Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому просив встановити між ними порядок користування квартирою [ADDRESS], виділити йому у користування житлову кімнату площею 24,8 м2 і балкон площею 1,6 м2, вихід на який із даної кімнати, а відповідачу [PERSON] - житлову кімнату площею 14,6 м2 і балкон площею 1,7 м2, вихід на який із кухні, інші приміщення квартири: кухню площею 10,5 м2, ванну площею 4,0 м2, туалет площею 1,1 м2 та коридор площею 8,2 м2 залишити у спільному користуванні сторін. В обґрунтування позову зазначав, що з 16 вересня 2000 року він перебував у шлюбі із відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2011 року шлюб між ним і [PERSON] розірвано. Рішенням цього ж суду від 01 червня 2011 року місце проживання їхньої дочки [PERSON] визначено з батьком [PERSON] Відповідач [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дочки відсторонилася, із січня 2012 року з неї стягуються аліменти на дитину в розмірі ? частки її заробітку (доходу). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2011 року в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за кожною із сторін було визнано право власності на ? частку вказаної вище квартири без визначення часток у натурі. Згідно із технічним паспортом належна сторонам на праві спільної часткової власності квартира складається з двох житлових кімнат площею 24,8 м2 і 14,6 м2, кухні площею 10,5 м2, ванни площею 4,0 м2, туалету площею 1,1 м2, коридору площею 8,2 м2 та двох балконів площею 1,6 м2, вихід на який із більшої житлової кімнати, і площею 1,7 м2, вихід на який здійснюється із кухні. Домовленості щодо порядку користування даною квартирою сторонами не досягнуто. Він має намір здійснити ремонт у житловій кімнаті площею 24,8 м2, якою користується разом із дочкою [PERSON], проте спочатку необхідно встановити порядок користування квартирою між ним і відповідачем у судовому порядку. Враховуючи, що рішенням суду місце проживання їхньої дочки [PERSON] визначено із батьком, вважає доцільним закріпити за ним у користування у квартирі більшу житлову кімнату площею 24,8 м2 із балконом площею 1,6 м2, а за відповідачем - меншу житлову кімнату площею 14,6 м2 із балконом 1,7 м2, інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні сторін. Такий порядок визначення порядку користування квартирою, на його думку, є найбільш зручним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] у суді позов [PERSON] не визнала, проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою заперечувала, оскільки у такому випадку буде порушуватись право власності відповідача на квартиру, так як житлова площа, що буде виділена позивачу, значно перевищуватиме належну йому ? частку у житловій площі даної квартири. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області Сундук Л.І. у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позовні вимоги [PERSON] є законними, відповідають інтересам дитини та вимогам чинного законодавства. Просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2000 року. Рішенням суду від 25 лютого 2011 року шлюб між ними за позовом [PERSON] розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], місце проживання якої рішенням суду від 01 червня 2011 року було визначено разом із батьком [PERSON] На час ухвалення судом рішення у цій справі дочці сторін виповнилося чотирнадцять років. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2011 року в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] і [PERSON] визнано право власності за кожним на ? частку квартири [ADDRESS]. У жовтні 2011 року право власності на ? частку цієї квартири за кожним із них зареєстровано у Броварському бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягами про державну реєстрацію речових прав. Відповідно до технічного паспорта вказана квартира є двокімнатною, складається вона з наступних приміщень: коридору площею 8,2 м2, житлової кімнати площею 24,8 м2, житлової кімнати площею 14,6 м2, кухні площею 10,5 м2, ванної площею 4,0 м2, туалету площею 1,1 м2 і двох балконів площею 1,6 м2 та 1,7 м2. Загальна площа квартири становить 63,2 м2, з урахуванням двох балконів - 66,5 м2, житлова площа квартири складає 39,4 м2. У ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України усі громадяни мають рівні права і свободи, які є невідчужуваними та непорушними. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Пленум Верховного Суду України в абзаці першому п. 14 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Виходячи із житлової площі спірної квартири 39,4 м2 і часток сторін у власності, кожен із співвласників має право на виділення йому у користування у квартирі по 19,7 м2 житлової площі. Поділ цієї квартири в натурі між співвласниками є неможливим. Згідно із ч. 2 ст. 50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 ЦК України, ч. 3 ст. 160 СК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Позивач [PERSON], враховуючи інтереси неповнолітньої дочки сторін [PERSON], [INFO], місце проживання якої рішенням суду визначено із батьком, просить встановити такий порядок користування даною спірною двокімнатною квартирою: виділити йому у користування більшу житлову кімнату площею 24,8 м2 і балкон площею 1,6 м2, вихід на який здійснюється з даної кімнати, а відповідачу [PERSON] - меншу житлову кімнату площею 14,6 м2 і балкон площею 1,7 м2, вихід на який здійснюється із кухні. Суд вважає, що встановлення такого порядку користування спірною двокімнатною квартирою [ADDRESS] та виділення у користування відповідачу [PERSON] житлової кімнати площею 14,6 м2, розмір якої значно менший від її частки у житловій площі квартири на 5,1 м2, призведе до порушення житлових прав відповідача та обмеження [PERSON] у праві власності (праві користування) належною часткою у квартирі. Крім того, виділення у користування позивачу [PERSON] більшої житлової кімнати площею 24,8 м2 для проживання в ній разом із чотирнадцятирічною дочкою [PERSON] буде суперечити вимогам ч. 2 ст. 50 ЖК України. За змістом ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів безпосереднього проживання позивача [PERSON] разом із неповнолітньою дочкою [PERSON] у спірній квартирі та неможливості користування ними цією квартирою позивачем суду теж не надано. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що запропонований позивачем [PERSON] порядок користування спірною квартирою порушує права відповідача [PERSON] щодо її права власності на цю квартиру, суд дійшов висновку, що у даному випадку визначити порядок користування спірною квартирою із дотриманням прав кожного із співвласників щодо володіння, користування і розпорядження належною йому часткою у цій квартирі є неможливим, тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed