Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

01.03.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування Шевченківського району м.Львова в якому просить надати дозвіл на виготовлення проїзних документів на двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], отримавши на них відповідні дозволи в консульській (дипломатичні) установі для перетину державного кордону громадянкам [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], у супроводі батька, [PERSON], або уповноваженої ним особи за нотаріально посвідченою згодою без заяви про згоду на виготовлення проїзного документа матері дитини - [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон в країни ближнього і дальнього зарубіжжя [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] з батьком дітей у супроводі його як законного представника дітей, або уповноваженої ним особи за нотаріально посвідченою згодою, без згоди матері дітей - [PERSON], до досягнення дітьми 16-річного віку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17.07.2007 року, між ним, [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. У шлюбі у них народилось дві доньки [PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 07.02.2006 р. та [PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 07.03.2008 р. На даний час шлюбні відносини між ними розірвано, на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.11.2013 р. Після розлучення їх діти, проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (ос.), як це і було визначено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.05.2014 року Мати дітей, [PERSON] зареєстрована та проживає окремо за адресою: [ADDRESS]. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді дітей не приймає, розвитком дітей не цікавиться, матеріальної допомоги для них не надає. Таким чином, виховання, розвиток, догляд за дітей та їх матеріальне забезпечення здійснює позивач самостійно. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, чим порушує права дітей. Чинить перешкоди позивачу у здійсненні батьківських обов'язків. Позивач зазначає, що найближчим часом з дітьми планує здійснювати поїздку до Туреччини для відпочнку. Для організації даної поїздки та оформлення проїздних документів необхідно дозвіл відповідача. Однак, відповідач не надає у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітніх дітей за кордон. Відмовляється контактувати з позивачем з приводу вирішення даного питання. За таких обставин змушений звернутися до суду, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, та повідомленням про вручення поштового рекомендованого відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не прибув, подав суду заяви про розгляд справи без його участі та не заперечує щодо задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], їх батьками є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Діти проживають як це було визначено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 06.05.2014 року з батьком за адресою: [ADDRESS] (ос.) та повністю знаходиться на його утриманні. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.11.2013 року. Ухвали суду від 28.01.2014 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 27.11.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без задоволення. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлено законом. Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвеції "Про права людини", кожен має право вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням. Статтею 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. № 231 регламентує, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. У відповідності до ч. 4 п. 4 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.12.2004 р. № 1603 за наявності заперечень батьків або законних представників неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, паспорт/проїзний документ оформляється на підставі рішення суду. З матеріалів справи та з пояснень позивача вбачається, що він ставить питання про дачу дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди матері дітей - [PERSON], оскільки остання за місцем реєстрації не проживає, останній рік з дітьми не бачиться та не виходить на звязок з ним, а тому немає можливості отримати згоди матері на дозвіл щодо тимчасового виїзду дітей за кордон. Також позивач пояснив, що діти потребують оздоровлення на морі і він для них провів раннє бронювання путівок для відпочинку у Туреччині, а також діти мають можливість удосконалювати англійську мову за кордоном. На думку суду, звернення [PERSON] до суду з даним позовом спрямоване на захист прав та інтересів дітей, відповідає бажанням дітей відпочити, відвідувати та побачити інші країни світу, удосконалити себе у заняттях англійською мовою. Оцінюючи зібрані по справі, докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дітей - [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, надати [PERSON] дозвіл на виготовлення проїзного документа дитини, отримання дозволів (віз) в консульській (дипломатичній) установі для перетину державного кордону України - гр. України [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у супроводі батька [PERSON] або уповноваженої ним особи за нотаріально посвідченою згодою без заяви про згоду матері [PERSON] та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон в країни ближнього та дальнього зарубіжжя [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у супроводі батька [PERSON] або уповноваженої ним особи за нотаріально посвідченою згодою без заяви про згоду матері [PERSON] терміном 90 днів протягом року, упродовж трьох років з моменту набрання рішення законної сили.

Outcome: partial