Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , сином якої є [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла все майно, де б воно не було і з чого не складалось, і те, що на день смерті буде належати і на що за законом матиме право, сину [PERSON] . Також, [PERSON] склала ще один заповіт, згідно якого заповіла належну їй земельну ділянку відповідачу [PERSON] . Оскільки іншого майна, окрім земельної ділянки, у заповідача немає, позивач в особі опікуна звернувся до державного нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову у визнанні позивача спадкоємцем обов`язкової частки у спадщині, оскільки документи щодо його інвалідності видані після смерті заповідачки. Не погоджуючись із таким обґрунтуванням зазначає, що позивач був непрацездатним на час смерті матері, відтак має право на обов`язкову частку. Пояснює, що 07.11.2010 року [PERSON] отримав травму в результаті ДТП. Знаходився у важкому стані на лікуванні в Волочиській центральній районній лікарні, а з 08.11.2011 року в Хмельницькій обласній клінічній лікарні. 07.12.2010 року переведений для подальшого лікування в комунальну 8 МКЛ м. Львова. 14.01.2011 року ЛКК Комунальної 8 міської клінічної лікарні, позивача направлено га МСЕК для визначення ступеня непрацездатності для встановлення групи інвалідності. Згідно направлення, позивач з 07.11.2010 року по 14.01.2011 року не працює через отриману в ДТП політравму та перебуває під наглядом комунального закладу. Свідоцтвом серії [NUMBER] від 22.08.2011 року позивачу присвоєно І групу інвалідності та призначено пенсію по інвалідності довічно. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.08.2011 року [PERSON] визнано недієздатним, а рішенням від 02.12.2011 року останньому призначено опікуна [PERSON] . Отже, позивач на час смерті був непрацездатним за станом здоров`я, однак через те, що встановлення групи інвалідності відбулося після смерті заповідача, останнього не визнано спадкоємцем обов`язкової частки. Враховуючи те, що спадкоємцями за законом [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (котра відмовилася від спадщини шляхом подачі заяви), частка [PERSON] у спадковому майні його матері (земельній ділянці) становить 1/4. Зважаючи на вищевикладене, просить визнати неправомірною відмову державного нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Зворецької Л.П. у визнанні [PERSON] спадкоємцем обов`язкової частки у спадщині [PERSON] ; визнати за [PERSON] право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , а саме ј земельної ділянки, площею 1.38 га., кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться на території Кривачинецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Відповідач державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Зворецька Л.П. подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що непрацездатність спадкоємця для отримання обов`язкової частки у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України повинна бути доведена в момент відкриття спадщини. Так, [PERSON] померла [INFO] . За життя остання склала заповіт, згідно якого заповіла все майно, де б воно не було і з чого не складалось, і те, що на день смерті буде належати і на що за законом матиме право, сину [PERSON] . Також, [PERSON] склала ще один заповіт, згідно якого заповіла належну їй земельну ділянку відповідачу [PERSON] . 14.01.2011 позивача було направлено на МСЕК для визначення ступеню непрацездатності та встановлення групи інвалідності. З копії долученого позивачем пенсійного посвідчення вбачається, що таке було видано лише 22.08.2011. Відтак, останній не може бути спадкоємцем обов`язкової частки. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснює, що позивач на момент смерті спадкодавця не був особою, яка має обов`язкову частку у спадщині відповідно до приписів ст.1241 ЦК України. Зазначає, що лише 14.01.2011 року позивача направлено на МСЕК для визначення ступеня непрацездатності та встановлення групи інвалідності. Із копій долученого позивачем пенсійного посвідчення вбачається, що таке було видано лише 22.08.2011 року. Зважаючи на те, що позивача визнано в установленому порядку інвалідом І групи після смерті спадкодавця, такий не входить до числа осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Більше того, при визначені розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем, а отже позивач міг б претендувати на 1/6 частки земельної ділянки, адже в даному випадку не має значення відмова спадкоємця від спадщини. Окрім того, [PERSON] подала заяву про відмову у прийнятті спадщини після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Також зазначає, що твердження позивача про відсутність іншого спадкового майна не відповідають дійсності, адже після смерті [PERSON] (чоловіка померлої [PERSON] ) остання успадкувала будинок площею 57,6 кв.м. в с. Кривачинці, Волочиського району Хмельницької області. Разом із тим, відповідно до договору оренди земельної частки (паю) від 17.03.2000 року [PERSON] передала в оренду пай розміром 2,13 га. Більше того, позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки згідно довідки від 23.06.2011 року на день смерті [PERSON] проживала в с. Кривчиці Волочинського району. Представником позивача (опікуном) подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого останній зазначає, що після померлого [PERSON] (чоловіка померлої [PERSON] ) заведена спадкова справа №539/22 від 03.09.2002 року за заявою сина [PERSON] , в якій є заява дружини [PERSON] від 02.09.2002 року про відмову від прийняття спадщини. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є за законом його син [PERSON] . Відтак, житловий будинок площею 41,8 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] успадкував саме [PERSON] . Окрім того, 10.08.2007 року на підставі розпорядження № 682/2006-р видано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №012344 площею 1,38 га., що і є єдиним майном спадкодавця. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2019 року, проведеного на підставі рішення зборів суддів № 6 від 17.09.2019 року та розпорядження керівника апарату № 110/Р від 25.09.2019 року, вказану справу передано для розгляду судді Марків Ю.С. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.10.2019 року справу прийнято до провадження суддею Марків Ю.С. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, просила такі задоволити в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив. Представники відповідачів в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із необґрунтованістю, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзивах на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07.02.2008 року, виданого повторно, [PERSON] народився [INFO] , батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] [PERSON] померла [INFO] у віці 86 років, про що зроблений відповідний актовий запис № 1 (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). Заповітом від 21.07.2009 року 10 год 00 хв № 21, [PERSON] заповіла все майно, де б воно не було і з чого не складалось, і те, що на день смерті буде належати і на що за законом матиме право, сину [PERSON] . Заповітом від 21.07.2009 року 10 год 20 хв № 22, [PERSON] заповіла свій Державний Акт на право на земельну ділянку серія ЯЕ № 012144 від 10.08.2007 сину [PERSON] . З відповіді державного нотаріуса П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Зворецької Л.П. від 12.06.2018 року № 1832/02-14 вбачається, що неможливо встановити чи є [PERSON] спадкоємцем обов`язкової частки, оскільки документи щодо інвалідності видані після смерті [PERSON] . Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №012344 встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1.38 га. на території Кривачинецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Представником позивача (опікуном) надано копії документів, щодо направлення в обласну консультативну поліклініку, виписний епікриз № 429, № 1036, № 22091, виписки із карти стаціонарного хворого № 11311, № 10047, № 1335, № 13249, № 6206, котрі підтверджують, що [PERSON] 07.11.2010 року отримав травму в результаті ДТП. Знаходився у важкому стані на лікуванні в Волочиській центральній районній лікарні, а з 08.11.2010 року в Хмельницькій обласній клінічній лікарні. 07.12.2010 року переведений для подальшого лікування в комунальну 8 МКЛ м. Львова. 14.01.2011 року [PERSON] направлено на МСЕК у зв`язку із наявністю ознак інвалідності (Направлення на МСЕК № 11311). Пенсійним посвідченням № 1882311331 [PERSON] призначено пенсію по інвалідності довічно. Дата видачі 22.08.2011 року. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.08.2011 року [PERSON] визнано недієздатним. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.12.2011 року призначено [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Довідкою від 23.06.2011 року № 405 встановлено, що на день смерті [PERSON] проживала в с. Кривачинці Волочиського району. Відповідно до відповіді [PERSON] від 11.09.2018 року, наданого Війтовецькою селищною радою, витягом з господарської книги № 5,6,7,8,9 за 1991-1995 роки встановлено, що [PERSON] в особистій власності господарства належні житловий будинок 57.6 кв.м. та земля 0,44 га. Договором оренди земельної частки (паю) від 02.05.2001 року [PERSON] передала в оренду пай розміром 2,13 га. У витребуваній судом спадковій справі № 780/2011 наявна довідка до акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 474886 голови МСЕК від 24.01.2011 року, відповідно до якої [PERSON] оглянутий 17.01.2011 року та такому рекомендовано група інвалідності перша «А». Частиною першою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Частиною першою ст. 1241 ЦК України передбачено, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до п.п.5.5., 5.6 гл.10 розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців , які мають право на обов`язкову частку у спадщині, перелік яких визначено в ст.1241 ЦК України. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини. 2.3. Конституційний Суд України, розкриваючи зміст поняття „повнолітні непрацездатні діти, що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях\~частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії „непрацездатні інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття „непрацездатний. Так, згідно з частиною четвертою статті 1\~Закону України „Про прожитковий мінімум\~від 15 липня 1999 року № 966ХIV (далі Закон № 966), абзацом сімнадцятим частини першої статті 1\~Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування\~від 9 липня 2003 року № 1058IV з наступними змінами (далі Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку. На підставі аналізу наведених положень\~Конституції України,\~Кодексу,\~Сімейного кодексу, Закону № 966, Закону № 1058 Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи. Для того, щоб у позивача виникло право на спадкування обов`язкової частки, він, згідно викладеної вище позиції Конституційного суду, мав бути на день відкриття спадщини\~визнаним інвалідом в установленому законом порядку. Відповідно до п.19 ППВС України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах щодо спадкування» за згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна , не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширенню не підлягає. Аналогічні за змістом висновки містяться в Постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі №305/1695/16-ц, де зазначено, що на день відкриття спадщини після померлого позивач не був в установленому законом порядку визнаний інвалідом, що підтверджується актом огляду МСЕК, відповідно до якої останньому лише 20 лютого 2013 року було встановлено інвалідність третьої групи. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, врахували, що інвалідність позивачу було встановлено після відкриття спадщини померлого [PERSON], у зв"язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про те, що [PERSON] не відноситься до переліку осіб, які відповідно до частини 1 статті 1241 ЦК України мають право на обов"язкову частку у спадщині. Наступне, після відкриття спадщини, визнання позивача інвалідом права на спадкування не породжує, усі права на спадкування визначаються саме на день відкриття спадщини, наступні зміни обставин до уваги не беруться. Відтак, зважаючи на те що інвалідом І групи позивача визнано після смерті спадкодавця [PERSON] , а тому такий не входить до числа осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відтак у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed