Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов'язання вчинити певні дії, та після зміни предмету позову (а.с. 26-29) просить суд: усунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою [ADDRESS] вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS]; усунути перешкоди в користуванні [PERSON], автомобілем DAEWOO MATIZ, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску та автомобілем Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску; зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] вільний доступ до користування автомобілями DAEWOO MATIZ, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, та передати [PERSON] ключі і свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів цих автомобілів; зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні, автомобілем DAEWOO MATIZ, державний номер [NUMBER], 2007року випуску та автомобілем Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску; встановити наступний порядок користування автомобілями: з 1 по 7 число кожного місяця після набрання законної сили рішенням суду автомобілем DAEWOO MATIZ, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, користується [PERSON]; з 8 числа до кінця місяця кожного місяця після набрання законної сили рішенням суду автомобілем DAEWOO MATIZ, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, користується [PERSON], з 8 по 15 число кожного місяця після набрання законної сили рішенням суду автомобілем Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, користується [PERSON]; з 1 по 7 та з 16 числа до кінця місця щомісця після набрання законної сили рішенням суду автомобілем Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, користується [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 1/8 частини квартири [ADDRESS], 1/16 частини автомобілю Daewoo Matiz, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] та 1/16 частини автомобілю Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. В свою чергу, відповідачка, яка є власницею 7/8 частин зазначеної квартири та 15/16 частин автомобілю Daewoo Matiz, 15/16 частини автомобілю Skoda Fabia Ambiente перешкоджає позивачу у користуванні квартирою та автомобілями, що і стало причиною для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідачки у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2012 року Приморським районним судом м.Одеси ухвалено рішення у справі № 1522/1624/2012, яким частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Вказаним рішенням суду визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] право власності на наступне майно: 1/8 частину квартири [ADDRESS], 1/16 частину автомобілю Daewoo Matiz, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] та 1/16 частину автомобілю Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. Тобто, враховуючи, що жила площа спірної квартири становить 33,6 кв.м., загальна 60 кв.м., виходячи з розміру часток, по суті рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на 4,20 кв.м. жилої площі квартири та 7,50 кв.м. загальної площі квартири. Іншим співвласником спірної квартири та автомобілів є відповідачка - [PERSON], якій належать 7/8 часток квартири та по 15/16 часток кожного з автомобілів. 29 грудня 2012 року зазначене рішення Приморського районного суду м. Одесі набрало законної сили та на теперішній час не скасоване і є чинним у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що [PERSON] не зареєстрував своє право власності на частку квартири. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] відмовляється впускати позивача у спірну квартиру. Крім того, автомобілі марки Daewoo Matiz, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] та Skoda Fabia Ambiente, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], також з моменту відкриття спадщини та до теперішнього часу знаходиться у відповідачки у володінні та користуванні. [PERSON] відмовляється надавати позивачу можливість користуватися вказаними автомобілями. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Вимогами ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимогами ст. 1299 ЦК України передбачено, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно- це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Суд враховує, що позивач зареєстрований та мешкає за іншою адресою, взагалі не запропонував будь-якого порядку користування своєю часткою квартири, а також, виходячи з розміру його частки у спільній частковій власності, яка менше, ніж будь-яка житлова кімната у квартирі, суд вважає, що вселення позивача порушить право іншого співвласника володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому часткою, враховує, що [PERSON] та [PERSON] не пов`язані родинними зв`язками, та що внаслідок такого вселення квартира набуде статусу комунальної. Також суд враховує, що зазначений позивачем у позовних вимогах порядок користування спірними автомобілями визначає тільки його права, в ньому не визначено як позивач бажає нести витрати на утримання автомобілів, в цілому цей порядок суперечить вищевказаним нормам матеріального права та порушує права сторін, оскільки кожна із сторін не вправі користуватися в певні періоди часу всім автомобілем - з огляду на те, що автомобіль є неподільною річчю. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Враховуючи викладене, суд зазначає, що зі змісту вищевказаної правової норми вбачається, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як зобов'язання не чинити перешкод у користуванні власністю у подальшому, законом не передбачений. З огляду на вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають. Суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з позовом про виплату йому відповідної матеріальної компенсації за належну йому частку у майні. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed