Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

23.07.2015 позивач звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення та визначити для неї додатковий двомісячний строк для подання до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 28.12.2003. Свій позов позивач мотивує тим, що 28.12.2003 померла [PERSON], яка на день смерті проживала в [INFO], та після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельних часток 2-х (паїв) площею 1,32 умовних кадастрових гектарів кожна. Позивач є спадкоємцем вказаних земельних часток (паїв) за заповітом від 11.12.2001, що посвідчений у Бровахівській сільській раді Корсунь-Шевченківського району Черкаської області та зареєстрований в реєстрі за № 141, який на день смерті не змінений і не скасований. У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, який закінчився 28.06.2004, позивач не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про те, що існує заповіт, а тому на подану заяву від 10.02.2015 до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON] постановою державного нотаріуса відмовлено в прийнятті вказаної заяви на прийняття спадщини в звязку з пропуском шестимісячного строку на подачу заяви про це. А тому позивач і звернулася до суду з даними позовом. В судове засідання позивач зявилася, позов підтримала і надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, за підписом сільського голови до суду направлено заяву про визнання позову та з проханням слухати справу у відсутність представника відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори Черкаської області в судове засідання до суду не зявився, хоча належно і вчасно було повідомлено про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та показання 2-х свідків, які пояснили,що вказаний заповіт знайшли у 2006 році, при ремонті будинку спадкодавців, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити на підставі наступного. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про відмову у позові. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 28.12.2003 померла гр. [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-СР № 236102, виданим 01.01.2004 Бровахівською сільською радою Корсунь-Шевченківського району Черкаської області ( а.с. 6 ). На день смерті померла проживала в [INFO], що підтверджується довідкою Бровахівської ї сільської ради ( а.с. 23). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на дві земельні частки (пай) площею 1,32 умовних кадастрових гектарів кожна, що знаходяться в межах Бровахівської сільської ради. Права на вказані земельні частки (паї) належали [PERSON] на підставі : сертифіката серії ЧР № 0190327, зареєстрованого 19.01.1998 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 329, виданого [PERSON] на підставі рішення Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 27.01.1997 № 32, про належність [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів (а.с.15); фактичного успадкування [PERSON] після смерті свого чоловіка - [PERSON] всього належного йому майна, в тому числі земельної частки (паю), що належала йому на підставі сертифіката серії ЧР № 019032, зареєстрованого 19.01.1998 у Книзі реєстрації сертифікатів за № 328, виданого [PERSON] на підставі рішення Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації від 27.01.1997 № 32, про належність [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 1,85 умовних кадастрових гектарів (а.с.14). Згідно витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних часток, що належали [PERSON]Ф та [PERSON], право на вказані земельні частки становить 1, 32 умовних кадастрових гектарів кожна (а.с.16, 17). Державні акти на права власності на згадані землі взамін сертифікатів, згідно довідок Управління Держкомзему у Корсунь-Шевченківському районі Черкаської області від 21.03.2011 №238/2-5 та №239/2-5, не виготовлялись (а.с. 18, 19). За заповітом від 11.12.2001, посвідченим секретарем Бровахівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 142, не зміненим і не скасованим на 29.01.2015, [PERSON], проживаючий [INFO], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідач заповідав позивачу (а.с.11). За заповітом від 11.12.2001, посвідченим секретарем Бровахівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі № 141, не зміненим і не скасованим на 29.01.2015, [PERSON], проживаюча на [INFO], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складаюся, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, вона заповідала позивачу - [PERSON] (а.с.13). У встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, який закінчився 28.06.2004, позивач не подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Причиною пропуску вказаного строку є те, що позивачу було невідомо про існування заповітів, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] і стало відомо лише у 2006 році, під час ремонту будинку померлих [PERSON]. Спадкодавці не повідомили позивачу про заповіти, оскільки останнім часом перед своєю смертю не мали можливості це зробити через свій стан обидва спадкодавці потребували сторонньої допомоги, про що надано довідки ФАП с.Бровахи від 18.02.2015 №156 (а.с.22), сільським головою від 18.02.2015 №27 (а.с.27). 10.02.2015 позивач подала до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON], але отримала постанову від державного нотаріуса [PERSON] про відмову в прийнятті заяви на прийняття спадщини від 10.02.2015 в звязку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини ( а.с.29). Згідно повідомлення Корсунь Шевченківської державної нотаріальної контори №203/01-16 від 10.02.2015 після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена ( а.с. 30). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини і лише особисто. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог законодавства позивач повинна була вказати поважність причин пропуску зазначеного 6-ти місячного строку. Відповідно до розяснень, даних у абз. 6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У судовому засіданні встановлено, що позивач повинна була звернутися до нотаріальної контори про прийняття спадщини з 28.12.2003 по 28.12.2004, у вказаний строк така заява не була подана через те, що позивачу не було відомо про існування заповітів спадкодавців, згідно з якими все їх майно було заповідано позивачу. В той же час, позивач вказує, що про існування вказаних заповітів їй стало відомо на початку 2006 року під час ремонту в будинку пічного опалення - груби. Разом з тим , позивач надає суду витяги із спадкових реєстрів про наявність вказаних заповітів за 2005 рік( а.с.10,12), а витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі за 2011 рік ( а.с. 16, 17). Тобто на вказаний період часу позивач вже знала про наявність заповітів, але до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом позивач звернулась лише 10.02.2015, тобто майже через десять років після того, як їй стало відомо про заповіти. Тобто, позивач у своєму позові, при зверненні до суду у липні 2015 року , тобто більше ніж через 12 років з часу смерті спадкодавця, вказала причину пропуску нею 6- ти місячного строку, який був у неї з 28.12.2003 по 28.06.2004, те, що у 2006 році, при ремонті будинку знайшла вказані заповіти, але до суду звернулася лише у липні 2015, про це ж було вказано позивачем і у суді. Тобто, вказані докази свідчать про те, що позивач пропустила вказаний строк без поважної причини, оскільки не надала суду жодних доказів про поважність причин пропуску нею строку на прийняття спадщини після смерті подружжя [PERSON] у 2003 році, як то: хвороба, перебування за межами України, а також інші поважні причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення цих дій, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову, який позивач до початку розгляду справи по суті не змінила, не уточнила. Разом з тим, позивач надала суду довідки Бровахівської сільської ради про те, що вона без реєстрації проживала у сімї [PERSON] при їх житті, на час смерті та після смерті, бо їх доглядала та похоронила, а це значить, що позивач обрала невірний спосіб захисту пред"явивши даний позов, який не змінила і не уточнила до початку розгляду справи по суті, оскільки при доведеності та наданні доказів можливо у даній ситуації є підстави для встановлення відповідного факту. Таким чином, хоч Бровахівська сільська рада, в особі сільського голови, не заперечує проти задоволення позову, але оскільки дане визнання позову суперечить вимогам закону, а суд розглядає спори лише в межах вимог закону, тому суд відмовляє позивачці у задоволенні позову через відсутність підстав для задоволення. Суд вважає неправильним залученням позивачкою Корсунь-Шевченківської нотаріальної контори в якості 3-ї особи, адже дана нотконтора є учасником правовідносин зі спадкування та заінтересованою особою. На це ж вказано і у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» . Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову то і судові витрати позивача у даній справі суд покладає на позивача. При розгляді вказного позову суд керується ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень до ЦК України, що діє з 01.01.2004 року, яка передбачає, що до цивільних відносин, які виникли до набарання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обо"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Outcome: dismissed