Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги неодноразово змінювалися за клопотання сторони позивача. З урахуванням зміненої позовної заяви до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач); треті особи: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація (далі - третя особа 1), Комунальне підприємство «Спецжитлофонд» (далі - третя особа 2) , що прийнята судом до розгляду прокольною ухвалою суду від 15.02.2018 року, просила суд: 1) визнати квартиру № 12 (колишня 11), яка складається з двох кімнат № 3, 4 загальною площею 28,91 м.кв. та знаходиться за адресою [ADDRESS] службовим жилим приміщенням; зобов'язати відповідача видати позивачу на службове жиле приміщення, квартиру № 12 (колишня 11), яка складається з двох кімнат № 3, 4 загальною площею 28,91 м.кв. та яка знаходиться за адресою [ADDRESS]; 3) стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 111-114). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 11.06.1998 року працює робітником з комплексного прибирання та утримання будинків ЖЕКу №1018 комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківського району м. Києва. З 07.09.1999 р. зареєстрована на квартирному обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, для отримання службового житла, також з 14.07.1988 р. зареєстрована на загальній черзі на квартирному обліку. На підставі протоколу цехового комітету ЖЕКу №1018, що є профспілковим органом вказаної організації 20.08.2002 р. [PERSON] було надано в користування частину квартири № 11 (кімнати 3 та 4), загальною площею 33 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не як тимчасовому мешканцю, а як прибиральниці. Так, про надання, [PERSON], в користування житлової площі було прийняте рішення цеховим комітетом та керівництвом ЖЕКу №1018, відповідно до законодавства подальше затвердження цього рішення покладено на виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Києві Ради народних депутатів. Керівництво ЖЕКу №1018 повинно було подати до Шевченківської районної у м. Києві Ради народних депутатів протокол від 20.08.02 р. про надання [PERSON] 2-х кімнат [ADDRESS], для подальшого затвердження та отримання позивачем ордеру на вказану житлову площу. Представники Шевченківської РДА у м. Києві повідомили позивача, що рада, неспроможна видати мені ордер на службове жиле приміщення, оскільки будинок по [ADDRESS] знаходиться на балансі КП «Спецжитлофонд». Після проведення КП «Спецжитлофонд» реконструкції та ремонтних робіт з частковим переплануванням житлових приміщень, кімнати 3 та 4, в квартирі № 11, що надавалися в користування, були перейменовані в квартиру № 12. Позивач фактично проживаю по [ADDRESS] з серпня 2002 року та працює в ЖЕК-1018, на протязі дев'ятнадцяти років з 1998 року включно, сплачує комунальні послуги. Своєю бездіяльністю відповідач порушує права на житло позивача, що унеможливлює в подальшому отримання нею ордеру для користування житловим приміщенням, а тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та третьої особи Комунального підприємства «Спецжитлофонд» вказує на те, що позовна вимога про визнання квартири службовим жилим приміщенням не може бути задоволена судом, оскільки відповідач не наділений повноваженнями щодо включення жилих приміщень до числа службових на підставі заяви чи клопотання окремої фізичної особи. Дане рішення може бути прийняте виключно за результатами розгляду клопотання адміністрації підприємства, установи, організації, яка потребує службових жилих приміщень для розміщення свої працівників. Вказане рішення є підставою для видання громадянинові ордеру, який є підставою для вселення у дане жиле приміщення. Тому, правом надання ордерів наділені органи місцевого самоврядування, а саме, їх виконавчі органи, та не відноситься до компетенції суду. На підставі вищевикладеного, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, оскільки, вказані у позові обставини порушують права позивача на житло. Представник відповідача Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та третьої особи Комунального підприємства «Спецжитлофонд» у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання, що було призначено на 16.08.2018 року не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Проте, у попередніх судових засіданнях вказувала на необґрунтованість позовних вимог та просила суд відмовити в їх задоволенні. Ч. 1 ст. 211 ЦПК України визначено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою суду від 24.02.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 15.02.2018 року призначено підготовче судове засідання, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 16.08.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 11.06.1998 року [PERSON] працює робітником з комплексного прибирання та утримання будинків №1018 (Наказ №83 від 11.06.1998 року), про що міститься відповідний запис у трудовій книжці та видана довідка № 1178 від 05.12.2005 року (а.с.9, 24). З 01.03.2007 ЖЕК №1018 Шевченківського району м. Києва було реорганізовано в ЖЕК «Діброва» Шевченківської районної у м. Києві ради, а з 01.01.2013 року в ТОВ «Київградсервіс», про що в матеріалах справи міститься довідка та запис у трудовій книжці позивача (а.с. 19, 28). Як вбачається із виписки з протоколу цехового комітету ЖЕК-1018 від 20.08.2002 року, [PERSON] було надано гуртожиток із двох кімнат в буд. [ADDRESS] як робітнику по комплексному прибиранню (а.с. 8). Листом від 22.06.2007 року № 223 директор КП «ЖЕК «Діброва» просить заступника голови Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації закріпити 4 кімнати загальною площею 45,0 кв.м. в комунальній квартирі [ADDRESS] за робітником комплексного прибирання в КП «Діброва» [PERSON]. оскільки вона проживає за вищевказаною адресою з 2002 року з родиною в складі чотирьох осіб (а.с. 16). Листом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» №044/24-4497 від 26.07.2007 року позивача повідомлено про можливість розгляду житлового питання та про необхідність надання відповідних документів для цього (а.с. 14). У заяві №5 до Голови Київської міської державної адміністрації від 21.10.2013 року позивач просить сприяти вирішенню спору в отриманні ордеру на ім'я [PERSON] та членів її сім'ї на квартира №11 (на сьогоднішній день №12) з кімнатами №3 та №4, загальною площею 28,91 м.кв., по [ADDRESS] (а.с. 17-18). Крім того, судом встановлено, що позивач фактично проживає по [ADDRESS] з серпня 2002 року та працює в ЖЕК-1018 з 1998 року включно, сплачує комунальні послуги. Згідно положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Зі змісту ст. 6 ЖК УРСР вбачається, що жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. У відповідності до положень ст. 9 ЖК УРСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Як визначено ст. 10 ЖК УРСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК УРСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.06.2004 року «Про внесення змін до розпорядження Київської міської державної адміністрації» №07.08.2003 №1454, будинок на вул. Салютна, 14/51 у м. Києві передано до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Натомість, у переліку службових квартир у будинках Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд", затвердженому Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 06.07.2004 №1197 , [ADDRESS] відсутня. Відтак, будинок [ADDRESS] належить на праві комунальної власності територіальній громаді міста Києва та перебуває на праві господарського відання КП «Спецжитлофонд». Квартира № 12 вказаного будинку не належить до числа службових квартир. Вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. У відповідності до ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у м. Києві (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення Відповідно до ст. 52 ЖК УРСР, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. Згідно з ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в м. Києві, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч. 1 ст. 122 ЖК УРСР). Згідно ч. 2 ст. 121 ЖК УРСР, службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Відповідно до пункту 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. Ст. 16 ЦК України визначено, право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Таким чином, рішення про включення жилих приміщень до числа службових може бути прийнято відповідачем за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. При цьому, суд у даному випадку не наділений повноваженнями визнавати квартиру службовим приміщенням, а вимога про зобов'язання видати ордер є передчасною, зважаючи на відсутність рішення про надання службового жилого приміщення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, на основі повного, всебічного та об'єктивно розгляду справи, дослідження доказів, суд дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту є невірним, адже в розумінні ст. 16 ЦК України, суд не наділений повноваженнями визнавати квартиру службовим приміщенням, оскільки такими повноваженнями наділений відповідач за результати розгляду клопотання адміністрації підприємства, установи, організації, яка потребує службових жилих приміщень для розміщення своїх працівників, а позовна вимога про зобов'язання відповідача видати ордер є передчасною, зважаючи на вказані вимоги закону про обов'язкове перебування такої квартири в статусі службової. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed