Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

07 грудня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з уточненим в ході судового розгляду позовом до [PERSON], [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно укладеного кредитного договору № E031-07/S від 21 травня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 90 000,00 доларів США на термін до 05 червня 2012 року. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно договору, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення зазначених умов, відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 19 жовтня 2015 року має заборгованість на загальну суму 142 859,57 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 22 903,60 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 43,61 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 113 191,76 доларів США, а також штрафів відповідно до договору: фіксована частина - 11,74 доларів США, процентна складова - 6 708,86 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язання між сторонами було укладено договір поруки, поручитель - [PERSON] Відповідно до умов договору поруки, на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань, проте вона залишена без задоволення. Відповідачі повинні діяти як солідарні боржники. ПАТ КБ «ПриватБанк», після уточнення позову, просили суд стягнути солідарно з відповідачів на власну користь заборгованість за кредитом у розмірі 4 690,00 доларів США в перерахунку на гривневий еквівалент та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача Мошнєгуц Л.В., що діє на підставі довіреності №3086-К-О від 24 липня 2015 року (а.с.37) підтримала заявлені позовні вимоги, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково додала, що оскільки [PERSON] кредит надавався в 2007, курс НБУ на той час становив 1 долар США = 5,5 грн., вони, просять стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 4 690,00 доларів США, що відповідає заборгованості за курсом на 2007 рік, оскільки їм відомо, що відповідач отримував кредит для придбання нерухомості, проте будинок потім був зруйнований внаслідок пожежі. Також повідомила, що в даному випадку страхове відшкодування неможливе, так як даний випадок Страховою компанією не визнано страховим. У зв'язку з наведеним просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 4 690,00 доларів США в перерахунку на гривневий еквівалент та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнений позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Додатково зазначив, що в 2007 році вони з дружиною мали намір придбати будинок та з цією метою брали кошти у кредит, однак, згодом їх будинок був зруйнований внаслідок пожежі. Через брак коштів та проблеми вони були позбавлені можливості повернути кредит своєчасно, у зв'язку з чим у них виникла вказана заборгованість. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала уточнені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», пояснення надала аналогічні поясненням [PERSON], не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як вбачається з доданих до справи документів, між позивачем ЗАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 21.05.2007 року було укладено кредитний договір № Е031-07/S, відповідно до п.1.1.,1.2. [PERSON] отримав кредит у розмірі 90000,00 доларів США на термін до 05.06.2012 року (а.с.15-17). В забезпечення виконання зобов'язань 21 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №П159-07 за кредитним договором № Е031-07/S від 21.05.2007 року, згідно якого [PERSON] зобов'язалась у разі невиконання боржником (позичальником) [PERSON] зобов'язань з повернення кредиту відповідати перед кредитором разом з [PERSON] як солідарні боржники (п.1-4 договору). Відповідно до п.11 договору поруки №П159-07 строк позовної давності по цьому договору встановлюється сторонами тривалістю п'ять років (а.с.18). У матеріалах справи міститься статут (нова редакція) ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» реорганізоване в 2009 року в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 25). Згідно наданого Банком розрахунку, останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем внесено 03 лютого 2014 року у сумі 199,80 доларів США (а.с.5-9). Розглядаючи позовну заяву суд виходив з наступних вимог чинного законодавства: Згідно зі ст.32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору с спільні права та обов'язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відносини договору поруки регулюються Параграфом 3 Глави 49 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 3 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, що встановлено ч. 1 ст. 543 ЦК України. Згідно із ч. 2 ст. 543 ЦК України, солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, що зобов'язання відповідачем за кредитним договором не виконувалися в повному обсязі з 03 лютого 2014 року. За умовами договору позичальник повинен повернути кредит до 05 червня 2012 року. Відповідно до п.2.3.3. кредитного договору банк має право змінити умови Договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за даним договором у повному обсязі шляхом надання повідомлення. По зобов'язаннях терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили згідно дати, вказаної у повідомленні. В цю дату позичальник зобов'язується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування. 03 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав позичальнику [PERSON] та його поручителю [PERSON] повідомлення, в якому зазначив, що позичальник не погашав заборгованість по кредиту та відсоткам за його використання. Зобов'язання за кредитним договором не виконані. У зв'язку з порушенням зобов'язань за вказаним кредитним договором прострочена заборгованість складає 4 420,96 доларів США (4 355,20 доларів США - заборгованість за кредитом; 44,04 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом). Також зазначив, що у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання повідомлення позичальник повинен погасити прострочену заборгованість (а.с.11). Згідно ст. 530 ЦК України - зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Договором оговорено строки погашення кредиту, однак відповідач не виконав ці умови договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи зазначене, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню, а саме, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 4 690,00 доларів США. Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 17 травня 2016 року курс долару США до української гривні становить 25,40 грн., таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором буде складати 119 126 грн. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. З огляду на те, що позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з уточненим в ході судового розгляду позовом до [PERSON], [PERSON] та змінило суму заборгованості за кредитним договором № Е031-07/S від 21 травня 2007 року, судовий збір, що був сплачений ними на користь держави відповідно до платіжного доручення №ВООО1В0Z4Q від 01 грудня 2015 року у розмірі 44 995 (сорок чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто п'ять) грн. 72 коп. є надмірно сплаченим судовим збором. Як вбачається з відповіді Управління Державної казначейської служби України у м.Слов'янськ Донецької області №07-25/1074 від 11 травня 2016 року, вказаний судовий збір дійсно надійшов та зарахований до державного бюджету 01 грудня 2015 року (а.с.88). У відповідності ст. 88 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача у розмірі 4 690 (чотири тисячі шістсот дев'яносто) доларів США, що за курсом НБУ станом на 17 травня 2016 рік становить 119 126 (сто дев'ятнадцять тисяч сто двадцять шість) грн. 40 коп., належить стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі (119 126 грн. х 1,5%) 1 786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) грн. 89 коп. по 893 (вісімсот дев'яносто три) грн. 45 коп. з кожного. Таким чином позивачу належить повернути надмірно сплачений судовий збір в сумі 43 208 (сорок три тисячі двісті вісім) грн. 83 коп. (44 995 грн. 72 коп. - 1 786 грн. 89 коп.). На підставі викладеного та

Outcome: approved