Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка мала у приватній власності дві земельні ділянки площею 5,4113 га та 4,2983 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після її смерті, на вказані земельні ділянки відкрилася спадщина, у зв`язку з чим позивачі [PERSON] (донька померлої) та [PERSON] (чоловік померлої) звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа. В свою чергу, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за правом представлення. Його мати, [PERSON] є донькою [PERSON] та померла [INFO] . Сама спадкодавець [PERSON] за життя хворіла, потребувала догляду та допомоги, яка надавалась виключно позивачем [PERSON] [PERSON] як і його опікун [PERSON] ухилялися від надання допомоги спадкодавиці, хоча мали змогу надавати їй допомогу та були обізнані, що вона потребує такої допомоги. Таким чином, оскільки доглядом, утриманням та піклуванням за [PERSON] займалася позивач [PERSON] , відповідач не займався і не бажав цього робити, хоча мав таку можливість, позивачі просять суд усунути [PERSON] від права на спадкування як спадкодавця за правом представлення після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 23.07.2019 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано копію спадкової справи заведену після смерті [PERSON] 02 серпня 2019 року відповідачем подано до суду відзив, де заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначив, що [PERSON] залишився сиротою у віці 12 років і з тих пір ним опікується [PERSON] Позивач [PERSON] проживала з батьками з 2011 року, яких забрала до себе через наявність власного матеріального інтересу. Батьки позивача, зокрема спадкодавиця була працездатною, здоровою та сторонньої допомоги не потребувала. Сама ж позивач [PERSON] провокувала сварки між рідними та розпоряджалась земельними ділянками батьків, отримуючи за їх земельні ділянки орендну плату. Ухвалою суду від 20.08.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Службу у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації та викликано свідків. В ході судового розгляду справи позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] та його законний представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до поданого відзиву, законний представник відповідача просила провести розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи, в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснивши, що сам [PERSON] потребував допомоги, оскільки має статус дитини - сироти, знаходиться під опікою бабусі [PERSON] , спадкодавиця не зверталась до нього по допомогу та не хотіла її отримувати від нього. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної та спадкової справ, судом встановлено наступне. Так, спадкодавиця за життя перебувала в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.03.1973 року. Після укладення вказаного шлюбу, спадкодавиця змінила прізвище на [PERSON] . Від вказаного шлюбу у подружжя народилися [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.03.1974 року та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00023581045 від 06.08.2019 року. В свою чергу, [PERSON] відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11.01.1999 року змінила прізвище на [PERSON] , а [PERSON] згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00023581033 від 06.08.2019 року після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.02.2003 року. [INFO] , [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2016 року. Згідно з розпорядженням Казанківської районної державної адміністрації від 13.10.2015 року № 283-р [PERSON] було надано статус дитини - сироти та відповідно до розпорядження Казанківської районної державної адміністрації від 10.11.2015 року № 321-р відносно нього було встановлено опіку та призначено опікуна - [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2019 року у зв`язку з чим відкрито спадкову справу за № 67 від 18.03.2019 року. Таким чином, після смерті [PERSON] залишились спадкоємці: чоловік померлої - позивач [PERSON] , донька померлої позивач - [PERSON] та за правом представлення онук померлої - [PERSON] , над яким встановлено опіку та призначено опікуна [PERSON] . З огляду на матеріали спадкової справи, після смерті [PERSON] до нотаріусу звернулись позивачі із заявами від 18.03.2019 року про прийняття спадщини за законом та 18.03.2019 року було заведено спадкову справу № 23/2019. Листом від 18.03.2019 року № 110/02-14 Приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. було повідомлено відповідача - [PERSON] про відкриття спадщини та роз`яснено, що він є спадкоємцем за законом відповідно до ст. 1266 ЦК України. Звертаючись із даним позовом щодо усунення [PERSON] від права на спадкування, позивачами було надано докази того, що [PERSON] проживала в смт. Казанка з 2011 року (довідка Виконкому Казанківської селищної ради № 209/03-38 від 02.07.2019 року) у своїй дочки - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (акт підтвердження на предмет фактичного проживання від 03.07.2019 року) та перебувала на «Д» обліку у сімейного лікаря Казанківського центру первинної медико-санітарної допомоги з діагнозом: дисциркуляторна енцефалопатія з гіпертонічними кризами; артрозо - артрит колінних суглобів нижніх кінцівок (довідка сімейного лікаря [PERSON] б/н та б/д). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали суду покази, що знали померлу, їм відомо, що з 2011 року до своєї смерті вона проживала у позивача - [PERSON] , яка надавала допомогу, піклувалася за нею. Як повідомили свідки, приблизно з 2017 року [PERSON] захворіла та не виходила на подвір`я, постійно лежала, майже не мала змоги себе обходити, готувати їжу, постійно отримувала лікарські призначення та лікувалась вдома. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , є сусідками позивача [PERSON] та повідомили суд, що [PERSON] провідувала матір [PERSON] . Проте, онук [PERSON] до неї не приходив. [PERSON] хворіла, до неї часто приїздили швидкі медичної допомоги. Допомагала матері [PERSON] Свідок [PERSON] , яка є медичною сестрою районної лікарні пояснила суду, що приходила до [PERSON] виконувати лікарські призначення [PERSON] , яка страждала гіпертонічними кризами. [PERSON] не мала можливості себе обходити, прибиратися, готувати їжу, погано ходила. Свідок ніколи не бачила її онука, який до неї не приходив. Свідок [PERSON] повідомив суд, що до моменту смерті [PERSON] вони з нею проживали спільно. В 2011 році виникло питання щодо того, хто забере доглядати батьків до себе чи [PERSON] чи [PERSON] Він розмовляв із [PERSON] , яка бажала доглядати батьків, проте через відсутність власного помешкання не мала можливості їх забрати. Оскільки у [PERSON] були кращі умови, було вирішено, що батьків забере до себе [PERSON] Син [PERSON] також проживав разом з ними. Він ніколи не ходив до бабусі, до неї ходила лише [PERSON] провідувати. Встановивши наведені обставини у справі та вирішуючи спірні правовідносини, суд керується наступним. В силу ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту згаданої норми, та з урахуванням роз`яснень, наданих у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Відповідний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц. Так само, в п.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз`яснено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності, суд вважає, що позивачем, в установлений законом спосіб, не доведено те, що відповідач, з урахуванням його віку, матеріального стану та стану здоров`я міг надати допомогу бабусі, яка через похилий вік, хворобу була у безпорадному стані, та він навмисно ухилявся від надання такої допомоги, тобто доказів ухилення, пов`язаного з винною поведінкою відповідача, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій. За змістом ч.5 ст.1224 ЦК України лише при одночасному настанні викладених вище обставин і доведеності зазначених вище фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений судом від права на спадщину. Оскільки у даній справі таких сукупних обставин судом не встановлено, позовна заява позивачів не підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу на зміст ст. 266 СК України, яка визначає обов`язок лише повнолітніх внуків, правнуків утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і за умов, що у них не має чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Вказана стаття зобов`язує внуків та правнуків утримувати непрацездатних діда, бабу, за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, відповідного обов`язку щодо утримання спадкодавиці у неповнолітнього [PERSON] не встановлено, що на думку суду виключає з його боку відповідне ухилення від утримання своєї бабусі. Крім того, суд зазначає, що утримання спадкодавиці саме в період її безпорадного стану не могло бути здійснено й матір`ю відповідача - [PERSON] , позаяк свідки в судовому засіданні послідовно вказали період хвороби [PERSON] , в який вона не могла себе самостійно обходити та фактично припинила ходити, це 2017 рік, тобто в період, коли [PERSON] вже померла. За наведених обставин, суд відхиляє доводи позивача щодо ухилення від утримання матері [PERSON] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує правила ст.141 ЦПК України, відповідно до яких, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати позивачів на сплату судового збору в загальному розмірі 768,40 грн., які, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог підлягають віднесенню на їх рахунок. З огляду на наведене та

Outcome: dismissed