Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

У березні 2018 року до суду звернувся позивач [PERSON]В з позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] банк [PERSON]», товариства з обмеженою відповідальністю «Стандарт [PERSON]». У позові позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0054/73/59514 від 11 липня 2006 року у сумі 104\~030 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ, який належить заставодавцю [PERSON], померлого 03 квітня 2006 року, шляхом визнання за [PERSON] права власності на вказане майно, за ціною 104030 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що набув право вимоги за договором застави вказаного транспортного засобу, уклавши договір з відповідачем ТОВ «Стандарт [PERSON]». Ухвалою від 15 березня 2018 року позов залишено без руху. 13 квітня 2018 року представником позивача адвокатом [PERSON] було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали від 15 березня 2018 року. Ухвалою від 18 квітня провадження по справі було відкрито. Призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання на 17 травня 2018 року. 24 квітня 2018 року від відповідача ТОВ «Стандарт фінанс групп» надійшла заява в якій відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. 16 травня 2018 року від представника відповідача ПАТ «[PERSON] [PERSON]» [PERSON] надійшло клопотання про визнання позовних вимог в повному обсязі, та просив розглядати справу у його відсутності. У підготовче засідання 17 травня 2018 року зявився представник позивача [PERSON], просив відкласти розгляд справи. Розгляд справи відкладено на 04 липня 2018 року. У підготовчому засіданні 04 липня 2018 року судом було витребувано спадкову справу відносно майна померлого заставодавця [PERSON] У підготовчому засіданні оголошено перерву до 27 вересня 2018 року. Підготовче засідання 27 вересня 2018 року також було відкладено з метою повторного витребування спадкової справи стосовно [PERSON] Розгляд справи призначено на 30 листопада 2018 року. 30 листопада 2018 року було проведено підготовче засідання, протокольною ухвалою підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи по суті на 04 лютого 2019 року. У судове засідання 04 лютого 2019 року зявились позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявились. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом відмовлено у визнанні позову, у звязку з тим, що це суперечить закону, та продовжено розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 07 липня 2006 року за [PERSON] було зареєстровано транспортний засіб - автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ. 11 липня 2006 року було укладено кредитний договір № 14/0054/73/59514 між АППБ «Аваль» та [PERSON] 12 липня 2006 року було укладено Договір застави транспортного засобу автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ між АППБ «Аваль» та [PERSON] 03 квітня 2008 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину ніхто не прийняв. 14 травня 2013 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси було задоволено позов ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» та звернено стягнення на заставлене майно: автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ. Ухвалою від 14 червня 2015 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси було встановлено спосіб і порядок виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013 року та ухвали Малиновського районного суду від 28 січня 2014 року про внесення виправлення у резолютивну частину рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013 року у цивільній справі № 2-1146/11 за позовом ПАТ «[PERSON] [PERSON]» до Одеської міської ради про звернення стягнення на заставлено майно шляхом визнання за ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» право власності на автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ, з наданням права на зняття його з реєстраційного обліку в органах Державтоінспекції. 30 листопада 2016 року між відповідачем ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» та ПАТ «Юнекс банк» було укладено договір відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу. 30 листопада 2016 року між ПАТ «Юнекс Банк» та відповідачем ТОВ «Стандарт фінанс групп» було укладено договір про відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу. 30 листопада 2016 року між відповідачем ТОВ «Стандарт фінанс групп» та позивачем укладено попередній договір про відступлення права вимоги в майбутньому № 30-11/16/1. 02 грудня 2016 року було укладено договір № 02-12/16 відступлення права вимоги та договір про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу між відповідачем ТОВ «Стандарт фінанс групп» та позивачем. На виконання вказаних договорів 30 листопада 2016 року позивачем було перераховано на користь відповідача ТОВ «Стандарт фінанс групп» грошову суму у розмірі 104030 грн. 08 грудня 2016 року позивачем було направлено повідомлення на адресу [PERSON] та [PERSON], що 02 грудня 2016 року всі права вимоги Кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 014/0054/73/59514 від 11 липня 2006 року та договору застави транспортного засобу від 20 липня 2006 року відступлені [PERSON] на підставі договору відступлення права вимоги від 02 грудня 2016 року. Не підлягають доказуванню обставини у відповідності до ч.ч 4 та 5 ст. 82 ЦПК України, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючі наведене вище ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]», на підставі Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013 року та Ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2015 року у цивільній справі № 2-1146/11 звернув стягнення на заставлене майно: автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ та за ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» було визнано право власності на автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ У відповідності до ст. 28 Закону України «Про заставу» від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII, застава припиняється в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно. Тобто з моменту визнання за ПАТ «[PERSON] банк [PERSON]» права власності на автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ, на підставі Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2013 року та Ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2015 року у цивільній справі № 2-1146/11, було припинено заставу вказаного автомобіля згідно Договору застави транспортного засобу від 12 липня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] Судом не приймаються заперечення представника позивача адвоката [PERSON], відносно того, що право власності на транспортний засіб виникає з моменту відповідної державної реєстрації транспортного засобу у органах національної поліції. Так як ст. 34 ЗУ "Про дорожній рух" та положення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, не пов'язують момент реєстрації транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах із набуттям особою права власності на нього, а лише з'ясовано регулюють та встановлюють обов'язки продавців та покупців транспортних засобів (зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу, тощо). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора, відповідно до ст. 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Враховуючі, що на час укладення договору від 02 грудня 2016 року про відступлення права вимоги за договором застави транспортного засобу між відповідачем ТОВ «Стандарт фінанс групп» та позивачем [PERSON], застава на автомобіль марки Peugeot 407, 2006 року випуску, реєстраційний номер BH 0424 АТ була припинена, до позивача право вимоги за Договором застави транспортного засобу від 12 липня 2006 року між АППБ «Аваль» та [PERSON] - не перейшло. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві.

Outcome: dismissed