Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

02 листопада 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 січня 2011 року між банком та [PERSON] укладено договір, згідно якого їй надано кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка зобов'язалася сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 36% на рік на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] погашення кредиту не здійснювала і станом на 30 вересня 2016 року має заборгованість по кредиту у розмірі 11625 грн. 16 коп. Посилаючись на викладені обставини, просив про задоволення позову. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином повісткою. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання, до суду не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов наступного. 19 січня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається із анкети-заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами. Датою укладення договору є дата підписання позичальником заяви (а.с. 5). На виконання умов договору, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в обмін на її зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць (36% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором більш як на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову (а.с. 27). Із заяви, підписаної [PERSON], вбачається, що вона ознайомлена та погоджується з Умовами надання вказаного кредиту. Згідно з розрахунком, станом на 30 вересня 2016 року заборгованість за даним кредитним договором складає 11625 грн. 16 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 267 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками - 7428 грн. 10 коп., заборгованість з комісії та пені за користування кредитом - 2900 грн., штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 529 грн. 77 коп. (процентна складова) (а.с. 4). При цьому, з розрахунку вбачається, що розмір ставки для нарахування процентів збільшено з 01 квітня 2015 року - до 43,2% річних. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушила умови кредитного договору, а тому вимоги про стягнення з неї заборгованості по кредиту є обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає що ПАТ КБ «Приватбанк» збільшив з 01 квітня 2015 року розмір процентів в односторонньому порядку з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства, та при цьому виходить з наступного. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному частиною шостою статті 1056-1 ЦК. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (неукладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Встановлено, що 19 січня 2011 року відповідачка, ознайомившись та погодившись з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформила заяву на надання їй кредитної карти «Універсальна» без зазначення суми кредитного ліміту (а.с. 6-7). Відповідно до п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови (а.с. 13). Відповідно до п.1.1.3.1.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку (а.с. 13) . Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку (а.с. 5). З грудня 2013 року відповідачка не здійснює операцій по картрахунку, не виконує кредитних зобов'язань (а.с. 4). Таким чином, позивач не надав доказів виконання ним п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що процедура підвищення процентної ставки банком була порушена, а тому за період з квітня 2015 року по 30 вересня 2016 року слід розрахувати її, виходячи з 36% річних, як передбачено умовами договору. Проценти на прострочену заборгованість слід стягнути на суму заборгованості за кредитом 267 грн. 29 коп. за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2016 року, тобто за 549 днів, що складає 142 грн. 74 коп. (267,29 х 36,00% : 365 х 549). Крім того, підлягають стягненню проценти, нараховані до 01 квітня 2015 року згідно розрахунку у розмірі 673 грн. 06 коп., а всього 815 грн. 80 коп. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що з травня 2014 року по вересень 2016 року банк нараховував щомісячно суму пені та комісії в розмірі по 100 грн. (а.с. 4). Однак, згідно наданих позивачем письмових доказів, за укладеним між сторонами кредитним договором не передбачалась щомісячна комісія. Відповідно до довідки про умови кредитування, нараховується пеня у розмірі 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць (а.с. 6). Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним стягнути пеню за період з травня 2014 року по 30 вересня 2016 року в розмірі 10 грн. щомісячно, а всього за 29 місяців в розмірі 290 грн. Відповідно штраф (процентна складова) підлягає стягненню у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пені (267,29 + 815,80 + 290,00), що становить 68 грн. 65 коп. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 1941 грн. 74 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 267 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками - 815 грн. 80 коп., пеня - 290 грн. 00 коп., штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 68 грн. 65 коп. (процентна складова). Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1378 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 230 грн. 17 коп.

Outcome: partial