Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві в обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання. Станом на 05.01.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 34204,58 грн., яка складається з наступного: 8263,27 грн. - заборгованість за кредитом, 20383,73 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом, 3452,60 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1604,98грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача всю заборгованість та судові витрати. Позивач свого представника для участі у розгляді справи до суду не направив, в позовній заяві просять розгляд справи провести у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, просить відмовити в задоволенні позову за сплином строків позовної давності. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.04.2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до анкети-заяви (а.с.10), відповідачу було видано платіжну карту кредитка «Універсальна». Як вбачається з розрахунку заборгованості, жодних проплат відповідач за даним кредитом після 26.05.2011 року не здійснила, тобто право вимагати повернення заборгованості у позивача виникло з червня 2011 року. Представник відповідача [PERSON] у своїй заяві про застосування строків позовної давності просить не брати до уваги платіж у розмірі 0,27 грн., який самостійно проведено банком, оскільки такої суми відповідач не вносила. З матеріалів справи вбачається, що за весь час з дня одержання кредиту до відповідача з претензіями чи з позовами позивач не звертався. Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов»язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків (частина 1статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов»язання міститься у частині 1статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми, зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Таке визначення розкриває сутність зобов»язання як правового зв»язку між двома суб»єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов»язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов»язання надано право, що кореспондує обов»язку першої. Обов»язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов»язання (стаття 510 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу(частина 2статті 1050 ЦК України). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (частина 2статті 549 ЦК України). У той самий час згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов»язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на той же строк . Пункти 6.5. та 6.6. Умов та правил надання банківських послуг визначають, що клієнт зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. В випадку невиконання зобов»язань по договору клієнт зобов»язаний на вимогу банку виконати зобов»язання по поверненню. Згідно з пунктом 6.9. Умов та правил надання банківських послуг у випадку виникнення заборгованості по картковому рахунку клієнт зобов»язується погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. Пункт 5.2. Умов та правил надання банківських послуг визначає, що у випадку порушення держателем умов цього договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому чи у визначеній банком частині. Розділом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких, мінімальний обов»язковий платіж - це розмір боргових зобов»язань держателя, які щомісячно належать до сплати держателем протягом строку дії картки. Мінімальний обов»язковий платіж є обов»язковим для держателя платіжних карт, здійснюючих операції по кредитній схемі. Відповідно до п. 5.3. Правил користування платіжною картою строк і порядок погашення по Кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим мінімальним обов»язковим платежем визначений в пам»ятці клієнта, яка є невід»ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості по кредиту. Судом встановлено, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 05.01.2016 р. заборгованість за кредитним договором становить 34204,58 грн., яка складається з наступного: 8263,27 грн. - заборгованість за кредитом, 20383,73 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом, 3452,60 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 1604,98грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до визначеного в заяві-анкеті порядку проведення повернення кредитних коштів, таке повернення може здійснюватись шляхом внесення коштів на карту клієнтом або шляхом списання коштів з інших карт. Починаючи з червня 2011 року, будь-якого погашення кредиту відповідачем не здійснювалось. Таким чином, моментом виникнення заборгованості слід вважати саме цю дату і саме з цього часу у банку виникло право на пред»явлення позову. Проте з вимогами про повернення заборгованості за кредитом банк звернувся лише у лютому 2016 року. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4статті 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача було письмово заявлено про застосування строку позовної давності під час розгляду справи судом. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що даний позов було заявлено з пропуском трирічного строку позовної давності щодо позовної вимоги про стягнення боргу та річного строку - щодо вимог про стягнення штрафу. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на позивача. На підставі ст.252,256,257,258,267 ЦК України,

Outcome: dismissed