Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» про захист прав споживачів та визнання договору страхування недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати договір страхування № 214.120413089040042.279 від 12.04.2013 року недійсним з моменту його укладання; стягнути з ТОВ «Комфі Трейд» на його користь сплачену вартість страховки у подвійному розмірі - 3 378,72 грн. та стягнути з ТОВ «Комфі Трейд» відшкодування за завдану позивачу моральну шкоду у розмірі - 10 000,00 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, надав суду за печення проти позову та просив суд відмовити у задоволені позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в ході судового засідання, 12.04.2013 [PERSON] придбав телевізор LG42LMT670T у ТОВ «Комфі Трейд» в кредит. В видатковій накладній № ЧМST3-0042 від 12.04.2013 року пунком № 3 зазначена страховка від нещасного випадку в сумі 1 407,80 грн. (а.с.7). Позивач посилається на те, що ніякого договору страхування не укладав. Згідно видаткової накладної вартість страховки складає 1 407,80 грн. без ПДВ, позивачем сплачена вартість страховки з ПДВ, а саме 1 689,36 грн. (1 407,80*1,2). Позивач здійснив купівлю зазначеного телевізору із залученням кредитних грошових коштів фінансової установи, а саме між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір споживчого кредиту № 92035455000, за яким ПАТ «УкрСиббанк» надало кредит позивачу на придбання товарів та послуг відповідно до накладної від 12.04.2013 року. Відповідно до накладної від 12.04.2013 року позивач отримав від відповідача телевізор торгової марки LG, план захисту ТВ, план захисту ПК, дана накладна містить підписи та печатки сторін. Одночасно з вказаним договором було укладено договір страхування № 214.120413089040042.279 від 12.04.2013 року, позивач був ознайомлений з даним договором та його умовами, про що свідчить його підпис у договорі, також згода позивача з договором страхування підтверджується тим фактом, що позивач сплатив страховий внесок. Відповідно до договору добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику за програмою «Втрата роботи» № 214.120413089040042.279 від 12.04.2012 року, а саме в ч.1 передбачено, що страховиком є ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від імені якого на підставі довіреності № 278/1 від 30.03.2012 року діє ТОВ «Комфі Трейд». Отже, зазначений договір страхування було укладено між позивачем [PERSON] та ПрАТ «СК «Альфа Страхування», а відповідач по справі - ТОВ «Комфі Трейд» не є стороною у зазначеному договорі страхування, а є лише повіреним страхової компанії ПрАТ «Альфа Страхування» на підставі довіреності № 278/1 від 30.03.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 230 ЦК України сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Згідно ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ним. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасниками правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом. Але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволені позовної вимоги [PERSON] щодо визнання договору страхування недійсним та стягнення вартості страховки слід відмовити. У зв'язку з порушенням прав споживача позивачу також була причинна моральна шкода, яка виразилася у спричиненні моральних страждань. Проте, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження спричинення йому моральної шкоди, що протирічить положенням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95р., (з подальшими змінами), тому у задоволенні даних вимог позивача - слід відмовити. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed