Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У своєму позові позивач зазначив, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про передачу прав за договором про передачу прав з договорами забезпечення. Разом з тим 17 грудня 2012 р. між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір про відступлення прав вимоги. Отже внаслідок укладення договорів відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року. Так 18.10.2007 з ЗАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] , уклали кредитний договір № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов договору, банк зобов`язується надати боржнику кредит в розмірі 9000 доларів США, а боржник зобов`язується повернути наданий кредит у сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.03.2020 р. має прострочену заборгованість : за кредитом 8000 доларів США, що за курсом НБУ та на дату розрахунку складає 196 488 грн.; по відсоткам 6 259,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ та на дату розрахунку складає 153 737,86 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] укладено іпотечний договір № 1042-22/2007, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із наявною заборгованістю за договором просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1042-22/2007 від 18.10.2007 року, що складає 14 259,43 доларів США, а саме: за кредитом 8000 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 196 488,00 грн.; по відсотках 6 259,43 дол. США , що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 153 737,86 грн. та стягнути судові витрати в розмірі 5 852,00 грн. У судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» не з`явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути у відсутність їх представника, вимоги підтримує. Відповідач, третя особа та їх представник у судове засідання не з`явились, надали до суду відзив, в якому просять відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем по справі є ТОВ «Кредитні Ініціативи», з яким ні вона ні її син [PERSON] не укладали ніяких угод. Позивач не надав доказів переходу прав зобов`язань за кредитним договором № 1041-22/2007 від 18.10.2007 р. від Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до ТОВ «Кредитні Ініціативи». Вважає, що позивач безпідставно порушив підпункт 3 пункту 1 ЗУ «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» незаконно відступив на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» своє право вимоги до відповідача і третьої особи. Наданий позивачем розрахунок заборгованості взагалі не може бути належним доказом. Оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку. Згідно розрахунку заборгованості не можливо встановити дату переходу кредиту в стан «прострочений», тобто дату коли позивач дізнався про порушення своїх прав і з якої почався перебіг 3-х річного строку позовної давності звернення до суду, що є важливою обставиною, яку необхідно встановити при розгляді справи. 07 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 04 березня 2021 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи встановив, що 18.10.2007 з ЗАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] , уклали кредитний договір № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов договору, банк зобов`язується надати боржнику кредит в розмірі 9000 доларів США, а боржник зобов`язується повернути наданий кредит у сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] укладено іпотечний договір № 1042-22/2007 відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про передачу прав за договором про передачу прав з договорами забезпечення. Разом з тим 17 грудня 2012 р. між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір про відступлення прав вимоги. Отже внаслідок укладення договорів відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року. На підставі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за ч. 1ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 2ст. 1050 ЦК, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку із наявною заборгованістю за договором позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1042-22/2007 від 18.10.2007 року, що складає 14 259,43 доларів США, та стягнути судові витрати в розмірі 5 852,00 грн. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав до суду докази переходу прав у зобов`язанні за кредитним договором № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року та іпотечним договором № 1042-22/2007 від 18.10.2007 року від Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме договір відступлення права вимоги, укладений між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком та ТОВ «Кредитні ініціативи», акт приймання-передачі кредитного договору № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року, додаткової угоди до нього та іпотечного договору № 1042-22/2007 від 18.10.2007 року, у зв`язку з чим неможливо встановити законність переходу прав до позивача та перевірити той факт, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є належним позивачем по справі. Відповідно до п.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту. В зв`язку з тим, що відповідач та її син з 28.01.1988 р. зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки, що підтверджується копіями паспортів та довідкою про склад сім`ї відповідача та третьої особи, а боржник має право не виконувати свого кредитного обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивачем в порушення ст.516,517 ЦК України не були надіслані на адресу боржника та іпотекодержателя копії документів про зміну кредитора у зобов`язанні. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не може підтверджувати існування заборгованості , оскільки є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність», яка передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Позивачем надано розрахунку заборгованості, який не містить інформації щодо часу , дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, не мітить інформації щодо погашення заборгованості за кредитом, яка повинна міститись у виписці за рахунок, а є лише одностороннім та одноособовим нарахуванням суми заборгованості за певний період. Крім того, позивач в своїх позовних вимогах просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яку зазначає в доларах США, а також вказує розмір заборгованості в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку, однак не надав до суду докази того, за яким саме курсом НБУ, на яку конкретну дату і згідно якої Постанови НБУ він розрахував заборгованість в національній валюті по відношенню до долару США. Згідно з нормами статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про відмову у позові до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішенням спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTNERS v. UKRAINE, № 4909/04, № 4909/04 §58 , ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного, ст. ст. 516, 517, 1050,1056-1 ЦК України, Закону України Про іпотеку,

Outcome: dismissed