Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує на те, що 27.07.2014 року близько 11 години перебуваючи на орендованих ним ставах, які знаходяться поблизу с. Дідичі Ківерцівського району Волинської області помітив [PERSON], який тримаючи в руках вудку підійшов до одного із ставів. Підійшовши до [PERSON] поросив, щоб останній не ходив біля ставів з вудкою, на що останній поклавши вудку на траву, порвав на собі футболку, після чого піднявши вудку пішов від ставів. 28.07.2014 року [PERSON] звернувся до Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області із заявою про заподіяння йому тілесних ушкоджень. Крім того, [PERSON] серед мешканців ближніх до ставка сіл поширив інформацію про те, що [PERSON] його безпричинно побив та про те, що останній забороняє людям підходити до водоймища. Посилаючись на те, що поширені [PERSON] відомості не відповідають дійсності, ганьблять його честь та гідність, у зв'язку з чим йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, просить зобов'язати [PERSON] спростувати поширені ним недостовірні відомості, щодо спричинення йому тілесних ушкоджень, стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в сумі 5 000 грн. та судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що 27.07.2014 року [PERSON] його дійсно побив на ставах та порвав футболку, у зв'язку з чим 28.07.2014 року звернувся до Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області, відомості про вказане правопорушення внесені до ЄРДР, на даний час проводяться слідчі дії. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В силу ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, що випливає із статті 277 ЦК України. Пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснює, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, яка порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Згідно з положеннями статті 277 ЦК та статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, що слідує із роз'яснень пункту 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 27.07.2014 року між [PERSON] та [PERSON] на ставах поблизу с. Дідичі Ківерцівського району Волинської області виникла конфліктна ситуація. Як вбачається з постанови слідчого СВ Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області Бутейка М.М. від 12.08.2014 року, 28.07.2014 року до Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області звернувся [PERSON] із заявою про заподіяння йому тілесних ушкоджень [PERSON] У зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 12014030100000499 від 28.07.2014 року закрито (а.с.5). Постановою прокурора прокуратури Ківерцівського району Волинської області Матвіюка М.Ю. від 03.12.2014 року постанову слідчого СВ Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області від 12.08.2014 року про закриття кримінального провадження внесеного ЄРДР № 12014030100000499 від 28.07.2014 року скасовано як незаконну. Отже, [PERSON] не доведено, а судом не здобуто в судовому засіданні доказів того, що мав місце факт поширення відповідачем недостовірної інформації [PERSON] Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до положень статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності фізичної особа. Пунктами 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, праві наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не доведено у відповідності до статті 60 ЦПК України факту заподіяння моральної шкоди відповідачем, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed