Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визнати видану нею довіреність від 05.02.2014 року на імя [PERSON] недійсною та визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 13.06.2014 року, розташованого за адресою: вул. 50 років визволення України, 20 в м. Новоград-Волинський та анулювати їх реєстрацію в реєстраційній службі. Свої вимоги мотивувала тим, що вона отримала у приватну власність земельну ділянку за вказаною адресою та побудувала будинок. До нього були підведені належні комунікації, відкрито особові рахунки, однак будинок не був прийнятий в експлуатацію, його готовність становила 95%. З [PERSON] позивач певний час фактично підтримувала шлюбні стосунки і 09.11.2013 року офіційно зареєструвала шлюб. В подальшому у позивача виникли фінансові проблеми і вона була змушена виїхати за межі України на заробітки. На імя [PERSON] позивач видала доручення для продажу незакінченого будівництвом житлового будинку. За виручені кошти [PERSON] повинен був придбати житло для позивача. Таке доручення йому видала як чоловіку. 13.06.2014 року [PERSON] продав будинок, проте кошти позивачу не надав. Став уникати зустрічі та придбав житло своїй дочці. Оскільки [PERSON] на момент реєстрації шлюбу з [PERSON] вже перебував у зареєстрованому шлюбі, тому позивач видала довіреність під впливом обману. Крім того, у договорі купівлі-продажу будинку зазначено, що готовність будинку становить 5%, що свідчить про зловмисну домовленість її представника з другою стороною. З цих підстав просила визнати правочини недійсними. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. В судовому засіданні представники позивача та її представник уточнили позовні вимоги, вказавши, що просять визнати недійсною довіреність з підстав, встановлених ст. 230 ЦК України, а договір купівлі-продажу за ст. 232 ЦК України. Просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Заяв, заперечень до суду не надійшло. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом з подружжям Миронова-Осипенко. Влітку у 2013 році вона була в гостях в будинку [PERSON] на Лубчиці. Будинок був майже закінчений. На той час подружжя вже жили там близько року. Свідок [PERSON] повідомила, що працює в МБТІ, і від [PERSON] їй надійшло замовлення про видачу довідки на відсоток готовності будинку. Чоловік привіз її на місце і вона оглянула фундамент будинку і підготовила документи про 5% готовності будинку. На фундаменті номеру будинку не було. Сам фундамент знаходився в районі Лубчиці. Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. 05.02.2014 року [PERSON] довіреністю уповноважила [PERSON] розпоряджатися та/або продати належний їй незакінчений будівництвом житловий будинок (майнове право на будівництво (створення) житлового будинку та земельну ділянку площею 760 кв.м., що знаходяться в м. Новограді-Волинському, по вулиці 50-річчя визволення України, номер 20) на умовах, які йому попередньо відомі з договору доручення, а також бути її представником з усіх питань, повязаних з оформленням договору купівлі-продажу. Довіреність підписана особисто [PERSON], вона посвідчена приватним нотаріусом [PERSON], який встановив її особу, перевірив дієздатність (а.с. 16). Також позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 09.11.2013 року зареєстрували шлюб, який занулюваний 07.11.2014 року висновком начальника відділу ДРАЦС по м. Новоград-Волинському РС Новоград-Волинського МРУЮ відповідно до ч.1 ст.39 СК України, оскільки [PERSON], вступаючи в шлюб з [PERSON], одночасно перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 9-10). Чітке трактування правочину, вчиненого під впливом обману міститься у п.20 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Зокрема, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів. [PERSON] приховав від [PERSON], що на момент укладення шлюбу він перебував у шлюбі з іншою жінкою, але вказана обставина не впливала на вчинення правочину, оскільки довіреність на продажу будинку вона видала громадянину [PERSON], а не чоловіку [PERSON] та незакінчений будівництвом житловий будинок належав їй особисто, а не був спільною сумісною власністю подружжя. Тому вказаний обман не мав істотного значення при укладенні правочину довіреності, а позивач дійсно бажала продати будинок з метою вирішення фінансових проблем по погашенню кредитної заборгованості. Але найголовніше, що правочин довіреності є одностороннім правочином, виявлення волі лише однієї сторони, тому норми ст.230 ЦК України не можуть бути застосовані у вказаному випадку. Посилання позивача, що в довіреності невірно зазначений номер будинку (цифрами вказано 20, а буквами записано 12) суд вважає формальною помилкою, оскільки [PERSON] мала волю продати будинок № 20 і не мала у власності ніякого будинку № 12. Тому судом не встановлено підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання довіреності недійсною як такої, що вчинена під впливом обману. Затим 13.06.2014 року [PERSON], діючи від імені [PERSON], продав [PERSON] незавершений будівництвом житловий будинок відсоток готовності якого 5% по вул. 50 років визволення України в м. Новоград-Волинський Житомирської області № 20. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0760 га, кадастровий номер якої: 1811000000:00:042:0063, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Договір укладений в письмовій формі, нотаріально посвідчений, сторони виконали всі умови угоди та розрахувалися, зареєстрували договір у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 17-18, 21). Позивач просила визнати недійсним зазначений правочин згідно ст.232 ЦК України. Постанова пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року розяснює застосування і цієї статті. Зокрема, для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. [PERSON] свідомо не передав кошти від реалізації будинку довірителю [PERSON], однак позивачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено про існування домовленості між [PERSON] і [PERSON] Так, свідок [PERSON] пояснила, що до неї з замовленням звертався чоловік, він же показував їй фундамент будинку в районі Лубчиці процент готовності якого становив 5%, тому у суду відсутні підстави стверджувати, що [PERSON] знала про такі дії [PERSON] і погоджувалась з ними. Посилання позивача, що купуючи будинок [PERSON] достовірно бачила, що готовність будинку не становить 5%, суд приймає до уваги, однак не встановлено, що підписуючи договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку [PERSON] звернула увагу на відсоток готовності будинку, прописаний в договорі. Інших доказів, які б свідчили про недобросовісність поведінки [PERSON], суду на дослідження не надано. Таким чином, в судовому засіданні позивачем не доведено підстав для визнання договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку недійсним внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною. Також, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення двох перших вимог позивача, тому безпідставними є і вимоги [PERSON] про анулювання реєстрації правочинів довіреності та купівлі-продажу в реєстраційній службі. Відтак, у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed