Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року здійснено поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, шляхом повернення майна: 25/300 частки квартири [ADDRESS] , що належали на праві власності [PERSON] ; 25/300 частки квартири [ADDRESS] , що належали на праві власності [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , як особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, а саме [PERSON] . Скасовано ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Деснянського районного суд міста Києва від 28 січня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року, у задоволенні заяви [PERSON] , [PERSON] про поворот виконання заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 серпня 2015 року відмовлено. У липні 2021 року представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про постановлення додаткової ухвали та стягнення з [PERSON] , [PERSON] судових витрат та витрат на правову допомогу. Ухвалою Київського апеляційного суду будо відмовлено у задоволені заяви представника [PERSON] - [PERSON] та надано роз`яснення, що розподіл судових витрат у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної скарги,буде здійснено судом першої інстанції за наслідками розгляду по суті питання щодо повороту виконання рішення. 22 липня 2021 року [PERSON] подав до Деснянського районного суду м.Києва заяви про винесення додаткового рішення та стягнення з [PERSON] , [PERSON] судових витрат та витрат на правову допомогу. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 28 липня 2021 року у задоволені заяви представника [PERSON] - [PERSON] - відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , скасовано ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 28 липня 2021 року та направлено справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. 03 листопада 2021 року представник [PERSON] - [PERSON] подав до Київського апеляційного суду детальний розрахунок витрат на правову допомогу, з якого вбачається, що [PERSON] в ході розгляду справи поніс витрати на правову допомогу в розмірі 4 300 гривень. Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року відмовлено [PERSON] в ухваленні додаткового рішення, у зв`язку скасуванням ухвали суду першої інстанції від 28 липня 2021 року і передачею справи для продовження розгляду справи. 30 листопада 2021 року справу 754/6362/15 було отримано Деснянським районним судом м. Києва та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином, не прибули. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Зазначена позиція викладена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі». Згідно з ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 №4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу в цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, небхідно з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений законом №4191-VI. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З наведеного представником [PERSON] розрахунку вбачається, що витрати на правову допомогу становлять 4 300 грн. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представником заявника - адвокатом Івасиним О.Р. надано акт виконаних робіт, підписаний його клієнтом - заявником [PERSON] . Враховуючи викладене та відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати, понесені ним за судовий збір, що складає 420,40 грн. та витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу у розмірі 4 300 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved