Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

\~У травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державної виконавчої служби. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 липня 2012 року було задоволено його позов та зобовязано [PERSON] надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку №6 по вул.Соборній в м.Хмельницькому. На виконання даного рішення суду 18.03.2013 року видано виконавчий лист, який було надано до примусового виконання Першому міському відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції. Державний виконавець відкрив виконавче провадження (ВП№39176849) 7 серпня 2013 року. Державний виконавець не організував належне виконання судового рішення відповідно до повноважень, наданих йому законом і 18.11.2013 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, в зв'язку з тим, що ним було направлено подання до правоохоронних органів для притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення суду. Він звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та постанови про закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29 січня 2015 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON], що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року, неправомірною. Скасовано постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП№39176849). Зобов'язано Перший міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист №2/2218/1508/2012, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 18 березня 2013 року та виконати рішення суду. Виконавче провадження було відновлено постановою державного виконавця від 27 квітня 2015 року. Наказом Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 22.09.2015 року №1057/04к за допущені порушення при виконанні рішення суду державному виконавцю Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції та начальнику цього відділу оголошено догану. Рішення суду до цього часу не виконано. Перший міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області не вжив заходів до виконання судового рішення. Боржник займає приміщення підвалу в буд.№6 по вул.Соборній у м.Хмельницькому, яке належить мешканцям будинку та є допоміжним приміщенням будинку в якому знаходяться загально будинкові інженерні мережі та комунікації. В цьому приміщенні боржник займається підприємницькою діяльністю, зберігає своє майно і зачиняє його на замок. Таким чином, створюються перешкоди в користуванні та обслуговуванні комунікацій будинку та частини підвалу. Державний виконавець забезпечивши проведення робіт по зняттю замків при вході в це підвальне приміщення та звільнивши його від майна боржника, виконає рішення суду та надасть безперешкодний доступ до комунікацій. Він змушений добиватись виконання рішення суду більше трьох років і за такої бездіяльності державних органів відчуття несправедливості та приниження його честі і гідності є нестерпними та викликають тяжкі моральні страждання. Він отримує нервові стреси, погіршується його самопочуття, він змушений додатково витрачати свій час, звертатись до суду та змінювати усталений спосіб свого життя. До нього змінилось ставлення його керівництва, яке вважає, що він є сутяжником і без достатніх підстав більше 3-х років ходить по судах, що на його думку, заважає його професійному росту і роботі, впливає на його ділову репутацію. Розмір завданої йому моральної шкоди позивач оцінив в сумі 1500 грн., яку просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунка, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем необґрунтовано розмір заподіяної йому моральної шкоди та не зазначено доказів, якими вона підтверджується. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, повідомлявся про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають враховуючи наступні мотиви. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 9 липня 2012 року, яке набрало законної сили 05.11.2012 року, було задоволено позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] та зобовязано [PERSON] надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку №6 по вул.Соборній в м.Хмельницькому. На виконання вказаного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2012 року 18.03.2013 року було видано виконавчий лист №2/2218/1508/2012 про зобов'язання [PERSON] надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку №6 по вул.Соборній в м.Хмельницькому. Виконавче провадження за даним виконавчим листом було відкрито постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON] від 07.08.2013 року (ВП№39176849). 18.11.2013 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення вказаного виконавчого провадження, у звязку з направленням державним виконавцем подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності за невиконання рішення суду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.01.2015 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON], що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року, неправомірною. Скасовано постанову державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 18 листопада 2013 року про закінчення виконавчого провадження (ВП№39176849). Зобов'язано Перший міський відділ ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції прийняти до виконання виконавчий лист №2/2218/1508/2012, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 18 березня 2013 року та виконати рішення суду. Відповідно до ч. 3\~ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. \~\~Постановою державного виконавця Вепрука М.М. від 27 квітня 2015 року виконавче провадження (ВП№39176849) було відновлено. Згідно наказу начальника Головного управління юстиції у Хмельницькій області №1037/04к від 22.09.2015 року державному виконавцю Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON] за неналежне виконання посадових обовязків та порушення вимог чинного законодавства оголошено догану. Також оголошено догану [PERSON] начальнику Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції , за неналежний контроль. Зі змісту вказаного наказу вбачається, що на виконанні у державного виконавця Вепрука М.М. перебуває три виконавчих провадження №31976849, №39289438, 340742696, з примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду №2/2218/1508. Зазначене рішення відноситься до категорії рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення. Однак, рішення суду та законні вимоги державного виконавця боржником не виконано. В звязку з цим державним виконавцем 16.04.2014 року було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень, які рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.01.2015 року визнано незаконними. 29.04.2015 року відновлено дані виконавчі провадження, однак з 29.04.2015 року по 26.08.2015 року державним виконавцем Вепруком М.М. не проведено жодних виконавчих дій, спрямованих на виконання вказаного рішення суду. У відповідності до роз'яснень п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень\~статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень\~статей 1173,\~1174 ЦК\~і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державні виконавці несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому законом. У разі вчинення державним виконавцем під час виконання службових обов'язків діяння, що має ознаки злочину чи адміністративного правопорушення, він підлягає кримінальній чи адміністративній відповідальності у порядку, встановленому законом. Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Згідно ч.2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.1174 \~Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до\~ч.ч.1-3 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У відповідності до роз'яснень п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з ч.ч.\~1,4\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватись\~\~на припущеннях. В своїй позовній заяві позивач зазначив, що завдана йому моральна шкода полягає у приниженні його честі та гідності, що є особливо нестерпним та викликає тяжкі моральні страждання, у отриманні нервових стресів та погіршенні його самопочуття, у необхідності додатково витрачати свій час, звертатись до суду, змінювати свій усталений спосіб життя. А також, зміною ставлення його керівництва до нього, яке вважає, що він є сутяжником і без достатніх підстав більше 3-х років ходить по судах, що на його думку, заважає його професійному росту і роботі, впливає на його ділову репутацію. Однак, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних ним обставин та завданої йому моральної шкоди, її розміру, а також причинного зв'язку між цією шкодою\~та протиправною бездіяльністю державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду. Не підтверджує цих обставин і наданий суду висновок експерта №198/014 від 31.07.2014 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON], слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed