Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

позивач звернулась в суд з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання недійсними договорів, покликаючись на те, що 27.11.2013 року між ним та ФОП [PERSON] укладено договір про організацію роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій (віконних рам). Крім того між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» 27.11.2013 року укладено договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів. 27.11.2013 року між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №40155336. Вважає вищевказані договори недійсними, оскільки шрифт договорів був дуже дрібним і він не міг прочитати його зміст, укладення кредитного договору відбулося без участі представника банку та пред'явлення довіреності від банку, у договорі про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки були відсутні відомості про представника банку у початковому тексті договору, а також відомості про таку особу у графі - реквізити позичальника. При укладенні договорів не був присутнім представник ФОП [PERSON], договір не був підписаний представником ПАТ «Альфа-Банк» та не був засвідчений мокрою печаткою банку, а інший договір з банком мав заготовлену копію печатки та копію факсиміле підпису. Після підписання договору позивачу було представлено зразки продукції, від яких він відмовився, оскільки вони не відповідали асортиментному показникові такої продукції. Просить суд визнати недійсними оспорювані договори. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засіданні не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник відповідача ПАТ «Альфа-Банк» у судове засідання не з'явився, 21.03.2014 року подав письмові заперечення (а.с.24-25) просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у запереченні. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] 27.11.2013 року укладено договір про організацію роботи по виготовленню та передачу у власність ПВХ конструкцій (віконних рам) (а.с.5-6) предметом якого є роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій, за ціною 3401 грн. 27.11.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочину (а.с.7). Пунктами 1,2 Договору передбачено, що сторони досягли письмової згоди в майбутньому для вчинення правочинів між банком та клієнтом, що передбачають надання Банком споживчих кредитів Клієнту , зокрема для укладення кредитних договорів та/або додаткових угод чи додатків до них, що можуть бути укладені між Клієнтом та Банком, аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та/або відтиску печатки Банку, що відтворені засобами копіювання зразки яких містяться в цьому договорі. Підписанням цього договору сторони підтверджують свою беззаперечну згоду на використання аналогу власноручного підпису. 27.11.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» з однієї сторони та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №401553306 за умовами якого банк надає позичальнику кредит в сумі 2 803, 33 грн., для часткової оплати товару з процентною ставкою 0,1 % річних, дата повернення кредиту 28.11.2015 року. Пунктом 1 Договору передбачено, що він складається з двох розділів №1 «Базові умови кредитування» та розділ №2 «загальні умови кредитування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», включаючи всі додатки до нього, які складають невід'ємну, цього договору. У судовому засіданні свідок [PERSON] вказала на те, що оспорювані договори є недійсними, оскільки при їх укладенні їй та позивачу не було роз'яснено умов договору, тому вважає їх недійсними. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як визначено в статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При укладенні оспорюваних договорів сторони передбачали у ньому, усі вимоги законодавства, що стосуються їх чинності встановлені ЦК України та Законом України «Про захист прав споживача». Підставою для визнання договорів недійсними є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення договору. Судом встановлено, що укладення оспорюваних договорів відбулося з дотриманням чинного законодавства. Посилання позивача як на підставу визнання недійсними договорів - дрібний шрифт, який позбавив його можливості прочитати зміст договору судом не може бути взятий до уваги як на підставу визнання правочину недійсним. Крім того посилання позивача та те, що при укладенні кредитного договору він не був підписаний представником банку і не був засвідчений мокрою печаткою суд оцінює критично, оскільки сторони до моменту укладення кредитного договору у письмовій формі дійшли згоди про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, внаслідок яких присутність представника банку не є обов'язковою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed