Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач ТОВ «ОТП\~Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про визнання предметом іпотеки земельної ділянки за договором іпотеки № PCL-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер в державному реєстрі: 7434, на якій знаходиться домоволодіння № 1 загальною площею 268,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Андрощука Івана, будинок 1, реєстраційний номер майна 20839008. Свої вимоги обґрунтував тим, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-302/419/2007. 26 листопада 2007 року з метою забезпечення повного та своєчасного виконання боргового зобовязання за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PCL-302/419/2007, за яким останній передав банку іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння № 1 загальною площею 268,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Андрощука Івана, будинок 1, реєстраційний номер майна 20839008. До того ж, окрім вищезазначеного домоволодіння предметом іпотеки є земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння, оскільки вона є його невідємною частиною. 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за кредитним договором № ML-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року. Також, 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права та обовязки за договором іпотеки № PCL-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобовязань рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2015 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року в розмірі 2146808,32 грн., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року становить 268016,02 дол. США. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року та стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 2 035480,08 грн., що за курсом НБУ станом на 06.10.2009 року складає 254117,68 дол. США. 28 грудня 2016 року відповідач без погодження з іпотекодержателем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передав до статутного капіталу ТОВ «Айронмен» земельну ділянку, що є предметом іпотеки. Таким чином, відповідач вчинив дії, що свідчать про невизнання та порушення законних прав позивача на земельну ділянку, як іпотекодержателя, у звязку з чим, позивача звернувся до суду з вказаним позовом про визнання в судовому порядку земельної ділянки предметом іпотеки. В свою чергу, відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки № PCL-302/419/2007 укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] посвідченого 06 листопада 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі за № 7434, згідно якого в іпотеку було передано майно за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Андрощука Івана, будинок 1. Свої вимоги обґрунтував тим, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ним було укладено кредитний договір № ML-302/419/2007. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ним та банком був укладений договір іпотеки. Однак, грошових коштів від банку за кредитним договором він не отримав, а тому кредитний договір є неукладеним і не створює прав та обовязків для сторін. У звязку з чим, іпотека за договором іпотеки є припиненою, оскільки є похідним зобовязанням від кредитного договору. Ухвалою суду від 07 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 07 червня 2018 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 10 липня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у даній справі. Ухвалою суду від 10 липня 2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача та відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та заперечував проти вимог зустрічного позову. Надав відзив на зустрічну позовну заяву та відповідь на відзив у яких зазначив, що факт перегляду касаційною інстанцією судових рішень про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом не скасовує самих цих рішень. Твердження позивача про неотримання кредитних коштів є безпідставними. До того ж, чинним законодавством не передбачено припинення іпотеки на підставі перегляду в суді касаційної інстанції судових рішень у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні заперечував проти вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог. Надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що за договором іпотеки було передано в іпотеку лише домоволодіння. Земельна ділянка під цим домоволодінням в іпотеку не передавалась. Також договір іпотеки не передбачає, що у разі реєстрації права власності на земельну ділянку вона стає предметом іпотеки. [PERSON] на момент укладання договору іпотеки не був власником спірної земельної ділянки, а тому не міг її передати банку в іпотеку. Представник третьої особи ТОВ «Айронмен» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Заслухавши доводи сторін, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-302/419/2007 (а.с.6-10) Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит на загальну суму 228\~000,00 доларів США, терміном повернення по 26 листопада 2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 26 листопада 2007 року укладено договір іпотеки №PCL-302/419/2007, яким передану в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння №1, загальною площею 268,00 кв.м., жилою площею 105,40 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Андрощука Івана, будинок 1, яке належало [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с.11-13). 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року (а.с.14-21). Також, 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права та обовязки за договором іпотеки №PCL-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року (а.с.23-27). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2015 року з [PERSON] стягнуто солідарно окремо з кожним поручителем заборгованість за кредитним договором №ML-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року в розмірі 2146808,32 грн., що за курсом НБУ станом на 06 жовтня 2009 року становило 268016,02 дол. США (а.с.28-33). Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2016 року були зазначені складові вищезазначеної кредитної заборгованості (а.с.34-36). Рішенням Апеляційного\~суду Дніпропетровської\~області від\~14\~грудня 2016\~року рішення\~Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~15\~грудня 2015\~року змінено\~та стягнуто\~з [PERSON]\~на користь\~ТОВ «ОТП\~Факторинг Україна»\~заборгованість за\~кредитним договором\~ №ML-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року в розмірі 2035480,08 грн., що за курсом НБУ станом на 06 жовтня 2009 року складає 254117,68 дол. США, із яких заборгованість за сумою кредиту 223174,44 дол. США, заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 30943,24 дол. США (а.с.37-45). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 97155869 від 13 вересня 2017 року, [PERSON] передав до статутного капіталу ТОВ «Айронмен» земельну ділянку площею 0,0388 га, яка розташована за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Андрощука Івана,1 (а.с.47-48). Частинами 4, 5\~ст. 6 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом з будівлями (спорудами), на якій вони розташовані. Тобто, іпотека на земельну ділянку, на якій розташована відповідна будівля або споруда, виникає лише при передачі цієї земельної ділянки в іпотеку. Для виникнення іпотеки на земельну ділянку необхідно, щоб сторони вчинили для цього певні дії, а саме, іпотекодавець має передати, а іпотекодержатель має прийняти земельну ділянку в іпотеку. Так, відповідно до підпункту «о» п.2.3.7 Кредитного договору, позичальник протягом дії цього Договору зобовязується після оформлення земельної ділянки у власність позичальника чи/та майнового поручителя, за вимогою та в строк визначений банком передати в іпотеку останньому земельну ділянку шляхом укладання додаткового договору до Договору іпотеки на умовах, що влаштовують банк. Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення банком будь-яких додаткових угод, про передачу відповідачем [PERSON] в іпотеку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Андрощука Івана,1. Як зазначено вище,\~\~відповідно до договору іпотеки № PCL-302/419/2007 , укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON], в іпотеку було передано лише домоволодіння № 1, загальною площею 268,00 кв.м., жилою площею 105,40 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Андрощука Івана. Крім того, аналіз 4\~ст.\~6\~Закону\~України\~«Про іпотеку» свідчить\~, що іпотека на земельну ділянку або її частину поширюється, лише у разі передання в іпотеку будівлі (споруди), які розташовані на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю. Проте, як вбачається з матеріалів справи (а.с.126), власником земельної ділянки площею 0,0388 га, що розташована в Самарському районі м. Дніпро (Дніпропетровська) по вул. Івана Андрощука,1, [PERSON] став тільки у 2009 році, тобто через два роки після укладання договору іпотеки, а тому відповідно іпотека на земельну ділянку на момент укладання договору іпотеки не могла поширюватися. Аргументи позивача, що земельна ділянка на якій розташоване домоволодіння № 1 по вул. Андрощука,1 в м. Дніпро є його невідємною частиною, а тому є предметом іпотеки за договором іпотеки №PCL-302/419/2007 від 26 листопада 2007 року, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються фактично встановленими обставинами справи та самим договором іпотеки, який чітко визначає опис предмета іпотеки та її склад (житловий будинок А-2, вбиральня В, сарай - а-2, загальною площею 268,00 кв.м., житловою площею 105,40 кв.м.). Як кредитний договір так і іпотечний договір не визначають, що земельна ділянка під цим домоволодіння також є предметом іпотеки. До того ж, якби спірна земельна ділянка була предметом іпотеки, то відповідно до закону підлягала державній реєстрації щодо її обтяження ( ст..4 Закону України «Про іпотеку»). Однак, як встановлено судом такого обтяження вчинено не було. Також, суд звертає увагу позивача та відповідача за зустрічним позовом, що на тепер власником земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння, яка являється предметом іпотеки - є ТОВ «Айронмен», а висування вимог про визнання цієї земельної ділянки предметом іпотеки, фактично свідчить про оспорювання з боку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набутих останнім прав власності на неї. Проте, з клопотанням про заміну відповідача на належного чи про залучення співвідповідачем - позивач та відповідач за зустрічним позовом до суду не звертався, а з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства (особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд), суд позбавлений можливості самостійно або з власної ініціативи змінювати первісного позивача або притягати належного відповідача як співвідповідача, за відсутності відповідного клопотання позивача. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Щодо вимог зустрічної позовної заяви, то суд прийшов до такого. Частиною 1 ст.\~575\~ЦК\~України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідач та позивач за зустрічним позовом в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що грошових коштів за кредитним договором він не отримував, а тому іпотека будучи похідним зобовязанням від кредитного договору, який є неукладеним у звязку з неотриманням кредитних коштів - є припиненою. Статтями 593 Цивільного кодексу України,\~ст. 17 Закону "Про іпотеку"\~встановлено перелік підстав припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди). Відповідно ч.ч.4,5\~ст.82\~ЦПК\~України\~обставини,\~встановлені\~рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній\~або\~адміністративній справі,\~що\~набрало\~законної сили,\~не\~доказуються\~при розгляді\~іншої\~справи,\~у\~якій\~беруть участь\~ті\~самі\~особи або\~особа,\~щодо\~якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо\~інше\~не встановлено\~законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року, яке набрало законної сили аналогічним обґрунтуванням зустрічного позову надано оцінку та встановлено обставини отримання [PERSON] грошових коштів у розмірі 228000,00 дол. США за кредитним договором №ML-302/419/2007, а тому ці обставини відповідно до ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України при розгляді даної справи не підлягають доказуванню. Якихось ще обставин, які передбачаються ст. 17 Закону України «Про іпотеку» для припинення іпотеки, позивачем не зазначено, а судом в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, відсутні підстави для визнання іпотеки припиненою, а тому у задоволенні зустрічного позову з зазначених підстав слід також відмовити. Що стосується розподілу судових витрат, то відповідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові, вони покладаються на позивача.

Outcome: dismissed