Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. До розірвання шлюбу вона з дітьми проживала у квартирі батьків відповідача, однак у грудні 2020 року останній повідомив її, що вона з дітьми має виселитися до нового року, тому позивач звернулась до суду за захистом. 24.05.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.06.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та копії ухвали надіслані сторонам. 15.07.2021 року ухвалою суду підготовче засідання у справі закрито, призначено розгляд справи по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились. 23.09.2021 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про проведення розгляду справи без присутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, судові витрати просила залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] 15.07.2021 року через канцелярію суду звернувся до суду з заявою про визнання позову в повному обсязі, просив проводити судове засідання без його участі. 23.09.2021 року представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, просила врахувати висновок Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.08.2021 року № 625. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 12.11.2010 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2021 року. Від спільного проживання подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією договору оренди квартири від 21.11.2020 року, [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] . Разом з орендарем в квартирі проживатимуть 3 особи. Позивач з 15.01.2018 року працює в Комунальному некомерційному підприємстві Білоцерківської міської ради "Білоцерківський пологовий будинок" на посаді фахівця з публічних закупівель та отримує заробітну плату, що становить за період з червня по листопад 2020 року 71 429,05 грн. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 25.08.2021 року № 625, проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з їх матір`ю [PERSON] , вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги відповідають наведеним вище правовим нормам та не порушують права дітей, а сторони фактично досягли згоди відносно місця їх проживання, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення. За заявою позивача судові витрати слід залишити за нею.

Outcome: approved