Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

03.07.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з цивільним позовом до Погребівської сільської ради Прилуцького району, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно - житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] /а.с.2-3/. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO], і позивач, являючись єдиним спадкоємцем за заповітом, в установлений строк, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складається, зокрема, і з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за вище вказаною адресою. Оскільки правовстановлюючих документів на домоволодіння спадкодавцем за життя оформлено не було, позивач звернувся до суду з цивільним позовом про визнання на нього права власності. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи /а.с.56/, не з'явилась, завчасно було подано до канцелярії суду заяву про проведення судового засідання без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити /а.с.73/. Представник відповідача - Погребівської сільської ради Прилуцького району, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився також, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував /а.с.72/. Треті особи [PERSON] та [PERSON], належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, в матеріалах спадкової справи наявні нотаріально засвідчені заяви про відмову від прийняття належних їм часток спадкового майна на користь позивача [PERSON] /а.с.61,62/. Також до канцелярії суду ними були подані письмову заяви про відмову від належних їм часток у праві власності та розгляд справи без їх участі /а.с.71,74/. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, враховуючи факт визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були дідом та бабою позивача по справі /а.с.5/. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 29.10.2011 року підтверджується факт зміни позивачем прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» /а.с.11/. В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечуються, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] - відповідно [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про їх смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] /а.с.6,7/. Після смерті спадкодавиці [PERSON], яка прийняла спадщину в силу ст.549 ЦК Української РСР, відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема житловий будинок та господарсько-побутові будівлі, які знаходяться [ADDRESS] Згідно заповіту, посвідченого 17.02.2000 року секретарем виконкому Погребівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області за реєстровим № 8, спадкодавець [PERSON], на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно позивачу по справі - [PERSON], третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] та [PERSON] /а.с.17/. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). З оглянутої в судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 402/2010, що була зведена державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області встановлено, що спадкоємцями за заповітом майна [PERSON] є позивач по справі [PERSON] та треті особи - [PERSON], [PERSON] /а.с.59-70/. Відповідно до положень ст.1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини, тобто від належних спадкодавцеві на момент відкриття спадщини прав та обов'язків, які входять до складу спадщини, є безумовною і беззастережною. Як вбачається з нотаріально засвідчених заяв [PERSON] та [PERSON] від 12.08.2010 року, останні відмовились від прийняття спадщини за заповітом належної частки спадкового майна після померлої [PERSON] на користь позивача по справі /а.с.61,62/. Окрім того, з матеріалів спадкової справи також встановлено, що 13.10.2013 року позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 6,06 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває в колективній власності колективного СГ підприємства «Комінтерн» /а.с.70/. 05.05.2014 року на підставі сформованого звіту про незалежну оцінку майна житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], ринкова вартість об'єкту оцінки визначено в сумі 14 379 грн 00 к. /а.с.28-51/. З оглянутого в судовому засіданні технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що вказане домогосподарство було побудоване в 1958 році /а.с.25/. Відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 "Про порядок державного обліку житлового фонду", з 1985 року було розпочато роботу по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. До 1985 року в сільській місцевості облік фактичних господарств у селі реєструвався в погосподарських книгах. Пунктами 3.2,6.1,7.4.5 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Держкомстату України від 08.12.2010 N 491 передбачено те, що домогосподарство з реєстрацією місця проживання на території місцевої ради, включається до погосподарського обліку за фактом реєстрації місця проживання його членів (або хоча б одного з його членів) на території місцевої ради. Відомості про рік побудови, заповнюються станом на 1 січня року закладки Погосподарської книги - першого заповнення облікової картки. Роком побудови житлового будинку (квартири) вважається рік, у якому цей будинок було введено в експлуатацію. За нормами Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» та постанови Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Оскільки роком побудови будівель та споруд за вище вказаною адресою є 1958 рік і житловий будинок був споруджений з дотриманням вимог, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами, що підтверджується відсутністю приписів чи заперечень з боку представників органів місцевого самоврядування, то відповідно зазначене домогосподарство належало голові двору, бабі позивача - [PERSON], на праві власності з 1958 року і подальша зміна законодавства не може позбавити набутого нею права власності на будинок, а тому спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування відповідно до ст.380 ЦК України. Саме до цього зводиться правова позиція висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2013 року, яка, відповідно до ст.360-7ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України /справа № 6-137цс13/. Окрім того, відповідно до ст.2 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, чинній на час виникнення спірних, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Суд вважає, що позивач, прийнявши у спадщину частину спадкового майна, відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України та п.208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5, вважається таким, що прийняв спадщину в цілому. Враховуючи неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, за умови визнання відповідачем заявленого позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність беззаперечних підстав для визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved