Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

12.06.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, підстави якого в подальшому було змінено, та згідно редакції від 19 лютого 2018 року просив ухвалити рішення, яким визнати заповіт [PERSON] від 18 лютого 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Юхневич М.М. Одеського міського нотаріального округу за реєстровим № 179, - недійсним. В обґрунтування свого позову посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина. Позивач зазначає, що у встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було повідомлено про наявність заповіту, складеного не на його користь. Стверджує, що на час посвідчення заповіту волевиявлення батька не було вільним та не відповідало його внутрішньої волі. Ухвалою суду від 25 червня 2014 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином, 10 грудня 2019 року звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю його представника [PERSON] на курсах підвищення кваліфікації. З аналогічною заявою до суду звернулась й сама [PERSON] . У судове засідання з`явились відповідачі [PERSON] та [PERSON] які категорично наполягали на розгляді справи по суті, оскільки провадження у справі відкрито ще в червні 2014 року, зазначили що позивач навмисно затягує розгляд справи та зловживає своїми процесуальними правами. На допиті свідків не наполягали. Вирішуючи питання про відкладення розгляду справи, суд враховує складність справи, стадію розгляду, та тривалий час перебування в провадженні суду - більше 5 років, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача, який не з`явився, належним чином не довів поважності причини неявки та бере до уваги наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, посилаючись на норми ст. 225 ЦПК України, просив визнати спірний заповіт недійсним. В подальшому позивачем було уточнено позовні вимоги та згідно редакції позову від 22 грудня 2015 року він просив визнати заповіт недійсним, посилаючись на те, що заповіт є підробленим, оскільки підпис на ньому не відповідає підпису батька. У судовому засіданні, яке відбулось 16.10.2014 року, позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив призначити судову почеркознавчу експертизу заповіту [PERSON] від 18 лютого 2013 року. На вирішення експертизи поставити такі питання: ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013 року та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Проведення експертизи просив доручити Одеському НДІСЕ. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.10.2014 року клопотання позивача [PERSON] було задоволено 20 квітня 2015 року до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку за матеріалами справи № 520/6967/14-ц, у зв`язку з тим, що експерту не було надано додаткові матеріали, а саме оригінали двох примірників заповіту, реєстр для реєстрації нотаріальних дій та вільні зразки почерку [PERSON] . Ухвалою суду від 21 квітня 2015 року провадження по справі було відновлено та призначено судове засідання. В ході судового засідання, 27.05.2015 року позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив призначити по справі судову почеркознавчу експертизу заповіту [PERSON] від 18 лютого 2013 року. На вирішення експертизи поставити такі питання: ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013 року та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2015 року клопотання позивача [PERSON] було задоволено, призначено по справі судову почеркознавчу експертизу та одночасно для належного проведення експертизи було зобов`язано надати експертам: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. оригінал другого примірнику заповіту [PERSON] від 18.02.2013 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік. Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Теревнікову Л.М. оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 14.12.2013 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік; Позивача [PERSON] - оригінал першого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік; Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік.; Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Л.А. оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 09.12.2008 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік. Провадження у справі було зупинено. 24.11.2015 року до канцелярії суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку №2985/02 від 16.11.2015 року за матеріалами справи №520/6967/14-ц у зв`язку з тим, що у встановлений законом термін вимоги, заявлені експертам в клопотанні, були виконані тільки частково - не були надані в повному обсязі вільні зразки почерку і підпису [PERSON] у оригіналах документів різного характеру, а зразків почерку і підпису у однотипних документах, які мали надати приватні нотаріуси Теревникова Л.М. та Харитонова Т.А. вкрай недостатньо для вирішення питань ухвали. Ухвалою суду від 25.11.2015 року провадження по справі відновлено та призначено судове засідання В подальшому ухвалою суду від 22 грудня 2015 року призначено судову - почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013 року та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Для належного проведення експертизи зобов`язати надати експертам: Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. оригінал другого примірнику заповіту [PERSON] від 18.02.2013 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік. Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Теревнікову Л.М. оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 14.12.2013 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік; Позивача [PERSON] - оригінал першого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік; Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік. Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Л.А. оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 09.12.2008 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік. Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шевиріну А.О. оригінал другого примірника договору купівлі-продажу [PERSON] від 23.09.2004 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2004 рік. Проведення експертизи доручено експертам Одеського Науково-дослідному Інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21) за наявними в матеріалах справи документами. Однак, 24 травня 2016 року до канцелярії суду надійшло повідомлення судового експерта про неможливість надання висновку за матеріалами справи №520/6967/14-ц, у зв`язку з не проведенням оплати за її вартість. Ухвалою суду від 25 травня 2016 року провадження по справі було відновлено, та призначено судове засідання. 24.06.2016 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулись до суду з клопотанням, в якому просили призначити по справі комісійну судову почеркознавчу експертизу заповіту [PERSON] від 18 лютого 2013 року. На вирішення експертизи поставити такі питання: ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013 року та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Для проведення судової почеркознавчої експертизи заповіту [PERSON] від 18.02.2013 року зобов`язати наступні особи надати необхідні документи для проведення експертизи, а саме: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. (65104 , м. Одеса, вул.. Ільфа і Петрова, 21) оригінал другого примірнику заповіту [PERSON] від 18.02.2013 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік. - відповідачку [PERSON] - оригінал першого примірника заповіту [PERSON] від 18.02.2013 року; - позивача [PERSON] - оригінал першого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009 року; - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Теревнікової Л.М. (65121, м. Одеса, вул. Левітана, 119) оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 14.12.2013 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік; - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. (65080, м. Одеса, вул.. Комарова, 6) оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік; приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. (65080, м. Одеса, вул.. Комарова, 6) оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 23.05.2007 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2007 рік; - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Л.А. (65080, м. Одеса, вул.. Комарова, 6) оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 09.12.2008 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік; - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шевиріну А.О. (65059, м. Одеса, вул.. Краснова, 7) оригінал другого примірнику договору купівлі-продажу [PERSON] від 23.09.2004 року та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2004 рік Проведення експертизи позивач просив доручити Харківському Науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, що розташований у м. Харків, вул. Золочівська, 8А, тел. + 380 (57) 372-13-23. Витрати за проведення експертизи покласти на позивача - [PERSON] . Ухвалою суду від 24.06.2016 року по справі була призначена комісійна судово-почеркознавча експертиза, матеріали справи були направлені до Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. Проте, 13.10.2016 року до канцелярії суду надійшло повідомлення судового експерта про неможливість надання висновку на поставлені в ухвалі питання через не сплату вартості робіт по проведенню експертизи, у зв`язку з чим повернуто матеріали цивільної справи. У зв`язку з чим ухвалою суду від 17.10.2016 року провадження по справі було відновлено, та призначено судове засідання. У судовому засіданні, яке відбулося 06.12.2016 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулись до суду з заявою про призначення по справі комісійної судово-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що без її проведення подальший розгляду справи є неможливим. Окрім того, зазначили, що оплату за приведення експертизи позивачем не було здійснено через те, що не була виконана нотаріусами ухвала суду в частині надання оригіналів документів необхідних для проведення експертизи. Ухвалою суду від 06.12.2016 року по справі призначена комісійна судово-почеркознавча експертиза, та матеріали справи були направлені до Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. 01.02.2017 року до канцелярії суду надійшов висновок комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 11/542 від 19.01.2017 року та матеріали цивільної справи, у зв`язку з чим провадження по справі було відновлено. 30.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про призначення по справі повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи. В своїй заяві посилався на те, що після ознайомлення з висновком експертизи від 19.01.2017 року ним було встановлено, що експертиза була проведена поспіхом і містить велику кількість помилок, неточностей, протиріч та порушень, які взагалі виключають можливість використання вказаної експертизи у якості належного та допустимого доказу. Ухвалою від 30.03.2017 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи по справі. Призначено повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013 року та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз (м. Миколаїв, вул. Карпенка, 27, тел.. + 380(512)44-16-97) та провести експертні дослідження за наявними в матеріалах справи документами. Однак, 03 травня 2017 року до канцелярії суду надійшло повідомлення завідувача Миколаївським відділенням Одеського НДІ судових експертиз Салтикова О. С . про неможливість проведення комісійної експертизи, оскільки в їх штаті є один фахівець з кваліфікацією за фахом 1.1. «Дослідження почерку та підписів». У зв`язку з чим повернуто матеріали справи. Ухвалою суду від 15 травня 2017 року провадження по справі було відновлено та призначено судове засідання. 19 червня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив призначити по справі повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу, виконання якої доручити експертам Одеського науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, що розташований за адресою м. Одеса, вул. Прохорівська, 35. На вирішення експертизи поставити такі питання: ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013 року та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Ухвалою суду від 26.06.2017 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення повторної комісійної судової почеркознавчої експертизи. 01 вересня 2017 року до канцелярії суду було повернуто матеріали справи без виконання експертизи, у зв`язку з відсутністю квитанції про оплату експертного висновку. Ухвалою суду від 05.09.2017 року провадження по справі відновлено, та призначено судове засідання. 12.10.2017 року від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому він повідомив суд проте, що ним було своєчасно здійснено оплату за проведення експертизи на підтвердження чого надав платіжне доручення № Р24А277381474А03961 про сплату вартості експертного висновку у сумі 2 250, 24 гривень. У зв`язку з чим просив призначити по справі повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу, виконання якої доручити експертам Одеського науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, що розташований за адресою м. Одеса, вул. Прохорівська, 35. На вирішення експертизи поставити такі питання: ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013 року та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Ухвалою суду від 12.10.2017 року у справі була призначена повторна комісійна судова почеркознавча експертиза, до виконання якої провадження зупинено. 28 грудня 2017 року матеріали цивільної справи №520/6967/14-ц були повернуті на адресу суду разом з висновком експертів № 451-П від 21.12.2017 року, в результаті чого поновлено провадження. 15.02.2018 року, позивач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулись до суду з заявою про відвід експерта [PERSON] від участі у розгляді справи № 520/6967/14-ц, посилаючись на те, що наявні факти, які підтверджують спілкування [PERSON] та [PERSON] , розповсюдження [PERSON] [PERSON] інформації щодо призначеної експертизи та протиправності дії з боку [PERSON] у спробі самостійно призначити експертизу зі зміною питань вочевидь на користь [PERSON] Також позивач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулись до суду з клопотанням, в якому просили призначити повторну комісійну судову почеркознавчу експертизу заповіту [PERSON] від 18 лютого 2013 року. На вирішення експертизи поставити такі питання: ким виконані рукописні записи та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013р. та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій - самим [PERSON] або іншою особою/особами. Для проведення судової почеркознавчої експертизи заповіту [PERSON] від 18.02.2013р. зобов`язати наступні сторони надати необхідні документи для проведення експертизи, а саме: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. (65104, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 21) - оригінал другого примірнику заповіту [PERSON] від 18.02.2013р. та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік, відповідачку [PERSON] - оригінал першого примірника заповіту [PERSON] від 18.02.2013р. позивача [PERSON] - оригінал першого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009р. приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Теревнікової JI.M. (65114, м. Одеса, вул. Левітана, 141) - оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 14.12.2013р. та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. (65080, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 88, оф. 75) - оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009р. та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2009 рік, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. (65080, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 88, оф. 75) - оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 23.05.2007р. та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2007 рік, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Л.А. (65080, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 88, оф. 75) оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 09.12.2008р. та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2008 рік. приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Шевиріну А.О. (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 7, оф. 2) оригінал другого примірнику договору купівлі-продажу [PERSON] від 23.09.2004р. та реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2004 рік. Повідомити належним чином сторони про винесення Ухвали про призначення експертизи та обов`язок надати необхідні документи для проведення експертизи. Проведення експертизи доручити Київському Науково-дослідному інституту судових експертиз, що розташований у 03680 м. Київ, вул. Смоленська, 6, тел. +38 (044) 200-29-11. Витрати за проведення покласти на позивача. У своєму клопотанні посилались на те, що ухвалою суду від 26.06.2017р. було призначено повторну комісійну почеркознавчу експертизу у Одеському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України (м. Одеса, вул. Прохорвіська, 35). Вказана експертиза була проведена, у тому числі і завідувачем сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних досліджень Одеського НДЕКЦ МВС України [PERSON] . Стверджували, що в рамках кримінального провадження № 12016160480000792 було встановлено факти спілкування [PERSON] та [PERSON] (вигоданабувача за заповітом [PERSON] ), розголошення [PERSON] [PERSON] інформації та обставин щодо призначених експертиз та етапів їх проведення, та протиправних дій з боку [PERSON] на користь [PERSON] з самостійним призначенням експертизи та постановкою питань такої експертизи (копії доказів додані до заяви про відвід експерта [PERSON] від 15 лютого 2018р. та залучені до матеріалів справи). Таким чином, вважали, що висновок експертів № 451-П від 21 грудня 2017р. не є та і не може бути об`єктивним та взагалі є підстави вважати, що експертом надано завідомо неправдивий висновок, у зв`язки з чим такий доказ є недопустимим, згідно п. 1 ст. 78 ЦПК України. Ухвалами суду від 15.02.2018 року у задоволенні клопотань позивача [PERSON] про відвід експерта та призначення повторної судової почеркознавчої експертизи - було відмовлено. Крім того, в ході судового засідання, яке відбулось 15.02.2018 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулись до суду з клопотанням, в якому просили залучити у якості співвідповідача [PERSON] , код [NUMBER] , адреса [ADDRESS] . У своєму клопотанні посилались на те, що їм стало відомо, що відповідач [PERSON] звернулась до Третьої одеської державної нотаріальної контори та отримала Свідоцтво на право власності на 5/40 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] . На підставі цього свідоцтва [PERSON] вже зареєструвала 29/200 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , та 07 вересня 2017р. подарувала вказану частину [PERSON] . Крім того [PERSON] відмовилась від отримання спадщини за заповітом та від обов`язкової частини як пільгова категорія, у зв`язку з чим виходячи зі змісту заповіту вигоданабувачем є [PERSON] . Ухвалою суду від 15 лютого 2018 року залучено у якості співвідповідача до участі у справі [PERSON] , код [NUMBER] , адреса [ADDRESS] . В подальшому, 19 лютого 2018 року (через3,5 роки після подачі первісного позову, призначення та проведення чисельної кількості експертиз!) позивач звернувся до суду з заявою про зміну підстав позову, в якій згідно редакції від 19 лютого 2018 року просив визнати заповіт [PERSON] від 18 лютого 2013 року недійсним, посилаючись на те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі, вказуючи на стан здоров`я спадкодавця. В ході судового засідання, яке відбулось 28.02.2018 року, відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про відвід судді, посилаючись на те, що суддя навмисно затягує процес, що викликає сумніви в об`єктивності та неупередженості судді. Ухвалою суду від 28.02.2018 року визнано відвід, заявлений відповідачем [PERSON] судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксані Михайлівні - необґрунтованим. Провадження у справі зупинено. Передано заяву відповідача [PERSON] про відвід судді для розгляду іншому судді того ж суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої статті 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2018 року, заяву відповідача про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни було передано судді Калашниковій О.І., яка ухвалою від 02.03.2018 року заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни - залишила без задоволення. Ухвалою суду від 09.03.2019 року провадження по справі поновлено та призначено судове засідання. 03 квітня 2018 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] звернулись до суду з клопотанням, в якому з метою в подальшому призначення комплексної медико-психологічної експертизи, просили витребувати медичну документацію (належним чином завірені копії) щодо [PERSON] 1937 року народження, адреса проживання [ADDRESS] у: КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» амбулаторія № 6, м. Одеса, вул. Шишкіна, 48/1; Міської поліклініки № 20, м. Одеса, вул. Левітана, 62; Міська лікарня № 8, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 110/1 Міська клінічна лікарня № 10, вул. М. Маліновського, 61; Одеський обласний онкологічний диспансер, м. Одеса, вул. Неждановой 32; Одеський обласний центру медико-соціальної експертизи, м. Одеса, Чорноморського козацтва, 40. Витребувати у Швидкої медичної допомоги, м. Одеса, Валиховський провулок, 10, інформацію щодо викликів швидкої допомоги [PERSON] 1937 року народження, адреса проживання [ADDRESS] за 2012-2013рр. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] заперечували проти витребування зазначених доказів, вказуючи на тривалий час розгляду справи. Натомість звернулись до суду з заявами, в яких просили викликати та допити в якості свідків: лікаря [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.04.2019 року вказані клопотання задоволенні в повному обсязі. На виконання вимог даної ухвали КУ «Міська лікарня № 8», КУ «Міська клінічна лікарня № 10», Одеський обласний онкологічний диспансер та Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи надали суду належним чином завірені копії історії хвороби [PERSON] 1937 року народження. Разом з тим, Відокремлений підрозділ «Одеська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» КУ «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» та КУ «Міська поліклініка № 20» повідомили, що в них відсутні витребувані відомості. Крім того, КУ "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" амбулаторія №6 витребувані судом документи не надали. В ході судового засідання, яке відбулось 04 червня 2018 року, постало питання про витребування від: КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» амбулаторія № 6; Міської лікарні № 8; Міської клінічної лікарні № 10; Одеського обласного онкологічного диспансеру; Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи, оригіналів медичних карток (історій хвороб) заведених на ім`я [PERSON] , 1937 року народження, адреса проживання [ADDRESS] , оскільки саме оригінали медичних карток необхідні для належного проведення в подальшому комплексної психологічної експертизи. Ухвалою суду від 04.06.2019 року дане клопотання задоволено в повному обсязі. У судове засідання, призначене на 21.06.2018 року з`явився позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , які звернулись до суду з клопотанням, в якому просили призначити наступні судові експертизи по справі: 1. Судову медичну експертизу щодо стану здоров`я [PERSON] , на вирішення експертизи поставити наступні питання: Чи завдавали [PERSON] страждань наявні у нього хвороби? Чи потребував [PERSON] стороннього догляду, який міг полегшити його страждання з урахуванням наявних у нього хвороб? Для проведення експертизи надати експерту для дослідження медичну документацію: Міської лікарня № 8, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 110/1; Міської клінічної лікарня № 10, вул. М. Маліновського, 61; Одеського обласного онкологічного диспансеру, м. Одеса, вул. Неждановой 32; Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи, м. Одеса, Чорноморського козацтва, 40; акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 4369 від 30.12.2013р.; акт судово-медичного дослідження № 66/4369 від 30.12.013р. Проведення експертизи доручити Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи, м. Одеса, Валіховський провулок,4. 2.Судову почеркознавчу експертизу заповіту [PERSON] від 18.02.2013р, на вирішення експертизи поставити наступні питання: Чи виконаний рукописний текст та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013р. під впливом збиваючих факторів та чи перебував [PERSON] у незвичайному стані на час підписання заповіту. Для проведення експертизи надати експерту наступні документи: оригіналів першого та другого примірників заповіту [PERSON] від 18.02.2013р.; оригінал першого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009р.; оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 14.12.2013р.; оригінал другого примірнику довіреності [PERSON] від 16.11.2009р.; оригінал другого примірнику договору купівлі-продажу [PERSON] від 23.09.2004р.; оригінал заяви [PERSON] від 27 березня 2013р. на ім`я начальника ОГУ УМВД України в Одеській області. Зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] надати для проведення експертизи оригінал заяви [PERSON] від 27 березня 2013р. на ім`я начальника ОГУ УМВД України в Одеській області. Проведення експертизи доручити Київському НДЕ КЦМВС України, м. Київ, вул. Володириська, 15. Однак, у судовому засіданні, позивач не наполягав на призначенні експертизи саме Київському експертному закладу, погодившись на проведення експертизи Одеським НДІСЕ. 3. Психологічну експертизу [PERSON] на вирішення експертизи поставити наступні питання: Чи спроможен був [PERSON] з урахуванням його вікових особливостей, онкологічного та інших захворювань, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища (залежність у зв`язку з необхідністю постійного догляду від дружини [PERSON] , та тиск з боку [PERSON] та [PERSON] пов`язаним із їхнім ненависним ставленням до мене - [PERSON]. ) усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою вільно та усвідомлено керувати ними і передбачати їх наслідки під час укладання за заповіту від 18.02.2013р. Для проведення експертизи надати експертові матеріали справи а також висновки експертиз щодо питань: Чи завдавали [PERSON] страждань наявні у нього хвороби? Чи потребував [PERSON] стороннього догляду, який міг полегшити його страждання з урахуванням наявних у нього хвороб? Чи виконаний рукописний текст та підписи від імені [PERSON] у двох примірниках заповіту від 18.02.2013р. під впливом збиваючих факторів та чи перебував [PERSON] у незвичайному стані на час підписання заповіту? Проведення експертизи доручити Одеському НДІ СЕ, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21. Витрати за проведення експертизи покласти на позивача - [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2018 року клопотання позивача [PERSON] про призначення комплексної судової експертизи - задоволено. Призначено у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання заповіту недійсним - комплексну судову медико- психіатричну експертизу. При виготовленні повного тексту ухвали судом було помилково вказано, що у справі призначено «комплексну судову медико- психіатричну експертизу» натомість як повинно було бути призначено «комплексну судову медико- психологічну експертизу». Ухвалою суду від 04.07.2018 року було виправлено дану описку. 26 листопада 2019 року матеріали цивільної справи були повернуті до суду без виконання судової експертизи у зв`язку з несплатою її вартості та ухвалою від 28 листопада 2019 року провадження по справі поновлено. Тобто, з метою справедливого, неупереджененого та своєчасного розгляду і вирішення справи, ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторін, судом неодноразово було призначено судову почеркознавчу та медико - психологічну експертизу щодо заповіту [PERSON] від 18 лютого 2013 року, витребувались докази, проте через недобросовісність дій позивача, а саме не сплату вартості їх проведення було неможливим. Суд звертає увагу, що позивач та його представник [PERSON] , яка є його дружиною, будучи обізнаними про дату розгляду справи, до суду не з`явились, мотивуючи зайнятістю представника на курсах підвищення кваліфікації, однак, суд з урахуванням стадії та тривалості розгляду справи констатує неповажність причин їх неявки до суду та вважає можливим розглянути справу у їх відсутність за наявними доказами. Вислухавши відповідачів та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] . В період даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис за № 12587 та видано Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки домоволодіння під [ADDRESS] . За період життя, а саме 18 лютого 2011 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та взагалі усе те, що на день його смерті буде йому належати та на що за законом він матиме право заповів [PERSON] , а у випадку її смерті раніше за нього, відмови або не прийняття нею спадщини [PERSON] . При цьому позбавив права на спадкування свого сина - [PERSON] . Зазначений правочин було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., зареєстрований в реєстрі за № 179. З копії спадкової справи № 181/2014, яка наявна в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] своєю заявою від 29 квітня 2014 року відмовилась від спадщини, що припадає їй, згідно заповіту, посвідченого Юхневич М.М. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 18.02.2013 року за реєстровим № 179, на користь [PERSON] . Відповідач [PERSON] 29 квітня 2014 року, в свою чергу, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Також 19 червня 2014 року [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті обов`язкової частки після смерті чоловіка, натомість подала заяву про видачу їй свідоцтва про право власності на частку спільного сумісного майна. В подальшому, 02 серпня 2017 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що [PERSON] , яка є пережившою дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , належить Ѕ частка у справі спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з: 5\\20 часток домоволодіння під [ADDRESS] , який складається в цілому з трьох житлових будинок під літерами «А, Д, И», загальною площею 176, 4 кв.м., житловою площею 90,5 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Г,Е,Н» - гаражі, «Л» - літня кухня, «П» - котельня, «С,Т, Ф» - сараї, «К,М, Р, Ч» - навіси, «Х» - вбиральня, «У» - дуж, № 4-17- огорожа, ІІ - теплиця, № І, ІІІ- VІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці, яка знаходиться у приватній власності. Згодом, 07 вересня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М. було посвідчено договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] передала безоплатно в дарунок, а обдарована [PERSON] прийняла у власність 29/200 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та який складається в цілому з двох житлових будинків під літерами «А,Д» , загальною площею 127, 4 кв.м., житловою площею 58, 9 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Г,Е,Н» - гаражі, «Л» - літня кухня, «П» - котельня, «С,Т, Ф» - сараї, «К,М,Р,Ч» - навіси, «Х» - вбиральня, «У» - душ, № 4-17 - огорожа, ІІ - теплиця, № І- мостіння. Таким чином, єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] згідно оскаржуваного заповіту від 18 лютого 2013 року є [PERSON] . Позивач, в лютому 2018 року, змінивши підстави позову, просив визнати заповіт від 18 лютого 2013 року недійсним, оскільки вважає, що волевиявлення батька [PERSON] не було вільним та не відповідало його волі. Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (ст. 1234 ЦК України). Отже, оскільки заповіт є, перш за все, юридичною угодою, тому всі правила чинного законодавства, які стосуються питання недійсності угод, в однаковому ступеню відносяться й до заповіту. Заповіт як угода, яка проявляє волю заповідача щодо розпорядження належним йому майном після його смерті, вимагає посвідчення дійсності волевиявлення й тотожності волі заповідача і змісту заповіту, тому закон пред`являє до заповіту підвищені вимоги в дотриманні умов укладання заповіту. Заповіт, як вид одностороннього правочину (дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 202, ч.2 ст. 203 ЦК України). За змістом ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно статті 1247 заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадови чи службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Цивільний кодекс України проголошує принцип свободи заповіту, відповідно до якого заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних , родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Крім того, він може без зазначення будь-яких причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Як передбачено ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст.203 ЦК України), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ( ч. 2 ст. 203 ЦК України), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст. 203 ЦК України), правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Частина 2 ст. 1257 ЦК України встановлює, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Як зазначалось вище, під час тривалого розгляду справи, судом неодноразово призначались ряд експертиз з метою встановлення психологічного стану заповідача [PERSON] , а також для з`ясування обставин відносного того, чи підписував він спірний правочин. Так, згідно Висновку комісійної судово-почеркознавчої експертизи № 111/542, складеного 19 січня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, вбачається, що підписи від імені [PERSON] у першому, другому примірнику заповіту від 18.02.2013 року, реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік а також рукописні записи в даних документах - виконані самим [PERSON] . Також у висновку експертів Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх сил України від 21.12.2017 року за № 451-П вказано, що : підписи від імені [PERSON] у графах «Підпис» та «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» напроти номеру нотаріальної дії- 179 у заповіті від 18.02.2013 року, серії [NUMBER], зареєстрованому в реєстрі за № 179, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. (перший примірник); заповіті від 18.02.2013 року, серії [NUMBER], зареєстрованому в реєстрі за № 179, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. (другий примірник); реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2013 рік (справа № 02-33 том №1), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., номер нотаріальної дії - 179, виконані самим [PERSON] . Рукописні тексти: «Цей заповіт мною прочитаний вголос та власноручно підписано [PERSON] », «Цей заповіт мною прочитаний вголос та власноручно підписаний [PERSON] », виконані під словами «видається заповідачеві» та графі «Підпис:», короткий запис: « [PERSON] » в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії», у заповіті від 18.02.2013, серії [NUMBER], зареєстрованому в реєстрі за № 179, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. (перший примірник), заповіті від 18.02.2013, серії [NUMBER], зареєстрованому в реєстрі за № 179, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М. (другий примірник), реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (справа № 02-33 том №1), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Юхневич М.М., номер нотаріальної дії - 179, виконані [PERSON] . Отже, у судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи позивача відносно того, що [PERSON] не підписував заповіту від 18 лютого 2013 року. Не доведені й вимоги позивача щодо того, що волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі, з огляду на таке. Стороною позивача при розгляді справи не надано доказів того, що при складанні заповіту волевиявлення спадкодавця не було вільним і не відповідало його волі та він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки, як було зазначено вище, при складанні заповіту його дієздатність перевірена. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що волевиявлення заповідача [PERSON] було вільним і відповідало його волі, що було відображено в заповіті від 18 лютого 2013 року, позивачем не доведено протилежного, так як з вини останнього не було проведено комплексну судову медико-психологічну експертизу, яка призначалась ухвалою суду від 21 червня 2018 року. Разом з тим, з медичних карток вбачається, що [PERSON] за життя не лікувався від будь-яких психіатричних та психологічних захворювань. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи міститься довідка Одеського психіатричного диспансеру, датована днем укладання заповіту, тобто від 18 лютого 2013 року про те, що [PERSON] за медичною психіатричною допомогою в диспансер не звертався, та при огляді лікарем психіатром не виявлено будь-яких розладів. Також зі змісту заповіту від 18 лютого 2013 року вбачається, що [PERSON] власноручно написав: «цей заповіт мною прочитаний вголос та власноручно підписаний», під чим і поставив свій підпис. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні Відповідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Таким чином, кожен доказ у справі, у тому числі висновок експертизи, підлягає оцінці в порядку, передбаченому процесуальним законом. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При поданні позовної заяви та протягом тривалого розгляду цивільної справи позивач не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а саме: не надано доказів того, що волевиявлення [PERSON] не відповідало його волі, а також він не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати на час складання заповіту. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі ст. 1234 ЦК України використав своє право на заповіт і згідно ст. 1235 ЦК України призначив спадкоємцем свого майна [PERSON] , а у випадку її смерті раніше за нього, відмови або не прийняття нею спадщини [PERSON] , при цьому усвідомлюючи позбавив права на спадкування сина [PERSON] . Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Із матеріалів справи не вбачається порушення прав позивача крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження його вимог, а доказом того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі - є тільки пояснення позивача. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. З точки зору закону, при вирішенні спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість. Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed