Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

06 червня 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що 26 листопада 2006 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і добровільно надавати не бажає. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала і, уточнивши позовні вимоги, просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково і не заперечував стягувати аліменти на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 700 гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4, 5). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, сторони у справі, як батьки дітей, зобов'язані їх утримувати, до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Аліменти стягуються на користь того із батьків з ким проживає дитина. Неповнолітні діти сторін [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Як пояснив [PERSON] у судовому засіданні він не працює, проте має нерегулярний (мінливий) дохід. Судом також встановлено, що достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей відповідач не надає. За таких обставин, суд доходить висновку, що з [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей на користь позивачки [PERSON] у твердій грошовій сумі Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи у сукупності вік та стан здоров'я дітей, матеріальне становище відповідача, який є працездатним і має мінливий нерегулярний дохід, відсутність в останнього інших утриманців, відсутність даних про незадовільний стан його здоров'я, і те, що обов'язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, та виходячи із вимог розумності, добросовісності і справедливості, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 06 червня 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей, у розмірі, про який вона просить у позовній заяві. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial