Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 14609 грн. 45 коп. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.12.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку,зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.09.04.2015 року [PERSON] померла. У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємці мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 09.04.2015 р. по 09.10.2015 р. Спадкоємцем після її смерті є [PERSON], який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та пояснив, що [PERSON] була зареєстрована за його адресою за проханням його родичів, з заявою про прийняття спадщини не звертався, сумісно з [PERSON] не проживали та не вели спільного господарства. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 13.12.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 18000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку,зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 09.04.2015 року [PERSON] померла. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] становить 14609,45 грн., з якої: заборгованість за кредитом 13122,29 грн., заборгованість за відсотками 1487,16 грн. Відповідно повідомлення Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 26.10.2016 року, за даними алфавітних книг спадкових справ та Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 09 квітня 2015 року, не заводилась. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, за змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Положенням ст.1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини. Що стосується посилання Банку, що спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то статті 1261-1265 ЦК України вказують перелік осіб, які є спадкоємцями. Враховуючи вищевикладене, суд вважає,що [PERSON] не спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки не є її родичем, а тільки були зареєстровані за однією адресою. Таким чином, з врахуванням вище наведеного, суд приходить до переконання, що кредитор спадкодавця, яким у даному випадку є позивач - ПАТ КБ "Приватбанк", може пред'являти вимогу лише до спадкоємців, які прийняли спадщину. За такого, оскільки відповідачка [PERSON] померла, після її смерті спадкова справа не заводилась, а отже належних спадкоємців, які б могли відповідати за кредитними зобов'язаннями [PERSON] немає, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed