overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 05.02.2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №41. Спільне життя не склалося, відповідач виїхав з країни та більше не повертався. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені у 2014 році, спільне господарство не ведеться. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд, у зв'язку з неможливістю відповідача з'явитись у судове засідання, провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав "Підтвердження та розпорядження" вих. № 1461/2015 від 20.01.2015 року перекладене з арабської мови та посвідчене державним нотаріусом Вєра Дауд про згоду на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу сумісних дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 листопада 2012 року уклала шлюб з [PERSON] в Міському відділі ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 629. Тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя, крім того з боку відповідача мало місце застосування фізичного насилля до позивачки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 16 листопада 2012 року в Міському відділі ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 629. Шлюбні відносини сторони припинили та примиритись не намагались, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 вересня 2004 року уклала шлюб з [PERSON] в Відділі реєстрації актів цивільного стану м.Куманово Республіки Македонія, актовий запис № 445. Від шлюбу народились діти - син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON],[INFO]. Влітку 2014 року сторони припинили проживати однією сім'єю, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 24 вересня 2004 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану м.Куманово Республіки Македонія, актовий запис № 445. Від шлюбу народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили влітку 2014 року та примиритись не намагались, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю тривалий час та за цей час втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 29 квітня 2006 року по 24 січня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розівання шлюбу сторони однією сім'єю не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувал в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2006 року по 24 січня 2008 року. Позивачка є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим 15 вересня 2012 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено актовий запис № 775. На теперішній час сторони спільно не проживають. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою, що підтверджується довідкою голови "КСН Селище Моряків" від 06 лютого 2015 року. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та ї вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У лютому 2015 р. ПАТ «Дельта-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 6532,81 грн. та судовий збір - 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позовній заяві надав згоду на розгляд справи за його відсутності і розгляд справи заочно. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 16 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] укладений кредитний договір № 001-14521-161211, відповідно до якого Банк надав Клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії з лімітом 30 000 грн. та встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 11442,50 грн. строком Ліміту Кредитної лінії 364 календарних дні (п.п. 1.3., 1.5). Процентна ставка за користування відновлювальною кредитною лінією встановлюється 0,00001 % річних, відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток (п. 1.4.1). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530,598,599 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до розрахунку позовних вимог, станом на 17 жовтня 2014 р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору становить 6532,81 грн. (а.с. 3). Таким чином, суд вважає розрахунок обґрунтованим і позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на заявлену суму - 6532,81 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн., оскільки підтверждено відповідними документами. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 6737,30грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2007р. за договором банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, терміном до жовтня 2009р., під 30% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 23.12.2007р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування 30% річних, з кінцевим строком повернення кредиту - жовтень 2009р., що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 07.01.2015р. становить: за кредитом 6891,28грн, за відсотками 24688,12грн. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.06.2013р. з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнута заборгованість за кредитним договором від 23.12.2007р. в розмірі 25639,11грн. Отже, заборгованість відповідача становить 5940,29грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500грн, штраф (процентна складова) 297,01грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 01 березня 2014 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають сина 2014 року народження. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала, при цьому просила змінити її прізвище на "[PERSON]". Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 189 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 10 листопада 2007 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини були припинені з травня 2010 року, спільного господарства не ведуть. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище "[PERSON]". У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». [PERSON] надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі та зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2007 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 582 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 23 лютого 2011 року, видане повторно). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2008 року, видане повторно), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2008 року). Спір про місце проживання дітей відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 25 серпня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 01 листопада 2013 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. У судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с. 13). Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що він позов визнає у повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність (а.с. 14). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 25 серпня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 25 серпня 2006 року актовий запис № 1282 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 3). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 01 листопада 2013 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав. З 23 вересня 2000 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. Спільне життя не склалося, у зв'язку з чим 22 липня 2009 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] залишилася проживати разом з позивачкою. З моменту розлучення і до теперішнього часу вихованням, матеріальним забезпеченням та піклуванням про дитину займається лише позивачка та допомагають її батьки. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, не провідує доньку, не цікавиться її здоров'ям, морально та матеріально не підтримує дитину. У висновку за № 311 від 26.01.2016 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області зазначено про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки. Представник позивача, представник третьої особи та прокурор у судове засідання з"явилися. Позов підтримали та просять його задовільнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. В судовому засіданні встановлено, що з відповідачем перебувала фактичних шлюбних стосунках з 23 вересня 2000 року. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON]. (а.с.9). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. (а.с.11). 22 липня 2009 року шлюб було розірвано. (а.с.10). Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, уникає спілкування з нею. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради [PERSON], [INFO], можливо позбавити батьківських прав стосовно малолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. (а.с.12). Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом довгого часу не займався вихованням дитини та її утриманням. Це є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved