Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла заява [PERSON], за участі заінтересованої особи: Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. Дана заява мотивована тим, що вона, [PERSON], [INFO], мала дошлюбне прізвище Троц, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI - УР № 902074.Її батьком є [PERSON], [INFO]. Після укладення шлюбу вона змінила своє прізвище на [PERSON], це підтверджується свідоцтвом про шлюб 1-НО № 129314, актовий запис № 2003. 19.04.2017 року у віці 88 років її батько помер, їй було видано лікарське свідоцтво про його смерть. Також, 19 квітня 2017 року їй в обмін на лікарське свідоцтво про смерть було видано свідоцтво про смерть. Дане свідоцтво видане Горлівським міським відділом запису актів громадського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР. Причина смерті - набряк головного мозку, що підтверджується довідкою про причину смерті. Для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бахмут у Донецької області, щоб зареєструвати смерть свого батька, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть та надано письмові розяснення про те, що для підтвердження факту смерті було предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 р. №545 « Про впорядкування ведення медичної документації , яка засвідчує випадки народження і смерті» , зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024. Місто Горлівка Донецької області визнана тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 1 постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», у звязку з чим так звана «Донецька Народна Республіка» є незаконним державним утворенням. Тому, встановлення даного факту, що має юридичне значення, заявнику необхідно для встановлення факту смерті свого батька для прийняття спадщини. Просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], який помер 19.04.2017 року в м. Горлівка, Донецької області, Україна В судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі та задовольнити заяву про встановлення факту смерті її батька [PERSON] (а.с.5). Заінтересована особа Бахмутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, свого представника для участі в судовому засіданні не направила, незважаючи нате що про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, ніяких заяв, щодо розгляду справи без її участі до суду не надала. Згідно з ч.1 ст.2571 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч. 2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вимоги, викладені в даній заяві підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про народження серії IV-УР №902074, виданого 28.12.1961 року Калінінським районним ЗАЦС м. Горлівка, Донецької області, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.9). Згідно до Свідоцтва про шлюб серії І-НО №129314,[PERSON], [INFO], зареєструвала шлюб з [PERSON], 20 серпня 1988 року у Горлівському міському відділі РАЦС Донецького обласного управління юстиції, актовий запис №2003, і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Доломан» (а.с.10). Як вбачається з вище вказаного [PERSON] є донькою померлого 19 квітня 2017 року[PERSON], [INFO], а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 2571 ЦПК України, має право звернутись до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії ДНР №064110, виданого на тимчасово непідконтрольній Україні території, [PERSON], [INFO], помер 19.04.2017 року у м. Горлівка, Донецької області (а.с.13). Згідно з лікарського свідоцтва про причину смерті №842 від 19.04.2017 року та довідки про причину смерті №842 від 19.04.2017р., виданих на тимчасово непідконтрольній Україні території, [PERSON], помер 19.04.2017 року, внаслідок набряку головного мозку (а.с.11). Відповідно до Свідоцтва про поховання виданого [PERSON] як користувачу місця поховання, сімейного місця поховання, який на кладовище №3 Центрально-міського району в м. Горлівки, провів поховання померлого [PERSON], актовий запис №583 Свідоцтва про смерть серії ДНР №064110 від 19.04.2017 року (а.с.14). Як вбачається з договору-заказу №06 від 19.04.2017р., заявниця займалась похованням свого батька [PERSON] на ЦМК №3 у м. Горлівка, Донецької області (а.с.15). З фотознімків які були надані заявником, вбачається, що на кладовищі є поховання на надгробному хресті якого вказано «[PERSON] 14.05.1928 - 19.04.2017» (а.с.16). Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до абзацу першого п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. \~ Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. \~\~Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку статті 257-1 ЦПК України. Тому, суд не може прийняти до уваги свідоцтво про смерть [PERSON], видане на тимчасово непідконтрольній Україні території та довідку про причину смерті №842 від 19.04.2017 року, видану в центрі медико-санітарної допомоги м. Горлівка, Донецької області, що також знаходиться на тимчасово окупованій території, згідно з якими [PERSON], [INFO],помер 19.04.2017 року за місцем свого проживання м. Горлівка, вул. Перемоги,23/20, Донецької області, як допустимі докази при розгляді даної справи. Однак, оцінюючи надані заявником докази в їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON],знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно з ч. 8 ст. 256 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON], [INFO],помер 19.04.2017 року за місцем свого проживання м. Горлівка, вул. Перемоги,23/20, Донецької області, тобто на території, що не контролюється владою України, що унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.\~ Встановлення факту смерті [PERSON]необхідно заявнику для отримання свідоцтва про його смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України. Беручи до уваги, що від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті свого батька для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4. ст. 2571, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved