Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

05 квітня 2013 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до Жовтоводського міського суду та просить постановити судове рішення, яким визнати відповідача - [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку з належної квартири, посилаючись на те, що остання понад один рік у спірному житловому приміщенні не проживає (а.с. 2-3). Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Від її уповноваженого представника - [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі. Позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Проти постановки заочного рішення заперечує. Відповідач, [PERSON], виклик якої у судове засідання провадився у визначеному законом порядку, з урахуванням положень ч.5,9 ст.74 ЦПК України, у судове засідання не з'являється, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, заперечень щодо позову не надала. Окрім того, відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року в редакції Протоколу від 28 березня 1997 року, вимог Цивільного процесуального кодексу України та розділу 2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за № 573/15264, Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області направляв судове доручення компетентному суду Російської Федерації про вручення відповідачу [PERSON] копії позовної заяви та опитування її по суті позову, яке повернулося без виконання, оскільки остання до суду не з'являється. Третя особа, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила. Останній в письмовій заяві просив розглянути справу без участі представника Жовтоводського МС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області згідно норм чинного законодавстваі заперечень немає. На підставі ч.2 ст.77 ЦПК України в разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони не з'явилися в судове засідання без поважних причин, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та постановити рішення на підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.386 ЦК Українивласник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад один рік. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого 13 березня 2007 року відділом приватизації державного житла фонду комунальної власності в м. Жовті Води Дніпропетровської області (а.с.7). Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку КП Жовтоводське МБТІ на ім'я позивача, про що також свідчить технічний паспорт виготовлений станом на 27.04.2007 року (а.с.6). 25 листопада 2009 року в вищезазначеній квартирі за згодою позивача була зареєстрована донька її знайомої [PERSON] - [PERSON], з зазначенням як сестра, якій необхідно було одержати паспорт і без реєстрації цього зробити не мала можливостей. Фактично [PERSON] в спірну квартиру не вселялася, не користувалась житловою площею, не проживала, а реєстрація носила суто формальний характер. На даний час [PERSON] проживає в Оренбурській області. Зі слів позивачки встановлено, що остання зверталась до відповідачки з проханням, щоб вона знялась з реєстрації з належної їй квартири, оскільки її реєстрація створює перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні квартирою в повному обсязі. Вона не має газового лічильника, тому змушена сплачувати за відповідачку послуги з газопостачання та інші комунальні послуги. В жовтні 2010 року [PERSON] надіслала позивачці довіреність, якою уповноважує її бути представником в Жовтоводському МВ УМВС з питань зняття її з реєстраційного обліку спірної квартири (а.с.8). Однак, при неоднарозовому зверненні позивачки з цього питання до Жовтоводського МС ГУ ДМС отримувала відмову в знятті з реєстрації [PERSON] з посиланням на те, що це може зробити особисто [PERSON], або необхідно надати її паспорт, чого позивачка зробити не має можливості оскільки остання перебуває в Оренбурській області де тимчасово й зареєстрована, що вбачається з її довіреності посвідченої нотаріально. Позивач ставлячи питання про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] посилається на те, що відповідач без будь-яких поважних причин в зазначеному приміщенні не мешкає і ніколи не мешкала. Оскільки відповідач, не являючись власником житла, і членом сім'ї власника, не проживає і не користується квартирою [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності більше року, та наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним останній житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо усунення їй перешкоди у користуванні спірною квартирою є обґрунтованими і підлягають задоволенню і [PERSON] слід визнати такою що втратила право користування належним позивачу на праві приватної власності жилим приміщенням. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення [PERSON] до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Однак, згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. За таких обставин, суд вважає без підставною вимогу позивача, щодо зобов'язання Жовтоводського міського сектору державної міграційної служби України в Дніпропетровській області виключити [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial