Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У серпні 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] та Громадська організація «Захист Українського Народу» звернулись до суду з позовом до відповідача Держави України, в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у м.Києві про відшкодування моральної шкоди та збитків спричинених систематичними протиправними діями органів досудового розслідування Святошинського району м.Києва, яким просять суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів на користь: [PERSON] у відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 950000,00 грн.; [PERSON] у відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 450000,00 грн., Громадської організації «Захист Українського Народу» відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 186928,00 грн. та 12830,00 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказували на те, що 19.07.2017 р. під час виконання свого громадського обов`язку, невстановленими слідством особами журналіст ГО «Захист Українського Народу» [PERSON] був підданий катуванню, жорсткому поводженню, в подальшому за його заявою слідчим Святошинського УП ГУ НП в м.Києві [PERSON] було внесено до ЄРДР за № 12017100080006400 від 20.07.2017 р. повідомлення про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.125 КК України. За час проведення досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням, вони - позивачі неодноразово звертались до слідчих та прокурора з клопотаннями, щодо вказаного провадження, однак про розгляд даних клопотань та їх вирішення позивачів повідомлено не було. Позивачі неодноразово звертались з скаргами до слідчих суддів з приводу оскарження дій та бездіяльності слідчих, та щодо внесення повідомлень про неправомірні дії слідчих до ЄРДР, однак не виконуючи ухвали слідчих суддів спрямовані на проведення ефективного досудового розслідування за даним кримінальним провадженням, 02.07.2018 р. слідчим Святошинського УП ГУ НП в м.Києві [PERSON] прийнято рішення про закриття кримінального провадження. 13.08.2018 р. за скаргою [PERSON] прокурором Київської місцевої прокуратури №8 скасовано вказану постанову про закриття. В зв`язку з ігноруванням свідчим [PERSON] проведенням будь-яких слідчих ( розшукових) дій, [PERSON] та ГО «Захист Українського Народу» звернулись до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою щодо вчинення злочину слідчим [PERSON] за ст.ст. 364, 367, 382 КК України та внесенні в ЄРДР відомостей про вчинений злочин. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2018 року у справі № 757/13281/18-к скарга була задоволена, судом було зобов`язано уповноважену особу Національної поліції України за заявою [PERSON] та ГО «Захист Українського Народу» від 28.12.2017 року внести відомості до ЄРДР про вчинення злочину слідчим [PERSON] . Крім того, зазначили, що 29.10.2018 року слідчим СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Довгуном В.В. було прийнято рішення про закриття кримінального провадження ЄРДР № 42018100000000309 від 27.03.2018 року щодо слідчого [PERSON] на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, яке ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва було скасовано. Вказали, що 09.01.2019 року слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва Незнамовою І.М. у справі № 789/20547/18 було задоволено скаргу позивачів на протиправну бездіяльність слідчого [PERSON] та зобов`язано слідчого [PERSON] у кримінальному провадженні № 12017100080006400 від 20.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України розглянути клопотання подані ГО «Захист Українського Народу». Однак 17.03.2019 року слідчим СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Козачук М.І. було прийнято 17.03.2019 року рішення про закриття кримінального провадження № 12017100080006400 від 20.07.2017 року та не проведено при цьому жодної слідчої (розшукової) дії. Вказана постанова слідчого Козачука М.І. від 17.03.2019 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року у справі № 759/13900/19 була скасована. Вважають що всупереч вимогам чинного законодавства слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Довгун В.В. не виконавши жодної із вимог КПК України, не розглянувши жодного клопотання позивачів протиправно виніс постанову про закриття кримінального провадження. Зазначили, що внаслідок винних та неправомірних дій позивачам було заподіяно моральну шкоду, яку вони просять стягнути з Державного Бюджету України через Державну казначейську службу України. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник ГО «»Захист Українського Народу» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник ГУ НП у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду 17.09.2020 року відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Представник Державної казначейської служби України, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду 28.09.2020 року відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які послались позивачі, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є керівником Громадської організації «Захист Українського Народу» (ГО « ЗУН ») з моменту його створення, а саме з 10.12.2014р. Дана організація співпрацює з різними правозахисними громадськими організаціями, в т.ч. з ГО «Стоп корупції», з якими вони обмінюються інформацією, та здійснює захист конституційних прав членів організації та всього Українського народу зокрема. В даній організації на громадських засадах, працює [PERSON] , [INFO] , який являється також керівником прес-центру ГО «ЗУН», та журналістом газети «Новий шлях». 17.07.2017 [PERSON] було здійснити відеозйомку роботи «Київхліб». Як вказує позивач 19.07.2017 р. він - [PERSON] завітав до кіоску « Київхліб », який розташований неподалік буд. 9д по пр-т Л.Курбаса в м.Києві , представившись керівником прес-служби ГО «ЗУН», та журналістом, пред`явивши свій журналістський бейджик, просив здійснити відеозйомку процесу продажу хлібобулочних виробів в кіоску, та правові підстави знаходження даного кіоску, на вказаному місці. В подальшому зі слів [PERSON] , коли він почав здійснювати відеозйомку в кіоску, та ознайомитись з документами кіоску споживача, [PERSON] не вдалося це зробити, оскільки продавчинями кіоску по мобільному телефону чи в інший спосіб було викликано невідомих осіб, одна з яких чоловічої статі, під`їхала на автомобілі чорного кольору д.н.з. [NUMBER] до кіоску. Як пояснив [PERSON] даний чоловік увійшовши до кіоску, вдарив [PERSON] ззаду по голові та ззаду взявши за одяг останнього, викинув [PERSON] на вулицю, в результаті чого [PERSON] впав на землю. Натомість невстановлений чоловік у свою чергу, своїми ногами та руками, став наносити удари по всьому тілу [PERSON] , в т.ч. по голові, грудній клітці. А потім сів на водійське місце даного автомобіля, і поїхав з вказаного місця розташування кіоску. При цьому зі слів [PERSON] даний невідомий чоловік пошкодив відеокамеру [PERSON] , та наніс значні збитки, оскільки відеокамера Sony перебуває на балансі ГО «ЗУН». Після цього [PERSON] пішов до дільничного пункту поліції, для написання заяви, і викликав швидку медичну допомогу. Факт отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень, підтверджується довідкою Київської міської клінічної лікарні №17 (№2738 від 19.07.2017) в якій зазначений встановлений потерпілому діагноз: забої, садна м`яких тканин обличчя та голови, забій грудної клітки зліва. Забої, садна м`яких кінцівок. Як встановлено в судовому засіданні, 19.07.2017 року до чергової частини Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, надійшло повідомлення лікаря Корчевного, про госпіталізацію [PERSON] , 1944р.н., з просп. Леся Курбаса, 9 в м. Києві , з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, гематоми садна обличчя, закрита травма грудної клітки, закрита травма живота під питанням. 19.07.2017 до журналу Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, зареєстровано заяву [PERSON] , [INFO] прож: [ADDRESS] з приводу умисного нанесення тілесних ушкоджень заявнику невідомою особою. Судом встановлено, що СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №12017100080006400 від 20.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 10.08.2017 року, постановленої за наслідками розгляду судового провадження №759/11861/17, зобов`язано уповноважену особу Святошинського УП ГУНП у м.Києві внести відомості за заявою Громадської організації «Захист Українського Народу» від 31.07.2017 року про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування, крім цього, відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 28.02.2018 року, постановленої за наслідками розгляду судового провадження №759/1344/18, зобов`язано слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві [PERSON] розглянути клопотання [PERSON] від 25.01.2018 року про проведення ряду слідчих дій у вазаному кримінальному провадження. Також встановлено, що представником Громадської організації «Захист Українського Народу» неодноразово подавались клопотання слідчому СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві [PERSON] у вказаному кримінальному провадженні, зокрема: 31.07.2017 року №349 (вх. від 31.07.2017 року №10979), 31.07.2017 року №349 (вх. від 31.07.2017 року №10981), 10.08.2017 року №363 (вх. від 11.08.2017 року), 10.08.2017 року №362 (вх. від 11.08.2017 року) та потерпілим [PERSON] 10.08.2017 року (вх. від 11.08.2017 року), 24.07.2017 року (вх. від 25.07.2017 року №В-2354), 25.01.2018 року (вх. від 26.01.2018 року) про проведення ряду слідчих дій, проте, до дня розгляду скарги слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві [PERSON]., який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017100080006400 від 20.07.2017 року, умисно не виконуються судові рішення та не розглядаються подані клопотання, чим систематично порушуються права заявника. 02.07.2018р. слідчим [PERSON] було прийнято рішення про закриття кримінального провадження ЄРДР№ 12017100080006400 від 20.07.2017р. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. від 28.02.2018р. скарга [PERSON] задоволена частково, зобов`язано слідчого [PERSON] розглянути клопотання [PERSON] від 25.01.2018р. Постановою процесуального керівника-прокурора Київської місцевої прокуратури № 8 від 13.08.2018р. скасована постанова слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві [PERSON] від 02.07.2018р. про закриття кримінального провадження № 12017100080006400 від 20.07.2017р. за ч. 1 ст. 125 КК України. 17.03.2019 року постановою слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві Козачука М.І. закрито кримінальне провадження ЄРДР№ 12017100080006400 від 20.07.2017р. у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. Ухвалою Київського апеляційного суду від 01.07.2020 року ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2020 року про відмову у задоволенні скарги Громадської організації "Захист Українського Народу" та потерпілого [PERSON] на постанову про закриття кримінального провадження №12017100080006400 від 20.07.2017 - скасовано, постановлено нову ухвалу, якою скаргу Громадської організації «Захист Українського Народу» та потерпілого [PERSON] на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №12017100080006400 від 20.07.2017, задоволено, а постанову слідчого СВ Святошинського УП ГУ НП у м. Києві від 16.03.2020 про закриття кримінального провадження №12017100080006400 від 20.07.2017- скасовано. Підставою звернення до суду із даним позовом є посилання на те, що протиправною бездіяльністю працівників Святошинського УП ГУ НП у м. Києві позивачам завдано матеріальну та моральну шкоду. Так, за змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частинами першою - третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Предметом доказування у вказаній справі є протиправність дій або бездіяльності відповідачів, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями останніх та спричиненням моральної шкоди позивачам, і відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Позивачі вимоги про відшкодування моральної шкоди обґрунтовував незаконною бездіяльністю слідчих органів. Суд, аналізуючи надані сторонами докази у своїй сукупності з обставинами справи приходить до переконання, що доводи позивачів зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймалися слідчим у кримінальному провадженні. Разом з тим, реалізація позивачами свого процесуального права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які були у подальшому скасовані слідчими суддями, не свідчить про протиправність дій слідчого та завдання позивачу моральної шкоди у розумінні ст. 23 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачами не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їм працівниками Святошинського УП ГУ НП у м. Києві моральної шкоди. Таким чином, за відсутності доказів про умисне чи з грубою необережністю затягування досудового слідства, правові підстави для застосування норм у ст.ст. 1176, 1173 чи 1174 ЦК України та відшкодування моральної шкоди відсутні. За таких обставин судом встановлено, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Однак враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, останній віднесений за рахунок держави.

Outcome: dismissed