Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON]звернувся до суду з позовом до [PERSON]про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтований тим, що 30.06.2018 року об 11 годині 45хвилин, в м.Запоріжжі на перехресті а/ш Т0806 та проспекту Інженера Преображенського, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ToyotaCorolla», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано збитків. Відповідно до постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.07.2018 року у справі №337/2945/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили. Відповідно до висновку №058 експертного авто-товарознавчого дослідження, складеного 14.08.2018 року, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулось 30.06.2018 року, складає 18888 грн. 56 коп.; вартістьматеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля колісного транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яке сталося 30.06.2018 року, складає 14998 грн. 96 коп. Позивач зазначає, що ним також сплачено за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням вказаного транспортного засобу 1500 грн., що в розумінні ст.22 ЦК України також є збитками, які відповідач зобов'язаний йому відшкодувати. Крім того позивач зазначив, що внаслідок ДТП та пошкодження його власного автомобілю, він зазнав моральні страждання, змінився звичний ритм його життя, погіршились відносини в родині. Розмір моральної шкоди оцінює у 10 000грн. Позивач просив стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 35388 грн. 52 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та сплачений судовий збір 2466 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 29.12.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання з викликом сторін. 24.01.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] в якому він позов не визнав та зазначив, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки на день дорожньо-транспортної пригоди його цивільна-правова відповідальність була застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», про що він в день ДТП повідомив страховика та позивача. Він не заперечує своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, однак зазначає, що відповідальність повинна бути покладена на страховика за полісом обов'язкового страхування ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», а оскільки з 02.07.2018 року страховик ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» позбавлено права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ, усі виплати по страховому відшкодуванню має здійснювати МТСБУ, яке є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Заявив клопотання про залучення у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача МТСБУ та ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Також зазначив, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є необґрунтованим та недоведеним. Просить в задоволені позову відмовити в повному обсязі. 04.02.2019 року позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив відповідача [PERSON] в якійзаперечив проти заяви про залучення третіх осіб через її необґрунтованість та вказав на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування. Крім того, позивач зазначає про доведеність ним факту завдання йому моральної шкоди, оскільки через пошкодження його власного транспортного засобу він зазнав душевних страждань і переживань, а винуватість відповідача у скоєнні ДТП встановлена судовим рішенням, тому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 07.03.2019 року в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про залучення в якості третіх осіб на стороні відповідача: Моторне (транспортне) страхове бюро України та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», відмовлено. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи без його участі від 25.02.2019 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі матеріалів, які містяться в справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Судом встановлено, що 30.06.2018 року об 11 годині 45 хвилин, в м. Запоріжжі, на перехресті а/ш Т0806 та проспекту Інженера Преображенського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ToyotaCorolla», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано збитків. Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.07.2018 року у справі №337/2945/18, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 31.07.2018 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з цим, факт завдання матеріальної шкоди позивачу [PERSON], як потерпілому в ДТП з вини [PERSON], який визнанийвинуватим під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є преюдиціальними та доказуванню не підлягають. Відповідно до висновку №058 експертного авто-товарознавчого дослідження, складеного 14.08.2018 року, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, якасталася 30.06.2018 року, складає 18888 грн. 56 коп.; вартість матеріального збитку, заівданого власнику автомобіля колісного транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулось 30.06.2018 року, складає 14998 грн. 96 коп. Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 14.08.2018 року, вартість замовленої [PERSON] послуги зі складання висновку експертного авто-товарознавчого дослідження, становить 1500 грн. Згідно з відомостями електронного ресурсу МТСБУ на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «ToyotaCorolla», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ТДВ « Страхове товариство «Домінанта», що підтверджено полісом № АМ2658371, який був виданий на транспортний засіб «ToyotaCorolla», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідач [PERSON] не заперечує своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, однак зазначає, що відповідальність повинна бути покладена на страховика за полісом обов'язкового страхування ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Такі доводи відповідача щодо необхідності покладення відшкодування шкоди позивачу на страховика, заслуговують на увагу та приймаються судом, з огляду на наступне. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Такий правовий висновок щодо правильного застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, який в силу положень ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч.4 ст.263 ЦПК України суду необхідно враховувати при виборі і застосуванні норм права для вирішення даного спору. За наведеного, на ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» як страховика відповідача покладений відповідний обов'язок у межах суми страхового відшкодування виплатити позивачу страхове відшкодування. Суд позбавлений процесуальної можливості самостійно вирішувати питання про залучення в якості співвідповідача особи, яка не була залучена в цьому статусі без клопотання позивача. Тому позивач не позбавлений можливості заявити окремо вимоги до ПАТ ТДВ «Страхове товариство «Домінанта»в іншому провадженні. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» із заявою про сплату страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ2658371, позивач мав самостійно звернутись до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом. Тому, виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом доказів, суд доходить висновку про те, що вимоги позову про стягнення з відповідача, як винної особи, збитків у межах відповідальності страховика - ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», де відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, тому в задоволенні позову слід відмовити. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, оскільки вони не узгоджуються із положеннями статті 1194 ЦК України та висновками Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Аргументи позивача в тій частині, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» - страховик у даній справі, позбавлений права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і має у якості боржника величезну кількість боргів, що свідчить про неплатоспроможність страховика, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на таке. По-перше, показник платоспроможності не є критерієм при вирішенні питання щодо особи, яка несе відповідальність за заподіяну шкоду. По-друге, відомості про те, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» є ліквідованим та виключене з Єдиного державного реєстру юридичних осіб у розпорядженні суду відсутні, навпаки, указана юридична особа є в реєстрі. Оскільки ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» банкрутом не визнано, а тому воно як страховик зобов'язане виконувати свої зобов'язання згідно з укладеними зі страхувальниками угодами страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що до речі, виключає несення МТСБУ відповідальності за будь-якими зобов'язаннями, невиконаними страховою компанією. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі зводяться до пошкодження автомобіля та моральних переживань, які виникли через необхідність його відремонтування. Однак, на думку суду, доки не вирішено питання щодо суб'єктного складу сторін, не з'ясовано в якому розмірі підлягає відшкодуванню матеріальна шкода (у визначеному страховою компанією чи в зазначеному позивачем), неможливо визначити в чому полягають душевні страждання, їх існування та доведеність, а також особу, відповідальну за їх спричинення, тому в задоволенні вимог до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід відмовити у зв'язку з їх передчасністю.

Outcome: dismissed