Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

15 жовтня 2019 року [PERSON] , Керівник напрямку «Credit collеction» Головного офісу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до Жовтневого районного суду з позовом про поновлення його трудових прав. Позивач вказував, що порушення його прав виразилися у відключенні його робочого місця від засобів корпоративного зв`язку Банку, що унеможливило виконання ним своїх службових обов`язків, та в спробах керівництва Банка без законних підстав покласти його службові обов`язки на іншу особу. Позивач просив суд зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» негайно відновити йому, керівнику напрямку «Credit Сollеction» ГО АТ КБ «Приватбанк», доступ до системи електронного документообігу «Приватдок», до засобів корпоративного зв`язку до корпоративного аккаунту @privatbank.ua, до електронної системи контролю, а також до усіх інших електронних систем та пристроїв, якими він користувався в своїй службовій діяльності станом на 27.05.2019 та заборонити відповідачу в подальшому чинити дії, направлені на передачу його службових прав та повноважень третім особам, за виключенням випадків, прямо передбачених законом. Під час підготовчого засідання позивач змінив предмет позову, пояснюючи це тим, що під час судового розгляду в цій справі, 29 жовтня 2019р., доступ до вказаних вище електронних систем Банку був йому поновлений. Але внаслідок цього він 23.12.2019 випадково довідався про існування наказу Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019, який був виданий вже після відключення його робочого місця від доступу до електронних мереж Банку, про тимчасове відсторонення його від роботи з покладанням виконання його обов`язків на іншого співробітника АТ КБ «Приватбанк», який діє і наразі та який позивач вважає незаконним. З урахуванням зміни позовних вимог, просив суд визнати наказ Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019 про тимчасове відсторонення від виконання службових обов`язків Керівника напрямку «Credit collеction» ГО АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] незаконним та скасувати його; заборонити АТ КБ «Приватбанк» в подальшому чинити дії, направлені на передачу службових прав та повноважень [PERSON] третім особам, за виключенням випадків, прямо передбачених законом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в уточненій редакції підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що в АТ КБ «Приватбанк» діє електронний документообіг, та відключення [PERSON] від електронних мереж було фактичним відстороненням його від виконання його службових обов`язків, оскільки без них неможливо брати участь в документообігу Банку, отже - керувати Напрямком «Credit collеction». Представник зазначав, що цими діями були порушені права [PERSON] , передбачені ст. 46, 21 КзПП України, оскільки він не давав адміністрації Банку підстав для відсторонення його від роботи, виключний перелік яких міститься в ст. 46 КзПП, та його, в порушення ст. 21 КзПП України, позбавили належних умов праці та навіть можливості працювати взагалі. Оскільки доступи до електронних систем корпоративного зв`язку Банку [PERSON] наразі добровільно поновлені позивачем, необхідність поновлення його прав шляхом їх відновлення відпала, та предмет спору в цій частині наразі відсутній. Натомість, отримавши доступ до інформації Банку внаслідок поновлення вищенаведених доступів, [PERSON] довідався, що він був відсторонений від службових обов`язків не тільки фактично, шляхом відключення від електронних систем Банку, але й юридично: шляхом винесення наказу Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019 «Про тимчасове відсторонення від виконання службових обов`язків Керівника напрямку «Credit collеction» ГО АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] », і цей наказ до цього часу не скасований, незважаючи на добровільне підключенням відповідачем [PERSON] до електронних систем Банку. Тому позивач вважає, що вищенаведеним наказом так само, як і вищенаведеним відключенням його доступів до електронних мереж Банку, були порушені вимоги ст.ст. 46, 21 КзПП України, та його право на працю, передбачене ст.43 Конституції України, та захистити ці права треба шляхом визнання вищенаведеного наказу незаконним та скасуванням його. Представник позивача підтримав також позовну вимогу в частині заборони відповідачу в подальшому чинити дії, направлені на передачу службових прав та повноважень [PERSON] третім особам, за виключенням випадків, прямо передбачених законом, оскільки вважає, що вищенаведені обставини свідчать про намір відповідача і в подальшому чинити спроби безпідставно передавати службові повноваження [PERSON] . Керівника напрямку «Credit collеction» ГО третім особам, та захистити його трудові права можна лише шляхом заборони відповідачу чинити такі дії. Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Крім того, 20 листопада 2019 року та 18 лютого 2020 року представником АТ КБ «Приватбанк» було надано відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що з твердженнями позивача не погоджується, вважає їх надуманими, безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, письмові та усні пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на таке. Судом встановлено, що з 2003 року по цей час позивач працює в АТ КБ «Приватбанк», а з 02.04.2012 обіймає посаду Керівника напрямку «Credit collеction» Головного офісу АТ КБ «Приватбанк». З 23.01.2016 по 12.06.2019 він перебував Заступником Голови Всеукраїнської професійної спілки співробітників АТ КБ «Приватбанк», після а з того часу по теперішній є Головою Комітету Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». В квітні 2019 року [PERSON] , як Керівник напрямку «Credit collеction» ГО АТ КБ «Приватбанк», висловив незгоду з рішенням керівництва Банку про передачу права Банку на стягнення боргів третім особам - колекторським компаніям, оскільки передана заборгованість не була безнадійною та не потребувала послуг щодо її стягнення. Після цього, в травні 2019 року, розпорядженням Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла від 2.05.2019 робочий [PERSON] був відключений від доступу до системи електронного документообігу «Приватдок» та засобів корпоративного зв`язку, зокрема, корпоративного аккаунту @privatbank.ua, електронної системи контролю та інших. Це зашкодило [PERSON] у виконанні його службових обов`язків Керівника напрямку «Credit collеction» ГО АТ КБ «Приватбанк», оскільки в АТ КБ «Приватбанк» діє електронний документообіг. Після цього, в жовтні 2019 року, [PERSON] звернувся до суду з вищенаведеним позовом. 31 жовтня 2019 року відповідач добровільно поновив [PERSON] вищенаведені електронні доступи. Користуючись ними, [PERSON] 23.12.2019 дізнався про існування наказу Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019, який був виданий вже після відключення його робочого місця від доступу до електронних мереж Банку, про тимчасове відсторонення його від роботи з покладанням виконання його обов`язків на іншого співробітника АТ КБ «Приватбанк», та ознайомився зі змістом цього наказу. Розглядаючи позов в межах позовних вимог, як це вимагає ст. 13 та ч. 2 ст. 264 ЦПК України, суд не надає оцінку діям відповідача щодо відключення та подальшого поновлення відповідачем доступів позивача до систем електронного документообігу Банку, оскільки позивач замінив вимогу про відновлення цих доступів іншою. Суд також не аналізує мотиви вищенаведених дій, рівно як і мотиви видання відповідачем спірного наказу, оскільки ці обставини не стосуються предмету позову, який полягає виключно в питанні про законність або незаконність спірного наказу Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019, а також питання про правову обґрунтованість вимоги позивача про заборону АТ КБ «Приватбанк» в подальшому чинити дії, направлені на передачу моїх службових прав та повноважень третім особам, за виключенням випадків, прямо передбачених законом. Ретельно проаналізувавши ці питання, суд зазначає наступне. Як видно з тексту наказу Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019, в цьому документі зазначається, що «наказом по банку призначено службове розслідування по факту відправлення електронною поштою банківської інформації за межі банку третім особам Керівником Напрямку "Credit Colletction" ГО [PERSON] .». У зв`язку з цим, на підставі ст. 46 КзПП України, наказано «на час службового розслідування тимчасово відсторонити від виконання посадових обов`язків [PERSON] , Керівника Напрямку «Сredit Colletction " ГО, надавши йому можливість табілюватись та знаходитись на робочому місці». В пункті 2 резолютивної частини вищенаведеного наказу зазначено: «Обов`язки Керівника Напрямку "Credit Collection" ГО покласти на [PERSON] , Заступника керівника Напрямку "Credit Collection" ГО, Керівника департаменту "Prime Collection ГО». Згідно ст. 46 КзПП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Вказаний вище перелік є вичерпним. Отже, ст. 46 КзПП України не передбачає такої підстави для відсторонення працівника від роботи як «службове розслідування по факту відправлення електронною поштою банківської інформації за межі банку третім особам». Ніякою спеціальною нормою діючого законодавства, на які міститься посилання в ст. 46 КзПП України, вищенаведена підстава для відсторонення працівника від роботи також не передбачена. Через вищенаведені обставини судом встановлено, що спірний наказ Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019 суперечить ст. 46 КзПП України. Суд погоджується також з твердженням позивача про те, що він суперечить також і ст. 21 КзПП України, згідно якої відповідач зобов`язаний забезпечувати працівникові умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін, а не позбавляти його можливості працювати шляхом безпідставного відсторонення від роботи. З оглядом на ці міркування суд вважає, що дії відповідача щодо видання спірного наказу є також порушенням права [PERSON] на труд, передбачене ст. 46 Конституції України. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про незаконність наказу Голови Правління АТ КБ «Приватбанк» П. Крумханзла № 3.16.0.0.0/1-6931368 від 13.06.2019 про тимчасове відсторонення його від роботи з покладанням виконання його обов`язків на іншого співробітника АТ КБ «Приватбанк» та про необхідність скасування цього наказу. Аналізуючи позовну вимогу позивача про заборону відповідачу в подальшому чинити дії, направлені на передачу службових прав та повноважень [PERSON] третім особам, за виключенням випадків, прямо передбачених законом, суд вважає, що в цій частині в позові має бути відмовлено, оскільки не підлягають захисту права, які наразі не порушені. Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial