Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до інспектора з розшуку транспортних засобів ДПС УДАІ України у Вінницькій області Лапшова М.В., [PERSON] про визнання права власності на транспортний засіб та усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні транспортним засобом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.06.2011 року позивач придбав автомобіль АУДІ А2, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] у [PERSON], який при свідках отримав за даний автомобіль 10000 доларів США, що підтверджується розпискою, яка була складена ним у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] Про даний факт свідчить видана відповідачем позивачу довіреність з правом керування, розпоряджання, відчуження та зняття (ставка) на облік автомобіля, посвідчена приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] 15.06.2011 року, зареєстрована в реєстрі за № 3006. З наведеного вбачається, що відповідач продав позивачу належний йому автомобіль уклавши договір купівлі-продажу автомобіля. Зокрема 15.06.2011 року [PERSON] була складена письмова розписка про отримання від [PERSON] коштів за автомобіль марки АУДІ А2, 2003 року випуску, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER], виданого Хмельницьким МРЕВ 12.04.2005 року. В зв'язку із цим позивач вважає, що він набув право власності на даний автомобіль. При спробі позивача зняти з обліку автомобіль, йому стало відомо, що на нього постановою головного державного виконавця відділу ДВС Хмельницького управління юстиції накладено арешт, в результаті чого автомобіль було тимчасово затримано та розміщено на спеціальному майданчику для зберігання. Оскільки накладення арешту позбавило [PERSON] законного права володіти, користуватися та розпоряджатися транспортним засобом, тому він просить визнати за ним право власності на даний автомобіль та зобов'язати працівників ДПС УДАІ у Вінницькій області усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні транспортним засобом марки АУДІ А2, 2003року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який з 15.06.2011 року знаходився у його приватній власності, шляхом повернення транспортного засобу у його володіння. Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2014 року [PERSON] було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2014 року закрито провадження по справі в частині вимог [PERSON], що стосується зобов'язання працівників ДПС УДАІ у Вінницькій області усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні транспортним засобом. В судовому засіданні позивач позов про визнання права власності на автомобіль підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивсь з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. За таких обставин суд розглянув справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] позов [PERSON] не визнає. Додатково пояснив, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.04.2005 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 34 556 грн.Ухвалою судді цього ж суду від 25.03.2005 року для забезпечення позову накладено арешт на автомобілі, що знаходяться у власності [PERSON], в тому числі і на спірний автомобіль. Також арешт на спірний автомобіль накладений державною виконавчою службою міста Хмельницького ще в 2005 році. Борг до цього часу відповідач [PERSON] [PERSON] не повернув. Також чинним законодавством передбачено заключати договор купівлі-продажу транспортних засобів через комісійні автомагазини, ліцензовані товарні біржі. Тільки після отримання технічного паспорту на транспортний засіб набувач отримує право власності. По даній справі розглядається укладення договору купівлі-продажу, тому розписка не несе юридичної відповідальності і не є правочином. Просив відмовити в позові. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого Хмельницьким МРЕВ 12.04.2005 року встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки АУДІ А2, випуску 2003 року, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 6). З наявної в матеріалах справи розписки [PERSON] від 15.06.2011 року судом встановлено, що він отримав грошові кошти в сумі 10 000 доларів США від [PERSON]. за продаж транспортного засобу марки АУДІ А2, випуску 2003 року, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 5). Згідно довіреності від 15.06.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] уповноважив [PERSON] або [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, експлуатувати), належним йому на підставі технічного паспорту на ТЗ серії - [NUMBER], виданого Хмельницьким МРЕВ 12.04.2005 року, транспортним засобом марки АУДІ А2, випуску 2003 року, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований там же (а.с. 7). З поліса № АС/4479010 від 25.07.2013 року встановлено, що [PERSON] здійснював страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки АУДІ А2, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] (а.с. 9). Згідно акту огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання № 3570 від 06.12.2013 року встановлено, що автомобіль марки АУДІ А2, 2003 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON] був затриманий інспектором з розшуку транспортних засобів, які зникли з місця ДТП м. Вінниці Лапшов М.В. на підставі постанови ДВС м. Хмельницький про арешт майна боржника (а.с. 8). Так, судом встановлено, що згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 29.04.2005 року з [PERSON] на користть [PERSON] стягнуто боргу в сумі 34 223 грн. 84 коп. та 342 грн. 24 коп.судових витрат (а.с. 27-28). Також судом встановлено, що згідно постанови державного виконавця Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 23.09.2005 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1656/05, виданого 29.04.2005 року, було накладено арешт на транспорт, що належить [PERSON], а саме: АУДІ А2, 2003 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]; MAZDA 626, 1983 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]; FORD sierra, 1983 року випуску, реєстраційний № [NUMBER]; FORD sierra, 1983 року випуску, реєстраційний № [NUMBER].(а.с. 32). Таким чином, суд приходить до висновку, що у звя'зку з вказаним арештом був арештований і автомобіль АУДІ А2, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] реєстраційний № [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Хмельницьким МРЕВ (а.с. 6). Відповідно до висновку затвердженого начальником Південно-Західного ВМ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області Кіс О.В. від 08.02.2014 року встановлено, що в 2011 році гр. [PERSON] написав доручення невідомому чоловікові, в якому уповноважив останього розпоряджатися автомобілем АУДІ А2, Д/Н [NUMBER]. Громадянин [PERSON], будь-яких розписок з приводу отримання грошових коштів власноручно не писав, оскільки їх не отримував (а.с. 103). Аналізуючи вищевказані докази, суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між [PERSON] та [PERSON] є відносинами представництва, за якими одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. За змістом ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Доводи позивача про те, що між ним та відповідачами склалися договірні відносини купівлі-продажу не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Так, ним не доведено факту укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу з [PERSON], передачі ним грошей в сумі 10000 доларів США. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема, з правочинів. Пунктом 3 частини 1 статті 208 ЦК України визначено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмові формі. Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив транспортний засіб, останнім суду не надано. Крім того, згідно Постанови КМУ від 7 вересня 1998 р. N 1388 "Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок" перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання. Частина 3 ст. 347 ЦК України визначає, що у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Будь-яких даних про те, що до органу, який здійснив реєстрацію права власності на спірний автомобіль, надійшла та зареєстрована заява власника [PERSON] про відмову від права власності на автомобіль АУДІ А2, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER], свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] не надано, тому, відповідно до ч. 3 ст. 347 ЦК України, його право власності на спірний автомобіль не припинилося. Отже, позивачем [PERSON] не надано доказів про те, що між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, а також доказів набуття ним права власності на спірний автомобіль, а відповідно і відсутні підстави для визнання права власності на автомобіль за позивачем. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо в задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Тому суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову по справі № 127/29790/13-ц згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.12.2013 року. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed