Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Чаплинської селищної ради Чаплинського району, про визнання права власності на земельний пай в порядку спадкування, посилаючись на те, що вона з 1995 року проживала разом з [PERSON], у будинку [ADDRESS] так як вони з ним мали спорідненні стосунки, поганий стан здоров'я. [INFO] року [PERSON] помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області від 12 червня 2002 року в Книзі реєстрації смертей було зроблено актовий запис №67. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай) розміром 7,9 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Світанок» Чаплинського району Херсонської області, що підтверджується сертифікатом серії [NUMBER] виданим 15 жовтня 1996 року на підставі розпорядження голови Чаплинської районної державної адміністрації в Херсонській області. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року, встановлено факт, що заявниця [PERSON], [INFO], проживала однією сім'єю з померлим [INFO] року [PERSON], з квітня 1995 року по [INFO] року, тобто більше ніж п'ять років до дня смерті спадкодавця. Спадщину вона прийняла, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру №48075562 про реєстрацію спадкової справи №60793325 від 14 червня 2017 року відповідно шляхом фактичного прийняття. Однак при зверненні до приватного нотаріуса щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у зв'язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Просить суд визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 7,9 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Світанок» Чаплинського району Херсонської області, на підставі сертифікату серії [NUMBER] виданого 15 жовтня 1996 року на підставі розпорядження голови Чаплинської районної державної адміністрації в Херсонській області, власником якої до дня своєї смерті був [PERSON], померлий [INFO] року. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року, встановлено факт, що заявниця [PERSON], [INFO], проживала однією сімє'ю з померлим [INFO] року [PERSON], з квітня 1995 року по [INFO] року, тобто більше ніж п'ять років до дня смерті спадкодавця. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) від 15 жовтня 1996 року серія [NUMBER] слідує, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) видано громадянину України - члену колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» [PERSON], на підставі розпорядження голови Чаплинської районної державної адміністрації в Херсонській області про те, що йому належить право на земельну частку «пай», яка перебуває у колективній власності КСП «Світанок», розміром 7,9 кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 12 червня 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Чаплинського районного управління юстиції Херсонської області, [PERSON] помер [INFO] року у віці 67 років. В судовому засіданні була досліджена копія спадкової справи №45/2017, яка заведена відносно майна померлого [INFO] року [PERSON] та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 14.06.2017, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась позивачка [PERSON] 14 червня 2017 року. Постановою приватного нотаріуса Чаплинського районного нотаріального округу Херсонської області Ткаченко від 14.06.2017 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на земельну часку пай, яке належало померлому [PERSON] у зв'язку з тим, що [PERSON] не подала документ, що підтверджує право власності [PERSON] на право власності на земельну часку (пай). За положенням ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 р. застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як ч. 2 ст. 1220 ЦК України, так і ст. 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 5 Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 р. Згідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже за змістом вказаних норм застосування ЦК України 2003 року до спадщини, яка відкрилася до набрання ним чинності можливе за двох умов: по-перше спадщина відкрилася і шестимісячний строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, і по-друге з моменту її відкриття і до 1 січня 2004 року спадщина не була прийнята ніким із наявних тоді на цю спадщину спадкоємців, яких як спадкоємців визначав ЦК України 1963 року. Аналогічні роз'яснення містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-138 цс13, згідно яких відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року і шестимісячний строк на її прийняття закінчився 09 грудня 2002 року, тобто до 1 січня 2004 року, то до спірних відносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР в редакції 1963 року. Звертаючись до суду 24.07.2017 року із позовом, позивачка свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона разом із померлим [PERSON] проживала однією сім'єю, що підтверджується рішенням Чаплинського районного суду від 02 листопада 2016 року, а тому згідно ч.1 ст. 1264 ЦК України має право на спадкове майно. Данні про укладання заповіту [PERSON] в матеріалах справи відсутні. За правилами ст.ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом ст.ст.525, 527 ЦК УРСР (1963 р.) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений встатті 21 цього Кодексу; спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Відповідно до ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 531 ЦК УРСР встановлено, що до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Водночас, згідно до ст. ст. 529 - 533 ЦК УРСР, особи які проживали разом та вели спільне господарство до числа спадкоємців не належать, а отже і не могли вчинити дії, які у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР свідчать про прийняття спадщини. Тобто, позивач на момент відкриття спадщини не відносилася до жодної із черг спадкоємців за законом, а отже, не має будь-яких законних підстав для спадкування майна померлого [PERSON] З огляду на викладене, посилання позивачки в позовній заяві про встановлення факту проживання позивача із померлим спадкодавцем не породжує для неї права на спадкування, відповідно до положень ЦК УРСР. Таким чином, враховуючи вимоги вищенаведеного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, те, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року, заповіт щодо розпорядження спадковим майном ним за життя не складався, а позивач, у відповідності до вимог ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР не є спадкоємцем першої, другої черги за законом та непрацездатною особою, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті, тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed