Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Укртехфінанс» про визнання недійсним договору іпотеки укладеного 28.03.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , посвідчений 28.03.2008 року приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. за реєстровим номером 1297, та скасування відповідної заборони. Позов обґрунтували тим, що 28.03.2008 року між АКБ «УкрСибанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті 120 000 доларів США. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплатити проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1785,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів, за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,9 % річних. Також, на забезпечення вищевказаного кредитного договору 28.03.2008 року між АКБ «УкрСиббанк» з однієї сторони та [PERSON] з іншої, був укладений іпотечний договір, згідно умов якого предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,100 га, кадастровий номер № 5123782000:02:004:1968, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За умовами договору іпотеки, позичальник зобов`язується виплачувати іпотекодержателю суму кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1825, 00 доларів США згідно графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Зобов`язання по сплаті плати за кредит в розмірі 30,4% річних. Позивачі стверджують, що в зазначеному договорі на значеннях розмірів ануїтетних платежів та розміру відсотків кредиту містяться виправлення рукописним шрифтом на інші значення. Вказаним договором іпотеки забезпечувалося виконання кредитного договору, але строк і порядок його виконання різні. Оскільки іпотечний договір повинен містити такі істотні умови, зокрема, зміст та розмір основного зобов`язання, строк та порядок його виконання та /або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання, тому в разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Ухвалою судді від 02 лютого 2021 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.02.2021 року від представника відповідача ТОВ «ФК «Укртехфінанс» адвоката Горика В.М. надійшов відзив, в якому він просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що дійсно, 23.08.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11323906000, а також 28.03.2008 між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. за № 1298, відповідно до якого, банку було передано земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:1968, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] представник відповідача наголошує, що на думку позивачів, закреслення та виправлення здійснені нотаріусом в іпотечному договорі суперечить Закону України «Про нотаріат» відповідним правилам, що регулюють дане питання, проте позовна заява не містить будь-якого обґрунтування невідповідності виправлень, вчинених нотаріусом, вимогам законодавства на момент посвідчення договору. Також, представник відповідача у відзиві зазначає, що [PERSON] є неналежним позивачем, оскільки вона не є стороною договору іпотеки, не є спадкоємцем предмета іпотеки, а тому позовна заява жодним чином не обґрунтовує, яким чином порушене її особисте право чи інтерес. Представником у відзиві також зазначено, що, як спадкоємець предмета іпотеки [PERSON] є іпотекодавцем з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину від 20.06.2011, таким чином строк позовної давності за позовом про недійсність договору іпотеки від 28.03.2008 сплив для позивача 20.06.2014, а тому просив відмовити в задоволенні позову. 15.03.2021 року на адресу суду від позивачів надійшла уточнена позовна заява про зміну предмету або підстав позову в порядку ч.3 ст. 49 ЦПК України в якій вони просили визнати іпотеку за іпотечним договором від 28.03.2008 року укладеного між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. за № 1297, такою що припинена. 02.04.2021 року позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 01.04.2021 року позивачі направили на адресу суду заяву з проханням подану ними раніше уточнену позовну заяву залишити без розгляду, а відповідно до клопотання, яке також подали до суду, просили вирішити справу за наявними матеріалами без врахування відзиву відповідача та доданих до нього доказів (в разі наявності таких), оскільки вказують, що вони не отримували відзив на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Горик В.М. в судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Щодо того, що позивачі не отримували відзив на позовну заяву, про що останні зазначили в клопотанні, представник зазначив, що докази відправлення містяться в справі як на адреси позивачів, так і на електронну адресу їх адвоката, чому позивачі та їх представник не отримують пошту йому невідомо. Щодо уточненої позовної заяви, зазначив що така не може бути прийнята судом, оскільки подана з порушеннями, а тому підлягає поверненню. Ще раз наголосив, що позов необґрунтований, вважає його штучним, та просив відмовити в задоволенні, а також зазначив що позивачі пропустили строк звернення до суду, обставина спливу позовної давності є додатковою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши доводи, викладені в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору іпотеки, в подальшому 15.03.2021 року подали до суду уточнену позовну заяву про зміну предмету або підстав позову в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Також, відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. 02.02.2021 року ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін на 02 березня 2021 року о 10:00 год. Позивачами було пропущено строк подачі вказаної заяви про уточнення позову про зміну предмету або підстав позову, оскільки вони подали її після першого судового засідання, а також не надали до суду підтвердження, що вказана заява направлялась відповідачу. Оскільки уточнена позовна заява про уточнення позову про зміну предмету або підстав позову подана з порушенням процесуальних строків, а також не подано підтвердження про направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, суд не приймає її до розгляду та повертає позивачам у відповідності до ч.5 ст. 49 ЦПК України, та розглядає справу на підставі первісного позову, з яким [PERSON] та [PERSON] звернулися до Овідіопольського районного суду Одеської області. Судом встановлено, що 28.03.2008 року між АКБ «УкрСибанк» до [PERSON] був укладений кредитний договір № 11323906000. Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 120 000, 00 доларів США зі сплатою 12,9 відсотків річних на строк до 28.03.2018. Відповідач зобов`язувався щомісячно повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1 785, 00 доларів США. 28.03.2008 між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. за № 1298, відповідно до якого, банку було передано земельну ділянку площею 0,100 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:1968, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] . За умовами договору іпотеки, позичальник зобов`язується виплачувати іпотекодержателю суму кредиту шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1785, 00 доларів США згідно графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Зобов`язання по сплаті плати за кредит в розмірі 12,9% річних. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , та відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину від 20.06.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1768 успадкував предмет іпотеки (а.с.21). На підставі договору факторингу № 11/12/2020 від 11.12.2020 року та договору відступлення прав вимоги, посвідченого 11.12.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 3065, що були укладені 11.12.2020 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК Укртехфінанс», банком було відступлені на користь ТОВ «ФК «Укртехфінанс» усі права вимоги банку до позичальника за кредитним договором, поручителя за договором поруки та до його майнового поручителя за іпотечним договором (а.с.22-23). Вимоги позову про визнання недійним договору іпотеки ґрунтуються на тому, що приватний нотаріус зробив виправлення рукописним шрифтом на значеннях розмірів ануїтетних платежів та розміру відсотків кредиту на інші значення, а тому порядок його здійснення суперечить Закону України «Про нотаріат» та відповідних правил, регулюючих дане питання. Відповідно до ст. 11 ЦК України, взаємні права та обов`язки виникають на підставі договорів. Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови які обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена і але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Договір не може бути визнаний судом, якщо сторони пройшли всі стадії його укладення - досягнення згоди з усіх істотних умов договору, надання цій згоді необхідної форми, якої вимагає закон, передання майна у випадках, встановлених законом, державна реєстрація договору у випадках, коли така вимагається законом. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, [PERSON] та [PERSON] вказували в позовній заяві власне суб`єктивне уявлення про порушення їх права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачі, звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним іпотечного договору, зобов`язані довести, яким чином оспорюваний ними правочин порушує їх права та законні інтереси. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір повинен містити, зокрема, такі істотні умови, як зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання. У відповідності до частин першої, третьої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, угода може бути визнана недійсною лише з підстав, передбачених законом. В силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Згідно із пунктом 23 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яку затверджено наказом Міністерства юстиції України від З березня 2004 року № 20/5 (в редакції, яка була чинною на момент посвідчення оспорюваного правочину) (далі-Інструкція) тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і виписок з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко; числа і строки, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, мають бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб - без скорочень і із зазначенням їх адреси. У необхідних випадках зазначаються номери рахунків юридичних осіб у банках (кредитних установах), а також дата, місце народження та місце роботи фізичних осіб. Прізвища, імена, по батькові фізичних осіб, у тому числі представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю із зазначенням місця їх проживання. При посвідченні правочинів за участю іноземних громадян зазначається також і їх громадянство. На нотаріально оформлюваних документах не заповнені до кінця рядки та інші вільні місця прокреслюються, за винятком документів, призначених для дії за кордоном, у яких прокреслення не допускаються. Дописки і виправлення повинні бути застережені нотаріусом перед підписом відповідних осіб (сторін правочинів та інших осіб, які підписали правочин, заяву та ін.) і повторені в кінці посвідчувального напису. При цьому виправлення мають бути зроблені так, щоб усе помилково написане, а потім закреслене можна було прочитати. Так, дійсно, на першій сторінці іпотечного договору міститься виправлення, а саме, у реченні: «Зобов`язання по поверненню отриманого кредиту за кредитним договором Позичальник зобов`язується виплачувати Іпотекодержателю суму кредиту шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 1825,00 (одна тисяча вісімсот двадцять п`ять) доларів США згідно графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору.» нотаріусом закреслено невірне значення суми 1825,00 та зверху вказано 1785,00 та прописом одна тисяча сімсот двадцять п`ять. Також виправлення містяться в наступному реченні на першій сторінці договору: «Зобов`язання по сплаті плати за кредит (проценти ти комісії) в розмірі процентів 13,4 % (тринадцять цілих чотири десятих) річних» нотаріусом закреслено невірне значення 13,4 та зверху вказано 12,9% та прописом дванадцять та дев`ять. При внесенні таких виправлень, приватним нотаріусом Куркан Н.Ф. було дотримано вимоги п. 23 Інструкції (в редакції, що була чинною на час укладання договору) та перед підписом сторін Договору іпотеки зроблено застереження «Закресленому «1825» та «13,4» вірити» і повторено в кінці посвідчувального напису та посвідчено печаткою нотаріуса. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Встановивши фа ктичні обставини справи на підставі доказів, яким надано належну оцінку, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір іпотеки № 1298 від 28.03.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , не суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про іпотеку», оскільки містить посилання на основний договір та відомості про розмір відсотків за кредитом, що іпотекодавець зобов`язалась сплачувати за договором про надання споживчого кредиту № 11323906000 від 28 березня 2008 року, який з урахування внесених нотаріусом у передбаченому законом порядку виправлень становить 12,9 % річних, а також ануїтетних платежів у розмірі 1785,00 доларів США. У той же час позивачами не доведено порушення їх прав, за захистом яких вони звернулись до суду, оскільки наявність виправлень у тексті договору іпотеки, внесених відповідно до вимог чинного законодавства з метою усунення описки та приведення його змісту у відповідність до умов основного договору, не свідчить про порушення прав позивачів. Слід також вказати, що відсоткова ставка за кредитним договором не збільшувалась, та залишилась на рівні 12.9% річних, а ануїтетні платежі у розмірі 1785,00 доларів США, як передбачено умовами кредитного договору. Позивачами не конкретизовано, яких саме обов`язкових умов не містить оскаржуваний договір, та яким чином наявність закреслень та виправлень, вчинених у відповідності до Інструкції, свідчить про порушення вимог ст. 18 ЗУ «Про іпотеку». В той же час, у договорі іпотеки від 28.03.2008 року, укладеному між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] , зазначено зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання, тобто містяться істотні умови, передбачені п.2 частини 1 статті 18 ЗУ «Про іпотеку». Крім того, відповідно до ст.50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п.2 ч.2 ст.16 ЦК України). Встановлено, що способом захисту цивільного права та інтересу в даному позові обрано визнання правочину недійсним. Одним із позивачів є [PERSON] , яка є стороною (Позичальником) кредитного договору №11323906000 від 28.03.2008 року. Однак, судом не встановлено, та позовна заява не містить, жодних обгрунтувань про те, яким чином порушується, невизнається або оспорюється право чи інтерес позивача [PERSON] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є стороною договору іпотеки, що є предметом позову, та який укладено на забезпечення виконання кредитного договору №11323906000 від 28.03.2008 року, не являється спадкоємцем предмета іпотеки після смерті [PERSON] . Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Щодо посилань представника відповідача про застосування до позовних вимог за даним позовом позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.2.ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] дізнався про порушення свого права 20.06.2011 року, з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак з позовною заявою звернувся до суду на початку 2021 року, а строк позовної давності за позовом про недійсність договору іпотеки від 28.03.2008 року сплив для [PERSON] 20.06.2014 року. Відповідно до абз.2 та 3 п.11 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, судом встановлено, що позов не доведено, що в свою чергу слугує самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачам не відшкодовуються. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed