Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнати № 4 та 5, квартири [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що є наймачем житлового приміщення, яким є кімнати № 4 та 5, квартири [ADDRESS]. Згідно даних особового рахунку в кімнатах № 4 та 5, квартири [ADDRESS] зареєстрована вона та її син [PERSON], відповідач по справі. Але останній понад десять років не проживає в кімнатах № 4 та 5, квартири [ADDRESS], перебуває на заробітках за межами України. Добровільно залишив жиле приміщення, забрав свої речі, усунувся від виконання обов'язків з утримання квартири, сплати комунальних послуг, в добровільному порядку з реєстрації не знімається. Отже у даний час, [PERSON] зареєстрованій в квартирі, не користується жилим приміщенням понад шість місяців без поважних причин, доказів про здійснення ним спроб вселитись в житло чи про чинення йому перешкод в користуванні житлом з боку [PERSON] не було. Всі обов'язки по утриманню в належному стані квартири здійснює тривалий час саме вона, тому вважає, що згідно ст. 71 ЖК України він втратив право користування спірним житловим приміщенням. На зазначених підставах просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але з'явився його представник, діючій на підставі належним чином оформленої довіреності, [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги викладені у позові підтримала та просила суд їх задовольнити на підставі викладених обставин. Додатково на питання суду пояснила, що відповідач це син позивача, виїхав після навчання за межі України на заробітки. Її довіритель несе самостійно витрати по комунальним послугам, є пенсіонеркою, бажає намір вирішити питання по кімнатам, а саме приватизувати. Де знаходиться відповідач не відомо, оскільки він не дзвонить ні пише матері, зверталась чи ні довіритель за розшуком відповідача їй не відомо. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином про що свідчить публікація в пресі оголошення про виклик відповідача, причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у відсутності або про відкладення слухання справи суду не надав. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.(а.с.46,58) Представник третьої особи КП «Аршинцево» в судове засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи у відсутності або про відкладення слухання справи суду не надав. Суд вислухавши пояснення представника позивача, свідка, вивчивши письмові матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Під час вирішення спору між сторонами суд приймає до уваги положення ст.. 60 ЦПК України, якою встановлено, що «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.». Судом встановлено, що відповідно до ордеру на жилу прощу у гуртожитку №261 серії С [PERSON] надано для проживання кімнати № 4 та 5, квартири [ADDRESS], складом родини з двох чоловік, з сином [PERSON] (а.с.5) Як слідує копії особистого рахунку б/н дане жиле приміщення [PERSON] зареєстрована у квартирі як син [PERSON] з 1991 року.(а.с.59) Відповідно до копії посвідчення серії АД № 207346 [PERSON] є пенсіонеркою за віком(а.с.6), але витрати по утриманню жилого приміщення несе самостійно, що підтверджується копіями квитанцій про сплату комунальних платежів та договором по постачанню теплової енергії у виді гарячої води через внутрішньо будинкові мережі.(а.с.22-42) Як було встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] не проживає у спірному домоволодінні з 2004 року, спірне житлове приміщення залишив добровільно, житло не оплачує, речей його у квартирі не має. Факт не проживання відповідача у спірної квартирі підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], яка пояснила, що проживає по сусідству з позивачем з народження, відповідача бачила коли він ще навчався в інституті. Потім поїхав, після чого його більше не бачила, не приїжджав до матері, не писав та не дзвонив. Буває у кімнатах позивача часто, речей відповідача у кімнатах не має. Угоди між відповідачем і наймачем житла з приводу користування спірним житловим приміщенням не має. Яких-небудь доказів в спростування позову відповідачем суду не надано|уявляти| і таких доказів не має в своєму розпорядженні суду. Як слідує з положень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, судом з'ясовується причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оскільки відповідач відсутній на спірній житловій площі понад встановленого законом шестимісячного строку без поважних причин, в силу ст.71 ЖК України він втратив право користування спірною житловою площею. Відповідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується квитанціями.(а.с.1) Отже, ці витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved