Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON], діючи в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач вихованням дитини і утриманням її він не займався і не займається. При зустрічі з сином робить вигляд, що він його не знає та обминає його стороною. Це дуже травмує психіку сина. Позивач [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківства відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] повністю ухиляється від виконання батьківських обов'язків. В серпні в дитини було дві операції, але відповідач не провідував його. Останній раз зустрівся, з сином, коли йому було 4 роки. Дитину травмує таке відношення батька. Син хворіє з народження, в нього була гемолітична хвороба. Схильний до обструктивних бронхітів. Відповідач [PERSON]., представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] бажає в майбутньому змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Представник служби у справах дітей Гусятинської районної державної адміністрації Чулик Н.В. вважає недоцільним позбавити відповідача батьківських прав, вважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою. Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування Гусятинської РДА, дослідивши матеріали справи та давши їм оцінку, суд знаходить позов не обґрунтованим з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS].(а.с. 7). В судовому засіданні 07.10.2014 року відповідач [PERSON] визнав те, що останнім часом (1,5 року) він не намагався спілкуватись з дитиною, до сина не навідується, життям, здоров'ям дитини не цікавиться, не бере участі у його вихованні Зазначені орбставини підтверджуються довідкою Хоростківського ясла-садочку №2, довідкою ЦПЗ № 01-08-22 від 15.10.2014 року. Відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до розрахунку про розмір заборгованості зі сплати аліментів від 31.07.2014 року, виданого відділом державної виконавчої служби Гусятинського районного управління юстиції, згідно виконавчого листа № 2-596/2009 року, переплата по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] станом на 01.07.2014 становить 2 453 грн. 15 коп. Згідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Разом із тим, відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), у рішенні по, яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При розгляді справи стороною позивача не доведено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків і позбавлення його батьківських прав є в даному випадку способом захисту прав та інтересів дитини [PERSON] Як слідує із матеріалів справи, будь-якого позитивного результату для неповнолітнього [PERSON], у разі позбавлення батьківських прав [PERSON], не передбачається. Застосування позбавлення батьківських прав до [PERSON], як крайнього заходу впливу, лише як санкції за неналежне виконання ним своїх батьківських обов'язків, суд вважає таким, що не відповідає змісту статті 164 СК України, а тому є недоцільним. При таких обставинах суд, з огляду на наявність певної винної поведінки [PERSON], що має прояв у неналежному виконанні ним своїх батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина, ураховуючи її характер, особу відповідача, а також інші конкретні обставини справи, вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. При цьому у відповідності до положень ч.6 ст.19 СК України суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Гусятинської райдержадміністрації Тернопільської області. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed