Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 13 березня 1992 року [PERSON] отримав Державний акт на право довічного успадкованого володіння землею. На підставі вказаного акту [PERSON] отримав у користування земельну ділянку, кадастровий номер 1222081000:01:01:001:0092, площею 50,4 га для організації фермерського господарства. У відповідності до п. 2.1. статуту фермерського господарства «Стебелек» головою господарства є його засновник [PERSON]. Фермерське господарства у відповідності до п. 1.2. статуту створене з метою збільшення виробництва сільськогосподарської продукції на основі раціонального використання землі, підвищення її родючості. 12 листопада 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 575878, виданим повторно 01 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі й на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222081000:01:01:001:0092, площею 50,4 га. 18 листопада 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 6586, за яким право користування вищевказаною земельною ділянкою було заповідано позивачу. Позивач на початку липня 2015 року повернувшись до м.Дніпропетровська дізнався про смерть спадкодавця, про що його раніше повідомлено не було, а він мешкає за межами м.Дніпропетровська. Позивач дізнавшись про смерть [PERSON] 27 липня 2015 року звернувся до приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з метою подання заяви про отримання належного йому спадкового майна. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. 19 жовтня 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з пропуском строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] У звязку з вищенаведеним позивач звернувся до Криничанського районного суду з заявою про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на що судом було надано позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. 22 грудня 2015 року позивач повторно звернувся до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222081000:01:01:001:0092, площею 50,4 га, але нотаріусом було відмовлено у видачі заяви про прийняття спадщини у звязку з тим, що у заповіті заповідається право користування нерухомим майном земельна ділянка кадастровий номер 1222081000:01:01:001:0092, площею 50,4 га, яка знаходиться на території Світло гірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, то неможливо встановити склад спадкового майна, та як ЗУ України такий вид користування земельною ділянкою для фізичних осіб відсутній, крім того нотаріусом встановлено, що у наданому акті на право довічного успадкування володіння землею є виправлення, а саме в даті видачі, що не узгоджується з вимогами ст.. 125 ЗУ України, ст.. 47 ЗУ «Про нотаріат». Тому позивач звернувся до суду з проханням визнати за ним після померлого 12 листопада 2012 року [PERSON] право на довічне спадкове володіння та користування земельною ділянкою розміром 50,4 га землі, згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення 8-ї сесії ХХІ скликання Криничанської районної ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право довічного успадкованого володіння землею за № 18, розташованої на території с.Світлогірське Криничанського району Дніпропетровської області. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, про день слухання справи сповіщений, повідомив суду просьбу справу розглянути без його присутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, письмово повідомили суду визнання позову та просьбу розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання зявився, про день слухання справи сповіщений. Оцінивши докази по справі суд вважає встановленим, що [PERSON] ні підставі 8-ї сесії ХХІ скликання Криничанської районної ради депутатів було видано у довічне успадковане володіння 50, 4 га землі в межах згідно плану для створення фермерського господарства, що підтверджується державним актом на право довічного успадкованого володіння землею. Відповідно до статуту селянського (фермерського) господарства «Стебелек» його засновником та головою є [PERSON]. На підставі рішення 8-ї сесії ХХІ скликання Криничанської районної ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області [PERSON] 12 березня 1992 року виданий Державний акту на право довічного успадкованого володіння вказаною земельною ділянкою. 18 листопада 2011 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим номером 6586, за яким право користування вищевказаною земельною ділянкою було заповідано позивачу. 12 листопада 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 575878, виданим повторно 01 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровської області. 27 липня 2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] з метою подання заяви про отримання належного йому спадкового майна. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у звязку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. 19 жовтня 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на вищевказану земельну ділянку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з пропуском строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] У звязку з вищенаведеним позивач звернувся до Криничанського районного суду з заявою про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на що судом було надано позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. 22 грудня 2015 року позивач повторно звернувся до державного нотаріуса Криничанської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на земельну ділянку, розташовану на території [PERSON] сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222081000:01:01:001:0092, площею 50,4 га, але нотаріусом було відмовлено у видачі заяви про прийняття спадщини у звязку з тим, що у заповіті заповідається право користування нерухомим майном земельна ділянка кадастровий номер 1222081000:01:01:001:0092, площею 50,4 га, яка знаходиться на території Світло гірської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, то неможливо встановити склад спадкового майна, та як ЗУ України такий вид користування земельною ділянкою для фізичних осіб відсутній, крім того нотаріусом встановлено, що у наданому акті на право довічного успадкування володіння землею є виправлення, а саме в даті видачі, що не узгоджується з вимогами ст.. 125 ЗУ України, ст.. 47 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до\~ст.131 ЗК України\~громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до\~Цивільного кодексу України\~з урахуванням вимог цього\~Кодексу. Статтею 125 ЗК України\~визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.5 ст.1021\~ЗК України, укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови здійснюється відповідно до\~Цивільного кодексу України\~з урахуванням вимог цього\~Кодексу. Відповідно до ч.1, 2\~ст.407 ЦК України\~право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач). Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", роз'яснено, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Отже, з аналізу зазначених матеріально-правових норм можна дійти висновку, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини крім тих, які носять договірний характер, між іншим право (можливість) користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Крім того, п.6\~прикінцевих положень Земельного Кодексу України, від 25 жовтня 2001 року, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств, у довгострокову оренду строк оренди визначається селянським (фермерським) господарством відповідно до закону. При цьому розмір орендної плати за земельні ділянки не повинен перевищувати розміру земельного податку. Оскільки діючим законодавством України не передбачено такої форми володіння землею, як довічне успадковане володіння та не визначено механізму успадкування права на земельні ділянки, які належали спадкодавцям на праві довічного успадкованого володіння, а визначено лише договірний порядок установлення емфітевзису, кожна особа наділена правом звернення до власника земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею, яке посвідчується Державним актом на право користування земельною ділянкою таке право користування припиняється у зв'язку зі смертю особи, тобто право користування земельною ділянкою не може переходити спадкоємцю, оскільки діє лише доки особа наділена цивільно-правовою дієздатністю. Наведені обставини обумовлюють висновок суду про неможливість задоволення позовних вимог, а відмова в задоволенні позову покладає на позивача обов'язок по сплаті судових витрат, як те передбачено ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed