Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 04 травня 2018 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом про відшкодування моральної шкоди, який уточнив в поданій до суду 11 травня 2018 року заяві. В своїй уточненій позовній заяві [PERSON] посилався на те, що має статус учасника бойових дій, з 2002 року проходив службу в органах внутрішній справ, в листопаді 2015 року звільнений у звязку з реформуванням органів міліції, прийнятий на роботу в [PERSON] управління Національної поліції в Полтавській області. Вказував, що за час проходження служби в органах внутрішніх справ отримав ряд серйозних захворювань. Також позивач зазначав, що 18 листопада 2015 року під час проходження служби в Батальйоні патрульної поліції особливого призначення «Полтава» Головного управління НП в Полтавській області та виконуючи службові обовязки, виникла надзвичайна подія, а саме нещасний випадок, внаслідок чого він отримав судомний напад, ЗМЧТ і струс головного мозку, перебував на лікарняному, а 14 грудня 2015 року у звязку з погіршенням здоровя подав рапорт про направлення на ВЛК. Отримавши направлення, проходив військово-лікарняну комісію в поліклініці МВС з 14 грудня 2015 року по 24 грудня 2015 року. [PERSON] в своїй позовній заяві зазначав, що керівництво батальйону відмовилося провести перевірку за фактом нещасного випадку, рішенням суду визнано протиправною бездіяльність Батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Полтава» ГУ НП в Полтавській області щодо не проведення службового розслідування з приводу раптового погіршення його стану здоровя, що мало місце 18 листопада 2015 року, зобовязано оформити його результати. Але службове розслідування на вимогу суду не проведено, у звязку з бездіяльністю відповідача він позбавлений можливості отримувати матеріальну компенсацію. Позивач зазначав, що внаслідок нещасного випадку, що стався 18 листопада 2015 року, під час виконання службових обовязків при проходженні служби, отримав значне ушкодження здоровя та моральну шкоду. В своїй уточненій позовній заяві просив суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на його користь моральну шкоду в розмірі 110000 грн. та пронесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 травня 2018 року позовна заява [PERSON] прийнята судом до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 липня 2018 року за клопотанням представника позивача призначено в справі судово-психологічну експертизу. Кошти на оплату послуг експерта позивачем внесені не були, тому ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року скасовано ухвалу про призначення в справі судової експертизи, відновлено провадження в цивільній справі № 552/2520/18. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав вимоги позовної заяви [PERSON], посилаючись на викладені в ній обставини. Позивач [PERSON] в судові засідання не зявлявся. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, вважає, що факт протиправності дій ГУНП в Полтавській області не доведено, [PERSON] управління НП є органом державної влади, спеціальним субєктом, а тому завдана ним шкода має бути відшкодована державою. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], проходив службу в органах внутрішніх справ з 26.01.2004 по 06.11.2015, з 07.11.2015 проходив службу в Національній поліції, звільнений 15.01.2016 за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про національну поліцію». Також встановлено, що 18.11.2015 близько 10.50 та 15.00 в м. Полтаві по вул. Соборності, 54б, за місцезнаходженням Батальйону патрульної служби особливого призначення «Полтава» ГУ НП в Полтавській області із позивачем старшим інспектором БПСПОП «Полтава» ГУНП в Полтавській області [PERSON] в період проходження службу стався нещасний випадок, а саме судинний напад. Черговим по БПСПОП було викликано карету швидкої медичної допомоги, яка доставила [PERSON] до 1-ї міської лікарні м. Полтави, але [PERSON] від госпіталізації відмовився, прибув до БПСПОП «Полтава», де знову стався у нього судомний напад. Знову було викликано карету швидкої допомоги, яка доставила останнього до 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтави. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач [PERSON] обґрунтовує свої вимоги саме тим, що внаслідок нещасного випадку, що стався 18 листопада 2015 року, під час виконання службових обовязків при проходження служби, отримав значне ушкодження здоровя та моральну шкоду. Моральні страждання спричинені саме бездіяльністю відповідача, яка полягала в тому, що не було проведено розслідування нещасного випадку та не було складено акти за формами Н-1, Н-5. Разом з тим, з метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі МВС України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 грудня 2002 р. N 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України. Згідно з п 2.2. зазначеного Порядку акти за формою Н-1* (додаток 1) складаються за результатами розслідування і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов'язків. Пунктом 4.6. Порядку передбачено, що за результатами розслідування складається акт спеціального розслідування за формою Н-5* (додаток 4), а також оформляються інші матеріали, передбачені пунктом 4.13 цього Порядку, у тому числі карта обліку професійного захворювання (отруєння) на кожного потерпілого, якщо нещасний випадок пов'язаний з гострим професійним захворюванням (отруєнням). Відповідно до частин першої та другої статті 23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. При цьому обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Як встановлено судом, за фактом нещасного випадку, що стався з [PERSON] 18.11.2015, було проведено службове розслідування. Зокрема, наказом від 18 січня 2018 року № 27/05 створено комісію для розслідування нещасного випадку, який стався 18.11.2015 із старшим інспектором БПСПОП лейтенантом поліції [PERSON] у відповідному складі. За результатами проведеного розслідування складено відповідні акти. Так, 08 червня 2018 року складено акт № 2 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ*, за результатами якого комісія дійшла висновку про те, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не повязаний з виконанням службових обовязків. Окрім того, комісією 08 червня 2018 року складено акт форми Н-5* розслідування нещасного випадку, що стався 18.11.2015 з колишнім працівником БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області лейтенантом поліції [PERSON], згідно з яким комісія дійшла до висновку про те, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов'язаний з виконанням службових обовязків. Враховуючи висновки комісії, складені акти відповідної форми, які не оспорені позивачем, є безпідставним твердження [PERSON] в поданій до суду позовній заяві про те, що нещасний випадок, що стався з ним 18.11.2015, є таким, що повязаний з виконанням ним службових обовязків. Відсутні жодні докази на підтвердження тієї обставини, що позивачу спричинені моральні страждання в результаті бездіяльності відповідача, яка полягала в тому, що не було проведено розслідування нещасного випадку та не складено відповідні акти. Наявність постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року в справі № 816/312/17, яка вступила в законну силу, згідно з якою визнано протиправною бездіяльність БПСПОП «Полтава» ГУ НП в Полтавській області щодо не проведення службового розслідування, само по собі, за відсутності даних про завдання позивачу будь-якої шкоди, не може бути оцінено судом як підстава для відшкодування моральної шкоди. Всі допитані в судовому засіданні свідки стверджували, що позивач зазнав певних душевних страждань саме у звязку зі звільненням з зі служби в поліції, але обставини розслідування нещасного випадку, що стався з ним 18.11.2015, свідкам не відомі. Дослідженими в справі доказами не встановлено тієї обставини, що у звязку з бездіяльністю відповідача позивач був позбавлений можливості отримувати матеріальну компенсацію. Відповідно до ст. 173 КЗпП України, на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, шкода заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, на яку також посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Дослідженими в справі доказами судом не встановлено порушення відповідачем ГУ НП в Полтавській області прав позивача [PERSON] у сфері трудових відносин. Тому суд, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Національної поліції України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed