Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 07 березня 2006 року він отримав довідку голови квартального комітету про склад сім'ї, з якої дізнався, що за адресою його місця мешкання також зареєстрована [PERSON]. Після отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна з'ясувалося, що 13.08.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] проведено державну реєстрацію права спільної сумісної власності 13/25 частин квартири [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі дублікату свідоцтва про право власності б/н від 29.07.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради. На думку позивача Державний реєстратор проігнорувала наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, не перевірила реєстраційної справи, відповідно до якої одноособовим власником 13/25 частин спірного будинку є позивач [PERSON] (рішення про реєстрацію права власності від 16.02.2006 року). Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 304-р від 20.04.2016 року «Про припинення надання адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців деякими органами державної реєстрації, утвореними Міністерством юстиції» припинено надання утвореними ним органами державної реєстрації адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців. Дніпродзержинське міське управління юстиції припинило свою діяльність без визначення правонаступника, а Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради наділений повноваженнями з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 834-VII від 26.11.2015 року. З приводу незаконної реєстрації [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позивач звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, але ухвалою суду від 20.10.2016 року провадження по адміністративній справі № 804/2258/16 було закрито у зв'язку з тим, що справу не належить розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також, позивач [PERSON] звертався до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до департаменту комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування державної реєстрації прав. Ухвалою суду від 17.01.2017 року позовну заяву було йому повернуто для звернення із позовом до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська. На підставі викладеного позивач просив скасувати державну реєстрацію права спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на 13/25 частку житлового будинку (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 147098212104) [ADDRESS] (номер запису про право власності 2339542 від 13.08.2013 року). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовні, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] та обставини, якими вони обґрунтовані підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зазначив, що на його думку, державний реєстратор не мав прав реєструвати право власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі дублікату свідоцтва про право власності б/н від 29.07.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради, оскільки не скасованими були обтяження на спірний об'єкт нерухомості та оскільки на той час в реєстрі вже було зареєстровано право власності позивача на житловий будинок [ADDRESS]. Тому, спочатку треба було скасувати реєстрацію права власності [PERSON], а потім вже реєструвати право власності третіх осіб на даний житловий будинок. Представник відповідача - Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що державну реєстрацію права спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] проведено державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703. Зазначене законодавство діяло на момент розгляду заяви державним реєстратором. Також пояснила, що 13.08.2013 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію права власності. Згідно картки прийому заяви заявниками разом з заявою подані документи : *рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09.07.2008 року; *рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.02.2013 року; *дублікат свідоцтва про право власності, виданий 29.07.2013 року, виданий Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради; *технічний паспорт, виданий 01.08.2013 року ОКП «ДБТІ». На підставі поданої заяви та доданих до неї документів держаним реєстратором 03.09.2013 року прийнято рішення про реєстрацію права власності. Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав. Що стосується записів про право власності позивача [PERSON] в реєстрі прав власності на нерухоме майно, то ці записи є архівними складовими Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з цього архіву записи не видаляються. Тобто до 01.01.2013 року діяв Реєстр прав власності на нерухоме майно, а з 01.01.2013 року діє новий реєстр - Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. У випадку, якщо б право [PERSON] було зареєстровано в новому реєстрі, тобто в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, воно б підлягало скасуванню, а оскільки воно було зареєстровано в старому (архівному) реєстрі - Реєстрі прав власності на нерухоме майно (тобто в архівній складовій частині Державного реєстру прав, якою є Реєстр прав власності на нерухоме майно), то його скасувати не можна, бо він не є діючим реєстром. Що стосується наявних обтяжень, то відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (далі Порядок), передбачалось проведення реєстрації прав власності при наявності обтяжень. Це визначено п.92,93, 94 Порядку. Так, відповідно до п.92 Порядку, під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно. Відповідно до п.93 Порядку, державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про: 1) державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек; 3) обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; 4) обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст. Відповідно до п.94 Порядку, у разі наявності записів про обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та/або Державному реєстрі обтяжень рухомого майна державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна. Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надсилає рекомендованим листом органові або посадовій особі, якими встановлено обтяження речових прав на нерухоме майно, особі, в інтересах якої встановлено обтяження, письмове повідомлення про прийняте державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав та перенесення ним відомостей про обтяження речових прав на таке нерухоме майно до даного Реєстру (за наявності у зазначених реєстрах відомостей про місцезнаходження (адресу) органу (особи). У даному випадку [PERSON] була сама обтяжувачем, тобто особою, в інтересах якої встановлено обтяження. Таким чином проведення реєстрації права спільної сумісної власності 13/25 частин квартири [ADDRESS] за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на підставі дублікату свідоцтва про право власності б/н від 29.07.2013 року, виданого Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради було цілком законним та відповідало законодавству, яке діяло на момент розгляду заяви державним реєстратором. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, вважає вимоги позивача [PERSON] необґрунтованими. Суду пояснила, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1999 року, їй належить 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказане підтверджується Дублікатом Свідоцтва про право власності на житло, виданим згідно з розпорядженням департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 29.07.2013 року №5/82-р. 20 січня 2006 року без її відома вказана частка житлового будинку була продана, згідно договору купівлі-продажу [PERSON], чим були порушені її права. З метою захисту своїх прав та інтересів, вона у лютому 2007 року звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу 13/25 частки житлового будинку. Рішенням суду від 09.07.2008 року у справі № 2-60/08 її позовні вимоги були задоволені та договір купівлі-продажу [PERSON] 13/25 частки житлового будинку, які належать їй, визнаний недійсним. Додатковим рішенням суду від 09.12.2010 року у справі №2-2846/10 [PERSON] зобов'язано повернути їй 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] 13 серпня 2013 року Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано право спільної сумісної власності на 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності за нею, [PERSON] та [PERSON] Не звертаючи уваги на те, що вказана частка є її власністю та власністю [PERSON] і [PERSON], [PERSON] не покинув житлового приміщення та продовжував проживати у ньому. З метою вирішення питання про усунення перешкод у користуванні своєю власністю, вона звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення та скасування реєстрації місця проживання [PERSON] у її будинку. Рішенням суду від 06.06.2014 року її позовні вимоги були задоволені частково та [PERSON] був зобов'язаний не чинити їй, [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні їх квартирою та залишити цю квартиру. Крім того, вказаним рішенням [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку у їх квартирі. Зняття з реєстрації підтверджено в постанові про закінчення виконавчого провадження № 45299531 від 24.03.2015 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.10.2014 року, рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2014 року частково змінено, а саме: відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині залишення квартири у придатному для проживання стані. В іншій частині вказане рішення залишено без змін. Таким чином, оскільки обґрунтованість її перебування у вказаному житловому будинку визнана вищевказаними судовими рішеннями, ці обставини взагалі не підлягають доказуванню, а вимоги [PERSON] є необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та судові витрати покласти на позивача. Представник третіх осіб [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, вважає вимоги позивача [PERSON] необґрунтованими та незаконними, а Державну реєстрацію права спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] проведено державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції 11.08.2013 року та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703, що є цілком законним. У задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити у повному обсязі. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, представника третіх осіб та третю особу, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. У судовому засіданні встановлено наступне. Нерухоме майно, а саме 13/25 частин житлового [ADDRESS] належав на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 20 січня 2006 року вказаний житловий будинок був проданий, згідно договору купівлі-продажу [PERSON] З метою захисту своїх прав та інтересів, [PERSON] у лютому 2007 року звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20 січня 2006 року 13/25 частки житлового будинку. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська суду від 09.07.2008 року у справі № 2-60/08 її позовні вимоги були задоволені та договір купівлі-продажу [PERSON] 13/25 частки житлового будинку від 20 січня 2006 року визнаний недійсним. Всі вище перелічені обставини підтверджуються зазначеним рішенням суду (ар.с.53-55). Додатковим рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.12.2010 року у справі №2-2846/10 [PERSON] зобов'язано повернути [PERSON] 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1999 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дійсно належить на праві спільної сумісної власності 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] Вказане підтверджується Дублікатом Свідоцтва про право власності на житло виданим, згідно з розпорядженням департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради від 29.07.2013 року №5/82-р (ар.с.63). У судовому засіданні було встановлено, що 13 серпня 2013 року Реєстраційною службою Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано 13/25 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Державним реєстратором Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] 13.08.2013 року під час звернення заявників [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийнято заяву, шляхом реєстрації в базі даних про реєстрацію заяв та запитів №2496609 (п.8 Порядку №703). Згідно картки прийому заяви (арс.с.94) заявниками разом з заявою подані документи (п.10 Порядку №703): *рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 09.07.2008 року; *рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 19.02.2013 року; *дублікат свідоцтва про право власності, виданий 29.07.2013 року, виданий Департаментом комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради; *технічний паспорт, виданий 01.08.2013 року ОКП «ДБТІ». Згідно ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції 11.08.2013 року) Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід'ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи. Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції 04.06.2017 року) Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Згідно з п.12 Порядку №703 під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями. Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться в строк, що не перевищує чотирнадцяти робочих днів (дні серпня 2013 року - 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 27, 28, 29, 30, дні вересня 2013 року - 02, 03 - день прийняття рішення про державну реєстрацію). Під час розгляду заяви про державну реєстрацію, відповідно до якої державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав заявлено вперше, державний реєстратор використовує дані Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна для цілей справляння державного мита та/або перенесення записів про обтяження речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації права власності або іншого речового права на таке майно (п.92 Порядку №703). Державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) записів про: 1) державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно у Реєстрі прав власності на нерухоме майно; 2) обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек; 3) обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; 4) обтяження податковою заставою речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, порядок доступу до якого встановлює Мін'юст (п.93 Порядку №703). У разі наявності записів про обтяження речових прав на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та/або Державному реєстрі обтяжень рухомого майна державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав, відкритого на об'єкт нерухомого майна (пункт 94 Порядку №703). Орган державної реєстрації прав, нотаріус у день прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень надсилає рекомендованим листом органові або посадовій особі, якими встановлено обтяження речових прав на нерухоме майно, особі, в інтересах якої встановлено обтяження, письмове повідомлення про прийняте державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі прав та перенесення ним відомостей про обтяження речових прав на таке нерухоме майно до даного Реєстру (за наявності у зазначених реєстрах відомостей про місцезнаходження (адресу) органу (особи). У даному випадку [PERSON] була сама обтяжувачем, тобто особою, в інтересах якої встановлено обтяження. Таким чином відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року №703 (далі Порядок), передбачалось проведення реєстрації прав власності при наявності обтяжень. Це визначено п.92,93, 94 Порядку. За результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставі прийнятого рішення щодо об'єкта нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, державний реєстратор відкриває розділ у Державному реєстрі прав, реєстраційну справу та присвоює реєстраційний номер такому об'єкту (пункти 16 та 17 Порядку №703). Згідно з п.18 Порядку №703 державний реєстратор на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вносить записи до Державного реєстру прав. Під час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, заявленого вперше, щодо якого у спеціальному розділі Державного реєстру прав містяться записи про речові права, обтяження таких прав, державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав відкритого на такий об'єкт нерухомого майна. Так,

Outcome: dismissed