Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Відділ реєстрації Лозівської міської ради Харківської області про скасування арешту та обтяження щодо заборони на відчуження нерухомого майна, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1998 року, її батькові - [PERSON] та брату - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житлове приміщення (квартира) за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про смерть від 06.04.2018 року, серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть від 23.06.2018 року, серія [NUMBER], [PERSON] помер [INFO]. У визначений чинним законодавством термін, позивачем було подано заяву до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявської О.О. про прийняття спадщини. Згідно спадкової справи № 62757421, позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. У січні 2019 року позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену квартиру. Однак, у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку з наявністю виявленого обтяження (арешту). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиному реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.12.2018 року було виявлено арешт нерухомого майна, реєстровий номер обтяження: 13227430, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження ВДВС Лозівського МРУЮ Харківської області за № 35103593 від 31.10.2012 року, об'єкт обтяження: невизначений, все нерухоме майно, власник: [PERSON]. 14.01.2019 року позивач звернулася до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про зняття обтяження (арешту) на все нерухоме майно відносно [PERSON]. Згідно листа ВДВС, відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] відсутні, в зв'язку з чим, не мають законних підстав для зняття арешту. За наявності заборони відчуження на все майно, позивач, як спадкоємець нерухомого майна, не має можливості здійснити дії щодо Державної реєстрації своїх прав на успадковане майно. На підставі вищевикладеного просить скасувати арешт та заборону відчуження на все нерухоме майно [PERSON], накраденого відділом державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про відкриття виконавчого провадження, 35103593, зареєстроване 09.11.2012 року Харківською філією «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за реєстраційним номером 13227430 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Ухвалою суду від 29.01.2019 року позовна заява [PERSON] була залишена без руху, судом було вказано на недоліки позову, які є необхідним усунути. Зокрема, суд зазначив, що в позові відсутні дані щодо боржника, особи, в інтересах якої накладався арешт на майно, що згідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України є необхідним для правильного вирішення спору. З наданих до позову матеріалів не убачається, який саме виконавчий документ перебував на примусовому виконанні, який орган видав виконавчий документ та у якому саме порядку, передбаченому законом. Разом з тим, позивач не скористалася наданими їй правами, позивачем не було подано заяв, клопотань про залучення до участі у справі співвідповідача, не було надано будь-яких доказів суду, будь-яких письмових клопотань у відповідності до вимог ЦПК України щодо забезпечення доказів, витребування доказів у передбачених ЦПК України випадках. Сторони користуються рівними процесуальними правами/ст. ст. 48,49 ЦПК України/. Позивач сам вибирає, який позов та до кого пред'явити до суду. Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках/ ст. 13 ЦПК України/. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях /ст.ст. 12, 81 ЦПК України/. Суд розглядає позов за наявними в справі доказами, в межах заявлених позивачем вимог. У справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позову з доданими документами отримав, у встановлений судом строк відзив на позов, будь-яких клопотань не подав, Згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного. Так, до позову було додано у якості доказів: копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 06.04.2018 року, згідно якого [INFO] помер [PERSON], /а.с.9/; Копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 23.06.2018 року, згідно якого [INFO] помер [PERSON] /а.с.10/; Довідка приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Курявської О.О., згідно якої [PERSON]. є спадкоємцем майна [PERSON]. [PERSON], [INFO], який помер [INFO] був єдиним спадкоємцем [PERSON], [INFO], який помер [INFO] /а.с.11/. Свідоцтво про право власності на житло від 02.07.1998 року, згідно якого квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с.16/. Інформацію з Держаних реєстрів, згідно якої на все нерухоме майна [PERSON] 09.11.2012 року за № 13227430 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було накладено арешт. Підставою обтяження стало постанова про відкриття виконавчого провадження 35103593, 31.10.2012, ВДВС Лозівського МРУЮ /а.с.15/. Позивач вказує, що являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Виконавчі дії зачіпають важливі суб'єктивні права осіб, щодо яких вони вчиняються. Власне тому законодавець встановив судовий контроль за вчиненням виконавчих дій. Позивачка [PERSON] в обґрунтування своїх вимог вказує на положення Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. За наявності заборони відчуження на все майно померлого [PERSON] порушуються її права, як спадкоємця померлого. Позивачка [PERSON] визначила здійснити захист її майнових прав у позовному провадженні, а не у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Згідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У цивільному процесі, в порядку якого звернувся позивач, відповідач є його обов'язковим учасником-його стороною, основною ознакою якого є його особиста зацікавленість, оскільки як позивач, так і відповідач є суб'єктами правовідносин, з приводу яких виник спір. В позові відсутні дані щодо особи, в інтересах якої накладався арешт та заборона відчуження на майно, про скасування яких заявляє позивач. Позивач відповідачем у справі визначив Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Разом з тим, державна виконавча служба є органом, який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) відповідно до законів. Вчиняючи виконавчі дії, державний виконавець діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасників виконавчого провадження. При цьому державний виконавець, державна виконавча служба не стають учасниками цивільних правовідносин між цими особами(боржником та стягувачем), отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують заявлені нею вимоги, і у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про скасування арешту та обтяження щодо заборони на відчуження нерухомого майна.

Outcome: dismissed