Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У січні 2016 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в остаточній редакції якого просив стягнути з державного бюджету України через Головне управління Держаної казначейської служби у Харківській області на його користь збитки у розмірі 192500 грн., завдані неправомірними діями посадових осіб Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ, що полягають в умисному невиконанні виконавчого листа № 2-7589/08 та стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, на примусовому виконанні Жовтневого ВДВС ХМУЮ, перебуває виконавчий лист № 2-7589, виданий 25.03.2009 р. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення солідарно з [PERSON] на користь його довірителя боргу у розмірі 192500 грн. В ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа державними виконавцями, відповідальними за ведення даного виконавчого провадження, здійснено ряд злісних порушень вимог чинного законодавства України, через що позивач зазнав збитків на суму 192500 грн. Дані обставини змусили його звернутися за захистом законних прав та інтересів до суду. Зазначає,що 04.12.2009 р. до ВДВС ним подано заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-7589/08, заява надійшла до відділу 22.12.2009 р. Лише 25.01.2010 р. державним виконавчим відкрито виконавче провадження з примусового виконання вимог вказаного документу, хоча відповідно до норм ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження відкривається протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця. Бездіяльність державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження у встановлені законом строки, призвела до затягування накладення арешту на майно боржника, що , в свою чергу, позбавило стягувача можливості отримати належні йому грошові кошти. За час проведення виконавчого провадження державним виконавцем виявлено нерухоме майно, яке належить боржнику [PERSON] на праві власності, а саме: квартира [ADDRESS]. Закон встановлює, що подальшим етапом має бути визначення вартості майна боржника та його примусова реалізація. Визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». За таких обставин, для створення видимості роботи по примусовому виконанню рішення суду, державним виконавцям, відповідальним за ведення виконавчого провадження, сім разів виносились Постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". За таких обставин, для створення видимості роботи по примусовому виконанню рішення суду, державними виконавцями, відповідальними за ведення виконавчого провадження, сім разів виносились Постанови про призначення експерта, субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (постанови від 05.05.2010 p., 19.07.2011 р. 21.08.2012 p., 30.03.2013 p., 05.02.2014 p., 16.07.2014 p., 27.08.2014 p.), у звязку з чим кожного разу стягувачем проводилось авансування витрат виконавчого провадження у розмірі 1000 грн. Так, ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звіт оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з його підписання субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Кожного разу після винесення постанови про призначення експерта, бездіяльність державного виконавця призводила до того, що попередній звіт про оцінку вартості нерухомого майна втрачав свою чинність, а нерухоме майно так і не давалось на реалізацію в установленому законом порядку, чим грубо порушувались законні інтереси стягувача. Загальний термін здійснення виконавчих дій становить більше, ніж 5 років, тобто встановлений Законом України «Про виконавче провадження» термін ведення виконавчих дій перевищено у 10 разів. На численні скарги з приводу бездіяльності державних виконавців по веденню виконавчого провадження, начальник відділу аргументував затягування примусового виконання систематичним звільненням із займаних посад своїх підлеглих службовців, які не справлялися з виконанням покладених на них посадових обовязків. ([PERSON], [PERSON] [PERSON]В, [PERSON]). Систематичне порушення вимог чинного законодавства та бездіяльність по веденню виконавчого провадження неодноразово визнавалась і посадовими особами Державної виконавчої служби. Так, листом від Державної виконавчої служби України від 31.08.2011 року позивача було повідомлено про те, що вирішується питання про притягнення посадових осіб Жовтневого ВДВС та УДВС ГУЮ у Харківській області до відповідальності. Листом від 23.08.2012 р. від Державної виконавчої служби України було повторно повідомлено про притягнення посадових осіб Жовтневого ВДВС до відповідальності та стосовно того, що «подальший хід виконання рішення суду залишено на контролі начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області». [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 24.09.2012 р. було доведено до відома позивача про результати виконання доручення Державної виконавчої служби України, зокрема, стосовно оголошення догани в.о. начальника Жовтневого ВДВС [PERSON] за порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та щодо доручення начальнику ВДВС забезпечити особистий контроль за даним виконавчим провадженням 21.05.2013 р. ми отримали лист Державної виконавчої служби України, що містив відомості стосовно чергового притягнення до відповідальності в.о. начальника Жовтневого ВДВС за порушення вимог Закону. Листами Державної виконавчої служби України від 06.11.2013 р. та 24.02.2014 р. нас було вкотре повідомлено щодо притягнення винних посадових осіб Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ до відповідальності та координації ДВС України подальшим веденням цілого виконавчого провадження. Непрофесійними та службово-недбалими діями по примусовому виконанню виконавчого листа на нашу користь, стягувачу [PERSON] нанесено значних фінансових збитків від неодержання грошових коштів з боку боржника; стягувач не має можливості повернути належні йому грошові кошти від [PERSON] на протязі більше, ніж 5 років саме через бездіяльність ряду державних виконавців: ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ін.) та [PERSON], на примусовому виконані якого зараз знаходиться виконавчий лист. Саме у звязку з бездіяльністю ряду державних виконавців та начальника Жовтневого ВДВС Харківського міськрайонного управління юстиції по невиконанню виконавчого листа № 2-7589,стягувач зазнав збитків у розмірі 192 500 (сто девяносто дві тисячі пятсот) гри., які ми просимо стягнути з Державного бюджету, оскільки подібне злісне невиконання своїх службових обовязків та зловживання службовим становищем призводить до умисного невиконання рішення суду, та порушує законні права та інтереси стягувана [PERSON] Частиною 2 статті 87 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що збитки завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними , діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Приписами ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Представник позивача у судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники управління державної виконавчої служби ГУЮ у Харківській області та Головного управління державної казначейської служби у Харківській області у судове засідання не з,явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення справи розглядом суду не надали. Представник Міністерства юстиції України у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, у зв,язку із їх безпідставністю. Представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області проти задоволення позову заперечував, суду пояснив, що згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Пояснив, що на цей час виконавче провадження за виконавчим листом № 2-7589 /08 від 16.09.2009 виданого Білгород- Дністровським міськрайоним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь [PERSON]Ф у розмірі 192500,0 грн не закінчено та перебуває на примусовому виконанні у відділі. У зв,язку з чим можливість виконання цього виконавчого документа не втрачена, як не втрачена і можливість отримання позивачем присудженого за рішенням суду суми боргу. Отже стягнення боргу не припинилось тому його задоволення за рахунок держави на цей час не можливе. Задоволення цього позову приведе до подвійного стягнення за одним і тим же виконавчим документом, що суперечить діючому законодавству Суд вислухавши думку учасників процесу, що з,явилися, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до статей 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі незаконною бездіяльністю органу державної влади чи його посадової або службової особи при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовуються державою незалежно від вини цих органів чи осіб. За правилами статті 11 Закону України від 24 березня 1998 року №202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» шкода, завдана державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування . Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв,язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). З аналізу зазначеної норми матеріального права вбачається, що позовні вимоги щодо стягнення суми у якості відшкодування збитків, завданої бездіяльністю Жовтневого ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області у розмірі 192 500 грн., нестягнутої ВДВС на користь [PERSON] у порядку виконавчого провадження, не може вважатися збитками в розумінні положень статті 22 ЦК України. Суд вважає, що позивачем обрано не правильний спосіб захисту порушеного права. Питання про судові витрати вирішено судом на відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed