Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Городищенської сільської ради Бахмацького району, Чернігівської області, який діє в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що громадяни [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] спільно з дітьми тривалий час не проживає, їх не відвідує, життям та здоров»ям не цікавиться, ніде не працює, не створює для дітей належних умов проживання, дітьми не цікавиться, в їх вихованні не допомагає, родинних зв»язків не підтримує, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Мати дітей, [PERSON], також ніде не працює, не створює для дітей належних умов проживання, їх вихованням не займається. Діти проживають у своєї старшої сестри [PERSON] в [ADDRESS]. В ході проведення обстеження умов проживання [PERSON] де також зареєстровані малолітні діти, встановлено, що відсутні продукти харчування, побутова техніка та паливо, окремі ліжка для дітей, дитячий одяг та іграшки, що свідчить про неможливість проживання дітей в таких умовах, рішенням виконавчого комітету Городищенської сільської ради №12 від 25.02.2016 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів,відносно їх малолітніх дітей. Враховуючи це, просять суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] сільський голова Городищенської сільської ради, підтримала позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні з підстав, зазначених в позовній заяві, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що підстав для задоволення позову немає, так як вона ніколи не давала згоду на позбавлення її батьківства а лише ставила питання про опікунство дітей старшою дочкою. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що фактично відсутні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] які визначені законодавством, ту розписку яку надала старша дочка до органів місцевого самоврядування вона отримала обманом, так як фактично його підзахисна надавала згоду на опікунство неповнолітніх дітей на час перебування на роботі в місті Києві, тому юридичних наслідків вона не повинна тягнути. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, в подальшому самовільно залишив зал судового засідання. Представник відповідача [PERSON], який має психічні розлади - [PERSON] уповноважена Бахмацької райдержадміністрації в судовому засіданні вказала, що законних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав в ході судового розгляду не встановлено, тому підстав для задоволення позову не вбачається. Прокурор Москаленко С.М. в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі та вважає за доцільне не позбавляти відповідачів батьківських прав, відносно неповнолітніх дітей. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], фахівець із соціальної роботи, пояснила, що коли [PERSON] написала заяву про відмову від дітей вони зобов'язані були провести обстеження умов проживання у батька [PERSON], але там умов не була, при цьому він зазначав, що не бажає позбавлення батьківських прав, хоче спілкуватися з дітьми, відвідує їх та надає їм можливу матеріальну допомогу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], фахівець із соціальної роботи, пояснила, що відповідач [PERSON] не дуже гарна господарка, в хаті не прибрано, сам будинок до цього часу не викуплений, але проводиться ремонт - поклеєні шпалери, замінені вікна на пластикові, наявні продукти харчування, дитячий одяг, постільна білизна, ведеться присадибне господарство, діти ходять у дитячий садок чисті та доглянуті, коли їх відвідує батько [PERSON] то догляд стає ще більш якісним, його хвалять по місцю відбування громадських робіт, при цьому зробила загальний висновок - діти повинні жити з батьками, підстав для позбавлення батьківських прав вона не вбачає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], дільнична медична сестра Курінської амбулаторії пояснила, що часто відвідує сім*ю [PERSON], як господарку характеризує її з негативної сторони - неохайна, але діти захворювань не мають, в будинку утримуватися можуть, ознак дистрофії діти не мають, тобто не голодують, бачила продукти, одяг, іграшки та книжки, явних підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав не має. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], фельдшер Часниківської медичної амбулаторії пояснив, що за час проживання дітей на території с. Часниківка претензій до відповідачів не було, діти були вчасно щеплені, на виклики для огляду дітей приводили, лікували їх вчасно, ніхто від дітей не відмовлявся, [PERSON] періодично зловживав спиртними напоями, [PERSON] в нетверезому стані не помічав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] завідуюча дитячим садком села Курінь, пояснила, що [PERSON] відвідує дитячий садок з жовтня 2013 року, [PERSON] на даний час оформляють для відвідування дитячого садка, [PERSON] завжди чисто та охайно одягнута, фізично і психічно здорова, змінну білизну мати надає, за відвідування садка плату вносить вчасно. За результатами обстеження домашніх умов характеризує матір [PERSON] як неохайну, але діти нагодовані, одягнуті та доглянуті, дуже люблять матір, надають їй перевагу перед старшою сестрою [PERSON], батько [PERSON] теж декілька разів забирав [PERSON] із дитячого закладу, відносини у нього з дітьми добрі, він доглядає за дітьми, піклується про них, матеріально утримує їх. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], повнолітня старша дочка відповідачки яка має самостійну сім*ю, пояснила, що її мати [PERSON] мала намір здати дітей у дитячий будинок, їй стало їх шкода тому вона погодилась їх забрати до себе жити, що і зробила, при цьому матір надала розписку про відмову від дітей та згоду, щоб вона була опікуном, для отримання матеріальної допомоги на їх утримання. Вказала, що до дітей вдома застосовують фізичне насильство, не годують, батьки зловживають алкоголем, діти хворіють у зв'язку з неналежним доглядом, по місцю проживання постійно викликається поліція. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є неофіційним роботодавцем відповідача [PERSON], вона допомагає за гроші йому по господарству та при здійсненні підприємницької діяльності. За роботу також давали їй харчі та одяг для дітей, щозими забезпечує її дровами для опалення будинку, якщо не вистачить то привезе ще, в цьому проблеми немає, вона роботяща та не зловживає алкоголем. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що приймала участь у складанні актів обстеження умов проживання дітей, відповідач [PERSON] не дуже гарна господарка, в хаті не прибрано, але вона робить домашню роботу - пере, прасує, готує, наявні продукти харчування - три види круп, м*ясні продукти, цукор, олія, також є дитячий одяг, постільна білизна, ведеться присадибне господарство, діти ходять у дитячий садок, люблять маму та тата, жорстокого поводження з дітьми не було, вони чисті та доглянуті, при цьому зробила загальний висновок - діти повинні жити з батьками, підстав для позбавлення батьківських прав вона не вбачає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], інспектор Бахмацького районного відділу поліції пояснив, що відповідачі не є злісними порушниками громадського порядку, до адміністративної відповідальності не притягувались, негативно їх характеризувати не може, скарг на жорстоке поводження з дітьми не надходило. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], сусідка відповідача [PERSON], пояснила, що її дочка подруга дочки [PERSON] відповідачів, вони часто ходять гуляти друг до друга, [PERSON] лише один раз ночувала у них, діти самі без нагляду не залишаються, відповідачі добре ставляться до них, ніколи не бачила, щоб вони застосовували до них фізичні покарання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], завідуюча Курінською амбулаторією сімейної медицини, за фахом лікар-педіатр, пояснила, що діти не мають вад розвитку чи серйозних захворювань, належно доглянуті, про що представлені виписки з їх медичних карток, вважає позбавлення батьківських прав відповідачів недоцільним. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року., вказує, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.1 ст.12 цього Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження, серії [NUMBER], виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області від 16.10.2015 року, серії [NUMBER] виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бахмацького районного управління юстиції у Чернігівській області від 16.10.2015 року (а.с.33,34). Відповідно до висновку виконкому Городищенської сільської ради від 25.02.2016 року відповідачів доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей, відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 28.01.2015 року, 29.01.2016 року, 11.02.2016 року, 25.02.2016 року Відповідно ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав може бути коли батьки: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.16 Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення і т.д. При цьому Пленум Верховного Суду України у цій постанові орієнтує суди нижчих ланок на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. У зв'язку з цим у виняткових випадках при доведеності винної поведінки батьків з урахуванням її характеру, особи батьків та інших конкретних обставин суд може відмовити в задоволені позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків. Отже застосування цієї крайньої міри впливу судом має відбуватися тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними. Пред'явленню позову про позбавлення батьківських має передувати профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Таку роботу з батьками, що не забезпечують виховання дітей, мають здійснювати в першу чергу органи опіки та піклування. Суд також може бути органом, який здійснює профілактичні заходи, оскільки у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків при розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд вправі відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав і попередити відповідача про необхідність зміни свого ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Пунктом 18 вказаної постанови передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 „Конвенції про права дитини", батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до статті 3 „Конвенції про права дитини" в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналізуючи свідчення вищезазначених свідків та досліджені докази в їх сукупності, суд відзначає, що представлені позивачем докази - акти обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей та акти соціального інспектування носять поверховий, формальний характер, не підтверджені поясненнями осіб, які їх складали та підписували, в судовому засіданні, тому суд не може їх розцінювати як належні незаперечні докази неналежного виконання відповідачами батьківських обов'язків. При цьому саме пояснення допитаних в судовому засіданні свідків, за винятком свідка [PERSON], надають можливість суду зробити висновок, що відповідачі належним чином виконують батьківські обов'язки, за дітьми здійснюється належний догляд, з ними проводиться виховна робота, діти мають достатнє соціально-побутове забезпечення та проживають в належних для гармонійного розвитку умовах, протипоказань проти проживання дітей з обома батьками не встановлено. Свідчення свідка [PERSON] є явно упередженими, так як вони спростовуються свідченнями інших свідків, представлений нею документ про відмову від дітей відповідача [PERSON], підпис на якому було посвідчено нотаріально, не може тягнути за собою правових наслідків, так як відповідач [PERSON] пояснила, що не розуміла правову природу даної заяви, вона була написана шляхом обману та викривлення змісту з боку її старшої дочки [PERSON] і в подальшому це призвело до конфлікту між ними. Таким чином орган опіки та піклування, як позивач по справі, не надав суду жодних не спростованих даних щодо фактичного здійснення заходів соціального супроводу сім'ї відповідачів, а також даних про проведення профілактичних заходів з відповідачами. У відповідності до ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подав до суду письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав (а.с.29), з яким суд у відповідності з нормами статті 19 Сімейного кодексу України може не погодитись. Доводи представника позивача, ретельно досліджені та перевірені у судовому засіданні, але вони не заслуговують на увагу та не підтверджують факти неналежного виконання відповідачами батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], на думку суду, ці доводи є недостатніми для висновку про необхідність застосування до відповідачів такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Тому на думку суду у задоволенні позову про позбавлення відповідачки батьківських прав слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed