Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що ним було втрачено свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11 червня 2018 року невідома особа уклала від імені позивача договір дарування 1/2 частки квартири, за яким [PERSON] передав [PERSON] в дар, а обдарований безоплатно прийняв у дар квартиру 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Миколою Олександровичем. Позивач зазначаю, що його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі, спірний договір він не підписував. У зв`язку з чим просить визнати договір дарування квартири від 11 червня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Миколою Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за № 1272, що укладений між [PERSON] та [PERSON] , недійсним. 03 квітня 2020 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до свого провадження, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та залучено до участі у справі Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Миколу Олександровича у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 11 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Миколою Олександровичем посвідчено договір дарування 1/2 частки квартири, за яким [PERSON] передав [PERSON] в дар, а обдарований безоплатно прийняв у дар квартиру 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Позивач просить визнати договір дарування квартири від 11 червня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Миколою Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за № 1272, що укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Підставою для задоволення позовних вимоги позивачем зазначено, що його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі, спірний договір він не підписував. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду розпорядження Органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 43-34/Д від 10 травня 2018 року «Про оформлення дубліката - 2 свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6), дублікат - 2 свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виданий Органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с. 7), заяву позивача про видачу дублікату свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8), інформаційну довідку Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 19 березня 2018 року, відповідно до якої Ѕ частина квартири за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності позивачу (а.с. 9), висновок Дніпровського Управління поліції Головного управління Національної поліції від 08 березня 2018 року щодо розгляду заяви позивача про втрату паспорту та свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 11), оголошення в газеті про втрату свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому. Згідно ст. 719 ЦК України Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. За вимогами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частинами 2,3 ст.203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 11 червня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Миколою Олександровичем посвідчено договір дарування 1/2 частки квартири, за яким [PERSON] передав [PERSON] в дар, а обдарований безоплатно прийняв у дар квартиру 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо спростування підписання спірного договору 1/2 частокки квартири, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Миколу Олександровича про визнання договору дарування недійсним.

Outcome: dismissed