Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17 січня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку з важким матеріальним станом та погіршенням стану здоров'я дитини позивачка просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що в зв'язку з важким матеріальним станом та погіршенням стану здоров'я дитини просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши позивачку, представника відповідача, вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що за рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17 січня 2014 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При відмові в задоволенні позову суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України аліменти на утримання однієї дитини повинні стягуватись в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, а зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для прийняття нового судового рішення про зміну розміру аліментів. Збільшення розміру аліментів позивачка також обґрунтовує необхідністю здійснення операції дитині. Судом роз'яснювалося позивачу право на подачу заяви про збільшення позовних вимог та стягнення додаткових витрат на утримання дитини , однак в судовому засіданні позивачка повідомила, що вона подавати заяву про збільшення позовних вимог не буде. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Однак позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин, з настанням яких пов'язується збільшення розміру аліментів , які стягуються на утримання дитини - зміна матеріального становища позивача. стану здоров'я дитини. Відповідно ст..141 ЦПК України, в зв'язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору , відмовою в задоволенні позову , судові витрати в сумі 704 гривні 80 коп. слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed