Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], вимоги якого уточнило в ході розгляду справи по суті, та просило про стягнення з відповідачів в солідарному порядку матеріальної шкоди в розмірі 11283,60грн., що була заподіяна внаслідок наїзду належного на праві власності [PERSON] автомобіля Mitsubіshі L 200 номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] на залізобетонну опору №2-0,4 кВ ф.202 від ТП-20, в результаті чого позивачу була заподіяна вищевказана шкода. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив свого представника [PERSON], який просив в задоволенні пред'явлених до [PERSON] вимог відмовити та суду пояснив, що 07.08.2009 року відповідач видав довіреність на керування вищевказаним автомобілем [PERSON], який з того часу є володільцем джерела підвищеної небезпеки та винною в заподіянні позивачу матеріальної шкоди особою. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заперечення, просив в задоволенні позову відмовити за пропуском позивачем позовної давності. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 07.10.2010 року до бюро ремонту диспетчерської служби надійшла скарга від мешканців житлового будинку №20 у м.Миколаєві про відсутність електропостачання. За даною адресою виїхала ремонтна бригада для дослідження причин відсутності електропостачання. При огляді мережі було встановлено, що внаслідок наїзду автомобіля Mitsubіshі L 200 номерний знак [NUMBER] на залізобетонну опору №2-0,4 кВ ф.202 від ТП-20 впала металева опора, лінії дроти та провід зовнішнього вводу, що є власністю ПАТ «Миколаївобленерго», оборвані, в результаті чого позивачу були заподіяні збитки у розмірі 11283,60 грн. 13.10.2010 року позивач звернувся до Центрального РВММУ УМВС України із заявою про вжиття заходів щодо встановлення особи, яка керувала вказаним транспортним засобом та притягнення її до відповідальності. В ході проведення додаткової перевірки встановлено, що власником атомобіля Mitsubіshі L 200 номерний знак [NUMBER] є [PERSON] Також встановлено, що наїзд на залізобетонну опору здійснив [PERSON], який керував автомобілем за дорученням. Про результати перевірки позивач був повідомлений листом Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області 28.12.2010 року. Згідно Акту прийому виконаних будівних робіт за жовтень 2010 року на заміну опори на ВЛ-0,4 кВ ТП 20 витрачено 11283,30 грн. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її спричинила. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] є винною в заподідянні позивачу матеріальної шкоди в розмірі 11283,60 грн. особою, однак в задоволенні пред'явлених до цього відповідача вимог суд вважає за необхідне відмовити за пропсуком позовної давності, оскільки про порушення свого права [PERSON] позивач дізнався 28.12.2010 року, а звернувся до суду з відповідним позовом до цієї особи лише 10.02.2014 року, не надавши при цьому жодного доказу на підвтердження поважності причин пропуску даного строку. За такого в задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити за їх безпідставністю, в задоволенні позовних вимог до [PERSON] - за спливом позовної давності. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: dismissed