Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Макарівського районного суду Київської області з заявою про видачу обмежувального припису, вказавши заінтересованою особою [PERSON]. В заяві посилалась на те, що із заінтересованою особою [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку [PERSON]. Проживають вони разом за адресою: Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Гоголя, 7, ведуть спільне господарство, мають спільні обовязки по утриманню доньки. Її чоловік поводить з заявницею та їх донькою зухвало, розвязно та агресивно. Образи та психологічний тиск на заявницю здійснюються щодня, мають систематичний та тривалий характер. Намагання вчинити дії насильницького характеру виникали неодноразово. З цих підстав викликалася поліція. Зокрема, 16.09.2018 р. [PERSON] вчинив насильницькі дії по відношенню до заявниці, які виявилися у тілесних ушкодженнях побоях, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім застосування фізичного насильства щодо заявниці, [PERSON] постійно погрожує позбавити її та їх спільну доньку житла, тримає їх в постійному страху. Заявниця вважає, що є всі наявні підстави для видачі щодо заінтересованої особи обмежувального припису. Заявниця просить: -видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно [PERSON], [INFO], яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON]: -заборонити [PERSON], [INFO], перебувати в місці реєстрації та місці проживання [PERSON], за адресою : Київська обл., Макарівський р-н, с. Калинівка, вул. Гоголя, 7; -заборонити [PERSON], [INFO], наближатися ближче ніж на сто метрів до [PERSON]; -за місцем реєстрації взяти [PERSON], [INFO], на профілактичний облік. Ухвалою суду від 19.02.2019 р. заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 25.02.2019 р. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] викладені в заяві обставини підтвердили, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Окрім того заявниця пояснила, що з [PERSON] вони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають доньку, з якою чоловік, як батько дитини, на даний час не може знайти спілкування, критикує та принижує її, поводить себе неадекватно, агресивно, постійно кричить та не виконує своїх батьківських обовязків щодо виховання дитини. Власником будинку, який облаштований двома окремими виходами є чоловік. З грудня 2018 року вона з дитиною проживає в одній частині будинку, а чоловік в іншій частині. [PERSON] має вільний доступ до частини будинку, де вона проживає з дитиною, періодично приходить та користується речами загального побуту. Змушує щоб вона з дитиною поїхали з будинку. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заявлених вимог заперечив, пояснив, що викладені в заяві обставини не відповідають дійсності, з дитиною він спілкується, дає на навчання кошти та вказав, що сама заявниця провокує його на сварку. Вважає, що конфлікт в сімї виник з того часу коли він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, після чого, заявниця в свою чергу звернулася про поділ майна подружжя. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне. [PERSON] зареєстрована за адресою : [INFO] (а.с. 5). Згідно свідоцтву про одруження, [PERSON], [INFO] є дружиною [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно свідоцтву про народження, [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Постановою Макарівського районного суду Київської області від 19.09.2018 р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн., за те, що 16.09.2018 року близько 19:10 години в с. Калинівка по вул. Гоголя, 7, [PERSON] вчинив насильство в сім'ї, тобто умисно вчиняв дії фізичного, психологічного характеру, а саме: застосовував фізичне насильство до своєї дружини [PERSON], що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрожував, ображав, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психологічному здоров'ю [PERSON], чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 7). У судовому засіданні адвокатом заявниці [PERSON] подано лист-відповідь Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області від 16.09.2018 р. щодо звернень [PERSON] до поліції. З вказаної відповіді судом вбачається, що 16.09.2018 р. до чергової частини Макарівського ВП надійшло повідомлення від [PERSON], про те, що її чоловік [PERSON] буянить, дане повідомлення зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 16.09.2018 р. за № 5836, по приїзду на місце події на [PERSON] складено адміністративний протокол за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП. Окрім того, 17.10.2018 р. до чергової частини Макарівського ВП надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що його дружина не повертає документи, по приїзду на місце події [PERSON] написав заяву про її не розгляд. Також, 23.10.2018 р. до чергової частини Макарівського ВП надійшло повідомлення від [PERSON], про те, що її чоловік [PERSON] намагається повіситись, проте по приїзду на місце події працівниками поліції встановлено, що [PERSON] звернулась до поліції передчасно, конфлікт з чоловіком вирішила самостійно. Вирішуючи заяву [PERSON], суд виходить також з наступного. Згідно\~ст. 350-1 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального\~\~припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. Згідно\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального\~\~припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно\~ст. 350-3 ЦПК України\~заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального\~\~припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального\~\~припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Згідно\~ст. 350-4 ЦПК України\~в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального\~\~припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно\~ст. 350-5 ЦПК України\~справа про видачу обмежувального\~\~припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального\~\~припису. До заяви долучено : Постанову суду від 19.09.2018 р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; Фото побоїв у березні 2017 р.; Скріншот СМС-повідомлень на телефон заявниці. Згідно ст. 1\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~: п. 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; п. 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; п. 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи; п. 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; п. 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону - рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Суд, вислухавши учасників справи, повідомлені ним факти та конкретні обставини, проаналізувавши їх та надаючи характеристику виниклим між вказаними особами дійсним правовідносинам, дійшов висновку, що повідомлені заявником обставини свідчать про конфлікт в сім'ї, в тому числі з приводу користування будинком, в якому вони проживають та який належить заінтересованій особі, та з приводу ненормальної з точки зору моральності поведінки [PERSON] у побуті та його ставлення до заявника та їх спільної дитини, який систематично допускає нецензурну лексику у побуті, що заявником сприймається як приниження честі та гідності і ображає її. Разом з тим, виходячи з наданої заявником інформації, стосунки між заявником і [PERSON] не мають ознак відносин зі сталим розподілом ролей постраждалого і кривдника у розумінні даного Закону; причини конфліктів мали ознаки сімейного побутового конфлікту з приводу розподілу прав та обов'язків, різного бачення меж моральності і громадської поведінки, невдоволення поведінкою члена сім'ї, і в цих правовідносинах роль заявника не можна охарактеризувати як пригнічену, пасивну і підпорядковану кривднику. Окремі випадки неналежної поведінки [PERSON], про які повідомив заявник, містять ознаки протиправних, і можуть - при доведеності - розглядатись як склад окремих правопорушень чи інших порушень правил громадського співіснування, але як у їхній сукупності так і окремо кожен випадок - не підпадає під ознаки домашнього насильства у розумінні даного Закону, і заходи щодо правопорушника мають вживатись за КУпАП, або у порядку вирішення цивільного спору у позовному провадженні, а не за вказаним Законом в окремому провадженні. Посилання заявника на погрози позбавити її та їх спільну дитину житла, погрози не приймати участі в утриманні дитини - самі по собі у даному випадку не мають достатніх ознак домашнього насильства чи погрози таким насильством, нічим не підтверджені, і як пояснив [PERSON], - ніяких супроводжуючих такі погрози дії не намагався вчинити і не давав обґрунтованих підстав для побоювання щодо реалізації таких погроз, які до того ж самим заявником сприймались виключно у сенсі сварки. Тому вказане суд не розглядає як такі ризики, які вимагають термінового втручання в порядку\~ст.\~350-6\~ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Заявник не надав інформації, яка б давала підстави для висновку, що він страждає від домашнього насильства у розумінні даного Закону. Обставини, описані заявником, не містять достатніх ознак психічного, фізичного або економічного домашнього насильства у розумінні даного Закону, які б вимагали термінового втручання і вжиття певних термінових заходів до кривдника, передбачених цим Законом, в порядку\~ст. 350-6 ЦПК України. При цьому суд виходить з особливостей даного провадження, і з того, що суд не перебирає на себе повноважень правоохоронних органів. Щодо поданих заявницею фото-знімків з побоями на яких зазначено дату березень 2017 р., судом не приймається як доказ вчинення фізичного насильства заінтересованою особою стосовно неї, оскільки факт звернення до медичних установ не встановлено, а тому вказані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Щодо постанови суду від 19.09.2018 р., слід зазначити, що це вид правопорушення, за яке винну особу притягнуто до адміністративної відповідальності. Таким чином, суд не встановив наявності таких ризиків і тим більше ризиків такого ступеню, який би вимагав термінового втручання та застосування обмежувального припису. Тому проаналізувавши обставини та підстави звернення, оцінивши можливі ризики (не вдаючись до звичайних припущень і не надаючи правової кваліфікації діям [PERSON] в межах окремого провадження у цивільному судочинстві), суд не вбачає підстав для видачі обмежувального припису і вважає за доцільне роз'яснити заявникові його право на звернення до суду в порядку цивільного позовного провадження - у разі порушення його житлових або інших прав, або до правоохоронних органів у разі вчинення вказаною особою порушення з ознаками адміністративного або кримінального правопорушення. З тих самих міркувань суд не вбачає підстав і для взяття [PERSON] на профілактичний облік. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON]

Outcome: dismissed