Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Він мешкав разом з батьком в квартирі [ADDRESS] , оскільки батько останнім часом тяжко хворів заявник був змушений піклуватися про нього. Законний представник заявника звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, з метою отримання недоотриманої його батьком пенсії , однак йому була дана відповідь, що для отримання пенсії необхідно надати довідку про сумісне проживання з батьком на день його смерті. Тому просить суд встановити факт його сумісного проживання разом з батьком на момент його смерті за адресою: [ADDRESS] . Заявник будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явився, надав заяву в яких заявлені вимоги підтримав, та просив їх задовольнити, а також просив вказану справу розглянути у його відсутності. Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав письмове поясненя, в яких просив відмовити в задоволенні заяви, бо вважає що заяву складено з порушенням вимог ст. 318 ЦПК України, та доказів, які б підтверджували факт сумісного проживання заявника разом з батьком, недостатньо. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Батьком заявника [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 16 серпня 1976 року. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 01 квітня 2021 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно довідки ОСМД «Лана» слідує, що [PERSON] , мешкав за адресою: [ADDRESS] , сумісно та вів спільне домашнє господарство з своїм батьком [PERSON] , до 12 жовтня 2020 року. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема факти перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, зокрема довідка ОСМД «Лана», що була видана заявнику, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час розгляду справи необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги про встановлення факту його постійного проживання разом з батьком - [PERSON] знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи і підлягають задоволенню у повному обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved