Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

06 листопада 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №VONVCC9GD50580, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 12000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2013 року. За вищевказаним договором відповідач зобов'язувався щомісячно повертати заборгованість по кредиту, яка складалася із заборгованості по тілу кредиту, відсотками, а також інших витрат згідно Умов. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, однак [PERSON], користуючись кредитними коштами, не дотримувався умов кредитного договору, допускаючи систематичне порушення термінів повернення кредиту. [INFO] року [PERSON] помер, а оскільки зобов'язання останнього допускають правонаступництво і [PERSON] постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому він вважається таким, що прийняв спадщину, в тому числі кредитні зобов'язання померлого позичальника. Зазначає, що 25 грудня 2013 року банком була отримана відповідь з Нововолинської державної нотаріальної контори, в якій повідомлялося, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». На адресу місця проживання [PERSON] було направлено лист-претензію. Станом на день подачі позову жодних дій останніми на погашення заборгованості вчинено не було і з огляду на вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором №VONVCC9GD50580 від 29 серпня 2011 року, що становить 9991,87 грн., а також судові витрати по справі. Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, за клопотанням позивача, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами, а ухвалою суду від 01 лютого 2019 року розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з'явився, представник АТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю [PERSON] у заяві поданій до суду разом з позовною заявою (а.с.38), просила суд справу розглядати за відсутності представника банку, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності. У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначив, що про смерть боржника банку стало відомо 12 квітня 2012 року, однак 03 червня 2018 року позивач звернувся з листом-притензією, а 06 листопада 2018 року до суду з відповідним позовом. Відтак, вважає, що банком порушено строки позовної давності, які в даному випадку є загальними і обумовлені ст.257 ЦК України. Крім того, [PERSON] до матеріалів відзиву було долучено заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності (а.с.48-61). Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку, що позов є безпідставним і до задоволення не підлягає. З копії заяви позичальника №VONVCC9GD50580 (а.с.7) та Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов та Правил) (а.с.8-17) вбачається, що дійсно 29 серпня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (нове найменування АТ «КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №№VONVCC9GD50580. За умовами цього договору останній отримав кредит у розмірі 12000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2013 року. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14 червня 2018 року повне та скорочене найменування юридичної особи Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») змінилося на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»). З розрахунку заборгованості за договором №VONVCC9GD50580 від 29 серпня 2011 року вбачається, що [PERSON] за життя порушував умови договору, а саме не здійснював погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування ним. Станом на 18 червня 2018 року заборгованість відповідача за вищевказаним договором складає 9991,83 грн. (а.с. 5-6). [INFO] року [PERSON] помер, на підтвердження чого позивачем долучено копію свідоцтва про його смерть (а.с.20). 05 квітня 2012 року банк звернувся до Нововолинського державної нотаріальної контори з претензією в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.22). 17 грудня 2013 року від державного нотаріуса Кацевич Т.М. надійшла відповідь про заведення спадкової справи на майно померлого [PERSON] за №60 від 2012 року згідно претензії банку від 20 квітня 2012 року, в якій також зазначено, що від спадкоємців жодних заяв не надходило (а.с.23). Встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право на пред'явлення вимог до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1281, ст.1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Крім того, суд бере до уваги те, що за приписами ч.2 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор міг дізнатися про прийняття спадщини, він має право пред'явити вимогу до спадкоємця, який прийняв спадщину, у шестимісячний строк від дня, коли міг дізнатися про відкриття спадщини. Недотримання кредитором, передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. На думку позивача, спадкоємцем покійного [PERSON] є відповідач [PERSON], оскільки останній постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією його паспорту, де адреса реєстрації місця його проживання зазначена: [ADDRESS] (а.с. 19). [INFO] року спадкоємцю померлого - [PERSON] направлено лист-претензію, у якій позивач пред'явив вимоги до останнього, як до спадкоємця [PERSON] (а.с.24-29). За приписами ст.12, ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При ухваленні рішення у справі суд звертає увагу на заяву [PERSON], в якій останній просить застосувати до спірних правовідносин загальний строк позовної давності тривалістю три роки (ст.257 ЦК Украни). Оскільки з матеріалів позову вбачається, що про відкриття спадщини позивачу АТ «КБ «ПриватБанк» стало відомо в 2012 році, однак з відповідним листом-претензією до спадкоємця банк звернувся лише [INFO] року, а з позовом до суду 06 листопада 2018 року (а.с.24,2), тому є всі підстави вважати, що позивачем пред'явлено вимоги до спадкоємця з пропуском шестимісячного строку, який є преклюзивним, а до суду з пропуском загального строку позовної давності. З огляду на вищевстановлені обставини, суд у задоволенні позову відмовляє повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд залишає за позивачем АТ КБ «ПриватБанк» сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1762 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: dismissed