Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є тіткою малолітньої [PERSON] [INFO], яка з 2013 року проживає в її сім'ї в [ADDRESS], мати дівчинки [PERSON] померла [INFO] року внаслідок хвороби, після її смерті батько [PERSON] - відповідач по справі доньку до себе не забрав, з часу її проживання в м. Самборі донькою не цікавився, не надає матеріальної допомоги, жодного разу не шукав з донькою зустрічі, не вітав з днем народження, тобто, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків без поважних причин. Позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] щодо його доньки [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні, яке за клопотанням позивача проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ст. 158-1 ЦПК України, позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов не визнав та пояснив, що його дружина тяжко захворівши разом з донькою [PERSON] виїхала в травні 2013 року до своєї рідні в м. Самбір Львівської області, де [INFO] року померла, їхня донька [PERSON] залишилася проживати у своєї тітки [PERSON], за рішенням Самбірського суду він сплачував аліменти на утримання дитини до смерті дружини, після смерті матері дочка не захотіла повертатися до нього, він намагався спілкуватися з дочкою по телефону, але вона сама від цього відмовилася, попавши під вплив позивачки, він намагався відкрити рахунок на дитину, але оригінали необхідних документів у нього відсутні, а тому він оформив Поліс страхування за програмою «Майбутній студент», він має власні заощадження, працює, бажає піклуватися про свою доньку, але не має такої можливості, також не може оформити пенсію на дочку по втраті годувальника, оскільки всі документи знаходяться у позивача, з боку родичів покійної дружини на нього постійно чиниться моральний тиск з тим, щоб він відмовився від власної дитини, але він цього робити не хоче. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Білоцерківської райдержадміністрації Київської області просила суд позов задовольнити, оскільки відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню власної доньки. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, покази свідків, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2007 року, від спільного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження дитини /а.с.6-7/. В судовому засіданні також встановлено, що сім'я проживала в [ADDRESS], але в травні 2013 року дружина відповідача разом з їхньою донькою [PERSON] виїхали до рідні в м. Самбір Львівської області, де [INFO] року [PERSON] померла внаслідок тяжкої хвороби, а [PERSON] залишилася проживати в сім'ї тітки [PERSON] в [ADDRESS], де проживає по даний час. Наведені обставини не заперечуються сторонами по справі, стверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] /а.с.8/, довідкою ЖБК «Верховина» від 04.03.2015 року /а.с.11/, згідно якої [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] 1947 року народження, дочкою [PERSON] 1982 року народження, в цій квартирі проживає також без реєстрації [PERSON] 2001 року народження. Відповідно до довідок директора середньої школи № 10 м. Самбора / а.с.10, 23/, [PERSON] навчається в цій школі з 01.09.2013 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов малолітньої [PERSON] від 17.02.2015 року /а.с.15/, в квартирі [ADDRESS], де проживає дитина, для неї створено всі необхідні умови, зі слів дівчинки, батько її не відвідує з травня 2013 року, не забезпечує матеріально. Аналогічні відомості зазначені в довідці Самбірського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 12.02.2015 року № 8/34 /а.с.16/, де дитина перебувала під соціальним супроводом з 13.06.2014 року по 09.12.2014 року. У висновку опікунської ради при виконкомі Трушківської сільської ради Білоцерківського району від 03.03.2015 року /а.с.18/ вказується на те, що батько дівчинки [PERSON] зареєстрований і проживає в с. Трушки у власному будинку, який газифікований, має добрий стан, є всі необхідні умови для проживання та виховання доньки, але з часу від'їзду дитини батько жодного разу її не бачив, не цікавився її здоров'ям, не надавав матеріальної допомоги та моральної підтримки, а тому опікунська рада вважає за доцільне звернутися з клопотанням до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON]. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як роз'яснено в п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання /крім хронічного алкоголізму чи наркоманії/ або з інших незалежних від неї причин. Згідно приписів ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до положень Конвенції про права дитини, право вільно висловлювати свою думку визнається за дитиною, здатною сформулювати власні погляди. Дитина має право висловлювати свою думку на те чи інше питання, що стосується її інтересів. В судовому засіданні було вислухано думку малолітньої [PERSON] щодо даного спору, дівчинка вказала на те, що батько не приділяв їй належної уваги і тоді, коли вони проживали разом, не цікавився її навчанням, вона не може пробачити йому ставлення до матері, після смерті матері він телефонував всього декілька разів, не приїздив жодного разу, на даний час вона сама не має бажання розмовляти з батьком, не хоче з ним проживати, просить позбавити його батьківських прав, боїться того, що батько забере її в село Трушки за місцем його проживання, тоді як в м. Самбір у неї багато друзів, вона має можливість відвідувати різні гуртки, в сім'ї тітки, де вона проживає, до неї чудово ставляться, вона забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку, тоді як батько ніколи таких умов для неї не створював. Але при вирішенні цього питання судом приймаються до уваги також наступні обставини. Так, як вбачається з характеристики Трушківської ЗОШ Білоцерківського району на [PERSON], вона навчалася в цій школі з 2007 року по 2013 рік, була старанною, дисциплінованою, врівноваженою ученицею, користувалася авторитетом та повагою в учнівському колективі, в період з 2-го семестру 2013 року перебувала в стані тривоги, стала замкнена, під час спілкування з'ясувалося, що [PERSON] дуже переймається стосунками між батьками. Наведені обставини підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] -директор Трушківської ЗОШ. Сам відповідач вказував на те, що останнім часом між ним та дружиною стосунки погіршилися, вони проживали разом тільки заради дитини, але він намагався забезпечити сім'ю матеріально, піклувався про свою доньку. Свідок [PERSON] в суді показав, що знає сім'ю відповідача біля шести років, часто бував у них в с. Трушки, у нього склалися чудові стосунки з [PERSON], відносини між відповідачем та донькою були нормальні, коли він з своєю сім'єю їхав відпочивати, то саме на прохання відповідача з ними їздили [PERSON] та її мати, відповідач надавав кошти на ці поїздки. В матеріалах справи є копія виконавчого листа Самбірського міськрайонного суду Львівської області, який видано 07.08.2013 року на виконання рішення суду від 29.07.2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого з відповідача було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 17.07.2013 року до досягнення повноліття /а.с.12/. Позивач в судовому засіданні підтвердила той факт, що аліменти відповідач сплачував до січня 2014 року включно, після смерті його дружини аліменти від відповідача не надходили. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач має постійне місце роботи в ГП «Магістраль», за місцем роботи характеризується позитивно /а.с. 39, 43-44/, 06.04.2015 року відповідач оформив Поліс страхування за програмою страхування «Майбутній студент» /а.с.40-41/ строком дії 5 років на свою дочку, страхова сума за договором -19 112 грн.38 коп. Отже, як вважає суд, всі ці обставини свідчать про те, що відповідач не проявляв і не проявляє байдужість до своєї доньки, дівчинка дійсно перенесла психологічну травму із-за смерті матері, а тому відповідач в суді пояснив, що він не буде чинити жодних перешкод щодо проживання його доньки в сім'ї позивачки, оскільки дитина сама виявила таке бажання. Тобто, безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач самоусунувся від виховання своєї доньки, суду не надано. Але суд також вважає, що відповідач мав можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки після смерті дружини, приймати участь у її вихованні, оскільки його посилання на те, що родичі дружини в цьому його перешкоджали не знайшли підтвердження в судовому засіданні, таких доказів суду надано не було. В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, на яку вказано вище в рішенні, зазначається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини /дітей/ і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи поведінку відповідача, дані про його особу, бажання приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки [PERSON], також приймаючи до уваги емоційний стан дівчинки, оскільки після смерті її матері пройшов всього рік, суд вважає за можливе не позбавляти відповідача батьківських прав, надати йому можливість налагодити стосунки з донькою, але попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed