Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "ІДЕЯ БАНК " про визнання, в порядку ст. 599 ЦК України, кредитного договору № 910.26613 від 12.08.2014 року - припиненим. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 12.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 910.26613 (далі - «Кредитний договір»). Відповідно до п.п. 1,2 § 1 Кредитного договору Відповідач надав Позивачу кредит у сумі 299 460 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень 00 копійок на строк 60 місяців для фінансування: купівлі транспортного засобу марки «DODGE», моделі RAM 2500 JOBRATED, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; страхового платежу за Договором добровільного страхування транспортного засобу на умовах КАСКО; страхового платежу за Договором страхування життя позичальника. Згідно до умов п. З § 7 Кредитного договору позичальник має право достроково погасити кредит повністю або частинами, до закінчення строку передбаченого п. 1 § 1 Кредитного договору. Пунктом 1 § 10 Кредитного договору передбачено, що договір вважається укладеним та діє до повного виконання Сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором. Зазначає, що позивачем виконано його зобов`язання за Кредитним договором в повному обсязі, що обґрунтовується наступним. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Відповідачем (Додаток № 2) залишок наявної в Позивача заборгованості за вказаним договором станом на 12.02.2019 р. становив 52606 грн. 85 коп. Разом із тим, починаючи з 01.07.2015 року відповідачем безпідставно було змінено позивачу розмір процентної ставки за користування кредитом з 21.9900% річних на 30.00 % річних, про що останню було повідомлено листом що призвело до штучного збільшення боргу. Так, починаючи з 01.07.2015 року відповідачем безпідставно нараховувались позивачу проценти за користування кредитом за ставкою 30.00 % річних, що призвело до переплати з боку позивача у сумі 52 606 грн. 85 коп.:проценти за користування ( якщо ставка 30.00%)за період з 01.07.2015 року по 12.02.2019 року-252 125,51 грн.;проценти за користування ( якщо ставка 21.9900%) - за період з 01.07.2015 року по 12.02.2019 року - 199 518,66 грн.. Тобто, різниця - 52 606 грн. 85 коп. (252125,51 - 199518,66 = 52606,85). Зазначає, що розмір здійсненої позивачем переплати процентів за користування кредитом, про яку наведено вище, повністю покриває наявну у позивача заборгованість за кредитним договором. Внесення позивачем платежів на суму 52 606 грн. 85 коп. підтверджуються випискою з рахунку, що додається. Тому вважає, що станом на день звернення з даною позовною заявою у позивача відсутня заборгованість за кредитним договором, що дає підстави визнати даний кредитний договір припиненим на підставі положень визначених ст. 599 ЦК України. Ухвалою суду від 21.02.2019 р. відкрито провадження по справі. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити в повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю. Надав аналогічні викладеним у відзиві та запереченні на відповідь на відзив поясненнях. Зазначив, що відповідач на підставі Рішення Правління банку та у відповідності до кредитного договору правомірно встановив новий розмір процентної ставки в розмірі 30,00%, який почав діяти з 01 липня 2015 року та надав новий графік щомісячних платежів з розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки до кредитного договору. Лист про зменшення розміру процентної ставки позивачем був отриманий 28 травня 2015 року, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу. Тому станом на 26 березня 2019 року, з урахування нової процентної ставки, заборгованість Позивача по Кредитному договору складала 65 583 грн. 86 коп. Оскільки, зобов`язання по Кредитному договору №910.26613 від 12.08.2014 року є не виконанні, тому відсутні правові підстави для припинення Кредитного договору. Додав, що наявний в матеріалах справи експертний висновок, по суті жодним чином не встановлює виконання чи не виконання зобов`язань позивачем по кредитному договору та з врахуванням відсутності при проведенні експертизи всіх первинних банківських регістрів є неточним. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦПК України за користування грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 12.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 910.26613. Відповідно до п.п. 1,2 § 1 Кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 299 460 (двісті дев`яносто дев`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень на строк 60 місяців для фінансування купівлі транспортного засобу марки «DODGE», моделі RAM 2500 JOBRATED, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; страхового платежу за Договором добровільного страхування транспортного засобу на умовах КАСКО; страхового платежу за Договором страхування життя Позичальника. Представник відповідача в судовому засіданні довів суду, що банком на підставі Рішення Правління №08/05-1 ПАТ «Ідея Банк» від 08 травня 2015 року та у відповідності до п.5 параграфу 3 Кредитного договору своїм Листом від 12.05.2015 року за вих. №06.2/60830 правомірно встановлено новий розмір процентної ставки в розмірі 30,00%, який почав діяти з 01 липня 2015 року. Позивачу було надано новий графік щомісячних платежів з розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки до кредитного договору. Лист про зменшення розміру процентної ставки [PERSON] був отриманий 28 травня 2015 року, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якого долучена до матеріалів справи. Щодо долученого позивачем висновку експерта суд звертає увагу на те, що такий висновок базується із процентної ставки в розмірі 21,99% за весь період дії Кредитного договору №910.26613 від 12.08.2014 р. та не враховано процентної ставки 30 % річних, про яку позивач був належним чином повідомлений, та як встановлено судом вище, правомірно змінена банком. Крім цього, у висновку експерта не враховано реальної суми заборгованості по кредитному договору та суми їх зарахувань, а також не враховано всіх платежів, що були здійснені позивачем. Суд погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що експертний висновок, по суті не встановлює виконання чи невиконання зобов`язань позивачем по кредитному договору. При цьому, сторона позивача не довела суду, що при проведенні експертизи експерту було надано всі первинні банківські документи. Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Із наданого суду представником відповідача розрахунку заборгованості [PERSON] по кредитному договору № 910.26613 від 12.08.2014 року вбачається, що станом на 11 травня 2019 року заборгованість позивача по кредитному договору складає 76 642 грн. 15 коп., з яких: основний борг в розмірі - 33314 грн. 49 коп.; прострочений борг в розмірі 31 400 грн. 51 коп.; прострочені проценти - 1771 грн. 52 коп.; строкові проценти - 1170 грн. 22 коп.; Штрафні санкції 8983 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи вищенаведене та те, що зобов`язання по кредитному договору №910.26613 від 12.08.2014 року [PERSON] в повному обсязі є невиконані, - суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимого щодо визнання кредитного договору припиненим.

Outcome: dismissed