Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по відсоткам за користування кредитним договором HAXRRX17030181 від 14.02.2007 року у розмірі 56234 грн. 15 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклала договір HAXRRX17030181 від 14.02.2007 року, згідно якого отримала кредит у розмірі 1863,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2020 року становить 83625,50 грн. та складається з: 1863,60 грн. заборгованість за кредитом; 39783,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 547,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 41430,57 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 20.08.2013 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто заборгованість у розмірі 29260,92 грн., яка складається з: 1863,60 заборгованість за кредитом; 11358,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 547,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 13621,18 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1369,57 штраф (процентна складова). Як зазначає позивач, різниця становить 56234,15 грн., яка складається з 28424,76 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 27809,39 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. З врахуванням вищезазначеного, позивач зазначає, що заборгованість до стягнення становить 56234,15 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася, причину неявки суду не повідомила. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з наступних підстав. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір HAXRRX17030181 від 14.02.2007 року, за яким остання отримала кредит у розмірі 1863,50 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ ПРИВАТБАНК. Згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк». Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Харківської області від 20.08.2013 року позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON] були задоволені, стягнуто заборгованість за кредитним договором HAXRRX17030181 від 14.02.2007 року, яка станом на 01.07.2020 року складалась з: 1863,60 заборгованість за кредитом; 11358,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 547,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 13621,18 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1369,57 штраф (процентна складова), всього 29260,92 грн. 22.07.2020 року позивач знову звернувся до суду та наголосив на існуванні у відповідача [PERSON] заборгованості за договором HAXRRX17030181 від 14.02.2007 року, яка станом на 01.07.2020 року становить 83625,50 грн. та складається з: 1863,60 грн. заборгованість за кредитом; 39783,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 547,92 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 41430,57 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. При цьому, позивач самостійно у своєму позову зазначив, що від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 29260,92 грн., яка була задоволена заочним рішенням Комінтернівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2013 року, а тому борг, який позивач просить суд стягнути з відповідача зі сплати відсотків та пені дорівнює 56234,15 грн. За змістом статті\~526, частини першої статті\~530, статті\~610\~та частини першої статті\~612 Цивільного кодексу України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно положень статей\~549,\~550 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 Цивільного кодексу України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 18.09.2019 по справі № 387/1133/15-ц. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено заочним рішенням Комінтернівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2013 року за невиконання умов договору з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором HAXRRX17030181 від 14.02.2007 року, в тому числі заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1863,60 грн., за відсотками, пенею та комісією, штрафами. Враховуючи, що позивач вже здійснив дії по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки у 2013 році кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню та комісію за кредитом припинилося. Вимоги про стягнення коштів на підставі частини 2\~статті 625 Цивільного кодексу України\~позивачем не заявлено. Суд враховує також правову позицію Верховного Суду у справі №175/4753/15-ц, де суд зазначив, що після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. За таких обставин, та приймаючи до уваги, що раніше позивач звертався до суду з позовною заявою до [PERSON] , яка була задоволена в повному обсязі заочним рішенням суду від 20.08.2013 року, стягнуто з відповідача заборгованість за тілом кредиту, відсотками, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" є безпідставною та не підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~не підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові.

Outcome: dismissed