Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

14.01.2014 року [PERSON] звернулась із позовною заявою до [PERSON] про виселення. Вказувала на те, що їй на праві власності належать житлові приміщення блоку [NUMBER]-[NUMBER], 1/2 частка коридору та вбиральня в будинку [ADDRESS]. Однак в цих житлових приміщеннях проживає відповідачка [PERSON], добровільно виселитися з належного позивачці жилого приміщення відповідачка відмовляється, в зв`язку з чим [PERSON] не має можливості на власний розсуд користуватися належним їй нерухомим майном. Посилаючись на вищевикладене позивачка просила суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, шляхом виселення [PERSON] з кімнат № [NUMBER], [NUMBER] житлового блоку [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи ТОВ "Ніконджитбудсервіс" в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст..66 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта проведення прилюдних торгів від 21.09.2005 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право власності від 07.11.2013 р., яке було видано приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], та згідно якого [PERSON] на праві власності належить майно, що складається з: житлових приміщень блоку [NUMBER]-[NUMBER], загальною площею 33,60 кв.м., які мають наступний опис: житлова кімната загальною площею 11,6 кв.м., житлова кімната загальною площею 16,4 кв.м., 1/2 частка коридору загальною площею 4,3 кв.м., вбиральня загальною площею 1,3 кв.м., в будинку [ADDRESS]. Цей будинок має статус гуртожитку. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Проте, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем суду надано Свідоцтво про право власності [PERSON]; копію договору, укладеного між ООО «Ніконджилбудсервіс» та [PERSON] № 315 від 11.11.2003 року на право користування житловим приміщенням кімнат [NUMBER], [NUMBER] за адресою [ADDRESS] терміном на однин рік с подальшою пролонгацією та постійною реєстрацією за зазначеною адресою; копію довідки ТОВ «Ніконджитбудсервіс» від 04.01.2007 року щодо розірвання договору від 11.11.2003 року з [PERSON] через продажу зазначеного житлового приміщення [PERSON] Будь-яких доказів проживання відповідача за вказаною адресою, або створювання перешкод у користуванні власнику житлом, станом на час подачі позову, [PERSON] суду не надала. З вимогою, попередженням щодо виселення [PERSON] із житла в добровільному порядку, позивач не зверталась. [PERSON] має право користування приміщеннями гуртожитку відповідно до Правил, затверджених Примірним положенням про гуртожитки, затв. Постановою Ради Міністрів УССР від 03.06 1986 р., № 208, доки, при наявності спору, не будуть задоволені вимоги щодо її виселення, визнання такою, що втратила право користування. Клопотань щодо приєднання до матеріалів справи або витребування доказів, представник позивача суду не заявляв. Таким чином відсутні підстави вважати, що відповідач створює які-небудь перешкоди у користуванні власністю позивачу, що [PERSON] дійсно проживає за зазначеною адресою на час розгляду справи судом. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що заявлені позивні вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність. На підставі ст.ст. 16, 317, 379, 382, 386, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed