Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У червні 2020 року до суду надійшов позов [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» (далі - ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ») про стягнення вихідної допомоги, посилаючись на те, що відповідно до протоколу №1 від 07.09.2017р. її було обрано головою правління ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ», а 17.03.2019р. рішенням правління ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ», яке оформлено протоком №1 від 17.03.2019р., вона була звільнена з посади голови правління, про що новообраним головою правління було видано наказ від 16.04.2019р. за №1-0000000001. Оскільки, трудовий договір був розірваний з ініціативи власника або уповноваженого органу у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи, що передбачено п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, позивачці, відповідно до ст.44 КЗпП України, повинна була бути виплачена вихідна допомога у розмірі не менше шестимісячного заробітку. Однак при звільненні така вихідна допомога виплачена не була, а навпаки, в подальшому новим головою правління було видано новий наказ від 16.04.2019р. №3-КЗ відповідно до якого вказано, що її нібито звільнено на підставі ч.4 ст.41 КЗпП України. За захистом своїх прав вона звернулась до Головного управління Держпраці в Запорізькій області зі скаргою. На підставі її скарги було проведено перевірку діяльності ОСББ та винесено припис від 18.11.2019р. №ЗП3489/315/АВ/П, який був оскаржений відповідачем в судовому порядку. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2020р., з урахування ухвали про виправлення описки від 31.03.2020р., у задоволенні позову ОСББ до ГУ Держпраці в Запорізькій області про скасування припису про усунення виявлених порушень було відмовлено. Зазначає, що оскільки на даний час наказ про її звільнення від 16.04.2019р. за №1-0000000001 є діючим, відповідач повинен їй виплатити вихідну допомогу в розмірі 45420,00грн. Ухвалою суду від 04.06.2020р. вказана позовна заява була залишена без руху, а позивачу надано строк на усунення недоліків, зокрема надання платіжного документу про сплату судового збору. 10.06.2020р. до суду надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою суду від 11.06.2020р. у справі за позовом [PERSON] відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Штабовенко Д.В. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Також заявили про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених витрат зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн. та витрат на правничу допомогу в загальній сумі 3000,00грн. Представник відповідача ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Повідомлень про причини неявки, відзиву на позовну заяву або зустрічного позову у встановлений строк відповідач суду не подав. Суд, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» (код ЄДРПОУ 41599532) діє відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», чинного законодавства України та Статуту (п. 2 Розділу І Статуту). Відповідно до п.2 Розділу ІІ Статуту, об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками (арк.11). Згідно з даними, які містяться в трудовій книжці [PERSON] , відповідно до наказу № 1-ОД від 04.04.2018р. вона була призначена на посаду голови правління ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» (арк.25). Відповідно до наказу (розпорядження) керівника ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» Кара М.О. №1-0000000001 від 16.04.2019р., [PERSON] звільнена з посади голови правління ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» у зв`язку з припиненням строку повноважень на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України (арк. 26). Відповідний запис міститься в трудовій книжці [PERSON] , а саме про звільнення її з посади голови правління ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» на підставі ст.41 ч.1 п.5 КЗпП України, наказ від 16.04.2019р. Також судом встановлено, що заробітна плата позивачки [PERSON] у лютому 2019 року складала 7446,00грн., у березні 2019 року - 7693,80 грн. (арк.28). Також судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2020р., з урахуванням ухвали про виправлення описки від 31.03.2020р., було відмовлено у задоволенні позову ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» до Головного управління Держпраці в Запорізькій області про скасування припису від 18.11.2019р. №3489/315/АВ/П про усунення виявлених порушень (арк.29-39). Вказаним рішенням було встановлено, зокрема, що [PERSON] було обрано головою ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» відповідно до протоколу №1 від 07.09.2017р. Приписом ГУ Держпраці у Запорізькій області про усунення виявлених порушень №ЗП3489/315/АВ/П від 18.11.2019, нового голову правління ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» зобов`язано усунути порушення, зокрема зазначено, що наказом від 16.04.2019р. №1-01 [PERSON] звільнена згідно п.5 ст.41 КЗпП України. Відповідно до табелю обліку використання робочого часу за квітень 2019 року, 16.04.2019 був для неї робочим днем. Як вбачається із записів наказу №1-01, [PERSON] ознайомлена із зазначеним наказом наступного дня - 17.04.2019, чим порушено вимоги ч.2 ст.47 КЗпП України. Відповідно до ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством (ст. ст. 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при їх розгляді необхідно неухильно додержуватись Конституції України, КЗпП й інших актів законодавства. У п.18 зазначеної Постанови вказано, що при розгляді відповідної категорії справ судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (ст.3 КЗпП України). Згідно зі ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41). Правилами ч.3 ст.99 ЦК України та п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України передбачається право компетентного (уповноваженого) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав; реалізація цього права у будь-який час гарантується нормами корпоративного права для припинення негативного впливу на управлінську діяльність товариства. Згідно з ч.3 ст.147-1 КЗпП України працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. Під час визначення сфери застосування положення п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, необхідно виходити з системного аналізу та контексту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13.05.2014 року за № 1255-VІІ. Відповідно до правової природи зазначеного Закону його положення поширюються на усі види товариства в розумінні ч.2 ст.83 ЦК України, згідно з якою товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі. За правилом ст.85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Згідно зі ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону. Відповідно до ст.44 КЗпП України, у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше шестимісячного середнього заробітку. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Так, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд вважає встановленим та доведеним, що за своєю організаційно-правовою формою ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» відноситься до непідприємницького товариства, тому на працівників ОСББ поширюються положення ч.3 ст.99 ЦК України. [PERSON] було звільнено 16.04.2019р. з займаної посади голови правління ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України - у зв`язку з припиненням строку повноважень. Вказані обставини підтверджуються сукупністю наданих доказів - копією трудової книжки позивачки, копією наказу керівника підприємства ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» Кара М.О. №1-0000000001 від 16.04.2019р., рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.03.2020р., які суд вважає належними та допустимими доказами і приймає за основу при постановленні даного рішення. Отже, з урахуванням того, що повноваження [PERSON] , як голови правління ОСББ припинені на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, суд дійшов висновку, що відповідач у день звільнення повинен був нарахувати та виплатити позивачці вихідну допомогу у розмірі не менше шестимісячного середнього заробітку. Однак, станом на час розгляду даної справи в суді, відомості про виплату відповідачем позивачці суми вихідної допомоги, відсутні. При цьому, суд враховує, що зазначені обставини відповідачем не спростовані, представник останнього в судове засідання не прибув за невідомими причинами, хоча про час та місце судового розгляду відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву із запереченнями проти позову з відповідними доказами, відповідач не подав. За таких обставин, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки про стягнення вихідної допомоги в судовому порядку. Для розрахунку розміру вихідної допомоги при звільненні необхідно визначити розмір середньомісячної заробітної плати позивачки. Порядок обчислення середньої заробітної плати врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995р. № 100. Цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, в тому числі виплати вихідної допомоги. Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. У зв`язку з тим, що середньомісячна заробітна плата визначена законодавством (КЗпП) як розрахункова величина для нарахування вихідної допомоги, то вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Згідно з п. 8 Порядку, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Отже середньоденний заробіток позивачки суд розраховує із її заробітку за два календарні місяці, що передували її звільненню - лютий та березень 2019р., виходячи з кількості фактично відпрацьованих днів (7446,00+7693,80) : 40 днів (20+20), що становить 378,50 грн. Середньомісячний заробіток (для розрахунку розміру вихідної допомоги) суд розраховує виходячи із середньомісячного числа робочих днів у розрахунковому періоді ((20+20):2) х 378,50 грн.), що становить 7570,00 грн. Таким чином, сума вихідної допомоги, яка підлягає виплаті позивачці становить 45420,00 грн. (7570,00 грн. х 6). На підставі викладеного позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати, понесені сторонами, суд керується ч.1 ст.141 та п.1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею витрати зі сплати судового збору за звернення до суду із вказаним позовом в розмірі 840,80 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачкою на професійну правничу допомогу, суд враховує, що згідно з ч.2-4 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В судовому засіданні позивачкою та її представником заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених останньою витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Так, представник позивачки адвокат Штабовенко Д.В. здійснював представництво позивачки [PERSON] у цивільній справі на підставі ордеру від 17.08.2020р. про надання правової допомоги та брав безпосередню участь у судовому засіданні у суді 06.10.2020р., за вказані послуги позивачка сплатила на рахунок АО «Юридична компанія Радник» грошові кошти в сумі 1000грн. Зважаючи на викладене, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви позивачки та відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Водночас, суд дійшов висновку, що витрати позивачки за надання їй правничої допомоги АО «Юридична компанія Радник» в частині складання позовної заяви не доведені. Так, позовна заява [PERSON] до ОСББ «ГОРЛИЦЯ ДІАМАНТ» про стягнення вихідної допомоги надійшла до суду у червні 2020 року, а договір між нею та АО «Юридична компанія Радник», за яким останній зобов`язався скласти [PERSON] позовну заяву, укладений в серпні 2020 року, тобто після звернення позивачки до суду. При цьому за умовами вказаного договору, він набрав чинності з моменту його підписання (п.7.1 Договору), після підписання даного договору всі попередні переговори по ньому, переписка, попередні домовленості та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються даного договору, втрачають юридичну силу (п.9.3 Договору). Крім того, за умовами вказаного Договору, оплата за вказаним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з дня отримання рахунку (п.4.2 Договору). Рахунок-фактура СФ-0000287, який включає послугу зі складання позовної заяви, виписаний АО «Юридична компанія Радник» 05.10.2020р., однак [PERSON] сплатила вказаному АО за складання позовної заяви 2000 грн. на підставі рахунку-фактури СФ-0000111 від 28.04.2020р., що підтверджується дублікатом квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 29.04.2020р. Враховуючи те, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), то суд вважає, що витрати [PERSON] на правничу допомогу пов`язану зі складання позовної заяви є необґрунтованими та недоведеними. На підставі викладеного з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. Повний текст рішення складений 07.10.2020р.

Outcome: approved