Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому уточнюючи свої вимоги в останнє - 01.08.2017 року зазначив, що він одружився з [PERSON] 02 серпня 2002 року, а з 19 грудня 2002 року вселився в квартиру [ADDRESS] та проживає у вищевказаній квартирі протягом 13 років. Свій уточнений позов обґрунтовує тим, що вказану квартиру його дружина [PERSON] отримала від першого чоловіка, якому квартира була видана на підставі ордеру на жиле приміщення, на сім'ю у складі трьох осіб, в тому числі на сина від попереднього шлюбу - [PERSON] На підставі вказаного ордеру вони вселилися у вищевказану квартиру та були там всі зареєстровані. Так як перший шлюб дружини виявився невдалим, подружжя розірвали шлюбні відносини та в 2001 році її колишній чоловік виїхав на постійне місце проживання до м. Харкова, виписавшись з вищевказаної квартири. З 2000 року дружина разом з сином залишились зареєстрованими та проживали у вищезазначеній квартирі. Після реєстрації шлюбу з [PERSON] за пропозицією та з дозволу останньої позивач був вселений в квартиру [ADDRESS], та з моменту вселення став проживати однією сім'єю з жінкою [PERSON] та її сином від попереднього шлюбу [PERSON] та користувався квартирою нарівні. Тобто з часу вселення в квартиру, позивач постійно проживав і користувався, як член сім'ї житловим приміщенням, самостійно брав участь у витратах пов'язаних з оплатою комунальних послуг, за власні кошти оплачував витрати на утримання вищевказаної квартири та виконував інші зобов'язання, що випливають із договору найму житлового приміщення. [PERSON] неодноразово обіцяла зареєструвати позивача в зазначеній квартирі, однак цього не зробила, він звертався до відповідних органів з метою реєстрації його в зазначеній квартирі, однак йому також було відмовлено. На даний час позивач зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], однак за вказаною адресою не проживає з 19 грудня 2002 року. Його дружина зняла свою реєстрацію та виїхала в інше місце, за адресою: [ADDRESS], залишається зареєстрованим тільки відповідач по справі [PERSON], однак фактично там не проживає, оскільки з вересня 2014 року останній виїхав до Ізраїлю для вивчення ізраїльської мови з метою подальшої репатріації. Позивач залишається єдиною особою, яка проживає в цій квартирі, дбайливо ставиться до неї, постійно сплачує комунальні послуги, приймає участь в утримані будинку та прибудинкової території, у нього немає іншого житла і йому нікуди виселятися. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним права користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], зобов'язавши виконавчий комітет Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради поставити його на реєстраційний облік за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтвердив обставини, на які посилався в уточненому позові, підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволені в повному обсязі. Представник виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради Ослюк В.І. уточнені позовні вимоги позивача не визнав, проти їх задоволення заперечував, пояснюючи це тим, що позивач користується спірною квартирою і ніхто йому в цьому не перешкоджає, за відповідачем [PERSON] зберігається право користування квартирою на час його навчання, а без його згоди виконком не може зареєструвати позивача за вказаною адресою. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, належним чином за єдиним відомим місцем проживання - місцем реєстраційного обліку, що підтверджується матеріалами справи. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] на сім'ю з трьох чоловік було надано право на заняття житлового приміщення, а саме двокімнатною квартирою, жилою площею 26,7 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS]. До складу сім'ї [PERSON] належали на той час - жінка [PERSON] та їхній син [PERSON], [INFO] (а.с. 88), які вселилися у вищевказану квартиру та були там всі зареєстровані. В подальшому сімейне життя у подружжя не склалось і в 2001 році [PERSON] в добровільному порядку знявся з реєстрації у спірній квартирі та виїхав на постійне місце проживання до м. Харкова, що підтверджується витягом з протоколу № 4 від 20.04.2005 року, згідно якого, у зв'язку з переїздом основного квартиронаймача [PERSON] дозволено змінити договори найму житлових приміщень з [PERSON] на колишню дружину [PERSON] (а.с. 88). Судом встановлено, що 02.08.2002 року між позивачем по справі - [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, прізвище останньої після одруження змінилось на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Отже після реєстрації шлюбу позивач за пропозицією та з дозволу своєї дружини - [PERSON] вселився в квартиру [ADDRESS], та став проживати однією сім'єю з жінкою та її сином від попереднього шлюбу [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що з часу вселення в квартиру, позивач постійно проживав і користувався, як член сім'ї житловим приміщенням, за власні кошти брав участь у витратах пов'язаних з оплатою комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 105-107). Довідкою Криворізької квартирно - експлуатаційною частиною домоуправління № 2 від 15.12.2015 року підтверджено, що позивач зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], однак за вказаною адресою не проживає з 19 грудня 2002 року (а.с. 10). Згідно пояснень позивача викладених в позові, його дружина неодноразово обіцяла зареєструвати позивача в зазначеній квартирі, однак цього не зробила, остання зняла свою реєстрацію та виїхала в інше місце, за адресою: [ADDRESS], залишається зареєстрованим тільки відповідач по справі [PERSON], однак фактично там не проживає, оскільки з вересня 2014 року останній виїхав до Ізраїлю для вивчення ізраїльської мови з метою подальшої репатріації. Факт того, що дружина позивача [PERSON] виїхала з квартири та не проживає за місцем реєстрації підтверджується листом від 30.06.2017 року, наданим Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, з якого вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], з 15.12.1997 року по теперішній час зареєстроване місце проживання [PERSON] (а.с. 127). Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно роз'яснень в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12 квітня 1985 року, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім»ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення або ж для відмови їй у цьому. Доповнюючи свої пояснення позивач підтвердив, що він з часу вселення в квартиру, постійно проживав і користувався, як член сім'ї житловим приміщенням, за власні кошти брав участь у витратах пов'язаних з оплатою комунальних послуг, однак наявність чеків в матеріалах справи на підтвердження сплати комунальних послуг, не може розцінюватися судом як належний доказ підтвердження заявлених вимог позивача (а.с. 105-107). Суд також враховує, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних документів на кватиру, а саме відсутній ордер на право проживання в спірній квартирі, адже на сьогоднішній день єдиним зареєстрованим в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS], є відповідач по справі - [PERSON], який виїхав на навчання до іншої держави та в силу ст. 71 ЖК України за ним зберігається жиле приміщення на період навчання. Як убачається із матеріалів справи дружина [PERSON] також зняла свою реєстрацію і виїхала до іншого міста, що не заперечується самим позивачем, тому на сьогоднішній день позивач є єдиним квартиронаймачем, який продовжує займати квартиру [ADDRESS] та проживати в ній. Так як вселення позивача в квартиру було здійснено на законних підставах, право користування ним спірною квартирою ніким не оспорюється, ніхто не перешкоджає йому правомірно користуватися квартирою та проживати в ній, тому вимоги позивача щодо визнання за ним права користування спірним житловим приміщенням не потребують додаткового визнання. При цьому суд відмічає, що відсутність реєстрації в зазначеній квартирі позивача стало єдиною підставою для звернення останнього до суду з вимогою про визнання права користування жилим приміщення, тому вимоги позивача в частині здійснення його реєстрації за вищевказаною адресою не підлягають задоволенню, оскільки реєстрація місця проживання здійснюється лише за згоди основного квартиронаймача. Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні уточненого позову, оскільки в судовому засіданні не встановлено факту порушення особистих прав позивача [PERSON], які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed