Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Служба термінового кредитування» звернулося до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 60919,62 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.02.2014 року [PERSON] уклала з ТОВ "Служба термінового кредитування" кредитний договір № 140228-134434 та отримала кредит від Позивача в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок). Відповідно до п. 3.3. Договору Відповідач зобовязаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 560,00 грн. (п'ятсот шістдесят гривень 00 копійок), що разом складає 2 560,00 грн. (дві тисячі п'ятсот шістдесят гривень 00 копійок), у строк до 13.03.2014р. За п. 3.1. Договору проценти за користування кредитом у розмірі 560,00 грн., а саме 14 календарних днів по 40,00 гривень - щоденні нарахування наведені у Розрахунку заборгованості, що є додатком до позовної заяви. Відповідно до положень ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення 1046-1053 ЦК, якщо інше не встановлено ЦК і не випливає із суті кредитного договору. 13.03.2014 р. Відповідач відповідно до п.2.3. Договору сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560,00 грн. та пролонгував договір строком до 27.03.2014 року. Потім 27.03.2014 р. сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560,00 грн. та пролонгував договір строком до 10.04.2014 року. 09.04.2014 р. сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 520,00 грн. та пролонгував договір строком до 23.04.2014 року. Потім 24.04.2014 р. сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 40,00 грн. , відсотки за користування кредитом в сумі 560,00 грн. та пролонгував договір строком до 08.05.2014 року. 05.05.2014 р. сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 440,00 грн. та пролонгував договір строком до 19.05.2014 року. Потім 19.05.2014 р. сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 560,00 грн. та пролонгував договір строком до 02.06.2014 року. 05.06.2014 р. сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 120,00 \~ \~ \~ \~грн., відсотки за користування кредитом в сумі 560,00 грн. та пролонгував договір строком до 19.06.2014 року. Потім 26.06.2014 р. сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 280,00 грн., відсотки за користування кредитом в сумі 560,00 \~ \~ \~ \~грн. та пролонгував договір строком до 10.07.2014 року., зобов'язавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 2 000,00 грн. 26.03.2015 р. сплатив частково відсотки пені за прострочення заборгованості в сумі 300,00 \~ \~ \~ \~грн. В порушення договірних умов Відповідач станом на 01.06.2018 р. не виконує свої зобовязання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 2 300,00 грн. (дві тисячі гривень 00 копійок), а також сплати процентів за користування кредитом. Згідно з п.6.2. договору у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки - пені з розрахунку 2 (два) % за кожен день прострочення платежу. Сума заборгованості разом із пенею, ураховуючи часткову сплату процентів за договором у розмірі 4 320,00 грн. станом на 01.06.2018 р. становить 2000+4880+56580-4320=59 140,00 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто сорок гривень 00 копійок) Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляду справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. У відзиві на позов викладено обґрунтування заперечення та подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 28.02.2014 між ТОВ «Служба термінового кредитування» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 140228-134434 відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 2000,00 грн. Відповідно до п.2.1 Договору строк (термін) надання кредиту - до 13.03.2014 (далі - «[PERSON] повернення кредиту»). Пунктом 9.1 Договору визначено, що Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту надання Кредитодавцем Позичальнику кредиту і діє до повернення Позичальником наданого йому кредиту і повного погашення ним процентів за кредитом. За п.8.1 Договору внесення змін і доповнень до цього Договору здійснюється за взаємною згодою Сторін і оформляється додатковим договором. Згідно з п.2.3. Договору на підставі заяви Позичальника, поданої Кредитодавцю не пізніше ніж за 2 (два) робочих дні до [PERSON] повернення кредиту, Кредитодавець, діючи на власний розсуд, має право шляхом повідомлення Позичальника надати йому відстрочення щодо повернення кредиту на строк не більше 14 (чотирнадцяти) календарних днів. У цьому випадку Позичальник зобовязаний сплатити Кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному п. 3.1. даного Договору, та проценти за час наданої відстрочки. [PERSON] повернення кредиту оформлюється шляхом укладання сторонами Договору про внесення змін до цього Договору. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За ч.ч.3.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд приходить до висновку про необґрунтованість посилань позивача відносно пролонгації строку договору та зміни строку (терміну) надання кредиту за п.2.1. Договору - 13.03.2014 («[PERSON] повернення кредиту»), оскільки до суду позивачем [PERSON] угод, визначених п. 8.1., п.2.3 Договору не надано, у звязку з чим суд приходить до висновку, що зміни до Договору сторонами не вносились. Сторонами визначено строк повернення кредиту - 13.03.2014. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Така позиція викладена в Постанові [PERSON] Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що нараховані позивачем у розрахунку заборгованості проценти після 13.03.2014, не відповідають вимогам ст. 1048 ЦК України, у звязку з чим вимога щодо стягнення процентів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 13.03.2014 відповідачем проценти за договором в розмірі 560,00 сплачено 13.03.2014, станом на 13.03.2014 наявна заборгованість за кредитом в розмірі 2000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості пеня після 13.03.2014 позивачем нарахована 24.04.2014 40,00 грн.; 03.06.2014-05.06.2014 120,00 грн.; 20.06.2014-26.06.2014 280,00 грн.; з 11.07.2014 по 01.06.2018. В силу ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням. Судом встановлено, що відповідачем після 13.03.2014 за кредитним договором здійснювались платежі 27.03.2014 560,00 грн.; 09.04.2014 520,00 грн.; 24.04.2014 600,00 грн.; 05.05.2014 440,00 грн.; 19.05.2014 560,00 грн.; 05.06.2014 680,00 грн., ВСЬОГО: 3520,00 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нарахування пені 24.04.2016 в розмірі 40,00 грн. не відповідає вимогам ст.549 ЦК України, оскільки днем прострочення виконання зобовязання не може вважатись день коли зобовязання виконується, а як вбачається з розрахунку заборгованості 24.04.2014 відповідачем було здійснено платіж в розмірі 600,00 грн., у звязку з чим нараховану пеню 24.04.2016 в розмірі 40,00 грн. суд визнає необґрунтованою. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що до наступної дати нарахування пені 03.06.2014, з урахуванням виплат відповідача: заборгованість за кредитом в розмірі 2000,00 грн. станом на 13.03.2014 - (мінус платежі) 27.03.2014 560,00 грн.; 09.04.2014 520,00 грн.; 24.04.2014 600,00 грн.; 05.05.2014 440,00 грн.; 19.05.2014 560,00 грн. (ВСЬОГО: 2680,00), заборгованість за кредитом відповідачем погашена в повному обсязі. У звязку з вищезазначеним подальше нарахування пені з 03.06.2014 з боку позивача є необґрунтованим. Суд розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку про необґрунтованість позову та залишення позову без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed