Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позову зазначив, що він з 01.04.2019 працює у відповідача на посаді керівника відділу реструктуризації Дніпропетровського регіону, про що йому було видано посвідчення. Головний офіс товариства знаходиться в м. Миколаєві, а фактичне місце його роботи розташовано за адресою вулиця Суворова,10, офіс 5 в м. Дніпро, заробітну плату він отримує в Банку «Восток». З 01 квітня 2020 року позивач безпідставно не отримує заробітну плату, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом. Оскільки розмір його заробітної плати складає мінімальний розмір заробітної плати встановленої у державі, то заборгованість відповідача перед ним по заробітній платі за 9 місяців складає 43\~615 грн., а саме 23\~615 грн. (5 місяців х 4723 грн.) + 20\~000 грн. (4 місяці х 5000 грн.). За таких обставин просив суд стягнути з відповідача ТОВ «ГРІН ФАКТОР» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 43\~615 грн. за період з 01.04.2020 по 31.12.2020. Ухвалою суду від 04 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04 березня 2021 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН ФАКТОР» Водопян С.М. не надав заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, проте скористався правом надання відзиву на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти її задоволення, виходячи з наступних підстав. Так, позивач був прийнятий на роботу з 03.04.2019 на посаду фахівця по роботі з дебіторською заборгованістю управління реструктуризації заборгованості ТОВ «ГРІН ФАКТОР» згідно з наказом № ГФ-169-к від 03.04.2019. З 01.11.2019 [PERSON] за його особистою заявою було переведено на посаду начальника відділу реструктуризації Дніпровського регіону Управління реструктуризації заборгованості відповідно до наказу № 548-к від 31.10.2019, на якій він працював по 31.03.2020, в повному обсязі отримуючи заробітну плату відповідно до умов трудового договору. Проте з 01.04.2020 [PERSON] перестав з`являтися на робочому місці, не повідомивши причин своєї відсутності. Оскільки до того моменту [PERSON] не виявляв несумлінності та/або будь-яких девіацій, ТОВ «ГРІН ФАКТОР», не володіючи інформацією про причини відсутності свого працівника (особливо в контексті введеного постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на той час карантину), вважало, що причини відсутності працівника є поважними і протягом декількох днів працівник (позивач) повідомить про них та надасть відповідні виправдувальні документи, але і надалі [PERSON] жодного разу не з`явився на робочому місці, не виконував жодних обов`язків за посадою і про причини своєї відсутності жодним чином не повідомив. Намагання зв`язатися з [PERSON] протягом квітня-листопада 2020 року за номером телефону, який він залишив в анкеті кандидата при прийнятті на роботу - 068-906-18-66, жодного результату не дали, оскільки оператор стільникового зв`язку повідомляв, що номер знаходиться поза межами дії мережі. Директор ТОВ «ГРІН ФАКТОР» [PERSON] за участю свідків зафіксував відсутність протягом всього робочого дня [PERSON] на робочому місці зокрема 11.12.2020, про що було складено акт про відсутність на роботі від 11.12.2020. 11.12.2020 на адресу [PERSON] було рекомендованим відправленням (штрих кодовий ідентифікатор 5401710777554) направлено лист від 11.12.2020 № ГФ-18, в якому ТОВ «ГРІН ФАКТОР» запропоновано [PERSON] протягом десяти діб (з урахуванням строку можливого поштового обігу) надати власноручні пояснення причин відсутності на робочому місці (погодинно з початку до кінця робочого дня) в робочі дні 01, 02, 03, 04, 07, 08, 09, 10, 11 грудня 2020 року та підкріпити їх відповідними документами (за наявності), які підтверджують поважність причин відсутності на роботі. Зазначений лист [PERSON] було не отримано (проігноровано). 05.01.2021 директором ТОВ «ГРІН ФАКТОР» у зв`язку з викладеними обставинами складено акт про відсутність пояснень [PERSON] про причини відсутності на роботі. Цього ж дня, 05.01.2021 за участю свідків було зафіксовано відсутність протягом всього робочого дня [PERSON] на робочому місці 05.01.2021, про що було складено акт про відсутність на роботі від 05.01.2021 та надіслано на адресу [PERSON] рекомендованим відправленням (штрихкодовий ідентифікатор 5401710860095) лист від 05.01.2021 № ГФ-19, в якому ТОВ «ГРІН ФАКТОР» запропоновано [PERSON] протягом десяти діб (з урахуванням строку можливого поштового обігу) надати власноручні пояснення причин відсутності на робочому місці (погодинно з початку до кінця робочого дня) в робочі дні 01, 02, 03, 04, 07, 08, 09, 10, 11, 14, 15, 16, 17, 18, 21, 22, 23, 24, 28, 29, 30, 31 грудня 2020 року та 04, 05 січня 2021 року і підкріпити їх відповідними документами (за наявності), які підтверджують поважність причин відсутності на роботі. Лист від 05.01.2021 № ГФ-19 (штрихкодовий ідентифікатор 5401710860095) було отримано [PERSON] особисто 12.01.2021. 19.01.2021 директором ТОВ «ГРІН ФАКТОР» у зв`язку з викладеними обставинами складено акт про відсутність пояснень [PERSON] про причини відсутності на роботі 19.01.2021 директором ТОВ «ГРІН ФАКТОР» видано наказ № 02-к, згідно з яким до [PERSON] , начальника відділу реструктуризації Дніпровського регіону Управління реструктуризації заборгованості, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення та його звільнено з посади 19.01.2021 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Оскільки і 19.01.2021 [PERSON] був відсутній на роботі, наказ № 02-к від 19.01.2021 на його адресу надіслано поштою. Також у цей же день на адресу [PERSON] надіслано поштою лист ТОВ «ГРІН ФАКТОР» від 19.01.2021 № ГФ-20 «Про необхідність отримання трудової книжки та здійснено з ним повний розрахунок шляхом перерахування всіх належних йому сум (компенсація за невикористані 44 дні відпустки - нараховано 8062,56 грн, утримано податків 1572,20 грн., до виплати (фактично виплачено) - 6490,36 грн.) на його картковий рахунок. З отриманням трудової книжки [PERSON] , зволікає з невідомих ТОВ «ГРІН ФАКТОР» причин. Таким чином, з 01.04.2020 по 19.01.2021 включно позивач не виконував жодних трудових обов`язків у відповідача. Позивач [PERSON] надав до суду заперечення на відзив, в яких зазначив, що протягом періоду з 01.04.2020 по 11.12.2020 відповідач не здійснював жодних дій по встановленню місця перебування позивача, а тому твердження товариства про відсутність його на робочому місці в цей період є безпідставними. Лише після звернення позивача до суду, відповідач почав проводити дії направлені на його звільнення. Таким чином, заперечення відповідача проти позову викладені ним у відзиві на позов, є необґрунтованими. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно із частиною 2\~статті 3 КЗпП України\~законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до статтей\~2-1,\~5-1 КЗпП України\~держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України). Відповідно до вимог ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної\~плати залежить\~від складності\~та умов\~виконуваної роботи,\~професійно-ділових\~якостей працівника,\~результатів його\~праці та\~господарської діяльності\~підприємства,\~установи,\~організації і\~максимальним розміром\~не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом,\~Законом України "Про оплату праці"\~та іншими нормативно-правовими актами. Судом встановлено та визнається сторонами, що [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «ГРІН ФАКТОР» з 04.04.2019 на посаду фахівця по роботі з дебіторською заборгованістю Управління реструктуризації заборгованості, що підтверджується Наказом №ГФ-169-к від 03.04.2019. Цим же наказом встановлено оклад позивача [PERSON] , який складає 4368,00 грн. З наказом [PERSON] ознайомлений 04.04.2019, про що свідчить його підпис у наказі. Наказом №548-к від 31.10.2019 [PERSON] , фахівця по роботі з дебіторською заборгованістю Управління реструктуризації заборгованості, з 01.11.2019 переведено на посаду начальника відділу реструктуризації Дніпровського регіону Управління реструктуризації заборгованості з окладом згідно штатного розпису. З наказом [PERSON] ознайомлений, про що свідчить його підпис у наказі. На час розгляду справи, наказом №02-к від 19.01.2021 застосовано до [PERSON] , начальника відділу реструктуризації Дніпровського регіону Управління реструктуризації заборгованості, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення та звільнено [PERSON] , начальника відділу реструктуризації Дніпровського регіону Управління реструктуризації заборгованості, з 19.01.2021 на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, зазначено про необхідність здійснення остаточного розрахунку в день звільнення. Подаючи заперечення на відзив на позов, позивач [PERSON] зазначає, що він обізнаний про своє звільнення з посади з 19.01.2021, проте остаточний розрахунок з ним товариство не провело, оскільки існує заборгованість по заробтінй платі за період з 01.04.2020 по 31.12.2020 і трудову книжку не повернуло. Відповідно до положень статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, при розгляді справи, суд звертає увагу на те, що відповідач ТОВ «ГРІН ФАКТОР» заперечує перебування позивача [PERSON] на роботі в період часу з 01.04.2020 по день звільнення 19.01.2021 включно, а відтак і відсутність їх обов`язку по сплаті заробітної плати позивачу за період з 01.04.2020 по 31.12.2020, що підтверджується наданими табелями обліку використання робочого часу за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2020 року та січень 2021 року. [PERSON] , заперечуючи проти своєї відсутності на роботі в період часу з 01 квітня 2020 року по 31 грудня 2020 року, за який він просить стягнути заробітну плату, не спростував надані відповідачем табеля обліку використання робочого часу налженими доказами, а також не клопотав перед судом про витребування необхідних доказів на підтвердження своїх вимог, про допит свідків тощо. Також, із розрахунку заборгованості по заробітній платі позивача, приведеного у позовній заяві вбачається, що він просить стягнути заборгованість за п`ять місяців, виходячи із розміру заробітної плати 4723 грн. на місяць, а за чотири місяці, виходячи із заробітної плати 5000 грн. в місяць. Водночас, Наказом №ГФ-169-к від 03.04.2019 встановлено оклад позивача [PERSON] в розмірі 4368,00 грн., а Наказом №548-к від 31.10.2019 встановлено оклад згідно штатного розпису. Позивач [PERSON] не усунув це протиріччя, а саме не надав доказів розміру своєї заробітної плати 4723 грн., а з 01.11.2019 взагалі не зазначив розмір встановленої йому заробітної плати, належних доказів цим обставинам не надав, не скористався своїм правом на подання до суду клопотань про витребування доказів на підтвердження його позовних вимог. Враховуючи, що позивачем не доведено його позовні вимоги належними та допустимими доказами, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат з урахуванням результату розгляду справи, вимог Закону України «Про судовий збір», судові витрати розподілу не підлягають та компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed