Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання свого малолітнього сина [PERSON] [INFO] , разом з батьком, мотивуючи тим, що він відповідач [PERSON] з іноземцем та майже два роки проживає в Австрії, а тому не може належно піклуватися про сина, виїжджаючи за кордон, відповідач залишає дітей на свою матір. Позивач стабільно спілкується з сином, переймається його життям, навчанням, турбується про його стан здоров`я, забирає до себе сина на вихідні, свята, між батьком та сином склалися довірливі й теплі стосунки, а тому позивач просив суд визначити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вирішити питання судових витрат. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач та її представник позов не визнали, надано відзив на позов. Представник третьої особи зазначив, що задоволення даного позову не в інтересах дитини. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення. По справі встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2011 року по квітень 2015 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2015 року, яке набрало законної сили 15.05.2015 року, шлюб між сторонами було розірвано . Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Встановлено, що відповідач та малолітній [PERSON] зареєстровані і проживають в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] . А також в даній квартирі зареєстрована і проживає старша донька позивача [PERSON] [INFO] (а.с.100). Встановлено, що місце проживання позивача зареєстроване в [ADDRESS] , а фактично позивач проживає в однокімнатній квартирі, яка належить [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (а.с. 98). Позивач суду пояснив, що [PERSON] це його дружина з якою позивач проживає без реєстрації шлюбу. Встановлено, що відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином Австрії [PERSON] 14.02.2019 року (а.с.69). Встановлено, що позивач працює в ТОВ «Біотехімпульс» з 01.04.2010 року на посаді регіонального менеджера (а.с.16). Встановлено, що відповідач з січня 2019 року працює в ТОВ «Автотріплекс» на посаді бухгалтера (а.с.71). Встановлено, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 11.06.2008 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно доньки [PERSON] [INFO] (а.с.70). Встановлено, що малолітній [PERSON] є вихованцем 1-а класу Білоцерківської ЗОШ №22 (а.с.14). [PERSON] відвідує секцію рукопашного бою фрі-файту Білоцерківської федерації рукопашного бою (а.с.15). Встановленим є те, що виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради 10.06.2019 року було прийнято рішення «Про надання суду висновку щодо вирішення судового спору про визначення місця проживання дитини». Зазначене рішення констатує, що підстави для зміни місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , який проживає з мамою, відсутні (а.с.102-104). Позивач, який виявив бажання бути допитаний судом в якості свідка, суду показав, що після розірвання шлюбу відповідач поїхала працювати за кордон, там вийшла заміж, а своїх двох дітей, доньку [PERSON] і сина [PERSON] , відповідач залишила на виховання своїй матері. Позивач, як батько малолітнього [PERSON] , ніколи не втрачав контакт з дитиною, постійно спілкувався та займався вихованням сина, висилав відповідачу кошти на утримання дитини. Та оскільки відповідач створила нову сім`ю, бажає вивезти дітей за кордон, що розірве спілкування сина з батьком, а тому позивач вважає, що малолітньому [PERSON] буде зручніше жити разом з батьком. Відповідач, яка виявила бажання бути допитаною судом в якості свідка, суду показала, що заради дітей і їхнього майбутнього вимушена була декілька років тому поїхати на заробітки в Австрію, мала робочий контракт, термін дії якого скінчився в грудні 2018 року. Відповідач ніколи не залишала своїх дітей на тривалий час, не втрачала контакту. В лютому 2019 року відповідач уклала шлюб з громадянином Австрії, який має можливість працювати в Україні та, наразі, розглядається питання про придбання відповідачем та її чоловіком будинку в м. Києві. Відповідач зазначила, що не стоїть питання про переїзд її з дітьми за кордон. Відповідач суду стверджує, що любить своїх дітей, створила їм належні умови для проживання, навчання. Також, відповідач зазначила, що позивач [PERSON] має четвертий шлюб, кожні 5 років міняє дружин, не стабільний у відносинах, позбавлений батьківських прав стосовно доньки від першого шлюбу, його поведінка та спілкування з малолітнім сином [PERSON] , останнім часом, є шкідливою і загрозливою для нормального виховання дитини. Позивач налаштовує сина проти матері та сестри, відмовляє його вивчати німецьку мову, вчить розповідати все, що діється в сім`ї, вчить відмовлятися від подарунків вітчима. Позивач не має належних умов проживання для малолітнього сина, бажає, щоб дитина змінила звичні умови життя на однокімнатну квартиру де мешкає позивач із співмешканкою. Допитаний в якості свідка [PERSON] , який приходиться позивачу братом, суду показав, що [PERSON] дуже добре ставиться до свого сина, у них склалися доброзичливі, довірливі відносини. Позивач бере свого сина на вихідні та вони активно проводять час. Свідок зазначив, що самостійно виховав свого сина, і позивач зможе виховати свого сина, дати йому все необхідне. Свідку відомо, що з минулого року відповідач розпочала чинити перешкоди в спілкуванні батька з сином. У свідка неприязні відносини з відповідачем, а тому за місцем проживання відповідача й дитини, свідок не був більше п`яти років. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка приходиться відповідачу подругою, суду показала, що відповідач дуже гарна мама, яка постійно переймається життям, здоров`ям, навчанням, вихованням своїх дітей. Відповідач може бути прикладом справжньої мами. Декілька років відповідач вимушена була їздити на заробітки за кордон, а тому періодично бабуся доглядала онука [PERSON] . Позивач покинув свою дружину, мав відносини з іншою жінкою, а тому сторони розірвали шлюб. Свідку не відомо про участь батька у вихованні та утриманні малолітнього [PERSON] . При вирішенні вказаного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. В ст.150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, у вказаній статті зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 цієї ж статті вказано, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. За ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Згідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, бажання дитини, стать, вік дитини, матеріальне забезпечення батьків, їх працевлаштування та інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено судом, з народження [PERSON] проживав разом з обома батьками, а з чотирьохрічного віку дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] . Встановленим є те, що сторони не можуть порозумітися та добровільно визначити місце проживання їх дитини, існує спір. При визначенні місця проживання дитини, суд враховує, що мати дитини працевлаштована, має власне житло де існує окрема кімната для малолітнього [PERSON] , відповідачем створені належні умови для проживання і виховання її обох дітей. Мати не байдужа до майбутнього свого сина, опікується його здоров`ям, дбайливо і з любов`ю ставиться до сина, не втрачала контакт з дитиною, має можливость утримувати та виховувати дитину. Батько дитини, також, має добрі стосунки з сином, переймається його вихованням та навчанням, дозвіллям, здоров`ям. Однак, визначення місця проживання дитини разом з батьком змінить звичайний спосіб та умови життя дитини і це буде не в інтересах дитини. Зазначене підтверджено Висновком викладеним в рішенні виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 10.06.2019 року де вказано, що підстави для зміни місця проживання малолітнього [PERSON] [INFO] , який проживає з мамою,- відсутні. Крім того, суд враховує, що батько дитини проживає в помешканні, власником якого він не є. Дана квартира має одну кімнату і там мешкає позивач разом з [PERSON] , школа в якій навчається малолітній [PERSON] знаходиться в іншому районі міста. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою саме забезпечення інтересів дитини, враховуючи вік дитини, її фізичний та психологічний стан, необхідно залишити місце проживання дитини [PERSON] [INFO] разом з матір`ю, а тому позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Також, суд вважає за потрібне в рішенні попередити батьків дитини, про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини лише в її інтересах. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed