Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

В січні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, уточненим у травні 2019 р., до Прокуратури Запорізької області,Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає,що 07.08.2015р. він по лінії «102» повідомив співробітників Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області про нанесення йому невідомими особами 07.08.2015р. приблизно о 10год.50хв. тілесних ушкоджень. Того ж дня ним була подана заява про вчинення вказаного кримінального правопорушення, яка була прийнята слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області [PERSON] . В заяві він вказав, що тілесні ушкодження на проспекті Моторобудівників, 28 в м.Запоріжжі йому нанесли відомі особи,яких просив притягнути до кримінальної відповідальності. Відомості про зазначене кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 08.08.2015р. внесено до ЄРДР за № 120150800800003335, та того ж дня ним подана заява про залучення до провадження як потерпілого і допитано як потерпілого. З 02.08.2018 р.по 08.08.2018 р. [PERSON] як потерпілий звернувся до слідчого з клопотаннями у кримінальному провадженні про проведення слідчих(розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень,якій залишились без відповідного реагування з боку слідчого. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2018 р.була частково задоволена його скарга на вказану вище бездіяльність слідчого,зобов`язано слідчого розглянути клопотання [PERSON] та сповістити його про результати їх розгляду. 28.08.2018 р.,05.09.2018 р.ним до Шевченківського ВП були подані чергові клопотання про проведення слідчих розшукових)дій,на які станом на 29.01.2019 р.відповіді слідчим не надано. Посилаючись на те,що досудове розслідування за фактом його побиття триває більше трьох років,бездіяльністю органів державної влади при виконанні ними своїх повноважень йому завдана моральна шкода ,яку оцінено у 510\~000 гр., позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди,заподіяної Прокуратурою Запорізької області,суму 510\~000 гр.,з Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області стягнути на відшкодування моральної шкоди 15000 гр.,стягнути 2150 грн.та 700 гр.витрат на правову допомогу,стягнути 432 гр.витрат,пов`язаних з підготовкою справи до розгляду. Відповідачем Прокуратурою Запорізької області був наданий відзив на позов,за змістом якого відповідач вимоги [PERSON] вважає безпідставними та необгрунтованими,оскільки з боку Прокуратури Запорізької області не було допущено бездіяльності,що мала б наслідком порушення будь-яких прав позивача як потерпілого у кримінальному провадженні,яке наразі перебуває у провадженні СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області. З посиланням на те,що оскарження бездіяльності слідчого є реалізацією прав потерпілого у кримінальному провадженні,не породжує цивільних правовідносин між позивачем та Державою та не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди,просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач Державна казначейська служба України надав відзив на позов ,у якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з посиланням на те,що позивач не довів доказами факту порушення його прав у кримінальному провадженні та заподіяння моральної шкоди Прокуратурою Запорізької області, витрачені ним кошти на правничу допомогу,надану особою,яка не є адвокатом,у разі задоволенні позову покладаються на відповідача,а не на Державний бюджет України, В судовому засіданні позивач [PERSON] у вступному слові позов підтримав у повному обсязі з наведених вище підстав,зазначивши,що досудове розслідування вказаного у позові кримінального провадження триває понад п`ять років,Прокуратура Запорізької області усунулась від процесуального керівництва,чим йому заподіяна моральна шкода,розмір якої 510\~000 гр. визначений ним у позові без розрахунків виключно задля того,щоб мати можливість оскаржувати судове рішення як в апеляційній,так і у касаційній інстанції. Представник відповідача Прокуратури Запорізької області за довіреністю Гаврилов Ю.В.в судовому засіданні у вступному слові просив відмовити у позові в повному обсязі з підстав,наведених у відзиві на позов. Представник відповідача Державної казначейської служби України Бобир У.Р.в судовому засіданні наголосила на відсутності передбачених законом підстав для задоволення позову. Всебічно вивчивши обставин справи,заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши в сукупності письмові докази,суд встановив,що позов задоволенню не підлягає,виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За приписами ч.ч.6,7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Проте закон, який би регулював порядок і умови компенсації шкоди, завданої потерпілому внаслідок кримінального правопорушення відсутній. Загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди є сукупність обставин, а саме: наявність шкоди, протиправність дій (бездіяльності) особи, наявність причино-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою ( протиправною бездіяльністю ) особи, а також наявність вини за виключенням, яке міститься у ч.2 ст.1167 ЦК України. За положеннями ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійснення нею своїх повноважень, відшкодовується державою. Автономної Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно віл вини цієї особи. Зі змісту ст. 1174 ЦК України випливає, що суб`єктом завдання шкоди за цією статтею є тільки посадова або службова особа органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Пунктом 3 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено,що завдання майнової(матеріальної)та моральної шкоди іншій особі,як юридичний факт,є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, та відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. З матеріалів справи суд встановив,що 08.08.2015р. до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за № 12015080080003335,вищевказане кримінальне провадження було відкрито за заявою [PERSON] , як потерпілого, за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень невідомими особа Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2018 р.скарга [PERSON] на бездіяльність слідчого Шевченківського ВП,яка полягала у не розгляді клопотань від 2,5,8 серпня 2018 р.потерпілого у кримінальному провадженні,була задоволена частково,зобов`язано слідчого (слідчих)Шевченківського ВП,яким доручено здійснення досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні,розглянути клопотання [PERSON] та сповістити заявника про результати їх розгляду. Відтак,судовим рішенням,яке набрало законної сили,встановлено бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП під час досудового розслідування кримінального провадження,у якому [PERSON] є потерпілим. Водночас,пред`явивши вимоги про відшкодування моральної шкоди,яка заподіяна тривалістю досудового розслідування, до Прокуратури Запорізької області,позивач як за змістом позову,так і у вступному слові,не виклав фактичних обставин з підтвердженням їх доказами про те,якими саме незаконними рішеннями,діями або бездіяльністю цього відповідача йому заподіяна моральна шкода ,в чому вона полягала,які негативні наслідки для нього настали тощо. Аналізуючи наведене суд встановив,що обставини,на які посилається позивач в обґрунтування позову,зокрема,щодо тривалості досудового розслідування кримінального провадження,яке проводиться СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області,знайшли своє підтвердження,проте вони безпосередньо не пов`язані з порушенням посадовими особами Прокуратури Запорізької області права\~ [PERSON] на застосування до нього як учасника кримінального провадження належної правової процедури,яка підлягала б відшкодуванню одноразово як компенсація втрат немайнового характеру. Відтак,по справі не встановлено підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди,яка була б йому спричинена відповідачем Прокуратурою Запорізької області,тому у позові суд відмовляє,а інший відповідач Державна казначейська служба України залучена до участі у справі як розпорядник бюджетних коштів,за рахунок яких здійснюється відшкодування шкоди,вимог до цього відповідача не заявлено. Відповідно до ст.141 ЦПК України,при відмові у задоволенні позову судові витрати позивачу не компенсуються. На підставі ст.56,129 Конституції України, ст.ст.23,1166,1167,1172,1174,1176,1177 ЦК України, ст. ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: dismissed