Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті батька - [PERSON] відкрилась спадщина що складається житлового будинку. Вона спадщину прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, але нотаріус відмовив через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно та у зв'язку з тим що позивач не враховує інтересів інших спадкоємців за законом, які прийняли також спадщину шляхом постійного проживання та реєстрацією разом із [PERSON] за однією адресою на час відкриття спадщини,а саме відповідача - [PERSON] Спадкове майно позивач прийняла, так як у встановлений законом термін вступила у володіння спадковим майном та на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем в спадковому будинку, тобто фактично прийняла спадщину. Просила суд визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 38,2 кв.м житловою-15,2 з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою [ADDRESS] У судове засідання позивач не з'явилась. Позивач проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації фактів цивільного стану Києво-Святошинського району Київської області, та довідкою виконавчим комітетом Білогородської сільської ради про те, що за даними сільської ради домоволодіння по [ADDRESS] належить померлому. Померлий [PERSON]. був батьком [PERSON],[INFO],та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. З питань належного оформлення спадщини позивач 08 лютого 2011 року звернулася до державного нотаріусу Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори щодо з'ясування наявності спадкового майна та належного його оформлення. З рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатом розгляду запиту №631/02-14 від 29 березня 2012 року вбачається, що за даними електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно та даних БТІ станом на 29.03.2012 року за адресою [ADDRESS] право власності на нерухомість за [PERSON] не зареєстровано. На підтвердження доводів щодо належності даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] позивачем надано суду: довідка видана виконавчим комітетом Білогородської сільської ради про те що за даними сільської ради домоволодіння по [ADDRESS] , яке належить померлому [PERSON]складається з житлового будинку загальною площею 20,0 кв.м,житловою 18,0 кв м. Інші будівлі та споруди на земельній ділянці відсутні; довідка видана виконавчим комітетом Білогородської сільської ради про те що [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] технічний; паспорт на імя [PERSON], Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення права власності, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З матеріалів спадкової справи №79/2011 встановлено, що 18 квітня 2014 року до державної нотаріальної контори Києво-Святошинського району звернулася [PERSON] із проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] За життя [PERSON] заповіту не складав. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку тим що позивач не враховує інтересів інших спадкоємців за законом, які прийняли також спадщину шляхом постійного проживання та реєстрацією разом із [PERSON] за однією адресою на час відкриття спадщини,а саме відповідача - [PERSON] та через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 квітня 2012 року. У п. 2 постанові пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 вказано, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. У п. 23 вказано, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Оскільки спадщина відкрилась у 2010 році, позивачка прийняла спадщину шляхом подачі в шестимісячний строк ст.1270 ЦК України ,заяви про прийняття спадщини державному нотаріусу Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори (м.Боярка вул. Б.Хмельницького, 113,тел. (04598)4-02-80), але нотаріус відмовив через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно, та у зв'язку з тим що позивач не враховує інтересів інших спадкоємців за законом, які прийняли також спадщину шляхом постійного проживання та реєстрацією разом із [PERSON] за однією адресою на час відкриття спадщини,а саме відповідача - [PERSON] У відповідності до встановленої законом черговості у першу чергу спадкують діти спадкодавця, той з подружжя, хто пережив його, та батьки. Позивач, яка прийняла спадщину, відповідно до заяви та відповідач, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем є спадкоємцем 1-ої черги бо прийняла спадщину відповідно до вимог законодавства, отже спадкове майно підлягає поділу між сторонам по справі в рівних частинах по ? згідно ст.1268 ЦК України.

Outcome: dismissed