кредитним\~ договором та звернення стягнення на предмет застави -\~\~ залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05.04.2016 року - ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2015 року про залишення вищезазначеного позову без розгляду,- скасовано, а матеріали справи направлено до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для продовження розгляду. 04.05.2016 року справу за позовом [PERSON]\~ з обмеженою\~ відповідальністю « Факторингова компанія\~ «Глобал Фінанс»» до [PERSON], [PERSON]\~ товариства\~ закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» про стягнення заборгованості за кредитним\~ договором та звернення стягнення на предмет застави прийнято суддею Мазуренко Ю.В. до свого провадження. 29.07.2016 року за клопотанням\~ представника\~ позивача ТОВ «Фінанс [PERSON]» було\~ залучено у справу\~ правонаступника\~ позивача\~\~ [PERSON] з обмеженою\~ відповідальністю « Факторингова компанія «Глобал Фінанс» -\~\~ [PERSON] з обмеженою\~ відповідальністю «Фінанс [PERSON]». 29.07.2016 року за клопотанням\~ представника\~ відповідача ТОВ «УРБП «Шлях» було залучено у справу правонаступника відповідача [PERSON]\~ товариства\~ закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» - [PERSON] з обмеженою відповідальністю\~ «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях». В позові позивач вказує, що 19.06.2007 року між [PERSON] та [PERSON] Банком «Факторіал-Банк», правонаступником АБ «Факторіал-Банк» та ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником є ПАТ «СЕБ Банк», перейменованого в ПАТ «Фідобанк» було укладено кредитний договір № М_186/23_07, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 180\~000,00 грн. строком до 18.06.2009 року, зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 20,00 % річних. Вказані грошові кошти були надані [PERSON] строком до 18.06.2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,00% річних відповідно до п.7.3. кредитного договору, а в частині виконання сторонами зобовязань до їх повного виконання. Позивач в позові вказує, що у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19.06.2007 року було укладено договір застави № М_186/23_07-ДЗ-1, згідно якого Акціонерне товариство закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» надало в заставу автомобіль Toyota Camry, 2004 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, колір сірий, шасі (кузов, рама) №4T1BF30K34U582938, зареєстрований МРЕВ м. Харкова 19.10.2004 року, реєстраційний №АХ 0575 АС, який належить [PERSON] товариству закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях». В порушення умов кредитного договору [PERSON] не повернув грошові кошти, отримані ним у кредит. В позові вказано, що станом на 04.04.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 231\~783,75 грн., з яких: 120\~738, 59 грн. -прострочена заборгованість за кредитом; 111\~045,16 грн. -прострочена заборгованість по відсоткам. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 231 783,75 грн.; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави згідно договору застави на автомобіль Toyota Camry, який належить [PERSON] товариству закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» та стягнути з відповідачів витрати за сплату судового збору. В судовому засіданні представник позивача \~позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі посилаючись \~на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,\~ про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Представник відповідача ТОВ «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» в судове засідання не зявився,\~ про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Однак 08.06.2016 року вони подали клопотання в якому, вказано що позов не визнають, та зазначають, що вимоги ТОВ «Фінанс [PERSON]» не підлягають задоволенню, оскільки даний позов поданий після спливу строку позовної давності. Вказують, що 19.06.2007 року позивачем було надано [PERSON] кредит у розмірі 180\~000,00 грн. з умовою повернення коштів до 18.06.2009 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] товариством закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» було укладено договір застави. Позичальник сплатив кошти не в повному обсязі, у звязку з чим 13.10.2008 року на адресу ПАТ «УРБП «Шлях» надійшла вимога від позивача про погашення заборгованості за кредитним договором на суму 44\~754,44 грн. та процентів на суму 13\~724,65 грн. Проте, оскільки строк остаточного виконання договору ще не настав, то ПАТ «УРПБ «Шлях» надало можливість [PERSON] виконати свої зобовязання за кредитним договором самостійно. Після чого жодних вимог та звернень щодо даних взаємовідносин до ПАТ «УРБП «Шлях» не надходило. Відповідно до п. 1.1.1. кредитного договору, термін користування кредитними коштами встановлюється з 19.06.2007 року по 18.06.2009 року, тому відповідач вважає, що позичальник мав повернути кредитні кошти до 18.06.2009 року. Оскільки, позивач знав про заборгованість позичальника, позовна давність за зобовязаннями за кредитним договором почалася з 19.06.2009 року та сплила 20.06.2012 року. Тому в клопотанні відповідач просить застосувати позовну давність до даної позовної заяви та закрити провадження у справі. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача [PERSON] та представника відповідача ТОВ « УРБП «Шлях». Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.\~ Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінанс [PERSON]» не підлягають до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 19.07.2007 року [PERSON] було укладено з [PERSON] Банком «Факторіал-Банк», правонаступником АБ «Факторіал-Банк» та ВАТ «СЕБ Банк», правонаступником є ПАТ «СЕБ Банк», перейменованого в ПАТ «Фідобанк» кредитний договір № М_186/23_07, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 180\~000,00 грн. строком до 18.06.2009 року, зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 20,00 % річних. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з обмеженою\~ відповідальністю « Факторингова компанія « Глобал Фінанс» » є правонаступником за всіма правами та обовязками Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», згідно договору про відступлення права вимоги № 3 від 29.05.2014р. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Фінанс [PERSON]» є правонаступником за всіма правами та обовязками [PERSON] з обмеженою\~ відповідальністю « Факторингова компанія « Глобал Фінанс», згідно договору про відступлення права вимоги № 14/07/2015/02 від 14.07.2015р. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19.06.2007 року було укладено договір застави № М_186/23_07-ДЗ-1, згідно якого Акціонерне товариство закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» надало в заставу автомобіль Toyota Camry, 2004 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, колір сірий, шасі (кузов, рама) №4T1BF30K34U582938, зареєстрований МРЕВ м. Харкова 19.10.2004 року, реєстраційний №АХ 0575 АС, який належить [PERSON] товариству закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях». [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях» є правонаступником за всіма правами та обовязками [PERSON] товариства закритого типу «Українське ремонтно-будівельне підприємство «Шлях». [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобовязання та у встановлені терміни добровільно не виконав і кошти позичальнику не \~повернув, у звязку з чим позивачем на його адресу надсилалися вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на 04.04.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 231\~783,75 грн., з яких: 120\~738, 59 грн. -прострочена заборгованість за кредитом; 111\~045,16 грн. -прострочена заборгованість по відсоткам. Як передбачено\~ст. 3 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). За змістом ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа \~(кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами \~ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до\~ст.. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 576 ЦК України, - предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Застава окремих видів майна може бути заборонена або обмежена законом. В\~ст. 589 ЦК України\~зазначено, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно\~ст. 1 ЗУ «Про заставу»\~в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до\~ст. 16 ЗУ «Про заставу»\~право застави виникає з моменту укладання - договору застави. Статтею 19 ЗУ «Про заставу»\~за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша\~статті 20 ЦК, статті\~3\~і\~4 ЦПК). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Згідно\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також установлено відповідальність за порушення умов кредитного договору. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Аналогічні висновки містяться в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 15 жовтня 2013 року, від 4 грудня 2013 року, від 25 грудня 2013 року та від 22 січня 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи останній платіж [PERSON] здійснив 21.03.2008 року (відповідно до розрахунку заборгованості від 14.07.2015 року), після чого він перестав вносити кошти на погашення тіла кредиту та відсотків за користування ним. Враховуючи вищевикладене, та те, що позивач звернувся з вказаним позовом лише 26.08.2014р., тобто після спливу встановленого відповідно до ст.ст. 256, 260, 261 ЦК України строку позовної давності, клопотання про поновлення строку для звернення з позовом до суду відсутнє, суд вважає що позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed