Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

\~ 06 листопада 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON]\~ про збільшення розміру стягуваних\~ аліментів, посилаючись на наступні обставини. 18 лютого 2005 року відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] (надалі «Позивач») та [PERSON] (надалі - «Відповідач»). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2011 р. шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, а дитину - сина [PERSON] залишено проживати з матірю. За рішенням від 25.05.2011 р. за справою № 2-1813/2011 про стягнення аліментів на утримання дитини, було видано виконавчий лист на стягнення на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.02.2016 р. було змінено розмір аліментів зі стягнення аліментів у частці від заробітку на визначення аліментів у твердій грошовій сумі і стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 1000 грн. (одна тисяча гривень) , починаючи з 15 вересня 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття та виданий виконавчий лист. Після\~ вступу судового рішення в законну силу, Позивач отримала виконавчий лист та подала його до виконавчої служби за місцем проживання боржника за яким державним виконавцем була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2016 р. № 509053907. По даному виконавчому провадженню Відповідачем сплачується 1000 гривень щомісячно з лютого 2016 р. В подальшому рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2017 р. з [PERSON] стягнуто заборгованість та пеню по несплаті аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі: 21 563 грн 44 коп. заборгованості, 6 547 грн 36 коп. пені та 775 грн 63 коп. судового збору, всього 28 110,80 грн. 09 червня 2017 року державним виконавцем Бортнік В.В. відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було відкрите виконавче провадження 54096395 за виконавчим листом №752/11109/16-ц виданого за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів та пені в розмірі 28 110,80 грн. По даному виконавчому провадженню Відповідачем борг сплачується частково, а саме по 1000 гривень від липня 2017 р. та сплачено в сумі 12 500 грн. [PERSON] платежі не відносяться до аліментів та стягуються в рамках виконавчого провадження № 54096395 про стягнення заборгованості та пені за несплачені аліменти. Позивачка вважає, що враховуючи збільшення віку дитини, збільшення витрат повязаних забезпеченням дитині необхідного рівня життя та потреб на її утримання та виховання, загальне подорожчанням рівня життя, відповідно зміною її матеріального становища в сторону погіршення ( довідка з місця роботи та дохід додається), сума стягуваних аліментів є недостатньою, нормального матеріального забезпечення дитини, і самостійно на власну мінімальну заробітну плату, тому вона просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини в збільшення, так як дохід сімї є незначним та реально не вистачає коштів для мінімального забезпечення дитини необхідними для її життя. До того ж, син сторін відповідно до Консультаційного висновку спеціаліста алерголога від 30.10.2018 р., кардіолога від 17.08.2018 р. проходить курс лікування від бронхіальної астми середньо тяжкого персистуючого контрольованого протікання, крім того\~ дитина лікується від карієсу та інших зубних хвороб, шо в свою чергу потребує значних витрат, які лягли повністю на позивачку. Також є обдарованість дитини у спорті, про шо стверджують його досягнення/неодноразовий переможець змагань з карате та дитина проявляє неаби яке бажання до вивчення іноземної мови. [PERSON] обставини вимагають від неї зрозумілих витрат на задоволення потреб сина. Просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їхньої дитини [PERSON], 08.08.2005 р.н, на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 17.02.2016 р. в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з [PERSON] ([INFO] адреса реєстрації: [ADDRESS], ідн. код [NUMBER]) на користь [PERSON] ([INFO] адреса реєстрації: [ADDRESS], ідн. номер [NUMBER] ) аліменти на утримання їхньої дитини - [PERSON], 08.08.2005 р.н, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 2-3 ). Ухвалою судді від 28 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 33-34 ). 13 грудня 2018 року за вх. № 41156 судом отримано від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Предметом доказування для позивача у справі про збільшення розміру стягуваних аліментів є зміна матеріального стану платника аліментів, яка дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж той який вже присуджено за рішенням суду. Позивачка вказує на наявність у відповідача нерухомості, транспортного засобу. Проте, вказана нерухомість є спадковим майном після смерті батьків в 2013 році, і знаходиться в спільній власності з сестрою і на момент винесення рішення судом в 2016 році, яким присуджено [PERSON] до сплати аліментів в твердій грошовій сумі, його матеріальний стан не покращився. В звязку із змінами в законодавстві, в квітні 2017 року, відповідач припинив підприємницьку діяльність. Витяг з Єдиного державного реєстру додається до відзиву. Офіційно не працевлаштований, працює на підприємця за цивільними договорами. Проживає в Києві в орендованій квартирі з цивільною дружиною та її донькою від першого шлюбу. Враховуючи те, що батько та мати мають однакові обовязки з утримання дитини, відповідач сплачує аліменти у розмірі 1000 грн., що перевищує встановлений розмір аліментів. Як визначено Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Частиною 2 ст. 182 СК України в новій редакції передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж: з 1 січня 2018 року - 930 грн., з 1 липня - 972 грн., з 1 грудня - 1013,50 грн. для дітей віком від 6 до 18 років. В 2016 році [PERSON] було сплачено 11 000 грн., в 2017 році - 16 100 грн., із них 3 тисячі гривень в літній період на оздоровлення сина. За 2018 рік сплачено аліментів на суму 12 000 грн. цього факту не заперечує і сама позивачка в позовній заяві. Крім того, на особисту картку сина, відкриту в Приватбанку, на протязі 2018 року були перераховані на його потреби кошти в сумі 16 490,00 грн., із них в серпні 2018 року 4040 грн. на оздоровлення та придбані кросівки на суму 2699,00 грн. Завірені копії квитанцій про сплату аліментів за 2016, 2017 та 2018 роки та квитанції про поповнення картки сина в Приватбанку додає до відзиву. Заняття сина в спортивному клубі карате сплачує відповідач. Стосовно наданих до суду позивачкою консультаційних висновків спеціалістів медичних закладів, вважає, що дані довідки не вказують на хронічне захворювання, так як має бути виписка з історії хвороби. Також хоче звернути увагу суду на те, що захворювання бронхіальною астмою алергічного характеру виключає можливість заняття таким видом спорту, як карате, що ставить під сумнів достовірність встановлених діагнозів. Не доведено позивачкою і витрати, які вона понесла на лікування сина у стоматолога. Відповідачем в серпні 2018 року на картковий рахунок сина були перераховані на оздоровлення кошти в сумі 4040 грн., а тому твердження, що витрати повністю лягли на позивача не відповідає дійсності ( а. с. 41-43 ). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON], який діє на підставі Ордеру серія ЧК № 75112 від 01.01.2018 року та Договору № 04/18 про надання правової допомоги від 01.03.2018 року ( а. с. 56, 5759 ) підтримав позовні вимоги позивачки, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності ( а. с. 60 ) в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивачки та просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про збільшення розміру аліментів, не підлягають\~ задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~ В судовому засіданні встановлено, що\~ перебуваючи у шлюбі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], який рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2011 року був розірваний ( а. с. 6 ) у подружжя від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO] ( а. с. 7 ). Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково та\~ змінено розмір аліментів із стягнення аліментів у частці від заробітку ( доходу ) на визначення аліментів у твердій грошовій сумі і стягнуто з [PERSON] на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]\~ аліменти у сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 8-10). Зазначеним рішенням апеляційного суду Київської області було враховано стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, погіршення матеріального становища позивача, який несе основні витрати по утриманню та вихованню неповнолітньої дитини. Рішення апеляційного суду Київської області набрало законної сили 17.02.2016 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись з вищезазначеним позовом, позивач [PERSON] наголошує на необхідності збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що збільшилися витрати повязані із забезпеченням дитини необхідного рівня життя та потреб у звязку з подорожчанням рівня життя та необхідності додаткових витрат на лікування дитини, яка хворіє на бронхіальну астму. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України\~ суд розглядає\~ цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим\~ відповідно до цього Кодексу, в межах\~ заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у\~ частці\~ від\~ доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Виходячи зі змісту п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Отже, в судовому засіданні під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження того факту, що у відповідача відбулися зміни матеріального або сімейного стану. Навпаки, згідно наявної в матеріалах справи довідки, виданої [PERSON] 14.09.2018 року повним товариством «Ломбард ТОВ «Кеш та Компанія» та ТОВ «Експрес та компанія», дохід останньої за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року склав 24 410,54 гривень, де середня заробітна плата складає більше ніж три тисячі гривень на місяць, де в порівнянні з 2014 та 2015 роками, як встановлено в рішенні апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року значно більше. Також, посилання позивачки [PERSON] на те, що на стан здоров»я дитини погіршився, останній хворіє на бронхаільну астму не заслуговують на увагу, оскільки з наявних в матеріалах справи\~ консультаційних висновків спеціаліста ( а. с. 17, 18 ) та епікризів ( а. с. 63, 64 ) вбачається, що дитина страждає бронхіальною астмою з 3-річного віку, що також не спростовано сторонами. Отже, рішенням апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року змініючи розмір аліментів із стягненням аліментів у частці на визначення аліментів у твердій грошовій сумі 1000 гривень, вказані обставини були досліджені та з»ясовані. Інших належних та допустимих доказів того, що після винесення апеляційним\~ судом рішення у позивачки погіршилося матеріальне становище, а у відповідача відповідно матеріальне становище поліпшилося,\~ позивачем [PERSON] не надано. Навпаки, 12.04.2017 року відповідач [PERSON] припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними документами ( а. с. 44-47 ). До того ж, з наявних в матеріалах справи квитанцій з поповнення картки по номеру та виписки по надходженню по карці/рахунку за період 01.01.2018 року по 31.12.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON],\~ окрім сплати аліментів, додатково перераховував кошти на утримання дитини, де сума перерахованих коштів за рік склала 16 425 гривень. Отримання вказаних коштів від відповідача на картку не спростовано позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтється на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~ Тому, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо збільшення розміру аліментів є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, судом відмовлено позивачу в задовлленні позовних вимог, не підлягає стягненню з відповідача на користь держави і судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed