Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

1.Позиція позивача. У листопаді 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позивачем [PERSON] подано даний позов, згідно до якого позивачка просить: -стягувати аліменти з [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , на її утримання як непрацездатної матері, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона - [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] (прізвище до зміни [PERSON] , [INFO] , який є працездатним, має офіційне місце роботи. Так як вона є інвалідом третьої групи безстроково, отримує пенсію за віком, то на даний час потребує матеріальної допомоги від сина, що пов`язано з відсутністю в неї роботи та стану її здоров`я (необхідності лікування). Під час судового розгляду позивачкою підтримано позовні вимоги вцілому та пояснено, що до 18-ти річчя сина вона виконувала свої батьківські обов`язки, будучи матір`ю одиначкою. З народження сина склад їх сім`ї складався з бабусі, її матері [PERSON] , її та сина [PERSON] . В 1990 році вона вийшла заміж та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] , в у 2010 році вийшла заміж за [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] , зареєстрував шлюб у 2014 році. Саме з 2010 року син залишився проживати разом із її матір`ю [PERSON] , яка є пенсіонеркою, а вона переїхала до [PERSON] у приватний будинок, де і проживає по теперішній час. На час звернення із позовом та на час його розгляду, знаходиться у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який має доходи та працює, але їх розмір їй не відомий. Вона не має офіційного місця роботи та доходів, окрім пенсії з інвалідності, на підтвердження чого нею подані докази до позову. Також враховуючи її стан здоров`я, вона проходила обстеження та потребує лікування. Її витрати на місяць складаються із витрат на оплату комунальних послуг на суму від 5000 до 6000 гривень на місяць, які вона із чоловіком несе порівну; витрат на їжу приблизно 2000 гривень на місяць; купування ліків близько 3000 гривень на місяць, та інших необхідних речей та предметів побуту для забезпечення її життєвих потреб, але розмір суд вона не може зазначити. З 2005 року вона є особою, якій встановлена ІІІ група інвалідності, без обмеження у праці, а тому по літо 2019 року працювала. Крім того її син винен їй 7000 гривень, які вона давала йому на 3600 на навчання, які він взяв у її чоловіка, 2000 гривень на харчування сина та матері, 500 гривень на проїзд за дипломом, та інші витрати, які він брав у неї. Розмір її пенсії, як особи що має 3-ю групу інвалідності на 2020 рік, складав 2100 гривень на місяць. Звідки інші гроші на її витрати вказані нею, позивачка пояснити не змогла. Щодо рівня доходу чоловіка, позивачка зазначила що про його розмір вона не знає. Щодо необхідності лікування, позивачка зазначила, що всі докази нею долучені до позову. Щодо вартості придбаних ліків та їх призначення, що такі докази вона буде надавати у іншій справі. Також позивачка зазначила, що з сином в неї конфлікт існує з 2020 року так як він привів до додому, а саме у житло де він проживає із її матір`ю, тобто його бабусею якій 83 роки, дівчину, яка їй не подобається. Також її мати не бажає з нею спілкуватися. Її до квартири, де живе її мати та син з дівчиною, останні не пускають. Крім того, із-за цього неодноразово вона вимушена була звертатися до поліції. Щодо достатності доходів у її сина для надання їй допомоги, то їй не відомо розмір його доходу, але відомо що він працює вчителем у середній школі. Вважає, що так як у сина є гроші на дівчину, то він також повинен утримувати і її, так як вважає що син її посварив з чоловіком, внаслідок чого в них погіршилися стосунки. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав вцілому. Суду пояснив, що при народженні йому було присвоєно ім`я [PERSON] , яке змінив згідно до актового запису № 30 від 01.10.2019 року, на ім`я [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про зміну імені, копію якого він долучив до справи. Він не оспорює що позивачка [PERSON] є його матір`ю. Але як мати, вона не завжди проживала з ним до його повноліття, так як жила з іншими чоловіками деякий час. А з 2008 року мати переїхала до [PERSON] , з яким і проживає по теперішній час. Як йому відомо, чоловік матері [PERSON] має доходи які забезпечують і проживання і життєві потреби їх подружжя. Також мати отримує пенсію. Мати із чоловіком мають кредитні заборгованості, і без його згоди його було внесено як поручителя до кредитних зобов`язань про що він дізнався зі дзвінків представників кредитних установ на його телефон. Коли він навчався як у школі так і в медичному училище, в яке він поступив на бюджет, то знаходився у скрутному матеріальному становищі. Під час навчання у школі мати не відвідувала батьківські збори. Крім того під час навчання завжди за ним у навчальних закладах були борги зі сплати фондів, також в нього не було необхідного одягу. Під час навчання в медичному училищі, він намагався гарно вчитися та отримав право на стипендію яка за своїм розміром не забезпечувала мінімальних витрат на проїзд та харчування, а у бабусі була лише пенсія мінімальна. Саме тому він був вимушений звертатися до адміністрації навчального закладу з проханням надання матеріальної допомоги, в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Коли ж він інколи звертався за допомогою до матері, просив не більше чим 500 гривень, остання надавала йому гроші за умови їх відпрацювання. Тобто він виконував роботу по господарству чи іншу за вказівками матері, після чого йому ці гроші надавалися. У разі якщо мати привозила інколи їжу йому та бабусі, то вони їй повертали за це гроші. Враховуючи, що він проживає із бабусею якій на даний час 82 роки, та яка потребує сторонньої допомоги внаслідок свого віку та стану здоров`я, у якої пенсія є мінімальною та становить близько 3200 гривень на місяць, після закінчення медичного училища він постійно намагається працювати що б забезпечувати свої та бабусі життєві потреби, так як допомоги від матері або інших осіб крім бабусі не має. На теперішній час він має офіційне місце роботи учителя середньої загально-освітньої школи, та його дохід складає близько 7000 гривень за відрахуванням податків, щомісяця на які він утримує себе, бабусю пенсіонерку, яка має пенсію близько 3200 та дівчину, яка навчається і має стипендію 970 гривень на місяць, та з якою він проживає у цивільному шлюбі. Щодо витрат сім`ї, то вони складаються із витрат на оплату житлово-комунальних послуг близько 4000 гривень на місяць, харчування та придбання необхідних засобів та речей близько 5000-6000 гривень на місяць, ліків 200 гривень на місяць. В той час у позивачки є чоловік, який працює та має дохід який більш ніж 10000 гривень на місяць, та сама позивач отримує пенсію. У подружжя [PERSON] також є два автомобіля, гараж, приватний будинок. На йоду думку рівень доходу сім`ї [PERSON] є середнім, а не низьким. Щодо характеру стосунків з матір`ю, то вони є негативними. Він уникає спілкування з нею, так як мати постійно конфліктує, переслідує його, приходить на його роботу де вчиняє скандали, внаслідок чого він вимушений був змінити місце роботи, постійно негативно висловлюється на адресу його дівчини, що підтверджено долученою ним перепискою та смс повідомленнями від матері. Коли інколи мати приходить до нього та бабусі, постійно влаштовує скандали, оговорює його та його дівчину, проклинає його, безпідставно викликає поліцію, погрожує що посадить його до в`язниці. Бабуся не бажає спілкуватися із матір`ю так як завжди її прихід пов`язаний зі скандалами та образами. В останній раз внаслідок такої поведінки матері, він вимушений був звернутися з заявою до поліції, вважаючи що мати зрозуміє що так себе поводити не можна, но нічого не змінилося. Просить суд врахувати, що також він зараз намагається поступати до навчального закладу, де вартість навчання складає близько 4000 гривень на місяць, які також він вимушений буде сам виділяти зі свого заробітку. В нього не має інших доходів крім заробітної плати, також він не має у власності нерухомого та рухомого майна. Просить у задоволені позовних вимог [PERSON] , відмовити. 2.1. Свідок на стороні відповідача [PERSON] .. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона 1938 року народження, та з 12.05.1993 року є пенсіонером, і має мінімальну пенсію. Позивачка є її рідною донькою, а [PERSON] є її рідним онуком, який постійно з народження проживав з нею та її матір`ю (пробабусею) до дня смерті останньої. В неї крім доньки [PERSON] також ще є двоє дітей, донька та син. Інші діти її навідують. Її донька [PERSON] в останній свій прихід заявила що в неї більш немає матері, і що вона не хоче її знати. Хоча за своє життя вона завжди намагалася все віддати дітям, але донька звинувачує її в тому, що вона не забезпечила їй багатого життя. Донька завжди намагається жити яскраво, одягу в неї дуже багато. Сама донька якщо і допомогла їй із [PERSON] , то продуктами, за які вони завжди їй віддавали гроші. Коли її донька у 2005 році потрапила до лікарні, то вона маючи мінімальну пенсію, онука який навчався і знаходився на її утриманні, ще позичала гроші у знайомих що б допомогти доньці, а сама опинилася у скрутному становищі. Донька мала стосунки з чоловіками, з якими проживала окремо від неї та сина. Коли донька їздила на Північ, то брала ще маленького онука із собою, та навіть його чуть не загубила. У 2020 році онук [PERSON] привів до неї дівчину [PERSON] , і за її згодою вони стали проживати втрьох. Дівчина дуже добра, у квартирі завжди наведе лад, приготує їжу. До неї онук і [PERSON] відносяться добре, завжди все роблять самі, що б вона не навантажувала себе. Їх дохід складається із заробітної плати [PERSON] та її, вони купують їжу, ліки, інші необхідні речі, та сплачують комунальні послуги. Майкл живе скромно, грошей не витрачає. Матері купив мобільний телефон. Щодо позиції позивачки, що [PERSON] і Настя сваряться та її б`ють, примушують говорити неправду, то це не відповідає дійсності. Вважає що позивачка себе так поводить, так як їй не сподобалася дівчина [PERSON] , хоча вона таких причин не бачить. Коли [PERSON] приходить до них до дому то завжди влаштовується сварка, навіть викликала поліцію. Вона не бажає що б позивачка приходила до неї додому, і це її рішення так як вона не бажає її бачити. [PERSON] зараз намагається вступити до навчального закладу, де за навчання необхідно буде платити. Вона його повністю підтримує у його бажанні навчатися та заспокоює, що буде допомагати йому із своєї пенсії, так як він працює вчителем і має невелику заробітну плату. 3.\~Процесуальні питання\~пов`язанні з\~розглядом справи. 27.10.2020 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом, та клопотанням про витребування доказів. 04.12.2020 року ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрити провадження в порядку спрощеного позовного провадження, та задоволено клопотання про витребування доказів. 28.12.2020 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за своєю відсутністю, на основі наданих доказів. 28.12.2020 року від відповідача [PERSON] подано клопотання про відкладення розгляду справи та залучення доказів. 18.03.2021 року від відповідача [PERSON] подано клопотання про відкладення розгляду справи для залучення свідків та надання відзиву по справі. 4. Фактичні обставини встановлені судом. 4.1. Щодо статусу сторін та їх родинних зв`язків. 4.1.1. Позивач [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.8), копією паспорта громадянина України (а.с. 4). Позивачка [PERSON] є особою яка має інвалідність 3-ої групи з 01.09.2011 року і безстроково, за загальним захворюванням, із можливістю працювати за вказаними умовами у довідці до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 565299 (а.с. 6). Згідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 11.06.2018 року, - [PERSON] є пенсіонером «по інвалідності 3 групи загальне захворювання», довічно (а.с. 5). А тому згідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», [PERSON] віднесена до непрацездатних громадян, як особа з інвалідністю. 4.1.2. Відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією паспорта громадянина України, свідоцтвом ро його народження. Згідно до копії свідоцтва про зміну імені, підтверджено зміну імені відповідачем, 01.10.2019 року актовий запис № 30, згідно до якого ім`я [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я на [PERSON] , про що складено актовий запис та проведено реєстрацію Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області. 4.1.3. Позивач [PERSON] , [INFO] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, та визнавалося сторонами. 4.2. Щодо складу сім`ї та сімейного статусу. Згідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. 4.2.1. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є одруженою та знаходиться у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 20.12.2014 року актовий запис № 668 (а.с. 11). На час розгляду справи шлюб не розірваний. Склад сім`ї [PERSON] на час звернення із позовом та на час вирішення справи по суті, з її слів складається з неї та її чоловіка [PERSON] .. 4.2.2. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи є повнолітньою особою, холостий шлюб згідно до законодавства України з іншою особою не реєстрував. В розумінні ст. 3 СК України, до складу сім`ї [PERSON] входять: бабуся [PERSON] , [INFO] , та дівчина [PERSON] , більш точних даних сторонами не зазначено, як зазначено відповідачем, свідком та не оспорювалося позивачем, також щодо зареєстрованих осіб за місцем проживання відповідача, - довідкою ТОВ «Абонент ХХІ» від 19.03.2021 року. 4.3. Щодо соціальних гарантій та мінімумів. 4.3.1. Для осіб, що втратили працездатність. Прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, станом на 2020 рік становив: на 01.07.2020 рік 1712 гривень на місяць; на 01.12.2020 рік 1769 гривень на місяць. Прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, станом на 2021 рік становить: на 01.01.2021 рік 1769 гривень на місяць; на 01.07.2021 рік 1854 гривень на місяць. 4.3.2. Для працездатних осіб. Прожитковий мінімум станом на 2020 рік становив: на 01.07.2020 рік 2197 гривень на місяць; на 01.12.2020 рік 2270 гривень на місяць. Прожитковий мінімум станом на 2021 рік становить: на 01.01.2021 рік 2270 гривень на місяць; на 01.07.2021 рік 2379 гривень на місяць. 4.4. Щодо розміру доходів, наявності рухомого та нерухомого майна. Та розміру витрат. 4.4.1. Доходи [PERSON] , як пенсіонера, за 2020 рік склала пенсія в розмірі 2100 гривень на місяць, що підтверджено довідкою виданою ГУ ПФУ у Дніпропетровській області за № 0721737433241799 від 23.10.2020 року (а.с. 7). Щодо розміру доходів членів сім`ї [PERSON] , а саме її чоловіка [PERSON] .. Як встановлено в ході судового розгляду, зі слів [PERSON] встановлено що її чоловік [PERSON] має дохід, але його розмір позивачу не відомий. Доходи, або їх відсутність у чоловіка позивача, [PERSON] належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивачем не підтверджені. Відповідачем [PERSON] в ході судового розгляду зазначено що рівень доходу [PERSON] більше 10.000 гривень, та що у подружжя [PERSON] наявні кредити, два автомобіля, гараж, приватний будинок. Свідком [PERSON] зазначено, що [PERSON] має дохід близько 16.000 гривень на місяць, та по 2019 рік дохід [PERSON] складав близько 7000 гривень на місяць. Доказів в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження або спростування зазначених обставин, позивачем не подано в передбаченому ст. 83 ЦПК України порядку, заяв і клопотань з цього приводу позивачем не заявлялося. 4.4.2 Щодо витрат [PERSON] . Згідно до пояснень позивача, її витрати на місяць складаються із витрат на оплату комунальних послуг на суму від 5000 до 6000 гривень на місяць, які вона із чоловіком несе порівну; витрат на їжу приблизно 2000 гривень на місяць; купування ліків близько 3000 гривень на місяць, та інших необхідних речей та предметів побуту для забезпечення її життєвих потреб, але розмір суд вона не може зазначити. Доказів в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження або спростування зазначених обставин, позивачем не подано в передбаченому ст. 83 ЦПК України порядку, заяв і клопотань з цього приводу позивачем не заявлялося. 4.4.3.\~Відповідач [PERSON] станом на 2020 рік мав дохід, з врахуванням відрахованих податків, близько 7999 гривень на жовтень 2020 року, та на 2021 рік, в тому числі на час розгляду справи, має дохід який складається із розміру заробітної плати вчителя середньої загальноосвітньої школи, який дорівнює близько 7000 гривень на місяць, що підтверджено довідками про доходи з місця роботи. Як встановлено згідно до пояснень відповідача, свідка [PERSON] , відповідач не має у власності рухомого та нерухомого майна. Щодо розміру доходів членів сім`ї [PERSON] : [PERSON] є пенсіонеркою, що підтверджено копією її пенсійного посвідчення. Щодо її розміру доходу, то як встановлено в середньому на місяць розмір пенсії становить 3200 гривень. За [PERSON] не зареєстровано майнових прав на рухоме або нерухоме майно, що сторонами не оспорювалося. Щодо особи з якою проживає відповідач дівчини [PERSON] , інших даних особи сторонами на зазначено, особа є студенткою та має стипендію близько 970 гривень, що підтверджено відповідачем та не оспорювалося позивачем. Інших речових прав на рухоме та нерухоме майно в ході судового розгляду як зареєстрованих за зазначеною особою, не встановлено. 4.4.4. Щодо витрат відповідача. Зі слів [PERSON] та свідка [PERSON] , витрати сім`ї складаються із витрат на оплату житлово-комунальних послуг близько від 4000-5000 гривень на місяць, харчування та придбання необхідних засобів та речей близько 5000-6000 гривень на місяць, ліків 200 гривень на місяць. Доказів в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження або спростування зазначених обставин, відповідачем не подано в передбаченому ст. 83 ЦПК України порядку, заяв і клопотань з цього приводу не заявлялося. 4.5. Щодо підтвердження понесених витрат на лікування та придбання ліків позивачем. Відповідно до висновків наданих «Медичним центром» від 30.09.2020 року та 06.10.2020 року - [PERSON] потребує нагляду лікаря та системного лікування (а.с.12-13). Інших будь-яких доказів в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження або спростування зазначених обставин, позивачем не подано в передбаченому ст. 83 ЦПК України порядку, заяв і клопотань з цього приводу позивачем не заявлялося. 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України визначає, що Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ст. 75 Сімейного Кодексу України. 1. Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. 2. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. 3. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. 4. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. 5. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом. Ст. 202 Сімейного Кодексу України. 1. Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. 2. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Ст. 203 Сімейного Кодексу України. 1. Дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. 6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. 6,1, Так, згідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тобто, для виникнення обов`язку повнолітніх доньки, сина утримувати батьків, в порядку ст. 202 СК України, необхідним є три умови 1) родинні зв`язок між особами, як між донькою чи сином, і батьками; 2) непрацездатність батьків; 3) потреба матеріальної допомоги. 6.2. Щодо родинного зв`язку між позивачем та відповідачем, як між матір`ю та сином, зазначений факт ніким зі сторін не оспорювався та підтверджений свідоцтвом про народження відповідача. 6.3. Щодо непрацездатності позивачки, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. А тому, у розумінні ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», [PERSON] є непрацездатною особою, як особа що має інвалідність 3-ої групи, що підтверджено пенсійним посвідченням та актом висновку МСЕК. Крім того, при визначенні критерія непрацездатності позивача в межах Сімейного законодавства України, суд вважає за можливе з урахуванням закріпленого у ч. 1\~ст. 10 СК України\~положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при вирішенні даного спору, виходити з критеріїв, закріплених у ч. ч. 3,4\~ст. 75 СК України. Так, непрацездатними вважаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідами 1,2 чи 3 групи. Що також підтверджує статус позивача як непрацездатної особи. 6.4. Щодо потреби у матеріальній допомоги, то суд виходить з наступного. Застосовуючи критерії ч. 4\~ст. 75 СК України, як аналогії закону, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом. Так, згідно до соціальних гарантій для осіб, що втратили працездатність, визначено розмір прожиткового мінімуму станом на 2020 рік становив: на 01.07.2020 рік 1712 гривень на місяць; на 01.12.2020 рік 1769 гривень на місяць, тобто на час звернення із позовом. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, станом на час розгляду справи по суті становить визначений рівень станом на 01.01.2021 рік, та дорівнює 1769 гривень на місяць. В подальшому, а саме з 01.07.2021 рік, прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, буде дорівнювати 1854 гривень на місяць. Так, прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Тобто, згідно до довідки виданої ГУ ПФУ у Дніпропетровській області за № 0721737433241799 від 23.10.2020 року (а.с. 7), доходи [PERSON] , як пенсіонера, за 2020 рік складали у виді пенсії в розмірі 2100 гривень на місяць. А тому враховуючи розмір пенсії отриманої [PERSON] станом на час звернення, рівень її доходу є вищим за рівень прожиткового мінімуму як станом на 2020 рік, так і станом на час розгляду справи. 6.5. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду [PERSON] є особою одруженою, проживає разом із чоловіком у приватному будинку, мають за обліком два транспортних засоби, дохід чоловіка позивача, згідно до показів відповідача та свідка, так як інших доказів позивачем не подано, зазначено на рівні що перевищує розмір прожиткового мінімуму більш ніж на дві особи. Доказів на спростування зазначених фактів позивачем не надано. 6.6. Крім того, згідно до показів позивача, розмір її витрат в декілька разів перевищує її дохід у виді пенсії. При з`ясуванні судом підстав для перевищення витрат позивача над її доходами, позивач жодного пояснення крім того що вона позичає гроші у знайомих суду не надала. Також як підтверджено сторонами [PERSON] має кредитні зобов`язання. Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду позивачка має підтверджений рівень доходу на час звернення із позовом, який перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з врахуванням її статусу особи що має інвалідність 3-ої групи, але з правом праці за визначеними умовами. На теперішній час будучи не обмеженою у праві на працевлаштування не має офіційного місця роботи. 6.7. Також судом враховується, що згідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до\~ст. 90 СК України\~дружина, чоловік взаємно зобов`язані брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя. Позивачем жодним чином не підтверджено не виконання її чоловіком обов`язків передбачених ст. 90 СК України. Доказів в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, на підтвердження або спростування зазначених обставин, позивачем не подано в передбаченому ст. 83 ЦПК України порядку, заяв і клопотань з цього приводу позивачем не заявлялося. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Зазначений висновок викладений Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі від 22.11.2017 року у справі 635/1852/16-ц. 6.8. Крім того, судом враховується що на підтвердження своєї позиції щодо стану здоров`я позивачки та необхідності отримання лікування, понесення позивачем постійних витрати на придбання ліків, жодним чином крім результатів обстеження долучених до позову, позивачкою зазначені дані не підтверджені, доказів в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, в передбаченому ст. 83 ЦПК України порядку не подано, заяв і клопотань з цього приводу позивачем не заявлялося. Наявність медичних показань на лікування не підтверджує витрат позивачки, та фактичного проходження лікування його вартості, що є необхідним для доведення та підтвердження належними та допустимими доказами під час судового розгляду. 6.9. Крім того, згідно до показів відповідача та свідка, встановлено що рівень життя позивача не є низьким, особа є матеріально забезпеченою. Зазначені дані, позивачем також жодним чином не спростовані. 6.10. В той же час, суд враховує що склад сім`ї відповідача складається із 3-х осіб, сукупний дохід який середньомісячно забезпечує рівень прожиткового мінімуму для всіх членів сім`ї, в розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України. Також судом враховується що відповідач планує з червня місяця нести витрати на навчання, що дорівнює 4000 гривень на місяць, що підтверджено відповідачем та показами свідка, та не спростовано позивачем. 6.11. Таким чином, судом встановлено, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на своє утримання 1/4 частини доходу, як не відповідні до приписів ст. 202 Сімейного Кодексу України, які є необґрунтованими та такими що можуть порушити право відповідача на забезпечення себе та членів своєї сім`ї прожитковим мінімумом. 6.12. Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання. Традиційно правило допустимості доказів у процесуальному праві розумілось як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи. Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування. Відповідно дост.129 Конституції України Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Таким чином дослідив підстави та обґрунтування заявленого позову, заперечень відповідача, докази надані сторонами, суд враховує п. 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. 6.13. А тому, розглянув спір, який виник між сторонами у справі, суд враховуючи що позивачка отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум, забезпечена матеріально-побутовими умовами проживання, одружена, чоловік позивача має дохід, має право, згідно до ст. 90 СК України на участь чоловіка у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя, що позивачем не доведено відмова її чоловіка від виконання таких обов`язків, його рівень доходу, відсутність майнових прав на рухоме та нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позивачем обставини за ч. 1 ст. 202 СК України не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а обґрунтування заявлених позовних вимог є спростованим під час судового розгляду, що доводить відсутність обставин, визначених\~ ч. 1 ст. 202 СК України, які підстав для зобов`язання відповідача, як сина до утримання матері, розмір доходу якої перевищує прожитковий мінімум. А тому позов [PERSON] є таким що не підлягає задоволенню, за відсутності встановлених підстав визначених ч. 1 ст. 202 СК України. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне, віднести судовий збір за рахунок держави.

Outcome: dismissed