Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

17 травня 2013 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з правилами) № 11404079000 від 13 жовтня 2008 року в сумі 167204,60 гривень, а також судовий збір за подання даного позову. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача послався на те, що 13 жовтня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» (на момент укладення АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11404079000. Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору Банк надав позичальнику, а позичальник забов'язався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 22 078,00 доларів США та сплатити проценти за його користування у встановлені строки. Вказана сума кредиту дорівнювала еквіваленту 108625,97 гривень за курсом Національного банку України на день укладення кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 Додаткової угоди до Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13 жовтня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов кредитного договору. Згідно договору поруки № 234093 від 13 жовтня 2008 року [PERSON] відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і основний позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених в кредитному договорі. Відповідальність основного боржника та поручителя є солідарною (п.п. 1.3, 1.4 договору поруки). 20 квітня 2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/12, згідно даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №11404079000 від 13 жовтня 2008 року, що був укладений між [PERSON] Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до [PERSON] На момент укладення договору факторингу загальна сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором - позивачем становила 17 948, 96 доларів США, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає - 17451,63 доларів США, заборгованість за відсотками - 497,33 доларів США. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує законні права ТОВ «Кредекс Фінанс», як нового кредитора. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем за неналежне виконання умов кредитного договору, на момент звернення до суду складає 167204,60 гривень, яку сторона позивача просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючи на обставини, викладені в позовній заяві та обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в їх задоволенні з мотивів їх незаконності та необґрунтованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулась. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 13 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11404079000, згідно п. 1.2.1 договору, сума кредиту 22078,00 доларів США, вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 108625,97 гривень за курсом Національного банку України на день укладення договору (а.с 7 - 8). Відповідно до п. 1.2.6 договору про надання споживчого кредиту кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості - 13 жовтня 2015 року, при цього згідно умов договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 12,79% річних (п. 1.2.7 договору). Відповідно до п. 1.2.8 договору розмір ануїтетного платежу складає 400,00 доларів США, день сплати ануїтетного платежу 13 числа кожного місяця протягом строку кредитування. Судом було встановлено, що 30 січня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11404079000 від 13 жовтня 2008 року (про зміну умов кредитного договору при реструктуризації), відповідно до п. 1.1 договору про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за договором (при цьому на вказане перенесення не розповсюджуються загальні правила черговості погашення зобов'язань, встановлені Договором): сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 13 грудня 2008 року по 12 січня 2009 року, здійснюється позичальником 13 січня 2014 року згідно умов договору (а.с. 11 - 14). Окрім того, згідно п. 1.2 додаткової угоди, про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за Договором: позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 13 жовтня 2017 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Про зміну розміру ануїтетного платежу за договором: позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 333,65 долара США в день сплати ануїтетних платежів, передбаченого договору (п. 1.3 додаткової угоди). Крім того, відповідно до п. 1.4 додаткової угоди, п. 1.2.8 договору було викладено в наступній редакції: розмір ануїтетного платежу складає 333,65 долара США, день сплати ануїтетного платежу 25 числа кожного місяця протягом строку кредитування. Також судом було встановлено, що 13 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №234093, згідно п. 1.1 якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №11404079000 від 13 жовтня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 22 - 28). 06 лютого 2012 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення про передачу права вимоги за укладеним кредитним договором, який є предметом розгляду даної справи (а.с. 35 - 36). 06 лютого 2012 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про повернення кредиту, відповідно до якої банк повідомляв основного боржника про наявність заборгованості за кредитним договором № 11404079000 від 13 жовтня 2008 року, яка становить 17948,96 доларів США, що станом на 14 травня 2012 року за курсом НБУ становить 143412,19 гривень (а.с. 34). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором, який укладається в письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. ст. 549, 551 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. У відповідності до частин 1 і 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. А згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Судом встановлено, що дійсно, 13 жовтня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11404079000, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 22078,00 доларів США для особистих потреб, а саме для придбання автотранспорту, а останній зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти згідно додатку до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 13 жовтня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов Договору кредиту. Виконання даного договору про надання споживчого кредиту було забезпечено, зокрема договором поруки № 234093 від 13 жовтня 2014 року, поручителем за яким виступає [PERSON] В матеріалах справи наявний Витяг з договору факторингу № 05/12, укладеного 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» про відступлення права вимоги за кредитними договорами, частина з якого оформлена, як витяг, а інша частина має вигляд фотокопії, достовірність якої не завірена стороною позивача та їх печаткою (а.с. 29 - 30). Крім того, в матеріалах справи наявний витяг з реєстру боржників (Додаток № 1 до договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року) про відступлення права вимоги за кредитним договором №11404079000 від 13 жовтня 2008 року, підписаний представником позивача за довіреністю та не скріплений печаткою установи (а.с. 31). Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно зі ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, відповідно до умов п. 2.1. Витягу з договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», клієнт (ПАТ «УкрСиббанк») зобов'язується відступити Фактору (ТОВ «Кредекс Фінанс») Права вимоги за кредитами, а Фактор зобов'язується придбати Права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити Ціну продажу, передбаченого цим договором. Пунктом 2.3. Витягу з договору факторингу зазначено, що за умови, що Фактор сплатив у повному обсязі Ціну продажу Клієнтові до або у Дату передачі, Передача набуває чинності у дату передачі з моменту підписання Акту приймання-передачі, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованості і отримує відповідні Права вимоги за кредитами. Акт приймання-передачі, підписаний Сторонами та скріплений їхніми печатками, у формі, викладеній в Додатку № 2 до цього Договору, є доказом передачі. Натомість, позивачем по справі не було надано жодного доказу щодо сплати ним грошових коштів за право вимоги кредитної заборгованості [PERSON] перед ПАТ «УкрСиббанк», саме за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11404079000 від 13 жовтня 2008 року у розмірі заборгованості, визначеної позивачем. Судом встановлено, що у Витягу з договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, наданого позивачем, не вказано, що ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право грошової вимоги до відповідачів, а є посилання лише на Додаток № 1 до договору факторингу, долучений до позовної заяви позивачем у вигляді Витягу з реєстру боржників, який підписаний в односторонньому порядку представником за довіреністю позивача Андреєвим О.В., без надання довіреності на підтвердження повноважень довіреної особи на підписання вищезазначеного документу та не завірений печаткою. З огляду на це, суд встановлює, що цей витяг з Реєстру боржників є неналежним доказом відповідно до ст. 58 ЦПК України. Крім іншого, в наданій копії акту прийому-передач, укладений 14 травня 2012 року містяться посилання на те, що Клієнт цим передає (відступає) Права вимоги за кредитами Фактору (за переліком, наведених у частині А Додатку 1 (Реєстр заборгованості боржників) до Договору), а Фактор, цим приймає такі Права вимоги за кредитами. Клієнт та Фактор підтверджують, що Передача Прав вимоги за кредитами, переліченими у частині А Додатку 1 до Договору, набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту приймання-передачі, як передбачено у п. 2.3. Договору (пункт 3 Акту). Наведене вище свідчить про те, що доказом набуття права вимоги Фактора за кредитним договором відповідача є Додаток № 1 до Договору факторингу, який не був наданий позивачем. Отже, в матеріалах справи відсутні жодні належні докази щодо передачі Права вимоги за кредитним договором, який є предметом розгляду по даній справі - Фактору (ТОВ «Кредекс Фінанс»). Оскільки, позивачем не були надані належні докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, на даний час у відповідача наявні всі підстави скористатися своїм правом щодо не виконання свого обов'язку новому кредитору. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Натомість, в матеріалах справи відсутні жодні докази щодо наявності права у ТОВ «Кредекс Фінанс» надання фінансових послуг факторингу. При цьому, позивачем не було надано ані свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, ані додатку до нього, в якому повинен бути зазначений перелік фінансових операцій, які має право здійснювати позивач. Крім того, позивачем не було надано жодної інформацію щодо підстав зміни валюти зобов'язання та наявності права на проведення розрахунків в іноземній валюті. В наданому позивачем статуті наведений перелік фінансових послуг, які ТОВ «Кредекс Фінанс» має право виконувати, а саме в п. 2.2. Статуту (а.с. 38 - 39) зазначені такі фінансові послуги: 2.2.1. факторинг; 2.2.2 фінансовий лізинг; 2.2.3. надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (за рахунок власних коштів ); 2.2.4. надання гарантій та поручительств; 2.2.5. залучення фінансових активів від юридичних осіб з зобов'язанням щодо наступного їх повернення; 2.2.6. здійснення інших операцій з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів; 2.2.7. здійснення допоміжної господарської діяльності для реалізації предмету та мети діяльності Товариства, викладених у цьому статуті, за умови, що така діяльність не суперечить чинному Законодавству України. Небанківська фінансова установа, яким є позивач має право здійснювати операції, передбачені ст. 4 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", якщо вони є валютними операціями. Однак дані операції не були внесені до переліку фінансових послуг, які здійснює позивач. Враховуючи, що згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства, для проведення платежів в іноземній валюті позивач повинен мати ліцензію, що видається Національним Банком України. Отже тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету дана фінансова установа має право здійснювати валютні операції в іноземній валюті, а відповідно й проводити нарахування заборгованості та вимагати проведення погашення заборгованості у боржників в іноземній валюті. Умовами п. 1.1. договору кредиту передбачено, що Банк надає Відповідачу, а останній зобов'язується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит у іноземній валюті в доларах США. Заміна родової ознаки валюти, що повинна бути повернута Банку можлива тільки за згодою сторін договору кредиту. З урахуванням того, що умови договору стосовно валюти кредиту сторонами змінені не були, визначення суми заборгованості в національній валюті гривні, одноособово самим позивачем є небезспірним. Крім того, позивачем не було надано жодного доказу в якій валюті перейшло право вимоги до ТОВ «Кредекс Фінанс» після укладення договору факторингу та на підставі чого й

Outcome: dismissed