Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить витребувати у публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь позивача належне їй наступне майно: -автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова/шассі [NUMBER] ; -державний номерний знак [NUMBER] ; -технічний паспорт на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова/шассі [NUMBER] , виданий на ім`я позивача. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 червня 2010 року позивач придбала у [PERSON] за 50 000,00 грн. придбала вказаний автомобіль (свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] від 08 червня 2010 року). Проте, як позивач з`ясувала 27 лютого 2013 року, між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] 30 вересня 2008 року було укладено кредитний договір №HAG5A800000351, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 46 085,30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між сторонами укладено договір застави, предметом якого і була вищевказаний автомобіль. Рішенням Чугуївський міського суду Харківської області від 22 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 03 грудня 2012 року у справі № 2036/4899/2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAG5A800000351 від 30 вересня 2008 року в сумі 119 520,24 грн. - звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова/шассі [NUMBER] , що належить [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля, з укладанням останнім договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Передано ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставне майно - автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова/шассі [NUMBER] . Таким чином, власником спірного автомобіль став ПАТ «КБ «Приватбанк». На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 2036/4899/2012, який пред`явлено на виконання до відділу державної виконавчої служби Кегичівського районного управління юстиції, державним виконавцем якого 18 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження № 36618316. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кегичівського районного управління юстиції Сакович О.В. від 18 лютого 2013 року, залучено представника ПАТ КБ «Приватбанк» Мірошниченко Сергія Івановича, боржника [PERSON] , третю особу [PERSON] , а також працівника Сахновщинського РВ ГУМВС України в Харківській області для проведення виконавчих дій 27 лютого 2013 року о 14:00 год. за адресою: [ADDRESS]. 27 лютого 2013 року о 13:45 год. по вул. Богдана Хмельницького у смт. Кегичівка, Харківської області, на виконання рішення суду від 22 листопада 2012 року, державним виконавцем Пісковською З.С. вилучено вказний автомобіль, про що останньою складено акт. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кегичівського районного управління юстиції Пісковською З.С. від 28 лютого 2013 року в зв`язку з повним виконанням рішення суду закінчено виконавче провадження № 36618316. З огляду на зазначене, [PERSON] звернулась до суду із позовом про витребування вказаного автомобілю із володіння відповідача. Вислухавши представника позивача, яка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а відповідач та третя особа будучи повідомленими належним чином упованоженого представника в судове засідання не направили, що у відповідності до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 08 червня 2010 року позивач придбала у [PERSON] за 50 000,00 грн. придбала вказаний автомобіль (свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] від 08 червня 2010 року). Проте, як позивач з`ясувала 27 лютого 2013 року, між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] 30 вересня 2008 року було укладено кредитний договір №HAG5A800000351, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 46 085,30 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92% на рік. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між сторонами укладено договір застави, предметом якого і була вищевказаний автомобіль. Рішенням Чугуївський міського суду Харківської області від 22 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 03 грудня 2012 року у справі № 2036/4899/2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAG5A800000351 від 30 вересня 2008 року в сумі 119 520,24 грн. - звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова/шассі [NUMBER] , що належить [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля, з укладанням останнім договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Передано ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставне майно - автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 1996 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , № кузова/шассі [NUMBER] . Таким чином, власником спірного автомобілю згідно рішення став ПАТ «КБ «Приватбанк». Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання. На виконання рішення суду видано виконавчий лист № 2036/4899/2012, який пред`явлено на виконання до відділу державної виконавчої служби Кегичівського районного управління юстиції, державним виконавцем якого 18 лютого 2013 року відкрито виконавче провадження № 36618316. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кегичівського районного управління юстиції Сакович О.В. від 18 лютого 2013 року, залучено представника ПАТ КБ «Приватбанк» Мірошниченко Сергія Івановича, боржника [PERSON] , третю особу [PERSON] , а також працівника Сахновщинського РВ ГУМВС України в Харківській області для проведення виконавчих дій 27 лютого 2013 року о 14:00 год. за адресою: [ADDRESS] . 27 лютого 2013 року о 13:45 год. по вул. Богдана Хмельницького у смт. Кегичівка, Харківської області, на виконання рішення суду від 22 листопада 2012 року, державним виконавцем Пісковською З.С. вилучено вказний автомобіль, про що останньою складено акт. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кегичівського районного управління юстиції Пісковською З.С. від 28 лютого 2013 року в зв`язку з повним виконанням рішення суду закінчено виконавче провадження № 36618316. Судом встановлено, що у встановленому законом порядку судове рішення на підставі якого видано виконавчий лист, що пред`явлено виконання та передано у власність відповідача. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що спірний автомобіль був на законних підставах передано відповідачу та останній на правових підставах набув право власності на нього. Слід зазначити, що станом на час звернення із позовом рішення суду від 22 листопада 2012 року виконано, що також вбачається з постанови державного виконавця від 28 лютого 2013 року про закінчення виконавчого провадження № 36618316. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Частиною 1 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Позивач посилається, як на підставу витребування майна, вибуття майна з володіння власника поза її волею, оскільки вибуття майна з володіння власника було здійснено на підставі судового рішення. Суд не погоджується з даним твердженням позивача, з наступних підстав. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7 лютого 2014 року, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст.ст. 387, 388 ЦК. Відповідно до матеріалів справи позивач рішення суду на підставі якого з його володіння вибув автомобіль не оскаржувалось, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed