Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

В червні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд дитини до тимчасово непідконтрольної території від дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною 16-ти років, тобто до [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20.11.2010 по 07.21.2017. В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2018 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно та визначено місце проживання дитини з матір`ю. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, матеріальної допомоги не надає, станом здоров`я, розвитком та оздоровленням дитини не цікавиться, чинить перешкоди у здійснені заходів спрямованих на покращення здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зокрема, відповідач відмовляється надати дозвіл на тимчасові неодноразові поїздки дитини через лінію розмежування у зону проведення ООС на тимчасово непідконтрольній території України разом із матір`ю, без згоди та супроводу батька. На теперішній час у відповідачки виникла нагальна потреба у виїзді дитини через лінію розмежування в м. Красний Луч Луганської області де знаходиться належне їй житло з метою побачення дитини з його друзями, родичами та знайомими, а також з пізнавальною метою, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Відзив на позовну заяву не надійшов. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 27.06.2019 відкрито провадження у справі. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 15.01.2020 залучено службу у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації. Представник позивачки та позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримали у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував, пояснив що неодноразові поїздки дитини на непідконтрольну Україні територію через контрольно-пропускні пункти зони АТО становлять небезпеку для життя та здоров`я дитини. Крім того під час знаходження дитини на непідконтрольній території - ні держава в особі соціальних служб, ні батько не зможуть проконтролювати її подальшу долю та забезпечити її повернення на підконтрольну територію, з дитиною він бачиться, аліменти сплачує нерегулярно. Представник третьої особи - відділу у справах дітей в судовому засіданні проти задоволення вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У період шлюбу у сторін по справі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.12.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21.06.2018 визначено місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] , стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] 1/4 частини з усіх видів заробітку (а.с.9-11). [PERSON] та син [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщенні особи, що підтверджується довідками від 26.11.2018 №0000646494 та від 10.12.2018 №0000646494 (а.с.6-7). [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом виконкому Лазурненської селищної ради Скадовського району від 07.11.2018 (а.с.12). [PERSON] працює начальником відділення зв`язку відділення поштового зв`язку Лазурне, Поштамту Херсонської дирекції ПАТ «Укрпошта» (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [PERSON] належить 1/2 квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Заборгованість по аліментах станом на 01.09.2019 становить 14743,90 грн., що підтверджується довідкою від 12.09.2019 ВП№ 57173570 виданою відділом ДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві. З висновку Скадовської державної адміністрації Херсонської області вбачається, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Скадогвської РДА Херсонської області від 10.02.2020 №5 орган опіки і піклування Скадовської РДА підтверджує місце проживання дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] для її тимчасових виїздів строком до одного місяця до тимчасово окупованої території України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.ст. 141,153, ч. 3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Окрім того, у відповідності до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Внаслідок наведеного, чинним законодавством України передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретні виїзди дитини (дітей) за кордон без згоди батька, з визначенням початку і закінчення, із зазначенням конкретного місця перебування дитини (дітей) у такий часовий проміжок, а не ймовірні, не визначені у датах виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати певний часовий проміжок перебування у відповідній, конкретно визначеній державі. Положення ст.ст. 141, 157 СК України, визначають рівність прав і обов`язків батьків відносно виховання дитини. Таким чином надання дозволу на виїзд дитини [PERSON] до тимчасово непідконтрольної території в м.Красний Луч Луганської області без визначення початку та закінчення поїздки не передбачено діючим законодавством України. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про надання дозволу на в`їзд/виїзд дитини на тимчасово непідконтрольну територію з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною 16 років в супроводі матері без згоди батька не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed