Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В липні 2021 року року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів: [PERSON] , Полонської міської ради про визнання недійсними та скасування рішень. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 29.09.1998 р. вона є власником земельної ділянки, яка розташована на території міста Полонного, площею 0,28 га, з якиих 0,10га для обслуговування житлового будинку та 0,18га для ведення особистого підсобного господарства. На момент отримання нею державного акту суміжним власником з південно-західної сторони був [PERSON] , який проживав по [ADDRESS] . [PERSON] було передано у власність земельну ділянку площею 0,358га з яких 0,10га для обслуговування будинку, а 0,258га для ведення господарства. На підставі договору дарування від 22.11.2006 р. дана земельна ділянка належить [PERSON] . Відповідно до витягу з рішення 64-ї сесії VІ скликання від 18.09.2015 р. №20 [PERSON] затверджено технічну документацію та передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд площею 0,10га, яка розташована за адресою [ADDRESS] (6823610100:01:005:0730) без припинення права власності на сцю земельну ділянку [PERSON] . Саме цим рішенням змінено конфігурацію спільної межі сторін, а саме: межа земельної ділянки [PERSON] стала опуклої форми в сторону [PERSON] та складається з декількох відрізків, що не відповідає межам державного акту [PERSON] . Представник Хмельницької регіональної філії ДП ЦДЗК не проінформував [PERSON] як суміжного власника про здійснення робіт із землеустрою. Акт прийомки-передачі межових знаків не був з нею погоджений. Комісію 13.03.2015 року вона не бачила, на її земельну ділянку не заходили. Про дату і час проведення робіт із закріплення межових знаків її ніхто не повідомляв. Крім того вказує, що технічна документація виготовлялася орієнтовно 1 рік і один місяць, містить дописи та виправлення, що є порушенням закону України та прав [PERSON] . Просить суд: -визнати незаконним та скасувати рішення сесії Полонської міської ради 64-ї сесії VІ скликання від 18.09.2015 р. №20 «Про надання у користування, передачу у власність земельних ділянок громадянам та внесення змін до рішень сесії міської ради»; -скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, здійсненої у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підставою для державної реєстрації є рішення сесії Полонської міської ради 64-ї сесії VІ скликання від 18.09.2015 р. №20; -скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] за кадастровим номером 6823610100:01:005:0730. У своєму відзиві на позов Полонська міська рада вказала, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6823610100:01:005:0730 в [ADDRESS] у порядку визначеному Земельним кодексом України а тому просила відмовити у задоволенні позову. Крім того просила застосувати строк позовної давності до позовних вимог [PERSON] оскільки вона ще у 2017 році знала, що сусідня земельна ділянка за кадастровим номером 6823610100:01:005:0730 сформована та на неї розроблена технічна документація. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві позов не визнала. Вказала, що усі доводи викладені у позовній заяві [PERSON] спростовуються рішенням Полонського районного суду від 09.02.2016 р. у справі №681/1417/15-ц. Просила відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності оскільки про рішення Полонської міської ради позивачу було відомо ще у 2015 р. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало суду письмові пояснення у яких вказує, що кадастровий реєстратор зареєстрував спірну земельну ділянку згідно з нормами чинного законодавства та не було підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, які передбачені в ст.24 ЗУ "Про ДЗК". В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала з викладених у ньому підстав. Просила зодоволити позов. Відповідач [PERSON] та її адвокат Куровський О.О. в судовому засіданні проти позову заперечили, давали пояснення ідентичні, які викладені ними у відзиві на позов. Полонська міська рада та Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явились, про день місце, час розгляду справи повідомлені належним чином. Полонська міська рада подала заяву про розгляд справи без участі представника. Від Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області заяв не надходило. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 26.07.2021 р. справу розподілено для розгляду судді Горгулько Н.А. Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року відкрито загальне позвоне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 25.08.2021 р. Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надало суду письмові пояснення. 28.08.2021 р. надійшов відзив від Полонської міської ради, а 31.08.2021 р. від [PERSON] 07.09.2021 р. в підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача адвоката Хорошенюк О.В. про витребування доказів. Ухвалою суду від 07.10.2021 р. закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. 16 листопада 2021 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі. 3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження та до задоволення не підлягають. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі є суміжними землевласниками. Позивачу [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 29 вересня 1998 року, зареєстрованим у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1336, належить земельна ділянка площею 0,28га, яка розташована на території Полонської міської ради по [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] належить земельна ділянка за кадастровим номером 6823610100:01:005:0730 в [ADDRESS] . Між сторонами впродовж багатьох років існує земельний спір. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 5. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та\~пункту 2 частини першої статті 3,\~статті 321 ЦК\~ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Частинами 1, 2 ст.78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.\~Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо користування належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Проаналізувавши обставини справи,\~оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Положеннями ч. 4, 5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не\~доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи\~або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Під час розгляду справи №681/1417/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою Полонським районним судом Хмельницької області встановлено, що [PERSON] : «відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11.09.2013 року прийнятого у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , відділу Держкомзему у Полонському районі, третя особа Полонська міська рада про визнання недійним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, отримала свідоцтво про право власності на\~земельну ділянку кадастровий номер 6823610100:01.005:0730 розташованої по [ADDRESS] площею 0,1га., цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, межі якої були встановлені в натурі (на місцевості)(а.с.58-62). Актом від 02.07.2015 року з участю представника земельного відділу Полонської міської ради, [PERSON] було передано межові знаки на зберігання. Із даного акту вбачається, що така передача здійснювалась в присутності [PERSON] ,та інших суміжників земельних ділянок. Будь-яких зауважень з приводу межі та конфігурації земельних ділянок як [PERSON] та інші особи не заявляли і будь-яких претензій, щодо існуючих меж не пред`являли. (а.с.92)» Рішення суду набрало законної сили 01.08.2016 р. З правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №545/1149/175-ц вбачається, що\~за змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно з положеннями статті 55 Закону № 858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.\~Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання. Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним\~територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Чинне законодавство не обмежує право на приватизацію земельної ділянки у зв`язку із відмовою суміжного землекористувача від підписання акта погодження\~меж земельних ділянок, а отже така відмова не є перешкодою для завершення процедури приватизації земельної ділянки. Отже судом достеменно встановлено, що [PERSON] відповідно до чинного законодавства набула права власності на земельну ділянку за кадастровим номером 6823610100:01:005:0730 в [ADDRESS] , а відтак відсутні підстави для задоволення позову вцілому. Щодо доводів позивача [PERSON] про те, що земельна ділянка змінила конфігурацію та набула опуклої форми в її сторону, то такі її показання не доведено будь-якими належними доказами у справі та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді. Що до клопотання представника Полонської міської ради про застосування строку позовної давності, то суд виходить із наступного. Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості, доведеності позову. Тобто відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обгрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог в позові належить відмовити за безпідставністю. Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. Оскільки позивачем у позовній заяві не наведено, а судом не встановлено підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed