Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 25.06.2013 р. о 15.50 год. відповідач, керуючи а/м «Тойота» рн 033 ДП у м. Дніпропетровську по вул. Героїв Громадянської війни в районі електроопори №53, не врахував дорожньої обстановки при виборі безпечної швидкості для руху в межах дозволеного, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з належним позивачу на праві власності а/м «Мерседес» р/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення, та накладено стягнення у виді штрафу. Цивільні відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована, та позивач отримала відшкодування в розмірі 17 197,54 грн. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача решти сум завданої матеріальної шкоди - 33 893,21 грн. та на відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, не з'явився, причини неявки не повідомив, не надали заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Заслухав пояснення представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Судом на підставі постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2013 р. встановлено, що 25.06.2013 р. близько 15.50 год. водій [PERSON], керуючи а/м «Тойота» р/н [NUMBER] у м. Дніпропетровську по вул. Героїв Громадянської війни, в району електроопори №53 у м. Дніпропетровську, не врахував дорожню обстановку при виборі безпечної швидкості для руху в межах дозволеного, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес р/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження; постановою судді Добровольського О.Г. було визнано винним у вчиненні передбаченого ст. 124 КУпАП правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу. Отже, виходячи зі змісту приписів чинного ЦК України, саме на кредитора покладається тягар доказування розміру збитків, утім, позивач в особі представника, пояснюючи про спричинення матеріального збитку в результаті пошкодження в результаті винних дій відповідача належного позивачеві на праві власності транспортного засобу, не надав доказів на підтвердження розміру цього збитку та відповідної калькуляції по визначенню цього розміру, що має істотне значення для вирішення справи. Разом з тим, пояснюючи про отримання позивачем страхового відшкодування в розмірі 17 197,54 грн., представник позивача мав би надати докази на підтвердження отримання позивачем саме в цьому розмірі страхового відшкодування та про причини, з яких страхове відшкодування було отримано лише в розмірі 17 197,54 грн., тоді як страхова сума на одного потерпілого відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.9) становить 50 000,00 грн., та про отримані позивачем з цього приводу заходи задля одержання страхового відшкодування безпосередньо від страхової компанії (тобто особи, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України "Про страхування"). Утім, даний обов'язок з боку представника позивача виконаний не був. Таким чином, суду не було надано доказів (ст.ст. 11, 10, 60 ЦПК України) на підтвердження розміру завданого збитку, та оскільки представник позивача не скористався в повному обсязі наданими йому ЦПК України правами, зокрема, не клопотав про забезпечення доказів, не скористався правом заявляти клопотання про призначення судової експертизи за умови необхідності для визначення із розміром тих витрат, які були понесені позивачем при відновленні транспортного засобу або які позивачу необхідно понести за умови перебування транспортного засобу у пошкодженому стані. Оскільки визначений позивачем розмір збитків (33 893,21 грн.) без надання доказів у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на його підтвердження не відноситься до тих збитків, на відшкодування яких у розумінні ст. 22 ЦК України має право особа за умови порушення її цивільного права (ст. 3 ЦПК України), підстави для задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відсутні. Судові витрати віднести на рахунок позивача (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed