Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Нововоронцовської селищної ради Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позову посилалася на ту обставину, що починаючи з 1958 року зареєстрована та проживає у домоволодінні № 81 по вул.Стаханова в смт.Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області. Відповідно до домової книги для приписки громадян є також власником даного будинку з надвірними спорудами з 1958 року. Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Зважаючи, що правовстановлюючих документів на даний будинок не має, враховуючи, що на сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт, тому, просила визнати за нею право власності за набувальною давністю та розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував про визнання права власності в порядку спадкування за набувальною давністю. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, прийшов до висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, а саме домової книги для приписки громадян, проживаючих [INFO], власником даного будинку з надвірними спорудами з 1958 року є [PERSON]. Станом на 23.09.2016 року МПП «Агро-Ексепр» Нововоронцовського району Херсонської області замовнику [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по вул.Стаханова 81 в смт.Нововоронцовка Нововоронцовського району Херсонської області. Відповідно до виготовленого технічного паспорту вбачається, що самочинне будівництво відсутнє, будинок та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування. Частиною ч.8.ст.344 ЦК України зазначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Обравши спосіб захисту права, передбачений статтею 344 ЦК України, позивач не надала суду доказів існування передбачених цією нормою підстав для визнання за нею права власності на вищевказаний будинок саме за набувальною давністю, а обставини, встановлені при дослідженні матеріалів справи, суперечать обраному позивачем способу захисту права. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу того, що володіння було безперервним. Факт реєстрації за певною адресою не може бути доказом того, що особа володіла даним домоволодінням не приховуючи факт знаходження майна у її володінні. Разом з тим, не надано жодного доказу, який би підтверджував факт належності домоволодіння іншій особі або факту безхазяйної речі. Натомість, домова книга містить запис [PERSON] як власника домоволодіння. Крім того відсутні ознаки дострокових Також, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З позовної заяви не вбачається наявність порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача. Таким чином, правових підстав для задоволення позову судом не здобуто, тому позов задоволенню не підлягає. Зважаючи, що у відповідності до ст.5 ч.1 п.8 Закону України "Про судовий збір" є особою, звільненою від сплати судового збору, тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed