Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль», в якому просив викласти договір банківського вкладу № 20/02-02/24 від 10.04.2008 року у такій редакції: - друге речення п.1.1: «Днем закінчення строку вкладу є день, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав». - п.п.2.4.1. п.2.4.: початком періоду нарахування відсотків є день зарахування суми грошових коштів, яка визначена у п.1.1. на рахунок вкладника, закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу, встановлений в п.1.1. договору день, який передує поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. - п.п. 2.4.5. п.2.4.: банк нараховує відсотки на суму вкладу після закінчення строку вкладу, визначеногоп.1.1. договору до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. - п.6.2.: строк дії цього договору продовжується до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Після закінчення строку вкладу, згідно з пунктом 1.1. сторони можуть укласти новий договір на умовах, що пропонуються банком на момент укладання. Позов мотивований тим, що зазначені умови укладеного сторонами договору вказують на закінчення строку вкладу 10.04.2009 року, що в порушення приписів ч.5 ст.1061 ЦК України обмежує його у праві на нарахування та отримання процентів на банківський вклад від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові. На думку позивача, такі умови є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, їх наслідком став істотний дисбаланс договірних прав та обовязків. Запропонована позивачем редакція умов договору, на його думку, забезпечить стягнення процентів не по день закінчення строку вкладу - 10.04.2009 року, а по день, що передує його поверненню вкладникові. В письмових запереченнях на позов, відповідач зазначив, що договір банківського вкладу № 20/02-02/24 від 10.04.2008 року втратив свою силу, а тому підстави для внесення до нього змін відсутні. Крім того, зазначив, що між сторонами укладено строковий вклад на 12 місяців. Договір банківського вкладу № 20/02-02/24 від 10.04.2008 року з такою істотною умовою на добровільних засадах був підписаний сторонами, а тому твердження позивача щодо несправедливості його умов є безпідставними. Крім того, на дату підписання договору ч.5 ст.1061 ЦК України діяла в іншій редакції, а тому приведення умов договору до положень цієї норми в новій редакції є незаконним. Також зазначив про пропуск строку позовної давності. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився. До початку судового розгляду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Універсальний» № 20/02-02/24, за умовами якого позивач передав кошти відповідачу в сумі 25 000 дол. США. Після закінчення терміну дії вказаного договору відповідач відмовився повернути позивачці вклад та всі виплати, передбачені умовами депозитного договору, що змусило її звернутись з позовом до суду про стягнення цих коштів. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня 2013 року позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення коштів депозитного вкладу, відсотків, пені, 3% річних від суми боргу задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок повернення депозитного вкладу по договору на вклад «Універсальний» від 10 квітня 2008 року: вклади в сумі 26500 доларів США, відсотки в сумі 6627,75 доларів США, пеню в сумі 251,75 доларів США, 3% річних в сумі 41,38 доларів США, а всього 33417, 88 доларів США. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 квітня 2013 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 січня 2013 року - залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2013 року у відкритті касаційного провадження у справі відмовлено. Банк виконав рішення суду - 30.04.2013 року, про що свідчить лист Полтавської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" від 07.05.2013 року та копія меморіального ордеру. З урахуванням цього, позивач звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави про стягнення з відповідача відсотків на вклад за період з 11.04.2009 року по 29.04.2013 року. Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 04.12.2014 оку, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19.05.2015 року та ухвалою ВСС України від 02.06.2015 року, позов задоволено. Постановою ВС України від 11.05.2016 року вказані судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення суду мотивоване тим, що за положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ). Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. У справі, яка переглядається, встановлено, що згідно з умовами договору банківського вкладу від 10 квітня 2008 року банк закриває вкладний рахунок після закінчення строку дії договору (пункт 5.4. договору). Підпунктом 2.4.1 зазначеного договору встановлено, що початком періоду нарахування відсотків є день зарахування суми грошових коштів на рахунок вкладника (10 квітня 2008 року), закінченням нарахування відсотків є день закінчення строку вкладу (10 квітня 2009 року). За бажанням вкладника відсотки можна отримати: готівкою через касу банку; шляхом перерахування на картковий рахунок вкладника; шляхом перерахування на власний поточний рахунок; шляхом перерахування на власний вкладний рахунок (підпункт 2.4.2 договору). Договором не передбачено його автоматичної пролонгації та зміни умов в односторонньому порядку. Договір визначає, що строк його дії не продовжується, а сторони після закінчення строку вкладу можуть укласти новий договір (пункт 6.2. договору). Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором. Однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Саме такі висновки ВС України і стали підставою звернення до суду з цим позовом, оскільки на думку позивача, вказані пункти договору фактично обмежують його у праві на стягнення відсотків за весь час затримки з розрахунком. На думку суду, цей позов є безпідставним. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Із змісту вказаної норми вбачається, що змінити можливо лише укладений і діючий договір. Однак, як встановлено у вищевказаному рішенні ВС України відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором, тобто 10.04.2009 року. Суд не вбачає можливим вносити зміни в договір, який припинив свою дію. Крім того, як вбачається із змісту позовних вимог, позивач фактично прохає змінити строк дії договору, змінивши його кінцеву дату 10.04.2009 року на «день, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав». Однак, за нормою ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається: 1) на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу); 2) на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Іншого законом не передбачено. Тобто визначення в договорі вкладу його строку є вимогою закону, при цьому така вимога не протирічить вимозі ч.5 ст.1061 ЦК України, на яку посилається позивач. Посилання позивача, що в звязку з встановленням строку дії договору вкладу істотно порушуються його права є безпідставними. З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed