Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] позов мотивувала тим, що 25.04.2016 року померла її сестра [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на будинок та земельну ділянку № 17 по вул. Мамина Сибіряка в м. Вінниці. Заповіту померла [PERSON] не склала, тому позивач як спадкоємець другої черги звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем першої черги, який також нотаріусу подав заяву про прийняття спадщини, є чоловік померлої - [PERSON] [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], однак їх шлюб мав формальний характер, вони тривалий час разом не проживали. З початку лютого 2015 року до кінця лютого 2016 року [PERSON] проживала з позивачем та її родиною за адресою: Вінницька область, Тиврівський район с. Довгополівка вул. Чкалова, 29. [PERSON] хворіла на онкологічну хворобу, останнім часом перебувала у безпорадному стані і потребувала стороннього догляду. Чоловік [PERSON] такої допомоги їй не надавав. Приїжджаючи до м.Вінниці на обстеження у лікарню в березні 2016 року [PERSON] зупинялась на ніч не у належному їй будинку, а в готелі, оскільки не бажала бачитись із чоловіком. На початку квітня 2016 року [PERSON] разом із сестрою приїжджали до м. Вінниці до лікарні, однак від госпіталізації і медикаментозного лікування хвора відмовилась і бажала лікуватись народними методами. Разом з тим, оскільки стан її був важким, їй постійно потрібна була допомога лікарів і близьких осіб, вона була швидкою допомогою доставлена в лікарню. Позивач, сестра [PERSON], племінниця [PERSON] чергували біля хворої, доглядали її, купували продукти та ліки. [PERSON] просила ні в якому разі не допускати до неї чоловіка і не повідомляти йому діагноз, оскільки не бажала його бачити. В цей час [PERSON] також звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вважала шлюб формальним і не бажала продовжувати його існування. Також [PERSON] мала намір відчужити належні їй земельну ділянку та будинок, що в м. Вінниці, вул. М. Сибіряка, 17, з цією метою вона замовила оцінку ринкової вартості нерухомості. Після виписки з лікарні [PERSON] поїхала на проживання до батьківського будинку в с. Соболівка Теплицького району Вінницької області і проживала разом із сестрою [PERSON] В цей час вона відвідувала священика місцевої православної церкви з проханням «розвінчати» її з чоловіком, оскільки не бажала бути повязаною з ним. Весь цей час [PERSON] не цікавився станом здоров`я дружини, ухилявся від її догляду, надання матеріальної, фізичної і моральної допомоги. За день до її смерті [PERSON] приїхав в село із працівником поліції та насильно забрав [PERSON] до м. Вінниці. Наступного дня 25.04.2016 року вона померла. Оскільки [PERSON] була у безпорадному стані, потребувала допомоги від чоловіка і підтримки, проте [PERSON] ухилявся від надання такої допомоги, позивач просила усунути його від права на спадкування за законом, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала за викладених обставин. Суду пояснила, що стан здоров`я сестри [PERSON] погіршився в 2015 році, тому з осені 2015 року вона весь час проживала з ними в с. Довгополівка Тиврівського району. Обстежуватись і робити операцію вона не хотіла, тому лікувалась народними методами. З чоловіком [PERSON] вона не могла жити і не хотіла його бачити, оскільки боялась його. Він весь час дзвонив і тероризував її, ображав, примушував заробляти гроші, навіть коли на початку березня 2016 року приїхала на обстеження до м. Вінниці, то поселилась в готелі, а не в своєму будинку. Ольга мала намір розірвати з ним шлюб і «розвінчатись», тому відвідувала єпархію. З березня 2016 року її стан з кожним днем погіршувався, разом з тим, її умовляли лягти в лікарню, проте вона заперечувала. [PERSON] в квітні 2016 року, коли швидкою допомогою її доставили до відділення хоспісу лікарні, вони дізнались, що [PERSON] хвора на онкологічну хворобу, проте лікувати її було пізно. Весь час в лікарні хвору доглядала вона, сестра [PERSON], племінниця [PERSON], племінник [PERSON], а також брати відвідували. [PERSON] їх родина витрачала кошти на придбання необхідних ліків, забезпечувала хвору харчуванням. [PERSON] не хотіла бачитись із [PERSON], ображалась на нього, категорично заперечувала розповідати йому про свій стан здоров`я і не хотіла від нього допомоги, оскільки [PERSON] не цікавився нею і не підтримував, лише вимагав від неї, щоб вона працювала і заробляла гроші. В лікарню він приходив лише один раз, проте ні ліків, ні грошей, ні продуктів не приніс. [PERSON] хотіла, що б її поховали на батьківщині, тому з лікарні її завезли в с.Соболівка і там вона жила із сестрою [PERSON] За день до смерті чоловік приїхав з поліцією і насильно забрав її в м. Вінницю, 25.04.2016 року вона померла. Наголосила, що сестра [PERSON] знаходилась у безпорадному стані через свою хворобу і почала потребувати сторонньої допомоги з березня 2016 року. Ще на початку березня вона пересувалась сама, керувала автомобілем, укладала угоди, майже до самої смерті вела справи по бізнесу. Також вона мала намір перед смертю завершити свої справи, розлучитись із чоловіком і подарувати свою хату племіннику [PERSON], тому замовляла необхідні документи і подала заяву до суду. Хто їй допомагав в цьому не знає. Вважає, що [PERSON] не гідний спадкувати майно, тому просила усунути його від прийняття спадщини. Представник [PERSON] підтримала позов і зазначила, що оскільки протягом березня-квітня 2016 року [PERSON] внаслідок важкої хвороби перебувала в безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, проте [PERSON] такої допомоги не надавав, на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, подав письмові заперечення (а.с. 40-46), суду пояснив, що протягом всього життя між ним і дружиною [PERSON] були гарні стосунки, разом з тим, сестра [PERSON] завжди налаштовувала [PERSON] проти нього. Наприкінці 2015 року [PERSON] почала погано себе почувала, часто залишалась на ніч у сестри в с.Довгополівка, оскільки їй по роботі так було зручно. Лікувалась методами народної медицини, обстеження проходити не бажала. Він був проти, проте оскільки розумів, що його дружина у рідних людей, їй так буде краще. Разом з тим, вони весь час спілкувались по телефону. Вона говорила, що стан здоров`я нормальний, вона продовжувала працювати. Ольга час від часу приїжджала додому, проте в квітні 2016 року, коли вона в черговий раз приїхала із [PERSON] додому, він побачив, що вона у важкому стані, не могла сама пересуватись, тому викликав «швидку» і її поклали у відділення хоспісу. Відвідував її в лікарні тричі, проте оскільки [PERSON] не бажала із ним зустрічатись, він продовжував спілкуватись із сестрами [PERSON], [PERSON], і вони його запевняли, що все добре. Він дійсно не доглядав її в лікарні, оскільки поруч були сестри, він вважав, що їй так буде краще. [PERSON], що були у значній кількості на платіжних картках, також вони розпоряджались, тому матеріальної допомоги [PERSON] не потребувала. Після лікарні дружину без його згоди завезли в с. Соболівка, вона не виходила на зв`язок, сестра відповідала, щоб він її не турбував. Через деякий час дружина подзвонила і попросила забрати її, тому він поїхав за нею в село. Оскільки двері хати не відчиняли і не впускали його, він звернувся до правоохоронних органів і в присутності працівників поліції, голови сільради виніс її з хати і забрав додому. Ольга вмовляла не залишати її, була в старому будинку в жахливих умовах, брудна, не доглянута, у дуже важкому стані. Вона розповіла, що сестри забрали у неї телефон і не дозволяли їй спілкуватись із ним, налаштовували її проти нього, говорили, що у нього інша жінка. Він домовився про лікарню, замовив ліки, але вночі вона померла. Він любив дружину і ніколи не відмовляв їй у допомозі, а якби знав про її діагноз, зробив би все можливе, щоб зберегти їй життя. Вважає, що саме [PERSON] довела [PERSON] до такого стану, не вжила дієвих заходів, ні разу за весь час не викликала «швидку», не повідомила йому про її діагноз, а лише весь час намагалась позбавити його майна. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON] (племінник [PERSON]В.) суду пояснив, що протягом останнього року між [PERSON] та [PERSON] були погані стосунки, з 2015 року вона проживала у сестри [PERSON], хворіла, потребувала сторонньої допомоги і піклування. Коли [PERSON] деякий час жила в готелі, то попросила, щоб він приїхав і привіз їй їжу, говорила, що втекла від чоловіка і має намір розірвати з ним шлюб. Навесні 2016 року він відвіз її в лікарню, вона була у важкому стані, з нею весь час була [PERSON] Він також допомагав, привозив продукти. Від чоловіка вона не очікувала допомоги і не хотіла його бачити. З її слів, [PERSON] цікавили лише гроші. Також вона пропонувала доглянути її, за що обіцяла подарувати свій будинок. В судовому засіданні свідок [PERSON] (племінниця [PERSON] і донька [PERSON]В.) пояснила, що з літа 2015 року [PERSON] жила з ними в с.Довгополівка, оскільки зіпсувались стосунки із чоловіком, крім того, вона народила дитину і [PERSON] бажала проводити більше часу із ними. Відповідач до них не приїжджав, стосунки між ним та [PERSON] були напружені, розмовляли по телефону лише щодо ведення бізнесу і грошей. В лютому-березні 2016 року [PERSON] почала потребувати сторонньої допомоги, їй було важко пересуватись. Вона мала намір розірвати шлюб з відповідачем, оскільки він їй не допомагав, між ними були сварки. В лікарні вона перебувала у важкому стані, не могла пересуватись, із нею переважно була [PERSON], чоловік її не відвідував, матеріально і морально не допомагав. Свідок [PERSON] повідомила, з [PERSON] перебуває в конфлікті. [PERSON] протягом 2015 і початку 2016 року жила із [PERSON], а після того, як в березні 2016 року її стан здоров`я значно погіршився, вона забрала сестру в с. Соболівка. Хвора потребувала постійної допомоги, проте вони діагнозу ще не знали, тому купляли ліки за бажанням самої [PERSON] для полегшення її стану. [PERSON] лише дзвонив і пригнічував її, з`ясовував робочі питання, ніякої допомоги не пропонував. Вона розповідала, що чоловік погано ставився до неї, лише хотів, щоб вона заробляла гроші. Їй потрібна була операція, проте він не дав грошей. Відповідач не забезпечував її ліками, не купував продуктів, здоровям не цікавився. Після лікарні [PERSON] хотіла бути у себе вдома, проте чоловік не дав ключі від хвіртки, тому вони поїхали в с. Соболівка, в батьківську хату. Вона не хотіла викликати лікарів, до того ж, не було грошей на її лікування. Останні дні в Соболівці вона доглядала її, створила нормальні умови, але [PERSON] хотіла додому, тому подзвонила відповідачу і він забрав її. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є головою Соболівської сільради і була присутня, коли [PERSON] забирав хвору дружину. Вони з дільничним намагались зайти в хату, стукали, проте двері їм не відчиняли. У хаті були жахливі умови, [PERSON] хвора лежала в бруді і просила чоловіка забрати її звідти, оскільки вона була як у полоні. Ні сидіти ні встати вона не могла. Свідок [PERSON] суду пояснив, що восени 2015 року [PERSON] попросив відвезти його в с. Довгополівка до жінки. Він довго ходив навколо хати, стукав, звав [PERSON], проте його не впускали. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є сусідом [PERSON] Він із дружиною постійно проживав в будинку по вул. М. Сибіряка, гарна сім`я. Навесні 2016 року [PERSON] привезли в будинок важко хвору. Наголосив, що позивач просила його свідчити про те, що відповідач гуляв з іншими жінками, однак, він відмовився брехати. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що товаришувала з [PERSON] В 2015-2016 вони підтримували телефонний зв`язок, вона була періодично в селі і приїжджала додому. Навесні 2016 року [PERSON] розповідав, що [PERSON] в лікарні, а коли вона побачила її, то [PERSON] була дуже хвора. Говорила, що була в селі і над нею знущались, не давали їсти і пити. [PERSON] гарно до неї ставився, ніколи не ображав. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що протягом грудня 2015 до лютого 2016 року він бачився із [PERSON], оскільки в будинку робив деякі роботи. Через деякий час [PERSON] розповідав, що дружина хвора, лежить в лікарні. ЇЇ сестри біля неї, а його не допускають до дружини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що бачила, як [PERSON] перед смертю привезли з села в м. Вінницю. До цього свідок бачила [PERSON] в лютому-березні 2016 року, заходила до неї у гості, вона говорила, що живе в сестри в селі і там лікується. Перед тим, як її завезли в лікарню вона була в будинку по [PERSON], лежала, піднятись не могла, їхати нікуди не хотіла, кричала на сестру [PERSON], що та їй набридла. Чи доглядав її [PERSON] не знає, проте вони протягом життя були разом. Свідок [PERSON] пояснив, що за замовленням [PERSON] діставав для [PERSON] ліки з народної медицини, але хто її доглядав і який був стан її здоров`я не знає. \~\~\~\~ Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.01.2008 року (а.с. 69 т. 1). Шлюб подружжя також був зареєстрований в Українській Православній Церкві (а.с. 61 т. 1). На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.11.1999 року [PERSON] належав цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що в м. Вінниці, бульвар М. Сибіряка, 17 (15) (т. 1 а.с. 12), а також земельна ділянка, площею 0,0860 га за цією ж адресою (т. 1 а.с. 9). 25 квітня 2016 року в м. Вінниці у віці 48 років [PERSON] померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 26.04.2016 року було зроблено відповідний актовий запис № 1183 та видано свідоцтво про смерть (а.с. 15). Внаслідок смерті відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. Заповіту [PERSON] не залишила. В зв`язку з цим спадкування здійснюється за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини 06.06.2016 року предявила спадкоємець другої черги, сестра [PERSON] (т. 1 а.с. 239). [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті дружини предявив 19.09.2016 року (т. 1 а.с. 244). Обґрунтовуючи позов про усунення [PERSON] від прийняття спадщини, [PERSON] зазначила, що він ухилявся від надання допомоги спадкодавці, яка перебувала внаслідок хвороби у безпорадному стані. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Враховуючи роз'яснення, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду та піклування. Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності. Підсумовуючи наведене, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК\~має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. [PERSON] при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. На необхідності встановлення в сукупності вказаних обставин звертається увага також в п. 4 листа ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13. В судовому засіданні сторони визнали, а також це підтверджується дослідженими доказами, що внаслідок важкої хвороби [PERSON] була у безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги і догляду протягом березня-квітня 2016 року. Так, з довідки про причину смерті, виданої 25.04.2016 року відділом судово-медичної експертизи трупів бюро судово-медичної експертизи Вінницької обласної [PERSON] вбачається, що причиною смерті [PERSON] було захворювання: злоякісне новоутворення матки ендогенна ракова інтоксикація. Згідно довідки КЗ «Тиврівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» в 2015-2016 роках [PERSON], [INFO], амбулаторна медична допомога лікарями КЗ не надавалась (т. 1 а.с. 55); на амбулаторному лікуванні протягом 2016 року у лікарів загальної практики КЗ «Теплицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] не перебувала (а.с. 56 т. 1). За період з 2008 по 2016 рік [PERSON], яка проживала в [INFO], на стаціонарному лікуванні гінекологічного відділення Вінницького міського клінічного пологового будинку № 2 не перебувала (т. 1 а.с. 57). За період з 2008 по 2016 рік [PERSON] за медичною допомогою в Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 не зверталась, на диспансерному обліку не перебувала, тому документація за цей період відсутня. Медична документація розпочата 06.04.2016 року, коли вперше була надана амбулаторна медична допомога (оформлене направлення в терапевтичне відділення МКЛ №3 по життєвим показникам). Наступне відвідування на дому 16.04.2016 року після виписки з лікарні. На лікуванні у відділенні «хоспіс» МКЛ № 3 [PERSON] знаходилась з 06 по 16 квітня 2016 року, виписана, враховуючи бажання пацієнтки та родичів, без покращення (т. 1 а.с. 60). За адресою: м. Вінниця, бульвар М. Сибіряка, 17 до [PERSON] в період з 05.04 26.04.2016 року за реєстровано три виїзди: 06.04.2016 для транспортування в МКЛ № 3 за направленням сімейного лікаря; 24.04.2016 з приводу задишки. Надана меддопомога. Загальний стан важкий, від госпіталізації відмовилась, залишена на місці, дані рекомендації; 25.04.2016 о 01.40 год. з приводу «погано», бригадою ШД констатовано смерть. В судовому засіданні беззаперечно було встановлено, що в період перебування [PERSON] в безпорадному стані у лікарні, а також в с.Довгополівка, с. Соболівка в березні-квітні 2016 року, необхідну допомогу і догляд їй надавали позивач [PERSON] та сестра [PERSON], інші члени родини. [PERSON] була забезпечена матеріально, на її карткових рахунках знаходились кошти у значних сумах (а.с. 80-88, 95-101 т.1), зокрема станом на березень 2016 року залишок становив 34 288,10 грн. (а.с. 90-91 т.1), станом на квітень 2016 року залишок становив 35 283,10 грн. (а.с. 93, 94). Згідно виписки по рахунку зняття готівки відбувалось 11.04.2016 року, коли [PERSON] перебувала в лікарні, а також 26.04.2016 року (а.с. 101 т.). Суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що [PERSON] потребувала допомоги саме від [PERSON], а він ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги. Сторони визнали, що про невиліковний діагноз [PERSON] вони всі дізнались лише в квітні 2016 року. Сама померла заперечувала, щоб чоловіку повідомляли про її стан здоров`я і це підтвердили позивач, відповідач, а також свідки. За бажанням хворої [PERSON] міг відвідати її в лікарні лише 1 раз, разом з тим, він підтримував із нею телефонний зв`язок, про що свідчать виписки по дзвінкам (а.с. 118-213 т. 1), а також зустрічався із [PERSON], [PERSON] та лікарями, цікавився станом здоров`я. Відповідач визнав, що він дійсно не купляв продукти і ліки для [PERSON], оскільки її забезпечували родичі, крім того, він знав, що при ній кредитні картки, якими могли розпорядитись сестри. [PERSON] під час хвороби жодного разу не просила у нього допомоги, про це також не повідомляли [PERSON], [PERSON] Таким чином, [PERSON] знав, що [PERSON] отримує належну допомогу від рідних осіб, тому особисто його постійної допомоги дружина не потребувала. Дані обставини свідчать про відсутність свідомого ухилення від виконання свого обов`язку по догляду за спадкодавцем. Крім того, твердження позивача про те, що відповідач взагалі не цікавився дружиною, спростовується наступним фактом. Втративши із [PERSON] телефонний зв`язок і дізнавшись, що її виписали з лікарні та без відома перевезли в с. Соболівка Теплицького району, [PERSON], з метою усунення перешкод у спілкуванні із дружиною, звернувся до правоохоронних органів та в присутності дільничного інспектора Крижанівського А.А., голови сільради [PERSON], за проханням [PERSON], забрав її додому. Враховуючи наведені обставини і те, що факту ухилення, пов`язаного із винною поведінкою [PERSON] від допомоги спадкодавиці [PERSON] не встановлено і позивачем не доведено, підстав для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України немає, тому в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: dismissed