Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

02.03.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин, донька постійно проживає з нею. Позивач має постійну роботу та заробітну плату, позитивно характеризується за місцем проживання, займається вихованням дитини. Вона хвилюється, що відповідач може забрати дитину і дитина буде в небезпеці, оскільки відповідач свого житла не має, не працює та не має змоги утримувати доньку, а тому вважає за необхідне визначити місце проживання їхньої спільної дитини [PERSON] за її місцем проживання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила слухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала, рішення постановити в підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання відповідач не з`явився, на електронну пошту суду надіслав клопотання в якому позовні вимоги визнав, справу просив слухати в його відсутність та не заперечував проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання третя особа не з`явилася, через канцелярію суду від представника надійшла заява в якій остання просила справу слухати у відсутність представника органу опіки, заперечень проти позову не мають. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що 01 вересня 2007 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 336. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.05.2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно будинкової книги, у квартирі [ADDRESS] з 10.07.2019 року зареєстровані позивач [PERSON] та її донька [PERSON] . Як вбачається з характеристики Голови правління ОСББ «На Радянській», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 2019 року. Виховує малолітню дитину. Сусідами характеризується, як ввічлива, врівноважена людина, доброзичлива, готова прийти на допомогу в скрутну годину. Відповідно до довідки виданої ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» від 21.12.2020 року № 206/2, [PERSON] працює в даному товаристві з 24.05.2016 року та займає посаду - «оцінювач-експерт». Крім того, згідно довідки ТзОВ ФК «Кредитор ХХІ» від 21.12.2020 року № 189/2, [PERSON] працює в даному товаристві з 14.02.2019 року, за сумісництвом та займає посаду - «касир». Згідно характеристики виданої директором Фастівського академічного ліцею № 9 Фастівської міської ради Київської області, [PERSON] навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендувала себе, як старанна, дисциплінована учениця. На уроках завжди уважна і активна, має добрий загальний розвиток. Мама, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню доньки, систематично відвідує батьківські збори, за потреби завжди на зв`язку. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). На даний час батько [PERSON] проживає окремо. Згідно з положенням ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідно ст.150 СК України, обов"язками батьків є піклування про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ч 2, 8, 9, 10 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції). Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справи встановлено, що дитина на даний час проживає за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] . При цьому, із поданого клопотання відповідача [PERSON] , останній, не заперечує, щоб донька проживала разом з матір`ю. Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує те, що батько дитини має можливість безперешкодно відвідувати дитину, спілкуватися з нею, здійснювати свої батьківські обов`язки та доглядати за дитиною за місцем проживання позивача.

Outcome: approved