Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 18.01.2007 року перебуває у шлюбі із [PERSON], від подружнього життя з яким [INFO] народився син [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалось і через погіршення відносин вони розійшлися та проживають окремо, при цьому спільно вирішили, що син [PERSON] буде проживати з нею у помешканні її рідної сестри в [ADDRESS]. За час окремого проживання жодного разу та жодним чином не перешкоджала батькові у можливості побачитись із сином та провести з ним кілька днів. 08.01.2014 року [PERSON] вкотре взяв сина до свого місця проживання у с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області та повинен був привезти сина 11.01.2014 року на заняття англійської. Однак 11.01.2014 року відповідач відмовився повертати дитину і після заняття англійської, ображаючи та принижуючи її в присутності дитини, відібрав у неї сина та поїхав на своєму авто у невідомому напрямку. З того часу з дитиною не бачилась, лише кілька разів спілкувалась по телефону,однак розмови були дуже короткими, дитина боїться щось сказати чи відповісти на запитання. Незважаючи на погрози та постійне приниження зі сторони відповідача та його рідних, неодноразово їздила до будинку батьків відповідача в с.Дроговиж , щоб побачитись із сином, проте усі спроби побачити дитину виявилися безрезультатними. Вона не заперечує проти спілкування дитини з батьком, однак переконана, що найкраще інтересам дитини відповідає проживання з матір'ю. Відповідач перешкоджає дитині у всебічному розвитку та становленні його особистості, всупереч інтересам дитини, обмежує його у спілкуванні з мамою. Враховуючи те, що більше двох місяців [PERSON] переховує від неї сина, не дозволяє з ним бачитись, а також особливо негативно налаштований відносно неї, брутально її ображає та принижує, тому , збільшивши позовні вимоги, просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матір'ю, відібрати малолітню дитину [PERSON], [INFO], в батька [PERSON] та повернути її за фактичним місцем проживання матері та допустити негайне виконання рішення в частині відібрання малолітньої дитини [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, просили позов задоволити. Позивачка [PERSON], допитана як свідок, пояснила, що з 2007 року по листопад 2013 року проживала разом з відповідачем і від подружнього життя в них народилося двоє дітей. З 2008 року з ініціативи [PERSON] була прописана з дитиною в [ADDRESS], однак постійно проживали по [ADDRESS]. З травня 2013 року відповідач її принижував, безпідставно звинувачував у зраді, бив в присутності дитини. Такі відносини тривали до листопада 2013 року. Після чергового конфлікту, змушена була перейти проживати з дитиною в квартиру сестри по [ADDRESS]. Зазначала, що це було примусове рішення під тиском. За час окремого проживання водила сина [PERSON] в садок, піклувалась про сина, батько спілкувався з дитиною, жодних конфліктів не виникало. В січні 2014 року відповідач вирішив забрати дитину на свята, а 11.01.2014 року мав привезти їй, проте зранку повідомив, що не знає коли привезе дитину. 11.01.2014 р. в дитячому центрі відповідач їй погрожував, безпідставно обзивав її, нецензурно провокував та забрав дитину з собою. З січня 2014 року [PERSON] перестав з нею спілкуватись, а став діяти через адвоката, пропонував укласти договір щодо участі у вихованні дитини. Вона неодноразово приїжджала в с.Дроговиж, щоб зустрітись з дитиною, однак безрезультатно, тому зверталась в райвідділ міліції із заявами про вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною, однак такі залишались без належного реагування. 26.01.2014 року звернулась до опікунської ради Миколаївської РДА, куди подала всі необхідні документи. 30.01.2014 року приїхала до дитини, однак її до сина не впустили, відбувся інцидент - мати відповідача ображала її, безпідставно звинувачувала у психічних розладах, брат відповідача зіштовхнув її зі сходів. У березні 2014 року знову приїхала до дитини, проте до дитини її не впустили. У Великодні свята хотіла побачитись з дитиною, проте безрезультатно. 06.05.2014 р. хотіла дитину привітати по телефону з Днем ангела, однак телефон був виключений. 09.05.2014 року відповідач привів до неї сина в лікарню у м.Львові на Мечнікова, де вона знаходилась з приводу народження другої дитини. Їй дали змогу поспілкуватись з дитиною лише 10-15хвилин. В червні 2014 року у парку Погулянка бачилась з дитиною близько пів години. У липні 2014 року бачилась з [PERSON] на подвір'ї с.Дроговиж. Перед Днем народження батько не дав можливості зустрітись з дитиною. 29.08.2014 року їй дозволили побачитись з сином [PERSON] в м.Львові по вул.Стрийській у розважальному дитячому центрі, у розмові з дитиною зрозуміла, що син навіть не знає про народження братика, їх зустріч тривала близько 30 хв, потім батько вихопив дитину та поїхав. 10.09.2014 року по вул.Саксаганського м.Львова у дитячому центрі «Кузя» чекала на дивані з подарунком на дитину, однак відповідач не дав їй можливості поспілкуватись з сином, ображаючи її, посадив сина у свою машину. За весь період часу відколи дитина проживає з батьком у неї було лише 4 коротких зустрічі з сином, під час яких вона зрозуміла, що дитина засмучена, закрита. Проживаючи разом із сином, вона піклувалась про нього, займалась його вихованням. [PERSON] був розумним, веселим, вихованим і товариським. Проте на даний час він не веселий, малоговіркий, сумний, заляканий, закритий, не пішов навчатись у 1-ий клас. Дитина хоче з нею спілкуватись як з мамою, проте йому не дають такої можливості. Просила позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову категорично заперечили та просили в задоволенні такого відмовити. Відповідач [PERSON] пояснив, що за час проживання з ним та старшим сином [PERSON], [PERSON] завжди вела себе неадекватно, щось постійно приховувала, нервувалася. Пізніше стало очевидним, що тривалий час дружина приховувала подружню зраду. Перебуваючи під враженнями "любовного трикутнику" в листопаді 2013 року пішла вагітна від нього та сина, залишивши їх самих та стала проживати окремо у своєї рідної сестри [PERSON]. Позивачка сином цікавиться лишень коли їй зручно, і коли вона про це згадує. Не відповідають дійсності її твердження з приводу того, що їй не дають можливості бачитись із сином, оскільки він особисто привозить дитину на зустрічі з матір'ю. На даний час позивачка не бере участі у вихованні та догляді за сином [PERSON], розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Проживаючи з ним, син [PERSON] належним чином розвивається, відвідує дошкільні заклади, відвідує приватного вчителя, відвідує гурток гімнастики, готується цього року йти до першого класу. Позивачка веде себе агресивно та неадекватно, пише на нього заяви в міліцію, а тому невідомо чи її психологічний стан дозволяє виховувати сина. З моменту народження сина він завжди приділяв та приділяє багато йому уваги, любові, турботи, піклування, матеріально забезпечує. З боку сина відчувається також любов та прихильність, просив в позові відмовити, так як такий є безпідставним та надуманим, позивачка сама залишила його з сином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Миколаївської райдержадміністрації ( служби у справах дітей при Миколаївській РДА) Цибульська З.Я. в судовому засіданні проти позову не заперечила та пояснила, що для повноцінного розвитку дитини необхідна турбота та піклування обох батьків. Сторони, батько і мати, люблять свою дитину, в кожного із батьків створені належні умови для проживання дитини. Протягом останнього року мати не може бачитись та спілкуватись із дитиною, за весь час бачилась із дитиною лише 4 рази. Відсутність спілкування у дитини з матір'ю, негативно позначається на його розвитку. Між мамою та дитиною існує внутрішній зв'язок, а тому вважає, що дитина повинна проживати з матір'ю та молодшим новонародженим братиком. Про це було прийнято відповідне рішення органу опіки і піклування. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, покази свідків, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 18.01.2007 року перебувають у шлюбі. Від подружнього життя в них народилися син, [PERSON], [INFO], та син, [PERSON], [INFO]. На даний час малолітній [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] у [ADDRESS], а малолітній [PERSON], разом з матір'ю [PERSON] у [ADDRESS], що сторонами не оспорюється. Судом встановлено, що з січня 2014 року між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітнього сина [PERSON]. 24.02.2014 року служба у справах дітей при Миколаївській РДА Львівської області надала висновок про те, що малолітню дитину не слід розлучати з матір'ю, тому місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO]., слід визначити з матір'ю [PERSON]. Розпорядженням Миколаївської РДА №84 від 13.03.2014 року вказаний висновок було затверджено. Відповідач [PERSON] не погоджуючись із даним розпорядженням оскаржив таке в судовому порядку. Згідно рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 29.07.2014 року визнано неправомірним та скасовано Розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 13.03.2014 року №84 «Про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір'ю - [PERSON].» Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно вимог ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. За ч.2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно довідки про обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] по [ADDRESS], складеної комісією служби у справах дітей Миколаївської РДА 17.02.2014 року для повноцінного розвитку та проживання дитини створені належні умови. [PERSON] має окрему кімнату для проживання дитини, обладнану усіма необхідними меблями. У дитини є окреме ліжко, стіл, куток для ігор. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за адресою [ADDRESS], складених комісіями Сихівської РА 28.07.2014 р. та 02.12.2014 р., матір'ю, [PERSON] створено належні житлово-побутові умови для проживання, відпочинку та розвитку дітей. Як вбачається із довідки про обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] по [ADDRESS], складеної комісією служби у справах дітей Миколаївської РДА 04.02.2014 року дитина [PERSON] проживає разом з батьком. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного розвитку та проживання. У будинку створені належні умови для виховання малолітнього [PERSON] З витягу наказу по Львівській обласній клінічній лікарні №65-к від 06.06.2014 року лікар-офтальмолог офтальмологічного відділення №2 [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3 річного віку з 06.08.2014 року по [INFO].(т.1 а.с.98) За характеристикою на [PERSON] виданою Житловим -будівельним кооперативом №244 28.07.2014 року позивачка за час проживання по [ADDRESS] не мала жодних конфліктів із сусідами та іншими мешканцями будинку. Була привітною і комунікабельною, підтримувала дружні стосунки з мамами дітей-ровесників сина, часто проводила час на дитячому майданчику разом із сином. (т.1 а.с.99) Згідно характеристики на [PERSON] виданої головою ОСББ «Вашингтон 4а» з листопада 2013 року до січня 2014 року [PERSON] по [ADDRESS] проживала з сином [PERSON], 2008 р.н. На даний час проживає з новонародженим сином [PERSON], 2014 р.н. Самостійно виховує та утримує дитину. За час проживання показала себе люблячою, турботливою мамою, яка належно виховує та створює всі необхідні умови для розвитку дітей. В побуті доброзичлива, комунікабельна, працьовита, ввічлива, чуйна.(т.1 а.с. 174) Як вбачається із характеристики виданої Благодійною організацією «Фундація духовного відродження» на [PERSON], яка є парафіянкою Храму Пресвятої Євхаристії , за період парафіяльного життя зарекомендувала себе як християнка з високими та стійкими моральними якостями. У парафіяльному житті добросовісно виконує всі церковні заповіді, постійно відвідує Служби, є взірцем для виховання своїх дітей свідомими християнами, любляча та турботлива мама.(т.1 а.с. 213) Згідно довідки-характеристики №1688 виданої Дроговизькою сільською радою Миколаївського району Львівської області 06.08.2014 року [PERSON] за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони : привітливий, ввічливий, скарг відносно нього у виконком Дроговизької сільської ради не поступало. (т.1 а.с. 107) Виконання сторонами батьківських обов'язків , а також участь їх у вихованні малолітньої дитини стверджується показами свідків, відомостями наданими із дошкільних навчальних закладів, які відвідував [PERSON] проживаючи разом з матір'ю, а пізніше проживаючи лише з батьком. Допитана судом свідок [PERSON] суду показала, що з 2010 р. по 2013 рік доглядала [PERSON] 2-3 рази в тиждень як няня. Сім'я була хорошою, позивачка тримала все в чистоті, багато уваги приділяла дитині, завжди гуляла з сином. Дитина була дуже вихована, більше тягнулася до мами ніж до батька. Позивачка доглядала і за відповідачем і за його братом, який з ними жив. Коли вона залишалась з дитиною, [PERSON] йшла на роботу. З 2012 року [PERSON] не завжди був вдома, він займався бізнесом. Позивачка ж постійно була з дитиною на вул. Грінченка. Сестри позивачки допомагали їй. Інколи їздили в гості до батьків у м.Миколаїв. За окреме проживання та їх непорозуміння дізналась в січня 2014 року. Знає, що [PERSON] з січня 2014 року знаходиться у батьків [PERSON]. Дитина відвідувала садочок, гурток англійської, Бейбі -Клаб, цим займалася мати. Вважає, що дитина має проживати з матір'ю. Як вбачається із довідки виданої 22.01.2014 року Дошкільним навчальним закладом ясла-садок №132 м.Львова [PERSON], [INFO], відвідував вказаний дошкільний навчальний заклад з 18.08.2011 року. Згідно педагогічної характеристики даного дошкільного закладу дитиною [PERSON] найбільш активно займалась мама, яка дитину влаштувала у дошкільний заклад, приймала активну участь у житті дитини, відвідувала батьківські збори, дитячі свята та відкриті заняття, цікавилася успіхами дитини. [PERSON] комунікативна, активна та творча дитина. Під час спілкування послідовно висловлює думку, швидко вивчає вірші, врівноважений. (т.1 а.с.10-11). Свідок [PERSON], яка є вихователем ДНЗ ясла-садок №132, показала суду, що пригадує як мама [PERSON] привела дитину в садочок. Мама дуже переживала за дитину, давала молочко, іграшки. Дитина була завжди доглянута та охайна. На свята мама завжди діставала найкращий костюм для [PERSON]. Батько також інколи приводив та забирав дитину. Ще у грудні 2013 року на Миколая [PERSON] був у садку. Дитина була розвинута та готова до школи, мама цікавилась , в яку школу краще віддавати сина на навчання. Позивачка повідомляла, що інколи їздить у відрядження. Відповідач до них дзвонив та повідомив, що [PERSON] не буде більше ходити в садок, бо його в нього може забрати мати. Позивачка також дзвонила та повідомляла, що відповідач забрав дитину і не хоче давати в садок. Вказувала, що [PERSON] був прихильний більше до своєї матері. У відповідності до довідки виданої 21.01.2014 року ФОП [PERSON]. Мережа центрів [PERSON] [INFO] [PERSON] навчається на курсі «Англійська для всіх дітей» на постійній основі, дата завершення курсу 30.09.2014 року. Як вбачається із педагогічної характеристики даного закладу дитиною [PERSON] займалася мама, яка влаштувала дитину в навчальний заклад, вносила плату за навчання, відвідувала з дитиною заняття, цікавилася успіхами, додатково відвідувала тематичні майстер-класи, вчасно приводила та забирала дитину із занять. [PERSON] спокійний, ввічливий і добре вихований, активно приймає участь у навчанні, добре почувається у колективі. (т.1 а.с. 12-13). Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON]. показали суду, що неодноразово син [PERSON] приїжджав на роботу до позивачки [PERSON], у них була нормальна сім'я. [PERSON] старалася бути лікарем, водночас дбала за дитину. Від позивачки дізнались, що чоловік вигнав її з дому. Зі слів позивачки відомо, що на даний час чоловік не дає можливості бачитись із сином. Згідно довідки виданої Дитячим центром раннього розвитку дитини «Кузя» від 28.07.2014 року [PERSON] з 08.02.2014 року по даний час відвідує освітню програму «Умка», заняття англійської мови на основі навчального курсу для дітей [PERSON] та курс підготовки до школи «Дошколярик». Як вбачається із довідок виданих Дитячим центром раннього розвитку дитини «Кузя» від 08.09.2014 року та 15.10.2014 року [PERSON] відвідував заняття в даному навчальному закладі лише один раз в серпні - 01.08.2014 року та один раз у вересні - 10.09.2014 року. Станом на 15.10.2014 року абонемент на навчання не продовжували. Будь-яких інших підтверджуючих документів відносно відвідування малолітнім [PERSON] дошкільних навчальних закладів з вересня 2014 року по день винесення рішення суду батьком дитини в розпорядження суду не надано.(т.1 а.с. 105, 151, 152). Свідок [PERSON] показала суду, що в кінці січня 2014 року до неї звернувся відповідач з проханням займатись з дитиною [PERSON] і підготувати дитину до школи. Спочатку [PERSON] вів себе неадекватно, кричав, голосно сміявся. На даний час [PERSON] опанував абеткою, гарно висловлюється, складає невеликі розповіді, полюбляє математику, малює, імпульсивність дитини щезла, дякуючи батькові, дитина самостійніша. Батько для дитини має великий авторитет, перебування в цій обстановці дитину змінило в кращу сторону. Дитина розумна, розвинута і в нього немає розумових відхилень, з ним цікаво працювати. Дитина з мамою не бачиться, проте хоче матері, хоче ласки, про маму погано не говорить, про батька також. Як вбачається із психологічної характеристики готовності до навчання у школі [PERSON], 2008 року народження, наданої 05.08.2014 року методистом психології Навчально-методичного центру освіти м.Львова [PERSON]., виконання [PERSON] всіх тестів та їх результати свідчать про недостатній рівень готовності до навчання у школі: до виконання завдань приступає після додаткових спонукань, під час роботи часто відволікається (низька концентрація уваги); недостатній рівень розвитку дрібної моторики руки; рівень розвитку психічних процесів недостатній, хоча розвиток пам'яті середній. Рекомендовано додаткову роботу з дитиною по підготовці до навчання у школі та повторна діагностика на наступний рік.(т.1 а.с.224). Згідно листа Миколаївської комунальної центральної районної лікарні №771 від 05.09.2014 р. [PERSON] на обліку в педіатричному відділенні поліклініки Миколаївської КЦРЛ не перебуває, періодичні медичні огляди не проходив, профілактичні щеплення йому не проводились. Відповідно записів у медичній карті малолітнього [PERSON] останній запис лікарем зроблено 29.12.2013 року. Згідно довідки виданої доктором [PERSON] стверджується, що з 2008 року включно по грудень 2013 року неодноразово консультував дитину [PERSON] Під час розгляду справи було допитано ряд свідків, які є родичами сторін. Свідок [PERSON], сестра позивачки, показала суду, що була присутня при конфлікті, коли [PERSON] сказав [PERSON] забрати свої речі і покинути квартиру в [ADDRESS]. [PERSON] зібрала свої речі і з сином пішла проживати на [ADDRESS]. [PERSON] відвідував садочок, підготовку до школи. [PERSON] бачився з дитиною і йому ніхто не перечив. [PERSON] ріс цікавою і життєрадісною дитиною, але зараз він схвильований і каже, що не пам'ятає і хоче запитати чи треба запитати в тата, дитина залякана. На день народження [INFO] приїжджала з сестрою до [PERSON], але їм не дозволили побачитись з дитиною, брама не відкривалась і їх не впустили. Вони дали [PERSON] телефон, але відповідач відключив такий. За час спільного проживання позивачки з відповідачем вона часто залишалась з [PERSON], так як відповідач був зайнятий на роботі в м.Миколаєві. Позивачка неодноразово намагалася зустрітись з дитиною і тільки 4 рази з січня 2014 року бачилась із сином. Свідок [PERSON]., мама позивачки, показала суду, що позивачка проживала з відповідачем та його братом по [ADDRESS]. Вона допомагала дочці доглядати за [PERSON]. З 2013 року відповідач став принижувати дочку, бив її. Восени 2013 року [PERSON] вигнав [PERSON] і вона з сином стала проживати на [ADDRESS]. Родина [PERSON] забрала дитину від матері. [PERSON] дуже багато часу проводила з дитиною. З січня 2014 року [PERSON] забороняє бачитись з дитиною, їх до [PERSON] не впускають. Свідок [PERSON] показав суду, що є родичем відповідача, часто зустрічався під час днів народження в м.Миколаєві. Останні два роки дитина більше перебувала з відповідачем і основну участь у вихованні брав відповідач. З розповідей відповідача причинами непорозумінь були часті від'їзди [PERSON] на конференції, подружня зрада. Стосунки відповідача з сином дружні, дитина прихильна до [PERSON]. [PERSON] вибрав би батька, щоб дальше проживати з ним. Позивачка не приділяла належної уваги дитині. Свідок [PERSON]., тітка [PERSON], суду показала, що позивачка була неврівноваженою. Сторони практично не жили разом, позивачка десь була окремо. [PERSON] цікавилась більше своєю зовнішністю та не цікавилась своєю дитиною. В кінці 2012 року [PERSON] була в Києві у подружки, а дитина була хвора, проте вона не приїхала, допомогу надавав дитині батько. Дитина прихильна більше до батька. Позивачка небезпечна для дитини, вона не доглядала дитину. Свідок [PERSON], тітка [PERSON], суду показала, що вважає позивачку неадекватною особою, так як вона мала тяжкі роди. Позивачка дитиною не займалася, а зразу ж після 3 місяців пішла в інтернатуру. Материнство для неї є декларативним. Дитиною займалися всі, а позивачка була на роботі або на конференціях. Позивачка не давала дитині материнського тепла та ласки, не була турботливою мамою. Позивачка страждає хворобою птімалі. Дитина говорить, що боїться матері, мати дитину доводила до істерики, коли забирала від батька. Про побиття [PERSON] знає зі слів відповідача. Свідок [PERSON] показала суду, що позивачка не дбала за сім'ю, не піклувалась про дитину, для неї головне була робота та конференції, на які вона часто їздила. [PERSON] зраджували її сина з лікарем. Дитину ніхто насильно від позивачки не забирав, син ніколи її не бив, а навпаки позивачка його била. Позивачка робила наклепи на них в міліцію. Син не заперечує проти побачень [PERSON] з мамою, про позивачку дитині нічого поганого не говорять. Пояснення відповідача та покази свідків родичів відповідача [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] та [PERSON] про те, що позивачка була поганою матір'ю для малолітнього [PERSON] та дитиною не цікавилась спростовуються послідовними показами позивачки, допитаної як свідка, показами свідків родичів позивачки [PERSON], [PERSON]. та показами свідків [PERSON]., [PERSON]., [PERSON], [PERSON]., а також письмовими документами, наданими дошкільними навчальними закладами, які відвідував [PERSON], проживаючи з матір'ю. Що стосується тверджень відповідача та свідка [PERSON] про психічні та психологічні захворювання позивачки, приймання нею заспокійливого препарату наркотичної дії, то такі судом критично оцінюються, оскільки не підтверджені жодними доказами, а відтак є голослівними. Відповідно до наданої письмової інформації лікаря акушера-гінеколога ДЗ «Дорожня поліклініка» ДТГО «Львівська залізниця» [PERSON] [PERSON] з 27.12.2013 року перебувала на обліку по вагітності і патронаж (після пологів) в Державному закладі ДТГО «Львівська залізниця» після повного клініко-лабораторного обстеження встановлений діагноз: ІІ-га Вагітність 20-21 тиждень. Психоневрологічний статус - без патологічних змін, психоемоціональний стан - спокійний, врівноважений. [INFO] пологи ІІ, термінові, оперативні. Патронаж на дому в післяпологовому періоді: скарг немає, стан задовільний, вигодовування грудне, психоемоціональний стан в нормі, без патологічних відхилень.( т.1 а.с. 150). За ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Посилання відповідача, які ствердила свідок [PERSON], з приводу того, що позивачці [PERSON] ніхто не чинить перешкод у зустрічах та спілкуванні з дитиною не заслуговують на увагу, оскільки послідовними та логічними показами свідків зі сторони позивачки, поясненнями третьої особи Цибульської З.Я. та показами позивачки, допитаної свідком, стверджується те, що [PERSON] протягом року не бачить дитину, не має можливості спілкуватись з сином та брати участь у його вихованні. Крім того, вказана обставина стверджується наступними письмовими доказами. Згідно повідомлення Служби у справах дітей Миколаївської РДА від 18.04.2014 року комісія у складі головного спеціаліста відділу профілактики негативних явищ серед дітей служби у справах дітей Миколаївської РДА, провідного спеціаліста Миколаївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, о/у сектора кримінальної міліції служби дітей Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області та лікаря-педіатра МКЦРК провела відвідування [PERSON] за адресою [ADDRESS]. На час приходу комісії ворота та хвіртка були закриті на замок, на оклики членів комісії ніхто не відповідав, під час телефонної розмови [PERSON] повідомив, що він із сином перебуває у м.Львові, дитина здорова. (т.1 а.с. 175). Відповідно до повідомлення Миколаївської райдержадміністрації від 27.08.2014 року комісією у складі керівника служби у справах дітей райдержадміністрації, начальника відділу соціальної роботи Миколаївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, дільничним інспектором педіатрично-поліклінічного відділення Миколаївської КЦРЛ та дільничним інспектором Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області здійснено відвідування малолітнього [PERSON] в присутності мами [PERSON], бабусі [PERSON]., тіток [PERSON]., [PERSON]. На час приходу комісії ніхто не відповідав. Мобільний телефон [PERSON] був відключений, бабуся дитини, [PERSON], по телефону повідомила, що син з внуком відпочивають в Карпатах, де саме не вказала.(т.1 а.с. 176). Розпорядженням в.о.голови Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області №502 від 19.12.2014 року [PERSON] надано дозвіл брати участь у вихованні [PERSON], [INFO]., зустрічатися, спілкуватися з сином щотижня з 11:00 год понеділка до 11:00 год середи та вихідні у дні почергово з 10:00 год суботи до 20:00 год неділі, забирати за місцем проживання за адресою [ADDRESS] до вирішення судом справи про визначення місця проживання дитини. (т.1 а.с. 197). Згідно довідки про відвідування малолітнього [PERSON] 31.12.2014 року комісією у складі заступника голови райдержадміністрації, працівника служби у справах дітей райдержадміністрації, директора Миколаївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та старшого оперуповноваженого сектору кримінальної міліції у справах дітей Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області здійснено відвідування [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Під час відвідування була присутня мати хлопчика [PERSON], яка принесла іграшки та солодощі для сина. На час приходу членів комісії та [PERSON] ворота та хвіртка закриті. На оклики ніхто не відповідав. Пізніше під'їхав батько дитини, якому було вручено розпорядження голови райдержадміністрації №502 від 19.12.2014 р. «Про надання дозволу [PERSON] брати участь у вихованні [PERSON].» , батько повідомив, що дитини немає вдома, він перебуває на навчанні. (т.1 а.с.222). Як вбачається із наданих позивачкою суду копій експрес-накладних [PERSON] надсилала за допомогою експрес -доставки ТОВ «Нова Пошта» на адресу відповідача [PERSON] дитячі речі, іграшки та солодощі для дитини [PERSON] 19.09.2014 р., 27.09.2014 р., 03.10.2014 р., 22.12.2014 р. та 29.01.2015 р., однак батько дитини вказані речі не бажав отримувати.(т.2 а.с.1-5). Згідно ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування райдержадміністрації від 12.01.2015 року щодо розв'язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]., орган опіки та піклування вважає, що малолітній [PERSON], може проживати з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS]. ( т.1 а.с. 196). Відповідно до положень ст. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Відтак наданий стороною відповідача висновок №3130/3131/3132 від 24.10.2014 року експертного психологічного дослідження малолітньої дитини [PERSON], [INFO]., проведеного за клопотанням [PERSON], підлягає дослідженню судом лише як письмовий доказ по справі. Судом критично оцінюється дане експертне дослідження, яке було проведено 24.10.2014 року з малолітньою дитиною [PERSON] та батьком [PERSON] без матері, так як протягом десяти місяців малолітній [PERSON], проживаючи окремо від матері, фактично не мав можливості вільно спілкуватися з мамою, [PERSON] була позбавлена можливості брати участь у вихованні своєї дитини, зустрічатись та спілкуватись з ним, бачила дитину лише чотири рази по кілька хвилин. А тому відомості вказані у даному висновку судом беруться до уваги в загальному, зокрема те, що дитина [PERSON] сприймає батька як джерело безпеки та захисту, а маму як джерело цікавого та емоційного спілкування і підтримки, що фактично свідчить про те, що дитина позитивно ставиться по відношенню до батька та матері. ( т.1 а.с. 199-212). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що обоє з батьків мають належні умови для проживання дитини, не зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами, не ведуть аморальної поведінки, мати та батько люблять дитину, однак малолітній [PERSON], проживаючи з батьком фактично позбавлений материнської любові та ласки, оскільки тривалий час мати [PERSON] не може бачитись із дитиною, спілкуватись з ним, брати участь у його вихованні та піклуватись про нього. Малолітній [PERSON] не бачиться із своїм новонародженим братиком [PERSON], який проживає з матір'ю, не знає його, між дітьми відсутній родинний зв'язок. Мати змушена звертатись в правоохоронні органи за захистом свого права на безперешкодне спілкування з дитиною, в органи опіки та піклування з приводу побачень з дитиною, однак рішення батьком не виконуються. Тому враховуючи в сукупності всі обставини, а також те, що між матір'ю та дитиною в ранньому віці існує тісний природній і біологічний зв'язок, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини, суд дійшов висновку, що слід визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] та зобов'язати батька повернути дитину матері. Що стосується вимоги позивачки [PERSON] щодо негайного відібрання дитини у батька, то така до задоволення не підлягає. Згідно ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу(установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Малолітній [PERSON] проживає разом з батьком по [ADDRESS], де фактично і зареєстрований, місце проживання дитини між сторонами не було визначено, відповідач [PERSON] не є чужою людиною , а рідним батьком, тому з метою виключення раптового стресового стану для шестирічного сина сторін [PERSON], який протягом року звик жити з одним батьком, суд не вбачає підстав для негайного виконання даного рішення. Крім цього, виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно з вимогами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі наведеного, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, ст. ст. 19, 141, 153, 155, 160, 161, 162 СК України, і

Outcome: dismissed