Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду та посилається в уточненій позовній заяві на те, що на виконанні міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції знаходились виконавчі документи за якими боржниками у виконавчому провадженні виступає [PERSON], жителька м. Коломия, вул. Стрийська, 1, Івано-Франківської області. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем, для забезпечення виконання рішення суду, з метою задоволення вимог стягувача у виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на відчуження всього рухомого та нерухомого майна боржника в тому числі і на будинок загальною площею 96,20 кв.м., що знаходиться за адресою м. Коломия вул. Храпливого, 1А Івано-Франківської області. Дане майно передано в іпотеку ПАТ КБ ПриватБанку згідно договору іпотеки №Д0528 від 23.07.2007 року, посвідченого ПН [PERSON] Івано-Франківського МНО. Вказує, що на підставі ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор-заставодержатель має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. У відповідності до статті 585 Цивільного Кодексу право застави виникає з моменту укладення договору застави. У разі невиконання зобов'язання , забезпеченого заставою, відповідно до ст.589 ЦК України Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовільнити в повному обсязі свою вимогу , що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням - зобов'язання необхідних витрат на утримання заставленого майна , а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги. Просить суд звільнити з під усіх арештів вищевказаний будинок та стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву та просить справу розглянути у його відсутності та позов задовольнити. Представник відповідача відділу ДВС в судове засідання не зявився, подав до суду заяву та просить справу розглянути у його відсутності, щодо вирішення позову покладається на погляд суду . Представник третьої особи [PERSON]- [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі . \~Враховуючи подані заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що третій особі по даній справі [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 21.02.2005 р. виконавчим комітетом Коломийської міської ради Івано-Франківської області на підставі рішення Коломийської міської ради№37 від 15.02.2005 р., належить житловий будинок загальною площею 96,20 кв.м., що знаходиться за адресою м. Коломия вул. Храпливого, 1А, що підтверджується копією договору іпотеки житлового будинку та земельної ділянки від 12.01.2008 р.(а.с.6-13) 12 січня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ІFA0GA0000000063, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 85\~000 дол. США, а також в розмірі 10\~326,40 дол. США на сплату страхових платежів.(а.с.11) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 12 січня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки 12 січня 2008 року згідно якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, зокрема будинок загальною площею 96,20 кв.м., що знаходиться за адресою м. Коломия вул. Храпливого, 1А. 26 квітня 2016 року листом начальника відділу ДВС [PERSON] № 03-27-317/1 відмовлено представнику ПАТ КБ ПриватБанк у задоволенні клопотання про звільнення з-під арешту будинку, оскільки рішення суду по справі № 2-1006 від 15.10.2009 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 634\~652,17 грн. не виконано та у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (а.с.5) Також встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 19 червня 2015 року, накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.28) Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження (конкретні випадки визначені в частинах 1 - 4 указаної статті) арешт із майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У силу положень\~ст. 54 зазначеного Закону, звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Згідно із ч. 4 цієї норми заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: 1) виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч. 3 ст. 54 цього самого Закону). Указані норми безпосередньо стосуються арешту як складової виконання рішення суду про задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями. Таким чином, виходячи із суті іпотеки, відповідно до якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону. Статтею 119 ЦПК України\~встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Проте суд, зобов'язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено\~\~\~\~ п. 2 ч. 6\~ст. 130 ЦПК України\~та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів (ст. 33 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом позивач ПАТ КБ «Приват Банк» просив зняти арешт з будинку, накладений відділом Державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 Постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 жовтня 1976 року №6 за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Постановою №5 \~Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, зокрема п.2 визначено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі Закон про виконавче провадження). У зв'язку з цим відповідачем в даній справі має бути боржник, а також особи, в інтересах яких накладено вказаний арешт. Враховуючи, що позовні вимоги заявлено до відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції, при цьому зазначений позивачем відповідач у матеріально-правових відносинах із позивачем у спорі, виходячи з його підстав і предмету,\~\~не перебуває, а тому позов заявлено до неналежного відповідача, при цьому в силу вимог\~\~\~ст. 33 ЦПК України\~суд позбавлений можливості залучити осіб до участі у справі в якості співвідповідачів, тому суд приходить до висновку про відмову в позові. На підставі наведеного, Закону України "Про іпотеку", Закону України «Про виконавче провадження», Постанови \~Пленуму Верховного Суду України\~ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 жовтня 1976 року №6, Постанови \~Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5,

Outcome: dismissed