Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про право власності посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області було скасовано рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2011 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення [ADDRESS]. Цим рішенням було встановлено, що вказане нерухоме майно належить до комунальної власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради. 22.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування спірного об'єкту нерухомого майна. 11.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу цього нежитлового приміщення. Позивач вважає, що спірне нерухоме майно вибуло з власності територіальної громади міста Дніпра поза волею власника, а отже наявні підстави для повернення майна шляхом його витребування. Просив витребувати від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS]) на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення [ADDRESS], скасувати записи про право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] від 05.12.2012 року, реєстраційний номер майна: 38451699, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON], номер запису про право власності: 7418906, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білаковським К.О.; за [PERSON], номер запису про право власності: 7426464, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Білаковським К.О.; за [PERSON], номер запису про право власності: 15371433, що внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зўявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. У червні 2018 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 22.06.2018 року заяву Дніпровської міської ради було задоволено та накладено арешт на нежитлове приміщення [ADDRESS]. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2011 року (а. с. 7-9) було визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення [ADDRESS] без прийняття нерухомого майна в експлуатацію. На підставі даного рішення суду 05.12.2012 року право власності на нерухоме майно було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] (а. с. 12, 35) на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2012 року (а. с. 32-35). 22.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білаковським К.О. (а. с. 41) та зареєстрований в реєстрі за № 1301, за яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар нежитлове приміщення [ADDRESS] (а. с. 11). Право власності на дане приміщення було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.10.2014 року. 11.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. (а. с. 14-16), за яким [PERSON] придбала нежитлове приміщення [ADDRESS], про що було зроблено запис в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а. с. 10). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2017 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.12.2011 року було скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії та визнання права власності відмовлено. Крім того, Апеляційним судом Дніпропетровської області при ухваленні вказаного рішення, встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 18.05.2011 року № 21/11 «Про передачу об'єктів нерухомого майна на баланс Комунальному закладу «Міський дитячо-молодіжний центр» Дніпропетровської міської ради» вирішено передати на баланс Комунального закладу "Міський дитячо-молодіжний центр" Дніпропетровської міської ради об'єкти нерухомого майна згідно з додатком до рішення, зокрема, нежитлового приміщення по [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З урахуванням того, що підстави з якою майно вибуло з комунальної власності відпала - рішення суду скасовано, то спірне нерухоме майно вибуло від власника поза волею Дніпропетровської міської ради, а тому підлягає поверненню у власність територіальної громади м. Дніпра. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved