Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Кредитної спілки «Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 червня 2013 р. між ним та Кредитною спілкою «ЗОКС «Довіра» було укладено договір №9139 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» строком на 13 місяців, тобто до 07 липня 2014 року. 07 червня 2013 року на виконання зазначеного договору ним було внесено на депозитний рахунок до запитання № 8225 в розмірі 70000,00 грн., шляхом внесення у касу кредитної спілки за прибутковим касовим ордером № 2917 від 07.06.2013р. На протязі дії зазначеного договору Кредитна спілка «ЗОКС «Довіра» не в повному обсязі виконувала свої зобов'язання щодо сплати відсотків за користування коштами, а саме здійснювала її виплату несвоєчасно та не в повному обсязі. 07 липня 2014 року, тобто у день закінчення строку вкладу, він звернувся до Кредитної спілки «ЗОКС «Довіра» з письмовою заявою про повернення суми вкладу та нарахованих, але не виплачених відсотків. Проте, на зазначену заяву ним було отримано лист про повернення суми вкладу та відсотків частками через незадовільний фінансовий стан. На виконання свого листа щодо повернення суми вкладу та відсотків частками Кредитна спілка «ЗОКС «Довіра» виплатила йому грошові кошти на загальну суму 10700,00 грн.: так 06.08.2014р. - 3000,00 грн., 13.08.2014р. - 2000,00 грн., 20.08.2014р. - 1000,00 грн., 22.08.2014р. - 1000,00 грн., 29.08.2014р. - 1000,00 грн., 09.09.2014р. - 500,00 грн., 12.09.2014р. - 500,00 грн., 22.09.2014р. - 1000,00 грн., 06.11.2014р. - 500,00 грн., 25.11.2014р. - 200,00 грн. У зв"язку з тим, що з 25 листопада 2014 року Кредитна спілка «ЗОКС «Довіра» взагалі припинила здійснювати виплату належних йому коштів, він вимушений був звернутися до суду із зазначеним позовом. Крім того, вважає, що у зв'язку з тим, що Кредитна спілка «ЗОКС «Довіра» несвоєчасно виконала взяті на себе зобов'язання, то повинна нести відповідальність щодо сплати йому індексу інфляції в розмірі 7056,70 грн., та 3% річних в розмірі 821,45 грн.. На підставі викладеного, просить суд стягнути з Кредитної спілки «ЗОКС «Довіра» на його користь загальну суму заборгованості за договором №9139 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» в розмірі 59300,00 грн., суму збитків, завданих інфляцією в розмірі 7056,70 грн., 3% річних за період з 08.07.2014р. по 14.01.2015р. в розмірі 821,45 грн. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що відповідач позов визначає частково, а саме в розмірі 59300,00 грн., в іншій частині не визнає, оскільки вважає, що в діях кредитної спілки відсутні порушення умов договору та вона вживала заходів щодо своєчасної виплати суми внеску та процентів, але через фінансову кризу, непередбачене зростання курсу іноземних валют, важку політичну та соціальну ситуацію у країні. Прийнявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, письмові заперечення представника відповідача, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 07 червня 2013 р. між [PERSON] та Кредитною спілкою «ЗОКС «Довіра» було укладено договір №9139 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» строком на 13 місяців, тобто до 07 липня 2014 року. (а.с. 5-6) 07 червня 2013 року на виконання зазначеного договору [PERSON] було внесено на депозитний рахунок до запитання № 8225 в розмірі 70000,00 грн., шляхом внесення у касу кредитної спілки за прибутковим касовим ордером № 2917 від 07.06.2013р. (а.с. 7) Відповідно до п.2.2.1. Договору процентна ставка (плата) за внеском встановлюється у розмірі 22 % річних. 07 липня 2014 року, тобто у день закінчення строку вкладу, він звернувся до Кредитної спілки «ЗОКС «Довіра» з письмовою заявою про повернення суми вкладу та нарахованих, але не виплачених відсотків. Проте, на зазначену заяву ним було отримано лист про повернення суми вкладу та відсотків частками через незадовільний фінансовий стан. На виконання свого листа щодо повернення суми вкладу та відсотків частками Кредитна спілка «ЗОКС «Довіра» виплатила його грошові кошти на загальну суму 10700,00 грн.: так 06.08.2014р. - 3000,00 грн., 13.08.2014р. - 2000,00 грн., 20.08.2014р. - 1000,00 грн., 22.08.2014р. - 1000,00 грн., 29.08.2014р. - 1000,00 грн., 09.09.2014р. - 500,00 грн., 12.09.2014р. - 500,00 грн., 22.09.2014р. - 1000,00 грн., 06.11.2014р. - 500,00 грн., 25.11.2014р. - 200,00 грн. У зв"язку з тим, що з 25 листопада 2014 року Кредитна спілка «ЗОКС «Довіра» взагалі припинила здійснювати виплату належних йому коштів, він бажає отримати належні йому кошти на підставі судового рішення. (а.с. 8) У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «ЗОКС «Довіра» договір №9139 «Про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок» є договором надання фінансових послуг, а тому на нього поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Таким чином, оскільки крнедитна спілка не виконала свого обов'язку з повернення вкладу на вимогу вкладника, вказана суми коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Надалі, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Згідно наданого суду позивачем розрахунку індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів від простроченої суми КС «ЗОКС «Довіра» повинна сплатити позивачу індекс інфляції за період з 08.07.2014 року по 14.01.2015 року в розмірі 7056,70 грн., 3% річних від суми прострочення за період з 08.07.2014 року по 14.01.2015 року в розмірі 821,45 грн. (а.с. 12-14) Зазначений розрахунок, складений позивачем у відповідності ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому суд із зазначеним розрахунком погоджується та приходить до висновку, що з КС «ЗОКС «Довіра» слід стягнути на користь [PERSON] індекс інфляції за період з 08.07.2014 року по 14.01.2015 року в розмірі 7056,70 грн., 3% річних від суми прострочення за період з 08.07.2014 року по 14.01.2015 року в розмірі 821,45 грн. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, заяву позивача, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до КС «ЗОКС «Довіра» про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Враховуючи зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 671,78 грн. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов'язків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. В порушення зазначених норм процесуального права відповідачем не надано суду до заперечень проти позову позивача, в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних за порушення зобов'язання, належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції. На підставі викладеного та

Outcome: approved