Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

19.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Начальника обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Свої вимоги мотивував тим, що у червні 2017 року у приміщенні навчального корпусу виробничого підрозділу «Центр професійного розвитку персоналу» Регіональної філії «Львівська залізниця», де працює позивач, працівниками відділення ПАТ «Ощадбанк» № 6319 [PERSON] та [PERSON] проводилась заміна платіжних карток для виплати заробітної плати. За словами працівників банку для заміни банківської картки необхідно було укласти відповідну угоду та написати заяву на отримання кредиту. У звязку з відмовою написання заяви на отримання кредиту позивачеві було відмовлено у заміні картки. На письмове звернення до начальника обласного управління ПАТ «Ощадбанк» з приводу вказаної ситуації в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» відповіді надано не було. З огляду на вказану ситуацію позивач позбавлений можливості отримувати заробітну плату та відпускні, що призвело до відсутності коштів для оплати санаторно-курортної путівки. Постійний стресовий стан призвів до різкого погіршення стану здоров'я, внаслідок чого [PERSON] було госпіталізовано до лікувального закладу. Просить суд розблокувати кошти на рахунку в ПАТ «Ощадбанк»; стягнути з Начальника обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на його користь 1094,70 грн. матеріальної шкоди та 10000,00 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач до суду не прибув, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. До суду надійшов відзив на позові, в якому начальник філії Львівське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» зазначив, що позовні вимог [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивачем не наведено доказів завдання начальником управління йому майнової та моральної шкоди, та вважає себе неналежним відповідачем по справі, оскільки такі вимога можуть бути предявлені до юридичної особи банку. Просив розгляд справи проводити без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши відзив відповідача на позові, перевіривши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] має відкритий поточний рахунок з видачею платіжної картки в ТВБВ № 10013/0289, на який виробничий структурний підрозділ «Центр професійного розвитку персоналу» регіональної філії «Львівська залізниця», із яким позивач перебуває у трудових відносинах, проводить зарахування заробітної плати. У матеріалах справи наявна поданий позивачем бланк заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), який заповнений на імя клієнта [PERSON], на ньому проставлена печатка ПАТ «Ощадбанк» на наявний підпис та реквізити уповноваженої особи банку. Крім того, позивачем надано до позову копію рекомендованого поштового відправлення, згідно з яким відправником (дані на бланку відсутні) направлено поштове відправлення (дані щодо виду поштового відправлення відсутні) Начальнику обласного управління Ощадбанку, яке було вручено адресату 04.08.2017 року. У якості доказів у матеріалах справи наявна довідка про розміри нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з 06.07.2017 року по 07.08.2017 року; довідка про одержання путівки на санаторно-курортне лікування; виписку з медичної кварти амбулаторного хворого [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як н підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Статтями 1166, 1167 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 даної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій позивач реально оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У даному випадку, позовні вимоги [PERSON] предявлена до фізичної особи начальника філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», при чому у позові не обґрунтовано із яких відносин у позивача міг виникнути із начальником філії спір. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Сторонами договору банківського рахунка є клієнт та банк. Отже, позивачем позов предявлений до неналежного відповідача. Крім того, позивачем не надано жодного доказу звернення його до банку з приводу отримання платіжної картки, відсутня угода на заміну картки. Натомість, до позову доданий бланк заяви на отримання кредиту з іншою фізичною особою. Відсутні також належні докази звернення [PERSON] до начальника управління ПАТ «Ощадбанк», оскільки в матеріалах справи відсутнє таке звернення, а у поштовому повідомленні про вручення рекомендованого поштового вправлення інформація про вміст відправлення та відправника відсутня. З урахуванням викладеного, у звязку з предявленням позивачем позову до неналежного відповідача та відсутністю доказів завдання відповідачем матеріальної та моральної шкоди [PERSON], суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed