Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В вересні 2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Вказувала на те, що вона домовилася з відповідачкою про придбання 2 земельних ділянок в СТ «Сатурн», на яких розташований садовий будинок. Проте, в письмовій формі угоду між сторонами оформлено не було, оскільки на момент її укладення у відповідачки не були в повному обсязі готові документи про право власності на зазначений будинок та земельні ділянки. [PERSON] також вказувала на те, що нею було передано [PERSON] аванс в сумі 25 000 грн. 00 коп., а згодом ще 5 000 грн. 00 коп., однак розписки про передачу грошей не було складено, оскільки вона не мала сумнівів в намірі відповідачки продати земельні ділянки та садовий будинок в майбутньому. Також позивачка зазначала, що після передачі [PERSON] суми авансу вона здійснювала облаштування та ремонт садового будинку, на що витратила значні кошти. На теперішній час відповідачка у встановленому законом порядку отримала документи на право власності на вказане майно, проте від офіційного оформлення договору купівлі-продажу за домовлену раніше суму відмовляється, вимагаючи від позивачки сплатити суму коштів в розмірі більшому, ніж було досягнуто домовленості. [PERSON] посилається на те, що такими неправомірними діями відповідачки їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 10 000 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] суму авансу у сумі 30 000 грн. 00 коп., отримані в рахунок продажу в майбутньому земельних ділянок № [NUMBER], [NUMBER] та садового будинку, що знаходиться на ділянці, витрати на ремонт садового будинку в сумі 32 123 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп., а всього 72 123 грн. 00 коп., а також судові витрати. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилався на те, що аванс, у зазначеному позивачем розмірі, відповідачка не отримувала, дозволу на ремонт не надавала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. В червні 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди про придбання земельних ділянок № [NUMBER], [NUMBER] та садового будинку, що розташований на земельній ділянці № [NUMBER] в СТ «Сатурн-2», за 36 000 грн. 00 коп. Проте, через відсутність у продавця оформлених в повному обсязі документів про право власності на зазначене майно, на момент досягнення домовленості, угода не була оформлена в письмовій формі. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. З пояснень позивачки вбачається, що нею було отримано ключі від садового будинку на земельній ділянці № [NUMBER] в СТ «Сатурн-2» та передано відповідачці аванс в розмірі 25 000 грн. 00 коп. В подальшому, на прохання відповідачки [PERSON], позивачкою було також додатково передано їй кошти в сумі 5 000 грн. 00 коп., її сину - 2500 грн.00 коп. Разом з тим представник відповідача заперечує отримання [PERSON] грошових коштів в розмірі, визначеному позивачкою. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом, який підлягає поверненню. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти в письмовій формі. Враховуючи розбіжності у визначенні розміру суми, яка передавалася в якості авансу, та приймаючи до уваги, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що визначена нею сума дійсно була передана (договору, розписки, тощо), суд вважає, що позовні вимоги в частин стягнення суми авансу є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що починаючи з червня 2011 р. по 2013 рік позивачка [PERSON] та члени її родини тимчасово користувались спірним садовим будинком та земельною ділянкою з дозволу власника.. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що нею на власний розсуд було здійснено ремонт та облаштування садового будинку, оскільки в подальшому вона мала намір оформити право власності на нього. Згідно товарного чеку № 316 від 16.06.2011р. та накладної № 128 від 28.06.2011 р. чоловіком позивачки [PERSON] було придбано будівельні матеріали, вікна, двері, решітки на вікна та ін., всього на суму 32 123 грн. 00 коп. Відповідачка [PERSON], згідно листа, пропонувала позивачці оформити договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, або звільнити самовільно займане належне їй на праві власності майно, однак [PERSON] добровільно вчинити вказані дії відмовлялась. Відповідно до Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30.09.2014 р. [PERSON] та [PERSON] зобов'язано не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні земельними ділянками № [NUMBER], [NUMBER] в СТ «Сатурн-2», а також садовим будинком, розташованим на земельній ділянці № [NUMBER] в СТ «Сатурн-2», шляхом повернення ключів від вказаного садового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до свідоцтва про право власності від 25.06.2012 р. [PERSON] на праві власності належить будинок № [NUMBER] в СТ "Сатурн-2" в Жовтневому районі Миколаївської області. Відповідно до Державних актів на право власності на земельну ділянку, [PERSON] належать земельні ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER] СТ «Сатурн-2» Калинівській сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. З пояснень позивачки [PERSON] вбачається, що вона на власний розсуд користувалась вказаним житловим будинком, здійснювала його поліпшення та ремонт. Проте доказів того, що такі дії були вчинені позивачкою за згоди власника цього майна, суду не надано. Крім того неможливо встановити, які саме ремонтні роботи були виконані, в який час, які матеріали були використані, тощо. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В обґрунтування понесених нею витрат позивачкою було надано до суду товарний чек про придбання будівельних матеріалів на суму 12 618 грн. 00 коп., та накладну на суму 19 505 грн. 00 коп. Проте доказів того, що вказані товари були використані для проведення ремонту та поліпшення стану садового будинку, що розташований на земельній ділянці № [NUMBER] в СТ «Сатурн-2», суду не надано. Також позивачкою не надано доказів того, що власниця будинку надавала згоду на проведення будь-яких поліпшень її садового будинку. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення вартості ремонту садового будинку необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Безпідставними також є вимоги про стягнення з відповідачки компенсації моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про стягнення матеріальної шкоди, також неправомірних дій з боку відповідачки у відношенні [PERSON] встановлено не було. На підставі ст.ст. 208, 220, 390, 655, 657, 570, 1167 ЦК України, та

Outcome: dismissed