Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON]Ремімцький звернувся з позовом до КП «Агрошляхбуд» м.Виноградів, третя особа- Державаний реєстратор Виноградівської РДА [PERSON] про визнання протиправними дії Колективного підприємства «Агрошляхбуд». Позовні вимоги мотивовані тим, що в періоди з 07.03.1985р. по 18.10.1993р., з 02.02.1994р. по 30.09.1996р. працював, а з 19.03.2002р. по сьогоднішній день працює в Колективному Підприємстві «Агрошляхбуд», що підтверджується записами в його трудовій книжці. Протиправні дії здійснювали органи управління колективного підприємства: загальні збори членів Підприємства, Голова ради Підприємства, сама рада Підприємства, які прийняли незаконні локальні правила для незаконного поділу членів трудового колективу - на членів і не членів Підприємства, від якого залежали права працівників на визначення вкладу, а в подальшому частки в майні підприємства. Обгрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що КП «Агрошляхбуд» в Статут колективного підприємства «Агрошляхбуд» 1993р. внесені положення, якими було закріплено окреме членство Підприємства, до якого входили 75 працівників, інші працівники повинні були додатково вступати в члени Підприємства. Такими нормами Статуту та діями адміністрації КП порушено ст.15 п. 1 ЗУ «Про підприємства в Україні» (діяв до вступу в дію ГК України 01.01.20014 р.), оскільки цей поділ працівників в період з 1991р. по 2016р. надав можливість КП позбавити працівників, які не були членами підприємства, права на частки в майні КП. Цим працівникам не визначалися вклади, а потім частки в майні колективного підприємства, тому що їх ціленаправлено не включали в члени підприємства, в порядку передбаченому Статутом в редакції 1993 року (розділи 6, 7, 8). Крім того, цей протиправний поділ членів трудового колективу - на членів і не членів Підприємства, створив перешкоди та усунув працівників КП, які не були членами підприємства, від у часті в управлінні колективним підприємством, оскільки вищим органом управління підприємством стали загальні збори членів підприємства, а не загальні збори трудового колективу. [PERSON] позивач вказує, що до моменту втрати чинності ЗУ «Про власність» (17.08.2008 року) ст.ст. 20, 21, 23 цього закону, частки в майні колективного підприємства визначалися як влади його працівників, розмір яких визначався залежно від трудової участі у діяльності підприємства, а також участі у збільшенні майна колективного підприємства після його створення. Працівникові, який припинив трудові відносини з підприємством, а також, спадкоємцям померлого працівника - виплачувалася вартість вкладу. З 2007 року майнові права членів трудового колективу на частку в майні колективного підприємства регулюються главою 26 Цивільного кодексу України. Таким чином, КП, через вищезгадані неправомірні дії, визначала вклади в майні, а потім частки, виключно окремим членам трудового колективу, яких називали членами підприємства, а для позбавлення права на частку в майні інших працівників внесено в Статут в редакції 1993 року незаконні положення про членство та порядок вступу до нього. Всупереч ЗУ «Про власність», КП внесла в Статут в редакції 1998 року незаконне положення (стаття 5), яким дозволено з 1998 року передавати свої вклади (паї) іншим членам підприємства, що стало основою для незаконного перетворення вкладів в майні КП в частки в статутному фонді КП, і як наслідок - появи незаконних власників підприємства, які ніколи не працювали на підприємстві і не були членами його трудового колективу та ніколи не брали трудової участі у створенні майна колективного підприємства. зокрема, в 2008 році КП незаконно внесла відомості про 34-х членів підприємства, як учасників (засновників) колективного підприємства в Державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (далі ЄДРПОУ), без відповідних рішень законних та повноважних зборів трудового колективу колективного підприємства «Агрошляхбуд». На підставі наведеного, вважаючи, що порушенні його права як члена підприємства, позивач просить суд визнати протиправними дії Колективного підприємства «Агрошляхбуд» (90300, м.Виноградів, вул.Ів.Франка-№92, код ЄДРПОУ - 03580334) щодо внесення в Статут, затверджений загальними зборами членів підприємства протоколом №1 від 01.03.1993р., положення про створення підприємства на основі членства та поділу трудового колективу в Статуті підприємства на членів підприємства та працівників, які не є членами підприємства; Визнати протиправними дії Колективного підприємства «Агрошляхбуд» (90300, м.Виноградів, вул.Ів.Франка-№92, код ЄДРПОУ - 03580334), щодо позбавлення його права на частку (вклад) у майні колективного підприємства «Агрошляхбуд» відповідно до його трудової участі за весь період роботи; Зобов»язати адміністрацію Колективного підприємства «Агрошляхбуд» в 2-х тижневий термін створити комісію за участю Позивача для визначення частки (вкладу) в майні колективного підприємства «Агрошляхбуд» за весь період роботи Позивача в КП «Агрошляхбуд»; Визнати протиправними дії Колективного підприємства «Агрошляхбуд» (90300, м.Виноградів, вул.Ів.Франка-№92, код ЄДРПОУ - 03580334) щодо позбавлення його права на частку в майні колективного підприємства «Агрошляхбуд», шляхом не внесення відомостей про нього в реєстраційну картку форми №6, розділ «Склад засновників юридичної особи» від 05.05.2008 року, як учасника (засновника) колективного підприємства «Агрошляхбуд» для реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; Визнати недостовірними та недійсними відомості, вказані [PERSON] в реєстраційній картці форми №6, поданій [PERSON] державному реєстратору [PERSON] 19.05.2008р., а саме у розділі "Склад засновників юридичної особи" про те, що учасниками КП «Агрошляхбуд» є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Михайлович, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] всього 34 особи. В судовому засіданні представники позивача його позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність, вказавши, що позивач з 1985р. неодноразово приймався та звільнявся з працівників КП «Агрошляхбуд», а статутом КП від 01.03.1993р. було передбачено, що особа, яка звільнилась із підприємства, втрачає права на частку в капіталі підприємства, виняток становлять тільки ті, кого звільнили в зв'язку з виходом на пенсії або обранням на виборчу посаду. Пунктом 6.2. Статут у редакції 1993 року встановлено, що особа може бути прийнята до членів підприємства попередньо подавши письмову заяву до Ради підприємства про прийняття до членів підприємства, проте таких заяв позивач до підприємства не подавав. Позивач припинив свої правовідносини з підприємством у жовтні 1993р., подавши заяву про звільнення за власним бажанням, а відтак і втратив право на частку в капіталі зазначеного підприємства. Окрім того відповідач заявив клопотання необхідність застосування строків позовної давності та відмовити позивачу у задоволені позовної заяви огляду на те, що позивач не просить суд поновити строк позовної давності та не наводить поважних причин пропуску цього строку. Третя особа- Державаний реєстратор Виноградівської РДА [PERSON], будучи належним чином повідомленою про місце і час розгляду справи у суді, в судове засідання не з»явилась, проте подала 15.11.2016р. до суду письмове пояснення з приводу позову, в якому зазначила, що 21.05.2008р. керівник КП «Агрошляхбуд» [PERSON] особисто звернувся до Державного реєстратора з реєстраційною карткою для включення відомостей щодо даної юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і відповідно до даних, що знаходились у реєстраційній справі КП, а саме додатку до протоколу загальних зборів членів КП від 27.07.1998р. членами колективу даної юридичної особи станом на 01.04.1998р були 34 особи з чітко визначеними внесками до статутного фонду підприємства, керівник особисто надав реєстраційну картку з відомостями, які значились на той момент. У разі подання пакету відповідних документів для проведення реєстраційних дій щодо внесення змін до відомостей до Єдиного державного реєстру, на державного реєстратора не покладено обов»язків здійснення перевірки правдивості зазначених у документах відомостей, дотримання закону про скликання і проведення загальних зборів підприємства. Окрім того, вважає, що КП «Агрошляхбуд» за своєю організаційно-правовою поряд з формою колективної власності підпадає під ознаки товариства з обмеженою відповідальністю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, та дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв»язку, суд приходить до наступного Завданнями цивільного судочинства відповідно до ст.1 ЦК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом (ст.16 ЦК), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України. Відповідно до норм ст.ст.1,2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та в межах наданих повноважень. Стаття 7 зазначеного Закону гарантує кожному захист його права, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов»язків цивільного характеру передбачено і п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до приписів ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Виноградівської районної державної адміністрації №218 від 16.06.1993р. зареєстровано Статут Виноградівського колективного підприємства «Агрошляхбуд», згідно якого підприємство є організацією громадян, які добровільно об»єдналися на основі членства та колективної власності для спільного ведення господарської діяльності. Позивач в періоди з 07.03.1985р. по 18.10.1993р., з 02.02.1994р. по 30.09.1996р. працював, а з 19.03.2002р. по сьогоднішній день працює в КП «Агрошляхбуд» на посаді газозварювальника \\а.с.26-28\\, а відтак звернувся з даним позовом до відповідача про визнання протиправними дій КП «Агрошляхбуд», яка полягає в тому, що відповідач КП позбавило позивача права на частку в статутному капіталі КП «Агрошляхбуд» з 1993р. Окрім того, як вбачається з пояснення Державного реєстратора Виноградівської РДА та матеріалів справи /а.с.99-115/ 21.05.2008р. колишній керівник КП «Агрошляхбуд» [PERSON] особисто звернувся до Державного реєстратора з реєстраційною карткою для включення відомостей щодо даної юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і відповідно до даних, що знаходились у реєстраційній справі КП- додатку до протоколу загальних зборів членів КП від 27.07.1998р. членами колективу даної юридичної особи станом на 01.04.1998р були 34 особи з чітко визначеними внесками до статутного фонду підприємства, керівник особисто надав реєстраційну картку з відомостями, які значились на той момент. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] зазначено самим позивачем у позовній заяві та не спростовано під час розгляду справи у суді, з 1985р. він дійсно неодноразово приймався та звільнявся з працівників КП «Агрошляхбуд», а саме: з 07.03.1985р. по 18.10.1993р., з 02.02.1994р. по 30.09.1996р. працював, а з 19.03.2002р. по сьогоднішній день працює в КП «Агрошляхбуд» газозварювальником, що підтверджується записами в його трудовій книжці \\а.с.26-27\\. Між тим, статутом КП «Агрошляхбуд» від 01.03.1993р. \\а.с.48-55\\ передбачено, що особа яка звільнилась із підприємства, втрачає права на частку в капіталі підприємства, виняток становлять тільки ті, кого звільнили в зв'язку з виходом на пенсії або обранням на виборчу посаду, а пунктом 6.2. зазначеного Статуту передбачено, що особа може бути прийнята до членів підприємства попередньо подавши письмову заяву до Ради підприємства про прийняття до членів підприємства. [PERSON] вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось представниками позивача у суді, такі заяви позивачем до підприємства не подавались. Отже, встановивши в судовому засіданні, що позивач припинив свої правовідносини з підприємством у жовтні 1993р., подавши заяву про звільнення за власним бажанням, а відтак він втратив право на частку в капіталі зазначеного підприємства. Окрім того, суд погоджується з доводами відповідача про необхідність застосування строків позовної давності, оскільки позивач та його представники ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, не просили суд поновити строк позовної давності та не навели поважних причин пропуску цього строку. Так, відповідно до ст.80 ЦК України (у редакції 1963р.) закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Окрім того, згідно з вимогами ст.ст.71, 75 ЦК України 1963р., який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки і позовна давність застосовується судом незалежно від заяв сторін. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А статтею 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, як підтверджується самою позовною заявою, позовна давність у позивача виникла ще у жовтжні 1993р. Між тим, наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (ст.267 ЦК України). Згідно з приписами ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вище наведене, достовірно встановивши в судовому засіданні, що строк позовної давності позивачем пропущено без поважних причин, позивач не клопотав перед судом про поновлення такого строку, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог з цих підстав, оскільки відповідачем у спорі заявлено саме таку вимогу про застосування строку позовної давності. Відповідно до вимог ст.ст.71,75,80 ЦК України (у редакції 1963р.), ст.ст.257,267 ЦК України та

Outcome: dismissed