Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

06 квітня 2015 року представник публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, стверджуючи, що 15.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11118572000. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 163400,00 доларів США на строк до 15.02.2008 року під 12,3% річних. 26.02.2007 року в забезпечення боргових зобов'язань позичальника за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача вказує в позові, що відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому станом на 01.04.2015 року за кредитним договором нараховується заборгованість у розмірі 324 758,62 грн. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №11118572000 у розмірі, станом на 01.04.2015 року - 324 758,62 доларів США, а тому числі: 159 748,01 доларів США - заборгованість по кредиту; 127 529,44 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 858,25 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 32 622,92 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON], 26.02.2007 року, за реєстровим №1001, а саме на двокімнатну квартиру, загальною площею 124,6 кв.м., яка розташована за адресою.: [ADDRESS], шляхом її продажу Публічним акціонерним товариством «УКрСиббанк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, установленому ст.38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною у розмірі 1 350 000,00 грн., з можливістю здійснення АТ «УкрСиббанк» всіх передбачених нормативно-правовим актами України дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, зокрема: одержання АТ «УкрСиббанк» дублікатів правовстановлюючих документів, отримання витягу з реєстру прав власності, доступу до спірної квартири, отримання довідки про склад сім'ї, яка зареєстрована в указаній квартирі, здійснення оцінки нерухомого майна, замовляти виготовлення та одержувати витяг із реєстру прав власності, замовляти здійснення інвентаризації цієї квартири, одержувати копії технічного паспорта та інших правовстановлюючих документів на цю квартиру, за потреби виготовити та одержати новий технічний паспорт та інші правовстановлюючі документи на квартиру, здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмета іпотеки; - виселити [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири. Представник позивача був належним чином повідомлений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився та надав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, у зв'язку з неявкою відповідачів за даною цивільною справою, суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Частиною 1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.33 ч.3 вказаного Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 38 ч.5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно з ч.5 ст.38 цього Закону дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Судом встановлено, що 15.02.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №11118572000, відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 163400,00 доларів США на строк до 15.02.2008 року під 12,3% річних (а.с.9-20). Згідно копії іпотечного договору вбачається, що 26.02.2007 року в забезпечення боргових зобов'язань позичальника за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку банку квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-24). За умовами зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 01.04.2015 року - 324 758,62 доларів США, а тому числі: 159 748,01 доларів США - заборгованість по кредиту; 127 529,44 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 858,25 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 32 622,92 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам (а.с.25-36). Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовується нормами спеціального Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст.ст.33, 35 ЗУ «Про іпотеку», уу разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у неменше ніж тридцяти денний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч.2 ст.35 ЗУ «Про іпотеку». За змістом частини 3 ст.36 ЗУ «Про іпотеку», застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в іпотечному договорі може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 цього Закону. При цьому, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону (ст.39 зазначеного Закону). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що відповідачами за кредитним договором не виконано належним чином зобов'язання по поверненню кредитних коштів, розмір заборгованості існує, відповідачі не з'являлись в судове засідання, не цікавились розглядом справи, не надали доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а тому суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, підлягає задоволенню вимога про виселення відповідачів з предмету іпотеки з наступних підстав. Так, виселення повинно проводитися в порядку, передбаченому законом. Згідно з ч.1 ст.40 Закону України "Про іпотеку" та ст.109 Житлового Кодексу Української РСР - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Однак, відповідно до ч.4 ст.9 Житлового Кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку, передбачених законом. У частинах 2, 3 ст.40 Закону України "Про іпотеку" законодавець встановив певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Законом передбачено проведення процедури виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення і під час задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, так і в подальшому, але з дотриманням обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця. Згідно ст.213 ЦПК України, рішення суду має бути законним і обґрунтованим, суд обґрунтовує свої висновки тільки на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved