Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкської області з цивільним позовом до Крутьківського навчально-виховного комплексу "Дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" Чорнобаївської районної ради Черкаської області (далі відповідач) про визнання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач успадкувала після померлої матері [PERSON] разом зі своєю сестрою [PERSON] по ? частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого з адресою: вул. Чапаєва, 66, с. Крутьки, Чорнобаївський район, Черкаська обл. Згідно з договором дарування частину будинку позивач прийняла в дар ? частину вказаного будинку. Таким чином позивач єдиним власником вказаного домоволодіння, а відтак і земельної ділянки, необхідної для його обслуговування, яка згідно з погосподарською книгою рахувалася за її матірю [PERSON] та відповідно до рішення Крутьківської сільської ради від 20 травня 1996 року № 14 мала площу 0,43 га. Відповідач у справі є суміжним землекористувачем, який у відповідь на численні звернення позивача з приводу неправомірного захоплення частини належної їй земельної ділянки під спортивний майданчик, повідомив, що цілком правомірно користується земельною ділянкою у межах, встановлених відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою. Після неодноразових звернень позивача у різні інстанції їй було надано копію технічної документації, на підставі якої було виготовлено державний акт на право постійного користування земельною ділянкою на імя відповідача. З технічної документації позивач зясувала про порушення своїх прав та законних інтересів, оскільки підписи в акті визначення та погодження меж земельної ділянки вчинені не нею, що в подальшому доведено висновком відповідної експертизи. У звязку з цим позивач, посилаючись на норми чинного законодавства, що регулюють земельні відносини, просила визнати акт на право постійного користування земельною ділянкою недійсним та скасувати його державну реєстрацію, оскільки вона позбавлена можливості приватизувати належну їй земельну ділянку, а іншого способу захисту порушеного права не існує. У судових засіданнях позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснювали, що внаслідок розміщення спортивного майданчика відповідача на частині земельної ділянки, належної позивачу, остання постійно стикається з незручностями, зокрема пошкодженнями паркану школярами, колодязю, внаслідок чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів, однак належного реагування з їх сторони не було. У письмових поясненнях позивач зазначила, що акт визначення та погодження меж земельної ділянки складено невірно, внаслідок чого у неї посеред городу школярі грають у футбол, а також повідомила як відбувалося будівництво школи. Представник відповідача у судових засіданнях проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що школа користується земельною ділянкою у межах, які визначені в акті на право постійного користування земельною ділянкою. При цьому повідомила, що враховуючи скарги позивача, відповідач частково переніс спортивний майданчик (турніки) із суміжної частини земельної ділянки в інше місце, однак перенести футбольне поле можливості відсутні. Крім того, представник відповідача підтвердила, що дійсно зі сторони школярів можуть мати місце дрібні хуліганські дії, однак це не може слугувати підставою для скасування акту на право постійного користування земельною ділянкою. З приводу підробки підписів позивача в акті визначення та погодження меж земельної ділянки пояснила, що вказані обставини їй невідомі та мають бути розслідувані компетентними органами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 1996 року, виданого державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори [PERSON], спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач та [PERSON]. Н.В., які успадкували житловий будинок з надвірними спорудами, розташований у с. Крутьки Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 6). Відповідно до копії договору дарування частини будинку від 13 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Чорнобаївського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала, а позивач прийняла в дар ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: вул. Чапаєва, 66, с. Крутьки, Чорнобаївський район, Черкаська обл. (а.с. 7). Таким чином позивач є єдиним власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: вул. Лівобережна (колишня Чапаєва), 66, с. Крутьки, Чорнобаївський район, Черкаська обл. Згідно з копією довідки Крутьківської сільської ради народних депутатів від 3 березня 1998 року № 25 відповідно до погосподарської книги № 3 номер 282 за [PERSON] в 1991 році рахувалося 0,25 га, згідно з переобміром 1992 року 0,42 га, 1993-1995 роках 0,43 га (а.с. 8). Згідно з копією рішення Крутьківської сільської ради народних депутатів від 20 травня 1996 року за заявою позивача вирішено відкрити погосподарський номер, залишити в користуванні 0,125 га згідно зі ст. 67 ЗК України для обслуговування ? частини будинку та згідно зі ст. 73 ЗК України 0,18 га в тимчасове користування; за заявою [PERSON] вирішено згідно зі ст. 67 ЗК України залишити земельну ділянку 0,125 га для обслуговування ? частини будинку (а.с. 9). Отже, посилаючись на вказане вище рішення, позивач стверджувала, що розмір належної їй земельної ділянки становить 0,43 га (0,125 + 0,18 + 0,125). Відповідач є суміжним з позивачем землекористувачем земельної ділянки під існуючий комплекс будівель і споруд площею 2,0336 га, розташованої за адресою: вул. Устименка, с. Крутьки, Чорнобаївський район, Черкаська обл., на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 16 червня 2011 року серії ЯЯ № 348460, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 24). Вказаний спірний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видано на підставі рішення Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 16 грудня 2006 року № 8-9/V «Щодо інвентаризації земель комунального закладу освіти на території сільської ради», відповідно до п. 1 якого затверджено відповідну технічну документацією (а.с. 26). Разом з тим згідно з висновком експерта від 6 червня 2017 року № 1/1278 (а.с. 35-39) підписи від імені позивача в акті визначення та погодження меж земельної ділянки комунальних закладів охорони здоровя, освіти, культури на території Крутьківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області з суміжними користувачами від 15 листопада 2006 року (а.с. 14), оригінал якого оглянуто судом у судовому засіданні, виконані не позивачем, а іншою особою. Посилаючись на вказані обставини, позивач стверджувала, що допущенні під час оформлення технічної документації порушення, зокрема при встановленні меж земельної ділянки в натурі на місцевості, у свою чергу призвели до порушення меж її земельної ділянки, оскільки її частина неправомірно була наділена відповідачу у постійне користування, внаслідок чого позивач позбавлена права володіти і користуватися своєю земельною ділянкою, а також здійснити її приватизацію. У звязку з цим позивач просила визнати недійсним спірний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та скасувати його державну реєстрацію, вважаючи вказаний спосіб єдиним можливим способом захисту її порушеного права, передбачений ст. 155 ЗК України. Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічні норми містяться і у ст. 120 ЗК України, де зазначено, що уразі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України). Разом з тим ч. 1, 3 ст. 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 2 і 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проте позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її права на земельну ділянку, а саме не доведено, що відповідачем, як суміжним землекористувачем, порушено межі належної їй земельної ділянки. Додані до позовної заяви фотографії із зображенням футбольного поля, що межує з городами (а.с. 47, 48), сприймаються судом критично, оскільки не можуть слугувати належними доказами наведених обставин. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed