Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», [PERSON] про стягнення матеріального збитку. У прохальній частині своєї позовної заяви позивач просив стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (Ідентифікаційний код юридичної особи 20602681, 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок 40) на користь [PERSON] (65113, [ADDRESS] Паспорт серії КМ № 199550, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області02.02.2004р., Ідентифікаційний номер [NUMBER]) вартість матеріального збитку у розмірі 87291 гривень; стягнути солідарно з [PERSON] (м. Білгород - Дністровський, вул. Ювілейна, 2А.) на користь [PERSON] (65113, [ADDRESS] Паспорт серії КМ № 199550, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 02.02.2004 р. Ідентифікаційний номер [NUMBER] ) вартість матеріального збитку у розмірі 87291 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначив, що згідно протоколу серії БР № 234719 від 24.07.2017 року, [PERSON] 05.07.2017 року о 14 годині 50 хвилин, керував автомобілем BMW 318і, державний номер ВН 8225СІ, по вул. Спартаківська, (Малиновський район) м. Одеса, перед зміною напрямку руху, не переконався в безпеці свого маневру, в результаті чого сталося зіткнення із автомобілем SMART МС 01 держаний номер ВН 4047ВН під керуванням [PERSON], та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 18 вересня 2017 року, яка залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 20.10.2017 року визнано винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення та позбавлено його права керування транспортними засобами на строк шість місяців. Відповідно ж до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, факт провини [PERSON]С у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди від 05.07.2017 року, є встановленим і доказуванню не підлягає. Згідно висновку № ЕД-2511-2-860.17 від 09 жовтня 2017 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ - автомобіля SMART МС 01 держаний номер ВН 4047ВН, в результаті пошкодження при ДТП складає 87291 гривень. На момент скоєння ДТП відповідальність відповідача була застрахована, про що свідчить поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 1432944 від 10.10.2016 року в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно [PERSON] став споживачем даних послуг. [PERSON] 25.10.2017 року, в ПрАТ «Українська пожежно - страховій компанії» зареєстровано заяву про страхове відшкодування, однак станом на сьогодні жодної відповіді отримано не було. Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Стаття 22 Закону №1961- IV визначає, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. У даному випадку страховик не виконав свої зобов'язання за договором страхування щодо потерпілої особи. Крім того відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року « у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст. 1194 ЦК постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, у більшості випадків ця різниця утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнта зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму». Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон України «Про захист прав споживачів». Зазначеним Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ч. З ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Згідно ч. 4 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. 16.08.2018 року представником [PERSON] були подані письмові пояснення, в яких останній зазначив, що у позові зазначено, що позивачем «...25.10.2017 року в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» зареєстровано заяву про страхове відшкодування, однак станом на сьогодні жодної відповіді отримано не було». У той самий час згідно матеріалів справи ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплатив позивачу 07 лютого 2018 року платіжним дорученням №1631 суму у розмірі 39577,49 гривень. Також, позивач вказує, що згідно зробленого на його замовлення висновку №ЕД-2511-2-860 від 09 жовтня 2017 року вартість заподіяного матеріального збитку складає 87291 гривень. Однак, [PERSON] ніяким чином не обґрунтував, чому він звернувся за зясуванням цього факту до окремого фахівця, тоді як він надав свій транспортний засіб для огляду оцінювачу і 07 липня 2017 року за його участю представником ПрАТ «УПСК» - оцінювачем [PERSON] складався Акт огляду транспортного засобу, який підписувався позивачем без будь - яких зауважень. Відносини між позивачем та відповідачами регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до п. 22.1. ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Оцінка заподіяної шкоди у даному випадку проводилась як того й вимагає закон представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - оцінювачем [PERSON], який є субєктом оціночної діяльності. Згідно його розрахункам вартість матеріального збитку складає 47492,99 гривень, які й були йому відшкодовані ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» без суми податку на додану вартість і кінцева сума відшкодування склала 39577,49 гривень. Таким чином, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу не перевищила ліміту відповідальності у 100000 гривень, що був вказаний у страховому полісі №АК/1432944, була відшкодована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у повному обсязі і підстав для субсидіарної відповідальності [PERSON] у даному випадку немає. На думку [PERSON] звіт №ЕД-2511-2-860.17 про оцінку вартості заподіяного матеріального збитку авто позивача, який був наданий [PERSON] не може братися до уваги судом, тому що не відповідає вимогам допустимості доказів, адже був одержаний з порушенням вимог п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: «Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно брати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження)». Згідно матеріалам цивільної справи, як зазначалося вище, представник страховика зявився у визначений п.34.2 цього закону 10-ти денний строк, за наслідками чого був складений Акт, потім була зроблена оцінка заподіяної шкоди. В порушення вимог п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка каже, що «... у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку...» Всупереч цим вимогам у звіті зазначено, що виклик зацікавлених сторін за бажанням замовника не проводився, і це ще раз каже про його невідповідність вимогам законодавства. Аналогічної думки підтримується й Верховний Суд у своїй Постанові від 21.03.2018 \~ \~ \~ \~року у справі №333/1050/15-ц, яка додавалась стороною ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до свого відзиву. У відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, [PERSON], як особа, яка може відповідати за заподіяну шкоду субсидіарно, не може відповідати за її відшкодування солідарно, як це зазначено у позовних вимогах [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання також не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Дослідивши всі матеріали справи, вислухавши пояснення представника [PERSON], суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. 10 жовтня 2016 року між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] укладено Поліс № АК/1432944 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого Забезпеченим транспортним засобом є BMW 318 р.н. [NUMBER]. Згідно з п. 4 полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну складає: 100 000,00 грн. Згідно із п. 5. полісу розмір франшизи скдадає: 0 грн. 06 липня 2017 року до Одеської дирекції ГРУ ПрАТ «УПСК» звернувся [PERSON] із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 05 липня 2017 року та внаслідок якої пошкоджено автомобіль [NUMBER]. Згідно з п. 34.2. ст. 34. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або\~до місцезнаходження\~пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання зазначеної вище правової норми, представником ПрАТ «УПСК» 07 липня 2017 р. було складено Акт огляду транспортного засобу SMART МС 01 р.н. [NUMBER], який підписаний потерпілим [PERSON] без будь-яких зауважень. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна є результатом практичної роботи субєкта оціночної діяльності. Відповідно до ремонтної калькуляції № 1633k від 23.04.2017 р. виконаної оцінювачем [PERSON] вартість ремонту з ПДВ (без врахування фізичного зносу), складає: 118639,06 грн. Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до висновку складеного [PERSON], значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля [NUMBER] складає: Ез=0,4507. 07 лютого 2018 року платіжним дорученням № 1631 ІІрАТ «УПСК» сплатило на користь [PERSON] 39577,49 грн. Розрахунок страхового відшкодування визначено у страховому акті № OЦ/123/450/17/0417 (копія міститься в матеріалах справи). Відповідно до формули (23) зазначеної у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженою наказом Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 р. визначення вартості матеріального збитку визначається за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1-Е3 ) де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту; Ез - коефіцієнт фізичного зносу. Враховуючи отримані дані, отримаємо наступне: 7 374,51 грн. (роботи) 4 - 9 627,31 грн. (матеріали) + 101 637,24 грн. (запчастини) * (1 - 0,7) (коефіцієнт фізичного зносу) = 47 492,99 грн. Згідно із п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Таким чином, розмір оціненої шкоди зменшується на суму податку на додану вартість: 47 492,99 грн. - ПДВ (20 % 7 915,50) = 39 577,49 грн. Враховуючи вищевикладене, суд акцентує увагу позивача на тому, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» сплачено потерпілому належне страхове відшкодування, що свідчить про належне виконання зобовязань за полісом № АК/1432944 від 10.10.2016 р. Водночас, суд акцентує увагу на тому, що позивачем помилково обрано суб'єктний склад сторін по даній справі, це твердження суду ґрунтується на ст. 1194 Цивільного кодексу України, а саме на тому, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди \~ \~ \~ \~і страховою \~ \~ \~ \~виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком страхового відшкодування, він має право вимоги від винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодування. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення цивільних прав і обов'язків є: договори та інші правовики. ПрАТ «УПСК» не є особою, яка несе майнову відповідальність за деліктною правовою моделлю, оскільки не є особою, із якою перебував у трудових відносинах завдавав шкоди. Суд зазначає, що ПрAT «УПСК» несе договірну відповідальність на підставі полісу № АК/1432944 від 10.10.2016 р. обов'язкового страхування цивільне правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного з [PERSON]. Спірні правовідносини регулюються Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Правовідносинам між [PERSON] та [PERSON] властива інша правова модель, оскільки [PERSON] є завдавачем шкоди, та в разі недостатності сплаченого страхового відшкодування настає його субсидіарна відповідальність (ст. 1194 ЦК України). Суд не бере до уваги висновок № ED-2511-2-860.17 про оцінку транспортного засобу SMART МС 01 р.н. [NUMBER], оскільки згідно з п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий може самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди лише у випадку, якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, в матеріалах справи відсутні докази порушення ПрАТ «УПСК» строк визначений п. 34.2. ст. 34 зазначеного вище Закону. Навпаки, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» направило свого представника для визначення розміру збитку, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу. Також, звіт наданий позивачем є неналежним та недопустимим, оскільки проведений із порушенням встановленого порядку, зокрема: не містить відомостей про повідомлення ПрАТ «УПСК» та [PERSON] як зацікавлених осіб про час та місце проведення огляду транспортного засобу, як того вимагає п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.1 1.2003 № 142/5/2092. У звіті чітко вказано, що "[PERSON] зацікавлених сторін за бажанням замовника не проводився". Враховуючи все вищенаведене, суд відмовляє позивачу в задоволені його позову, оскільки [PERSON] не доведені обставини щодо істотного порушення ПрАТ «УПСК» договору страхування, а також не доведена вартість матеріального збитку, яка має бути солідарно стягнута з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: dismissed