Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - МТСБУ) на свою користь грошові кошти в якості страхового відшкодування по справі №23882 в розмірі 30943 грн.79 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 311,00 грн., що є предметом позовних вимог. 21 травня 2015 року представник позивача [PERSON] в судовому засідання подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви позивач [PERSON] просила стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на свою користь грошові кошти в якості пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 2404 грн. 94 коп.; грошові кошти в якості прострочення 3% річних в розмірі 531 грн. 55 коп.; грошові кошти в якості виплати страхового відшкодування по справі №23882 в розмірі 30943 грн.79 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 311,00 грн. (а.с.51-54) Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснив, що 27 червня 2014 року у місті Києві на вул. Прирічній, 5, сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій був пошкоджений належний позивачу [PERSON] транспортний засіб - «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Пошкодження автомобіля позивача утворилось внаслідок наїзду автомобіля «КІА», номерний знак [NUMBER], яким керував водій [PERSON] Під час настання цієї дорожньо-транспортної пригоди, водій знаходився в стані алкогольного сп'яніння, не мав при собі реєстраційних документів на транспортний засіб, та документів, що підверджують право керування автомобілем. На дату скоєння цієї пригоди, водій [PERSON] не мав чинного Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, завдана шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, тому позивач звернулась до МТСБУ з метою отримання відшкодування завданих збитків, у зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір заподіяної позивачу шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, визначений на підставі Звіту №9160 про оцінку колісного транспортного засобу, який складено ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» 28 липня 2014 року, на замовлення МТСБУ, та складає 30943 грн.79 коп. Однак, після спливу визначеного законодавством строку, МТСБУ не виплатило позивачу, як потерпілій особі, страхове відшкодування, та не повідомило про прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, тому позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду з вимогою стягнути з МТСБУ на свою користь грошові кошти в якості страхового відшкодування в розмірі 30943 грн.49 коп., оскільки відповідач має всі законні підстави для виплати позивачу регламентної виплати, з урахуванням наданих доказів на підтвердження розміру завданого збитку, та внаслідок порушення відповідачем строків виплати страхового відшкодування просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 2404 грн. 94 коп., на підставі п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та 3% річних за прострочення викання грошового зобов'язання в розмірі 531 грн. 55 коп., що передбачено ч.2 ст.625 Цивільного кодекс України. Представник відповідача - Моторно (транспортного) страхового бюро України, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, відповідач подав до суду письмові заперечення на позов, просив в позові відмовити в повному обсязі, з підстав, викладених у запереченнях на позов, та розглядати справу у відсутності представника відповідача. (а.с.69-70) Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, 27 червня 2014 року, приблизно о 23.20 год. у місті Києві на вул. Прирічній, 5, автомобілем «KIA CARNIVAL», н.з. [NUMBER] (який не належить даному транспортному засобу), під керуванням водія, який повідомив в усній формі свої анкетні дані та назвався [PERSON] (жодних документів засвідчуючи особу та реєстраційних документів на транспонуй засіб він при собі не мав), скоєно наїзд на припарковані автомобілі: «HYUNDAI GETZ», н.з.[NUMBER], яким керує водій [PERSON], «HYUNDAI ELANTRA», н.з. [NUMBER], яким керує водій [PERSON], «HONDA ACCORD», н.з.[NUMBER], яким керує водій [PERSON], та «BMW X5», н.з. [NUMBER], яким керує водій [PERSON] Власником автомобіля «HYUNDAI ELANTRA», державний реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.10-11) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватному акціонерному товаристві «ІНГО Україна», що підтверджується Полісом № АС/5423309 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з визначеним строком дії з 12 вересня 2013 року до 11 вересня 2014 року, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50000 грн., розмір франшизи - 510,00 грн. (а.с.14) Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ, серед іншого, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду, на умовах визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом , власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 статі 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. (ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ) У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») Як вбачається з матеріалів страхової справи №23882, яка у ксерокопії долучена до матеріалів цивільної справи (а.с.74-116), 02 липня 2014 року [PERSON] повідомила МТСБУ про настання страхового випадку, який мав місце 27 червня 2014 року за участю забезпеченого транспортного засобу - легкового автомобіля «HYUNDAI ELANTRA», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував водій [PERSON], якому заподіяно механічні пошкодження автомобілем «КІА», н.з. [NUMBER], особа власника транспортного засобу та водія, який на момент настання дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом, не встановлено. (а.с.108-110) Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності; Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Отже, єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку - є відповідний експертний висновок суб'єкта оціночної діяльності. На підставі Звіту №9160 про оцінку колісного транспортного засобу, який складено ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» 28 липня 2014 року, на замовлення МТСБУ», встановлено, що вартість відновлювального ремонту дослідженого транспортного засобу - «HYUNDAI ELANTRA», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 30943 грн.79 коп. (а.с.82-94) 18 вересня 2014 року (вих. №3/1-05/25390) МТСБУ направило на адресу [PERSON] лист-повідомлення, яким роз'яснено, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди, відповідно до ст.35 Закону, необхідно надати до МТСБУ наступні документи: копію свідоцтва про реєстрацію зазначеного вище ТЗ засвідчену Вашим підписом на написом «відповідає оригіналу; довідку про пошкодження зазначеного вище ТЗ, складену ДАІ на місці ДТП; копію постанови суду завірену гербовою печаткою, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та яка набрала законної сили. (а.с.76) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Звертаючись з позовом до суду, [PERSON] просить зобов'язати МТСБУ виплатити страхове відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 червня 2014 року, виходячи з розміру завданої позивачу шкоди, яка складає вартість відновлювального ремонту дослідженого транспортного засобу - «HYUNDAI ELANTRA», державний реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 30943 грн.79 коп., який визначено на підставі Звіту №9160 про оцінку колісного транспортного засобу, який складено ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» 28 липня 2014 року. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити той факт, що власник автомобіля «KIA CARNIVAL», державний реєстраційний номер [NUMBER], та/або особа, яка керувала транспортним засобом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у встановленому законодавством порядку визнані винними у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 червня 2014 року, тому вимоги позивача про відшкодування завданої шкоди за рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України є передчасними, оскільки доведення вини особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є окремими предметом доказування, та безпосередньо впливає на встановлення підстав виникнення у потерпілої особи права на отримання відшкодування шкоди, завданої наслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням положень Закону України «Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той же час відповідно до ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виходячи з предмету позову, позивачем окремо пред'явлено вимоги до МТСБУ про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 2404 грн. 94 коп., виходячи з розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, яка розрахована за період з 03 жовтня 2014 року по 28 квітня 2015 року, на підставі п.36.5. ст.36 Закону України «Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в частині виплати страхового відшкодування в розмірі 531 грн. 55 коп., на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно положень ч. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Згідно зi ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе вiдповiдальнiсть за наявностi її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних вiд неї заходiв щодо належного виконання зобов'язання. Особа, яка порушила зобов'язання, звiльняється вiд вiдповiдальностi за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслiдок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язкiв контрагентом боржника, вiдсутнiсть на ринку товарiв, потрiбних для виконання зобов'язання, вiдсутнiсть у боржника необхiдних коштiв (ст.617 ЦК ). Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно з п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зважаючи на те, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань. Отже, підставою для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України, є доведення наступних обставин: виникнення між сторонами грошових зобов'язань та наявність прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи, що в межах даного спору судом не встановлено обставин, які зумовлювали виникнення у позивача права на відшкодування за рахунок Моторно (транспортного) страхового бюро України страхового відшкодування, тому відсутні підстави для стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 2404 грн. 94 коп., та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в частині виплати страхового відшкодування в розмірі 531 грн. 55 коп., оскільки ці вимоги є похідними та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв'язку з доведенням обставин наявності підстав для відшкодування потерпілій особі страхового відшкодування (регламентної виплати). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. ( ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави. За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідача положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що позов [PERSON] до Моторно (транспортного) страхового бюро України про виплату страхового відшкодування, стягнення пені та трьох відсотків річних, за прострочення виконання грошового зобов'язання, є не обґрунтованими та такими, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки в межах даного спору не встановлено обставин виникнення цивільно-правової відповідальності особи, яка заподіяла шкоду, що слугувало б підставою для відшкодування потерпілій особі заподіяної шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням положень Закону України «Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є предметом позову. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, у зв'язку ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed