Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], стверджуючи, що її рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2010 року позбавлено батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. Опікуном доньки призначено відповідачку. Позивачка стверджує, що змінила свою поведінку, не зловживає алкогольними напоями, веде порядний спосіб життя, з донькою спілкується та підтримує стосунки. Крім того, позивачка народила ще одну дитину [PERSON], [INFO], та поновлення батьківських прав відносно старшої доньки буде сприяти кращому розвитку дитини. Відповідачка через похилий вік та поганий стан здоров'я не може в повній мірі приділяти необхідну увагу дитині та виховувати її. У зв'язку з вищенаведеним просить поновити її у батьківських правах стосовно малолітнього доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання, яке відбулося 12 листопада 2015 року не з'явилась, у попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області та Котовський міжрайонний прокурор Одеської області в судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення позову, вважаючи неможливим поновлення позивачки у батьківських правах відносно малолітнього доньки [PERSON], [INFO], оскільки поведінка позивачки не змінилась, вона не має постійного місця проживання, доходу, а тому задоволення позову буде суперечити інтересам дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Батьком є [PERSON]. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2009 року малолітня [PERSON], [INFO], була відібрана від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та дитину було передано бабусі [PERSON]Причиною відібрання дитини було те, що мати зловживала алкогольними напоями та вела аморальний спосіб життя, не займалась вихованням і утриманням дитини. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 квітня 2009 року батько малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно доньки. З часу винесення рішення щодо відібрання малолітньої дитини від матері, остання не змінила своєї поведінки, а навпаки, взагалі самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, а під час епізодичних зустрічей з дитиною негативно впливала на її поведінку, що підтверджується письмовими поясненнями складеними відділом - службою у справах дітей Котовської міської ради від 01 квітня 2010 року. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 травня 2010 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради від 28 травня 2010 року № 156 малолітній [PERSON], [INFO], було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено над нею опікуна її бабусю - [PERSON]. Матеріали справи не містять беззаперечних доказів стійких змін у поведінці позивачки відносно її ставлення до дитини та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. Так, судом встановлено, що з часу позбавлення позивачки батьківських прав відносно дитини до звернення до суду з даним позовом зміни у способі життя позивачки не відбулися, що підтверджується наступним. Згідно довідки відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області №710 від 01 квітня 2015 року за період з 01 жовтня 2014 року по 01 квітня 2015 року [PERSON] не сплачувала аліменти на утримання своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно розрахунку відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області від 01 жовтня 2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], становить 44207,13 грн. У зв'язку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів, відділ ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області направив подання в.о. начальнику Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області щодо вирішення питання щодо порушення кримінальної справи стосовно [PERSON] за несплату аліментів. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою № 18 по вул. Бочковича, 90 у м. Котовську Одеської області, та знято її з реєстраційного обліку з вказаної кімнати, де малолітня [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про право власності САЕ № 277258 від 25 липня 2012 року є власником, а її опікун [PERSON], відповідно до рішення виконавчого комітету Котовської міської ради від 30 серпня 2012 року № 189, є опікуном над житлом. [PERSON] [INFO] року народила ще одну доньку [PERSON]. На даний час [PERSON] з меншою донькою тимчасово проживає за адресою: [ADDRESS], у своїх родичів. За цією адресою комісією відділу-служби у справах дітей Котовської міської ради Одеської області було зроблено обстеження житлово-побутових умов та встановлено, що помешкання, в якому проживає [PERSON] разом зі своєю малолітньою донькою, складається з 1 кімнати, в якій є в наявності одне ліжко шафа та тумба під телевізором, дитячий візок знаходився на вулиці, дитяче ліжко відсутнє, умов для проживання малолітньої [PERSON], не створено. Таким чином, позивачка фактично не має власного житла та ніде не зареєстрована, а відповідно не має права користування будь-яким житлом. Також позивачкою до суду не надано жодних документів, які підтверджували б її доходи, за будь який період, а беручи до уваги той факт, що вона народила дитину, вона одержує тільки державну допомоги по народженню, яка є цільовою та має бути використана виключно для забезпечення потреб новонародженої дитини, тобто [PERSON]. Вказане свідчить про те, що у позивачки немає можливості утримувати та забезпечувати свою доньку [PERSON]. Зі слів матері вона допомагає в утримані своє доньки [PERSON], але ці свідчення не підтверджені будь якими доказами. Суд не приймає до уваги твердження позивачки щодо неможливості відповідачки через стан здоров'я приділяти необхідну увагу дитині та виховувати її, оскільки відповідачка у судовому засіданні вказала, що можуть виховувати дитину та надала копії фотокарток, згідно яких бабуся з дитиною ведуть активний спосіб життя. В судовому засіданні було заслухано малолітню [PERSON], яка повідомила, що вона спілкується з матір'ю з початку 2015 року та, у разі можливості, має бажання проживати з нею. Згідно висновку №2791 від 11 листопада 2015 року орган опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області вважають поновлення батьківських прав позивачки щодо дитини не доцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та пояснення сторін. Згідно положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Абзацами 1,2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що статтею 169 СК особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. Зміни в способі життя батьків, їхнє ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров'ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. Таким чином, на теперішній час у справі відсутні докази того, що позивачка взмозі належним чином виховувати дитину, захищати її права та інтереси. Суд вважає, що з моменту виникнення у позивачки бажання поновити свої батьківські права істотні зміни у способі її життя не відбулися, оскільки одних фактів намірів відновити стосунки з дитиною недостатньо, потрібен час та набагато більше зусиль з боку позивачки для налаштування стосунків з самою дитиною. Висновки суду підтверджуються поясненнями сторін, а також матеріалами справи. Оцінив та дослідив усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та поновлення позивачки у батьківських правах у відношенні до малолітньої [PERSON], [INFO],оскільки позивачка не створила належні умови для проживання та виховання дитини, не має постійного місця проживання, доходів, а обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав досі існують. Разом з тим, суд роз'ясняє позивачці, що відповідно до вимог ч.6 ст.169 Сімейного кодексу України у разі відмови в позові про поновлення батьківських прав можливе повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову.

Outcome: dismissed