Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернувся до Мостиського районного суду Хмельницької області із позовом до зміну розміру аліментів. Ухвалою суду від 05.05.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів передано за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім цього, рішенням Мостиського районного суду Львівської області з позивача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/5 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 07.02.2020 позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] і [INFO] від даного шлюбу народилась донька [PERSON] . Донька [PERSON] має стато-кенетичну затримку розвитку, внаслідок чого потребує коштовного лікування та постійного медичного контролю. Вищезазначені обставини свідчать проте що у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі, сплати аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою, а тому позивач просить змінити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду справа № 686/10615/13-ц, на стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказала, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, позивач не приймає участі в житті сина, не спілкується з ним, крім, цього син [PERSON] займається науковою діяльністю, приймає участь у міжнародних олімпіадах, витрати на що відповідач несе самостійно, крім цього відповідач здійснює догляд за батьками похилого віку, має незначний дохід, порівняно із позивачем, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] . Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] щомісячно в розмірі ј частки із всіх видів заробітку (доходу), але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 07.02.2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від даного шлюбу народилась [PERSON] [INFO] . Донька [PERSON] має стато-кенетичну затримку розвитку, проходила курс лікування та потребує подальшого лікування та спостереження. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з [PERSON] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням вищевказаних вимог закону зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім цього, позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, доводи щодо вартості лікування дитини не підтвердженого належними та допустимими доказами. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд увагу на те, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2013 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] [INFO], без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.07.2013 року, то йому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed