Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

У січні 2021 року Акціонерне товариство\~ комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 11 січня 2014 року у розмірі 13 598,31 грн. та судові витрати у розмірі 2 102 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 січня 2014 року між сторонами була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, на підставі [PERSON] було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 3923,92 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяці починаючи з 11.01.2014 року по 31.01.2016 рік. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 01 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода, разом з запропонованими Банком Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами банку», складає між ним та банком Кредитний договір. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав відповідачу обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 11 листопада 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 13 598,31 грн, яка складається з: 2 725,00 грн. заборгованість за кредитом; 2 710,60 грн. заборгованість за відсотками; 6 867,00 грн.\~ заборгованість за пенею; 1 295,71 грн. - штраф. Ухвалою судді від 05 березня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не відомі. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. З урахуванням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є 16 серпня 2021 року. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 06 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», за умовами якої було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача та встановлено кредитний ліміт в розмірі 1 500 грн. (а.с.12). 11 січня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої банк зменшив розмір заборгованості за відсотками, за комісією, пенею та штрафом та було надано останньому строковий кредит у розмірі 3923,93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяці починаючи з 11.01.2014 року по 31.01.2016 рік. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 01 по 25 число кожного місяця /а.с.13/. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] ; Довідку про видану кредитну картку; копію Анкети-заяви позичальника; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у редакці; копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитну картку на яку було встановлено кредитний ліміт /а.с.11/. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості. Внаслідок порушення відповідачем зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 11 листопада 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 13 598,31 грн, яка складається з: 2 725,00 грн. заборгованість за кредитом; 2 710,60 грн. заборгованість за відсотками; 6 867,00 грн.\~ заборгованість за пенею; 1 295,71 грн. - штраф /а.с.8-9/. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, ввідповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved