Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів, посилається на те, що на підставі заочного рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2009 р. він виплачує на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який було направлено на виконання до відділу ДВС Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області. Крім того, за рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2016 року з нього утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх втедів моїх доходів. Рішення набрало законної сили 03 червня 2016 року. В даний час він працює охоронником в СТОВ "Росія", розмір його заробітної плати становить в середньому 2017 гривень, інших доходів, крім зарплати, він не має, також він не має у своїй власності нерухомого майна, а лише засоби для щоденного проживання. Утримувані аліменти загалом становлять 1/2 заробітку, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки його прибуток після сплати аліментів становить близько 1000 гривень, що менше встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на червень 2016 року - 1450 грн. Просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів і стягувати аліменти на утримання кожної дитини по 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просить вирішити їх по суті. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, будь-яких заяв чи заперечень не подали, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи, згідно положень ст.224 і ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому до задоволення не підлягають з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд виходить із принципу рівності прав та обовязків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генасамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Судом встановлено, що позивач являється батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою [PERSON], та дитини [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою [PERSON] Згідно рішень Новоукраїнського районного суду від 06.05.2009 року і 23.05.2016 року, на утримання дітей із позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу на кожну дитиу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8-11). Згідно довідки про доходи з місця праці позивача за 2016 рік останній отримав 9901,79 грн., з яких стягнуто податок в сумі 1930,84 грн. і утримано аліменти в сумі 2119,99 грн. на одну дитину (а.с.12). Відповідно до чч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови ПВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, Сімейний кодекс України визначає чіткі підстави для зміну розміру аліментів, а саме зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбаченим цим кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні не встановлено належних та допустимих доказів, які б переконували суд у наявності будь-якої підстави для зміни розміру аліментів, визначеної ст.192 СК України. Згідно рішення суду від 06.05.2009 року із позивача стягувалися аліменти на утримання однієї дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно рішення суду від 23.05.2016 року із відповідача додатково стягуються аліменти на другу дитину в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, загальний розмір стягуваних аліментів із позивача становить 1/2 частину його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, що відповідає положенням ст.128 КЗпП України, згідно якої при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. Як вбачається із змісту рішення суду від 23.05.2016 року, яким із відповідача додатково стягуються аліменти на другу дитину, позивач [PERSON] позов визнав і не заперечив проти їх задоволення, вказане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось й набуло законної сили. З моменту ухвалення зазначеного судового рішення обставини, визначені ст.192 СК України, не змінилися, позивачем не надано доказів про зміну свого матеріального чи сімейного стану або матеріального чи сімейного стану відповідачів, погіршення стану здоров'я платника або одержувачів аліментів чи дітей. Крім цього, як на час винесення попереднього судового рішення, так і на даний час, позивач працює на тому самому місці праці та отримує заробітну плату. Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, судом не можуть бути прийняті, у зв'язку із наступним. Враховуючи розмір заробітної плати позивача, який в середньому складає 2475,75 грн. без вирахування обов'язкових платежів, щомісяця із позивача будуть стягуватися аліменти на двох дітей близько 1000 грн., тобто на кожну дитину припадатиме по 500 грн., у позивача з урахуванням стягуваних податків залишатиметься близько 750 грн. Такий розмір доходу, який залишатиметься у позивача, дійсно є меншим встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте суд у всіх справах зобов'язаний надавати перевагу інтересам дітей. Розмір прожиткового мінімуму станом на день винесення рішення становить 1531 грн. для дитини вікoм вiд 6 дo 18 рокiв, тобто на даний час розмір стягуваних аліментів на кожну дитину в сумі 500 грн. становить близько 33% прожиткового мінімуму. В разі зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/6 частини від доходів (заробітку) позивача, розмір стягуваних аліментів на кожну дитину, з урахуванням зарплати позивача, становитиме близько 335 грн., що відповідатиме 22% прожиткового мінімуму, проте такий розмір аліментів є неприпустимим, так як не забезпечуватиме дітям мінімально необхідного розміру утримання, й буде порушенням їх прав. Позивач є здоровою та працездатною особою, а тому, на відміну від своїх дітей, має можливість для пошуку інших законних джерел свого існування. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав, які б переконували суд у пріоритеті прав позивача над інтересами малолітньої та неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити через безпідставність.

Outcome: dismissed