Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

29 липня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування двохкімнатною квартирою [ADDRESS] , без зміни часток у спільній частковій власності на квартиру, з виділенням їй житлової кімнати площею 17,4 кв.м. з балконом 3,6 кв.м. та в користування відповідачу - кімнату площею 12,1 кв.м. Інші приміщення: кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня, вбудована шафа, залишити в загальному користуванні сторін. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що вона разом з відповідачем є співвласниками двохкімнатної квартири [ADDRESS] . Інші співвласники [PERSON] та [PERSON] померли. У встановлені строки вона звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлих чоловіка та сина, отже є такою, що прийняла спадщину. Спадщина на даний час не оформлена, через відсутність коштів. Відповідач 14 років тому виїхав за межі міста Світловодська, в квартирі не проживає, не несе витрати на утримання квартири та сплату комунальних платежів. Особові рахунки оформлені на її ім`я, тому вона увесь час самостійно несе витрати на оплату комунальних послуг, що є для неї значним тягарем, як для пенсіонерки. Оформити субсидію не має можливості із-за кількості власників квартири. Встановлення порядку користування квартирою є необхідним для подальшого вирішення питання щодо розподілу особових рахунків. З урахуванням технічної характеристики квартири, вона просить виділити їй житлову кімнату площею 17,4 кв.м. з балконом 3,6 кв.м., в користування відповідачу - кімнату площею 12,1 кв.м. Інші приміщення: кухня, коридор, ванна кімната, вбиральня, вбудована шафа, залишити в загальному користуванні сторін. Ухвалою суду від 22 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, за участю сторін, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов. Ухвалою від 22 серпня 2019 року вирішено відстрочити позивачу сплату судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., до ухвалення рішення у справі. Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України не скористався, відзив до суду не подав. Позивач, будучи присутньою в судовому засіданні 08 листопада та 17 грудня 2019 року, позов підтримала повністю та пояснила, що відповідач в квартирі не проживає протягом 14 років. Він живе і працює в Росії. В квартирі проживає лише одна вона. Має безперешкодний доступ до всіх кімнат у квартирі. Всі витрати на утримання квартири та оплату комунальних послуг вона несе сама. Так як відповідач не приїздить на Україну, можливості здійснити розподіл особових рахунків немає, тому вона й звернулася з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та підтвердила факти та обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча за місцем реєстрації, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, є повідомленим належним чином. 16 грудня 2019 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки відсутні докази тому, що відповідач фактично проживає у квартирі і між сторонами у справі дійсно наявний спір щодо користування нею. Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи раніше надані суду пояснення позивачем, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло №4150 від 05 квітня 1996 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с.8) Згідно копії технічного паспорту на квартиру, квартира [ADDRESS] знаходиться на третьому поверсі будинку, має загальну площу квартиру - 51,5 кв.м., житлову площу - 29,5 кв.м., дві ізольовані кімнати площею 12,1 кв.м., та 17,4 кв.м. з балконом. (а.с.13) Згідно копії повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 вересня 2009 року, [PERSON] помер [INFO] в м.Світловодськ Кіровоградської області. (а.с.9) Згідно копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 травня 2013 року, [PERSON] , помер [INFO] в місті Москва, Росія. (а.с.10) Згідно довідки ОСББ «Промінь-62» в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , 1950 року народження та [PERSON] , 1982 року народження. (а.с.14) Інших доказів сторонами суду не надано. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1, ч.3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що станом на час ухвалення рішення у справі, двоє співвласників квартири [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] померли. Доказів тому, що саме позивач [PERSON] прийняла спадок після смерті чоловіка та старшого сина, не надано. Позивач в позові вказує, що спадщину не оформляла, проте своєчасно подала заяви про прийняття спадщини. Вказані обставини нічим не підтверджено, як висновок - свідоцтва про спадщину на частки у спадковому майні у встановленому законом порядку нотаріусом не видавалися. Тоді як, встановлення порядку користування квартирою на вимогу учасника власності можливо лише після того, коли визначені частки кожного співвласника. Доказів тому, власником якої частини квартири є позивач [PERSON] суду не надано. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Підставою для звернення з позовом до суду про встановлення порядку користування квартирою повинен бути наявний спір, який унеможливлює вирішити між співвласниками квартири, хто якою кімнатою може та має право користування, з урахуванням належної її частки. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з 1996 року є співвласником спірної квартири, проте фактично протягом 14 років нею не користується. Позивач в свою чергу немає жодних перешкод в користуванні усіма кімнатами квартири, проживає в квартирі одна. Тобто, на переконання суду, між сторонами у справі відсутній спір щодо порядку користування квартирою. Явним невирішеним питанням між сторонами у справі є утримання квартири ними, як співвласниками. Як вбачається із обґрунтування позовних вимог [PERSON] , причиною звернення до суду є те, що вона самостійно сплачує всі комунальні послуги за квартиру, які є непосильними для неї. В разі ухвалення судом рішення про встановлення порядку користування квартирою, вона зможе вирішити питання щодо розподілу особових рахунків, щоб сплачувати лише за належну їй частину квартири. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами фактично відсутній спір щодо користування квартирою та є не визначеними частки кожного співвласника спірної квартири. Оскільки, позивач на час ухвалення рішення, судовий збір не сплатила, в задоволенні позову їй відмовлено повністю, суд вважає за необхідне судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed