Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивачі 30.09.2014 року звернулися до суду із вказаним позовом, а в послідуючому з уточненим позовом, в яких просять скасувати нотаріальну дію, вчинену 10.09.2003 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненою з реєстрації Установчого(их) договору (ів) КП «МП «Мрія», про що зроблено запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Миргородського нотаріального округу за 2003 рік, №2-27(12). [PERSON] та [PERSON] мотивують свої вимоги тим, що 10.09.2003 року приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] вчинила нотаріальну дію під одним нотаріальним написом, зареєструвавши три правочини, начебто три установчих договори КП «МП «Мрія», що не передбачало діюче на той час законодавство, а саме: Закон України «Про нотаріат», Правила ведення нотаріальної діяльності та Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, протокол загальних зборів, рішення по яким наразі оскаржується в Господарському суді Полтавської області, був підписаний сторонами 08.08.2003 року, а реєстраційна дія проведена 10.09.2003 року, тобто в порушення ст.42 Закону України «Про нотаріат». Про вчинену нотаріальну дію позивачі взнали в засіданні господарського суду 17.09.2014 року при розгляді справи №917/1155/14. Діяльність вказаного нотаріуса на даний час припинена, тому позивачі не вбачають підстав для звернення до органів юстиції для перевірки дій нотаріуса. Посилаючись на те, що нотаріус вчинив нотаріальну дію реєстрацію трьох правочинів під одним записом, з відкладенням нотаріальної дії, чого ані закон, ані відповідні інструкції не передбачають, позивачі просять позов задовольнити повністю. Ухвалою суду від 08.10.2015 року замінено, неправильно викладене у позовній заяві, прізвище позивача на [PERSON] Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов та уточнений позов підтримав, просив вимоги задовольнити повністю. Пояснив додатково в судовому засіданні, що нікчемна дія підлягає скасуванню, позивачі не ставили свої підписи в реєстрі нотаріальної дії, це підтвердили висновки почеркознавчих експертиз. Цією нотаріальною дією порушені права позивачів, їх фактично примушують взяти на себе обовязки матеріального характеру. Позивачі окремо оскаржують в господарському суді статут МП «Мрія», протоколи загальних зборів, на даний час одна справа знаходиться в апеляційному суді. Існує спір з приводу часток, у позивачів частки у майні становлять по 1/25, а у сімї [PERSON] 93%; все майно [PERSON] віддала в кредит; рейдерське захоплення відбулося як до так і після реєстрації нотаріальної дії. Представник відповідача Державного нотаріального архіву Полтавської області до суду не зявився, просив розглядати справу у його відсутність, надав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що 26.01.2005 року, у звязку з припиненням нотаріальної діяльності приватним нотаріусом [PERSON], до Полтавського обласного нотаріального архіву на зберігання були передані документи вищезазначеного нотаріуса. 10.09.2003 року за р.№№1369,1370,1371 приватним нотаріусом [PERSON] було посвідчено три Установчі договори на чотирьох аркушах кожний Малого підприємства «Мрія» (у новій редакції зі змінами та доповненнями, серед учасників якого, зокрема, є [PERSON] та [PERSON]М.). Полтавський обласний державний нотаріальний архів забезпечує тривале (до 75 років) централізоване зберігання документів та використання відомостей, що містяться в них. Таким чином, у даній справі Полтавський обласний державний нотаріальний архів є неналежним відповідачем. Просив в задоволенні позову відмовити (а.с.240, т.1 справи). Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодилася, просила відмовити у його задоволенні за пропуском строку позовної давності, пояснила, що лише тому, що їх підприємство визнано господарським товариством, а позивачі хочуть грошей, вони звернулися до суду. В рішенні Господарського суду Полтавської області зазначалося, що цей спір стосується корпоративних інтересів сторін, в 2014 році вона взнала, що [PERSON] призначили керівником їх підприємства, для цього він кілька разів складав протоколи загальних зборів засновників. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається зі змісту позовної заяви та заяви про уточнення позовних вимог, позивачі заявили позовні вимоги до Державного нотаріального архіву Полтавської області з приводу скасування нотаріальної дії приватного нотаріуса [PERSON], вчиненої з реєстрації Установчого(их) договору (ів) КП «МП «Мрія», про що зроблено запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Миргородського нотаріального округу за 2003 рік, №2-27(12). Позивачі фактично звернулися до суду з вимогою про встановлення нікчемності правочину нотаріальної дії, вчинення якої ані закон, ані відповідна інструкція не передбачають. Проте, в разі нікчемності правочину може подаватися лише позов про застосування наслідків виконання нікчемного правочину. В своєму позові про визнання нотаріальної дії недійсною, позивачі [PERSON] та [PERSON] не зазначали про наявність спору за цією вимогою. Позивачі не зазначили яким чином ці нотаріальні дії вплинули на волевиявлення позивачів, як скасування нотаріальної дії вплине на їх права та інтереси, учасниками яких правовідносин вони являються; належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх тверджень суду не надали. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В силу ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. З цього приводу слід зазначити, що нікчемним правочином\~є правочин, вчинення якого не породжує передбачених законом правових наслідків у звязку із протиправністю або іншими недоліками юридичного характеру, незалежно від предявлення позову про визнання його недійсним. Нікчемний правочин є недійсним незалежно від визнання його таким і від бажання сторін. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч. 2\~ст. 215 ЦК України). На це посилався Пленум Верховного Суд України в\~постанові №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009р. Слід зауважити, що оскільки заявлено позов про визнання недійсною нотаріальної дії, вчиненою з реєстрації Установчого(их) договору (ів) КП «МП «Мрія», про що зроблено запис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Миргородського нотаріального округу за 2003 рік, останнє мало б відповідати за цією вимогою, так як КП «МП «Мрія» - сторона цього правочину. На даний час як КП «МП «Мрія», так і його правонаступник ТОВ ПАЖЖ припинили свою діяльність. Думка представника позивачів з цього приводу категорична: що саме Державний нотаріальний архів є належним відповідачем по справі, а третя особа взагалі повинна бути вилучена, оскільки її діяльність припинена. Суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання нотаріальної дії недійсною. Посилання позивачів на висновки експертів №65 від 12.08.2015 року(а.с.78-81 т.2 справи) та №209 від 05.05.2015 року (а.с.86-89 т.2 справи) як докази того, що позивачі не ставили свої підписи в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій Миргородського нотаріального округу за 2003 рік та в установчому договорі МП «Мрія», є юридично неспроможними, та не підтверджують вимог позивачів про недійсність нотаріальної дії, вчинення якої, як зазначено в позові, не передбачало діюче на той час законодавство. Крім того, слід зазначити, що відповідно до приписів\~статті 33 ЦПК України\~у разі предявлення позову до неналежного відповідача суд першої інстанції за клопотанням відповідача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити у задоволенні позову. Згідно ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.2 зазначеного Закону правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України ( 254к/96-ВР ), цей Закон, інші законодавчі акти України. Згідно ст.7 вказаного Закону нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Відповідно до положень ст.30 вказаного Закону приватний нотаріус, діяльність якого припиняється, в місячний строк зобов'язаний передати документи, що стосуються вчинених ним нотаріальних дій, в державний нотаріальний архів. Судом встановлено, що відповідно до ст.30 Закону України «Про нотаріат», наказу Полтавського обласного управління юстиції №11/11 від 24.01.2005 року, нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] припинено з 24.01.2005 року (а.с.201 т.2 справи). З огляду положень ст.37 ЦПК України про процесуальне правонаступництво, та ст.205 ЦПК України про закриття провадження у справі, зважаючи на статус приватного нотаріуса, особливості припинення його діяльності, суд зазначає, що Державний нотаріальний архів Полтавської області не може відповідати за вимогами про визнання нотаріальної дії приватного нотаріуса недійсною. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання нотаріальної дії недійсною.

Outcome: dismissed