Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 21043, 2004 року випуску, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], номер свідоцтва [NUMBER] (далі - Автомобіль); звільнити Автомобіль з-під арешту, накладеного Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. В обґрунтування позову зазначив, що 03.07.2008 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, на підставі якого він отримав у власність Автомобіль та сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 24000,00 грн. Факт отримання коштів за Автомобіль підтверджується розпискою, виданою відповідачем. Оформлення угоди було відкладено у зв'язку із перебуванням у відрядженні. 03.07.2008 року відповідач видав йому довіреність на право керування та розпорядження Автомобілем з правом зняття останнього з обліку в Державтоінспекції, продажу, обміну, страхування, отримання грошей від продажу. Після отримання довіреності він перегнав Автомобіль за місцем свого проживання та вважав його своєю власністю. У вересні 2014 року він вирішив належним чином оформити угоду купівлі-продажу Автомобіля, проте йому стало відомо про арешт останнього, який накладений 30.07.2014 року Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції. Зазначена обставина позбавляє його можливості належним чином оформити угоду купівлі-продажу Автомобіля та обмежує його право власності на Автомобіль. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Представник Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судовому засіданні просила суд ухвалити рішення у відповідності до чинного законодавства України. Пояснила, що арешт на Автомобіль накладено в рамках виконавчого провадження, в якому боржником є відповідач, стягувачем - комерційний банк. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], власником Автомобілю є відповідач [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується також довідкою № 52/9381 від 06.10.2014 року, виданою Управлінням Державтоінспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області. Відповідно до довіреності, посвідченої 03.07.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 5532, відповідач уповноважив позивача або [PERSON], які можуть діяти кожний самостійно, управляти та розпоряджатися з правом зняття з обліку у ДАІ, продавати, обмінювати, страхувати, одержувати гроші від продажу та бути представником відповідача перед органами ДАІ з питань експлуатації вказаного вище Автомобіля. Зазначена довіреність видана строком на двадцять п'ять років та дійсна до 23.07.2033 року. Згідно розписки від 23.07.2008 року, яку відповідач видав на ім'я позивача, відповідач продав Автомобіль та отримав за нього 4800 доларів США, що еквівалентно 24000 грн., які отримав в момент оформлення генеральної довіреності на продаж Автомобілю. З картки арешту ТЗ, ДНЗ [NUMBER], вбачається, що на Автомобіль Комінтернівським ВДВС накладено арешт. Вказана обставина також була підтверджена в судовому засіданні представником третьої особи. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 Цивільного Кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Аналогічні положення щодо письмової форми договору купівлі-продажу автомобіля містяться в постанові Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів". Вказаним вище Порядком також було передбачено зняття транспортного засобу з обліку в підрозділі ДАІ перед відчуженням. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Як вбачається з глави 54 ЦК України, договір купівлі-продажу є двостороннім правочином. Надана позивачем довіреність на право управління та розпорядження Автомобілем від 03.07.2008 року за своєю юридичною природою не є двостороннім правочином купівлі-продажу Автомобілю. З наданої позивачем розписки також вбачається, що грошові кошти були отримані відповідачем в момент оформлення генеральної довіреності на продаж та зняття Автомобілю з обліку. В позовній заяві позивачем зазначено, що оформлення угоди було відкладено у зв'язку із перебуванням у відрядженні. Таким чином, всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем у встановленій законодавством України формі та з дотриманням встановленого законодавством України порядку був укладений договір купівлі-продажу Автомобіля. За таких обставин відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на Автомобіль та зняття арешту з останнього, а також для прийняття судом визнання вказаного позову відповідачем. При цьому суд враховує, що аналогічні правові позиції щодо відсутності підстав для визнання права власності на автомобілі на підставі довіреностей та розписок власників, викладені в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, підготовленому в 2012 році Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Outcome: dismissed