Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вище вказаним позовом, після уточнення остаточно просила: - стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти щомісячно на утримання дочки [PERSON] в розмірі 900 грн., щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення і до досягнення [PERSON] 23 річного віку, тобто до [INFO]. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду 01.11.2016 року надав письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити в задоволені позову, оскільки наразі у нього відсутня можливість надавати своїй повнолітній донці матеріальну допомогу, так як він не має жодних доходів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 13.09.2010 року шлюб між ними був розірваний (а.с. 3). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). [PERSON] навчається в Вищій школі інформатики та управління у місті Жешув, термін навчання з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року, що підтверджується довідкою. Щомісячна оплата за навчання у першому семестрі 2015/2016 академічному році була 2191,50 злотих (а.с. 8). Згідно довідки наданої відповідачем він перебуває на обліку в Кіровоградській ОДПІ, як фізична особа - підприємець з 18.06.1992 року. за даними довідкової податкової декларації про майновий стан і доходи сума загального оподаткування доходу, отриманого від продовження господарської діяльності за період з 01.01.2016 року по 30.09.2016 року складає - 0,00 грн. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з частини 1 статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Як зазначено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, аналіз змісту ст. 199 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) продовжує навчання; дочка (син) потребує матеріальної допомоги у зв'язку із продовженням навчання; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно до ст.3 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, підставою звернення до суду є порушення права, яке підлягає судовому захисту. Спосіб такого захисту визначений законами України (ст..4 ЦПК). На забезпечення виконання принципу цивільного судочинства - змагальності, позивач повинна довести на підставі належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ст..57-60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін виникає спір (ч.3ст.60 ЦПК). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (п.4ст.60 ЦПК). Враховуючи вище викладене суд прийшов до висновку, що позивачем недоведена можливість відповідача надавати допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, що в силу ст. 199 СК України унеможливлює задоволення позову. Крім того, судом враховано, що згідно до ч. 3 ст. 199 СК України позивач звертаючись до суду не врахувала, що право на звернення до суду належить її донці, яка продовжує навчання, проте, не проживає із своєю матір'ю. В зв'язку з цим позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК Українисудові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed