Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34487,29 грн., а саме: за кредитом - 9966,20 грн.; по відсотках - 3469,12 грн; та комісій - 18498,21грн.; штраф - 2553,76 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі - 344,8 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 01.10.2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» та фізична особа громадянка України, якою є [PERSON] уклали Кредитний договір № 08006144262. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Первинний кредитор зобов'язується надати відповідачеві кредит у сумі 9966,20 грн, а відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком платежів. 18.05.2012 року мiж ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов'язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 08006144262 від 01.10.2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов'язання повністю виконали. Первинний кредитор свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 9966,20 грн. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.03.2015р. має прострочену заборгованість за кредитом - 9966,20 грн., по відсотками - 3469,12 грн., та комісії - 18498,21 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, йому було нараховано неустойку (штраф). На 10.07.2014 року розмір неустойки (штрафу) становить 2553,76 грн. 23.06.2015 року до суду поступила заява представника [PERSON] - [PERSON] про застосування строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. До суду поступило клопотання, згідно якого представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» просить дану цивільну справу розглядати без присутності представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. До суду подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі. Зазначила, що позов не визнає та просить застосувати строк позовної давності, при вирішенні даного спору. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що згідно договору кредит повинен був погашатись протягом трьох років, щомісячно, починаючи з 10.11.2008 року і закінчуючи 10.10.2011 року. Протягом вказаного часу так і після вказаного часу не було ні одного платежу на погашення кредиту. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена у три роки. Поскільки погашення кредиту починалося з 10.11.2008 року, а погашень не було ні одного, то у кредитора виникло право вимоги погашення кредиту саме з 10.11.2008 року. З 10.11.2008 року почався перебіг строку позовної давності і закінчився 10.10.2011 року. Строк позовної давності не зупинявся. Якщо навіть рахувати, що перебіг строку позовної давності почався з 11.10.2011 року, тобто після закінчення погашення кредиту, не переривався, не зупинявся, то він також закінчився 11.10.2014 року і пропущений без поважних причин. Просив застосувати позовну давність при вирішенні справи. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача , дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Судом встановлено, що 01.10.2008 року між ТзОВ «ПростоФінанс», правонаступником якого відповідно до договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 18.05.2012 року та додатку № 1 до нього є ТзОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON], був укладений кредитний договір за № 08006144262. Відповідно до розділу «А», п.2.1, 2.2, 3.5 та п.п.4.2.1 вищевказаного договору відповідачу надано кредит в розмірі 9966,20 грн. на придбання товарів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8% річних та сплатою щомісячної комісії за управління кредитом 2,69 % з кінцевим терміном повернення 10.10.2011 року. Сума кредиту, зазначена в розділі «А» договору, сума процентів за користування кредитом, сума комісії за надання кредиту та сума комісії за управління кредитом складає повну заборгованість позичальника за цим кредитним договором. Заборгованість підлягає сплаті позичальником шляхом здійснення єдиних щомісячних платежів, кількість яких відповідає кількості платіжних періодів. Всі щомісячні платежі зазначені в графіку платежів, який викладений в розділі «С» договору. Щомісячні платежі повинні здійснюватися позичальником у відповідності з цим графіком, та повинні бути отримані кредитодавцем не пізніше відповідної дати щомісячного платежу, зазначеної в графіку. Позичальник зобов'язується використати кредит виключно за цільовим призначенням, зазначеним у цьому договорі та повернути кредитодавцю суму кредиту, сплатити кредитодавцю проценти за користування кредитом, комісії за надання та управління кредитом та виконати інші грошові зобов'язання, передбачені цим договором в повному обсязі, в строки та у порядку, що визначені цим кредитним договором. В порушення умов договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON], належним чином умови кредитного договору не виконала, кредит не погасила, не сплатила відсотки та комісії за користування ним. З розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 34487,29 грн., в тому числі за кредитом - 9966,20 грн.; по відсотках - 3469,12 грн; по комісії - 18498,21 грн.; по штрафам - 2553,76 грн. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Разом з тим суд вважає підставною вимогу представника відповідача про застосування позовної давності. Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності суд керується наступним: Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. В силу статті 262 ЦПК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до розділу «А» кредитного договору - термін повного погашення кредиту 10.10.2011 р., в порядку і в терміни, встановлені графіком щомісячних платежів (Розділ «С»), який є невід'ємною частиною договору. За таких обставин суд приходить до переконання, що у позивача виникло право пред'явити вимогу про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту починаючи з 10.10.2011 року, протягом трьох років. З позовною заявою про стягнення заборгованості ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось лише 05.05.2015 року. Представник відповідача та відповідач у письмових заявах наполягали на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності. Представник позивача не просив суд поновити строк звернення до суду з вказаним позовом та не навів поважних причин пропуску строку давності. Не встановлені такі причини і судом в ході розгляду справи. Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості, слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 253, 256, 257,258, 266, 267, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed