Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

07 червня 2018 року виконавчий комітет Секретарської сільської ради Кривоозерського району звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кривоозерська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] будучи матір'ю неповнолітніх дітей не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує їх харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з ними, зовсім не цікавиться їх життям, тому просить позбавити відповідача батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник третьої особи - Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області як органу опіки та піклування - в суді позовні вимоги підтримала, вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] буде доцільним та таким, що відповідатиме інтересам неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач на повторний в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористалася. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вислухавши представників позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. За даними свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 07 лютого 2006 року(а.с.7) та свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Секретарською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 06 червня 2008 року(а.с.6), батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Міським відділом по державній реєстрації смертей ГУЮ у Кіровоградській області (а.с.8) [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до довідки Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області №613 від 21 травня 2018 року місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за місцем проживання їх матері в [ADDRESS](а.с.9). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, не працює, зловживає спиртними напоями, веде асоціальний, паразитичний спосіб життя, поводиться зухвало та агресивно (а.с.10), в результаті обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] комісією було встановлено, що в житлі мали місце антисанітарні умови, відсутній запас продуктів харчування (а.с.12). Згідно довідки Кривоозерського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №252 від 01 червня 2018 року сім'я [PERSON] перебуває на обліку в Центрі як така, що опинилась в складних життєвих обставинах у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків, зловживання алкоголем(а.с.15). Неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] на підставі рішення виконавчого комітету Секретарської сільської ради від 07 вересня 2017 року №9 (а.с.11) вилучені у матері в зв'язку з обставинами, які загрожують здоров'ю та життю дітей. Відповідно до даних довідки КЗ "Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради №455 від 05 червня 2018 року (а.с.19) неповнолітні [PERSON], 2006 року народження та [PERSON], 2008 року народження, перебувають у закладі з 08 вересня 2017 року по теперішній час, протягом цього часу відповідач триччі з'являлася для спілкування з дітьми, в чому їй було відмовлено, так як остання постійно знаходилась в стані алкогольного сп'яніння, будь-якої матеріальної допомоги дітям не надавала. Згідно висновку Кривоозерської районної державної адміністрації №293/02-45-21/18 від 05 червня 2018 року орган опіки та піклування, вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). При розгляді даної справи суд враховує положення ч.8, 9 ст.7 СК України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положення ст.150 СК України передбачають, що батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язанні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до положень ч.1 ст.152 Сімейного Кодексу України регламентовано, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю та встановлена законом. Згідно положень ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України визначено що, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Як передбачено положеннями ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні підтверджено належними та допустими доказами відсутність належної участі матері у вихованні та спілкуванні з дітьми. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідачки, яка свідомо нехтує своїми обов'язками щодо виховання своїх дітей, оскільки в найменшій мірі не цікавиться ними, не займається їх вихованням та навчанням, не надає їм материнської турботи. Така поведінка матері є винною по відношенню до дітей. Проаналізувавши всі докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати меті цього заходу: захисту інтересів дітей та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків. З огляду на наведені обставини, суд визнає її поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти; способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Положеннями ч.2, ч.3 ст.193 СК України передбачено: якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Протягом розгляду справи в суді закладом, у який влаштовані діти, не заявлялися вимоги про отримання аліментів від відповідачки. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України (в редакції станом на 28 серпня 2018 року), суд враховує , що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, враховуючи інтереси дітей, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 грн. . На підставі викладеного та

Outcome: approved