Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

17 жовтня 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом про стягнення аліментів на своє утримання. Зазначала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1978 року, але з 2008 року стала інвалідом третьої групи, тому посилаючись на положення ст. 75 СК України просила стягнути з відповідача на свою користь щомісячні аліменти в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову до суду і на весь час її інвалідності. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, пояснила, що є інвалідом третьої групи внаслідок загального захворювання з 2008 року, але розмір її місячної пенсії не вистачає, щоб утримувати неповнолітню дочку та повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки проти цього не заперечує позивачка, заслухавши її пояснення, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, 19 лютого 1978 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Кисоричівської сільської ради Рокитнівського району Рівенської області. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Крім того, з 2008 року позивачку визнано інвалідом третьої групи і вона є непрацездатною особою (а.с. 8, 10). Розмір її щомісячної пенсії становить 1208 грн. 22 коп. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік, повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом першої, другої, третьої групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Як передбачено статтею 7 Законом України "Про державний бюджет на 2015 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць складає: з 1 січня 2015 року - 1176 грн., з 1 грудня 2015 року - 1330 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 грн., а з 1 січня 2015 року - 1074 грн. Крім того, позивачка в судовому засіданні пояснила, що у неї є земельна ділянка, призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, від оренди якої вона отримує щорічно близько 5000 грн, як грошима, так і в натуральній формі. Таким чином, розмір пенсії позивачки, в сукупності з платою за оренду її земельної ділянки, більший ніж прожитковий мінімуму для непрацездатних осіб, визначений законом, тому її вимоги про стягнення матеріального утримання на як на непрацездатну дружину безпідставні. Її посилання на те, що коштів не вистачає на утримання неповнолітньої дочки та на утримання повнолітнього сина в зв'язку з його навчанням, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони не відносяться до предмету поданого нею цього позову. Такі вимоги можуть бути розглянуті судом в окремому порядку відповідно до підстав, передбачених статтями 181, 182, 185 та 198, 199 СК України, при поданні відповідних позовів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed