Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 10.05.2014 між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . У квітні 2019 року позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач проживатиме за іншою адресою, тому виникла необхідність у визначенні місця проживання дитини. Позивач зазначає, що має стабільний самостійний дохід, піклується про сина, регулярно приводить сина на планові обстеження до лікарів, відводить на заняття до дошкільного навчального закладу, курси з підготовки до школи, творчі заняття, що є необхідним для розвитку дитини, тому враховуючи активну учать [PERSON] у вихованні дитини, позивач просив суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] , та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 12.07.2019 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 22.07.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про встановлення місця проживання дитини. Зустрічні позовні вимоги вмотивовані тим, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Зареєстровані позивач та відповідач окремо, але відповідач за зустрічним позовом не бажає відпустити дитину разом з його матір`ю [PERSON] . Зазначає, що враховуючи наявність невирішеного питання щодо місця проживання дитини [PERSON] вимушена спільно проживати разом з [PERSON] за місцем його реєстрації. У зв`язку з тим, що батьки не дійшли згоди щодо місця проживання дитини виникла необхідність у зверненні до суду для вирішення питання щодо місця проживання дитини. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що має більш стабільний та великий розмір щомісячного доходу, тому може забезпечити більш сприятливі умови для проживання дитини. Наголошує на тому, що [PERSON] приймає участь у вихованні дитини, в помешканні для дитини за адресою: [ADDRESS], створені належні умови. [PERSON] не має шкідливих звичок, що в свою чергу має вплинути на подальше ставлення дитини та сприйняття навколишнього соціального середовища, у той час, коли [PERSON] має шкідливу звичку - паління цигарок. Також, позивач за зустрічним позовом звертає увагу, що після повернення [PERSON] з зони Антитерористичної операції змінився його характер та відношення до сина, що проявляється в прослуховуванні [PERSON] музичних творів військового напрямку з жорстоким та насильницьким підтекстом у присутності сина. Враховуючи викладене вище, позивач за зустрічним позовом просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , та стягнути з відповідача за зустрічним позовом судові витрати. Ухвалою суду від 15.08.2019 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про встановлення місця проживання дитини, об`єднавши їх в одне провадження. 16.10.2019 до суду надійшов відзив [PERSON] на первісну позовну заяву, відповідно до якого остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог. [PERSON] визнає факт того, що відводить сина до дошкільного навчального закладу та на спортивні секції його батько [PERSON] , проте робить це за домовленістю між сторонами. Зазначає, що неодноразово пропонувала позивачу за первісним позовом укласти мирову угоду, за якою [PERSON] матиме можливість тричі на тиждень проживати із сином за своїм місцем проживання з ночівлями. Наголошує на тому, що відсутні будь-які виняткові обставини, які б виправдовували розлучення дитини разом з її матір`ю. 25.10.2019 до суду надійшов відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. [PERSON] вказує на те, що не погоджується з доводами позивача за зустрічним позовом, зокрема, що він за своїм фінансовим станом не може забезпечити інтереси дитини. Вказує на те, що він є єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «МІБЕКС-П», створеного у лютому 2019 року. Також, він надає послуги даному Товариству за цивільно-правовими угодами в якості інженера-консультанта, інженера технагляду та експерта (будівництво), за що з квітня 2019 року отримує дохід в розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Разом з тим, з огляду на той факт, що [PERSON] є учасником юридичної особи, він має право на виплату дивідендів за результатами ведення підприємницької діяльності за звітний період. Також, [PERSON] зазначає, що всі витрати на утриманні дитини несе виключно він. Наголошує на тому, що за місцем проживання дитини: [ADDRESS] , створені всі належні умови, що підтверджується відповідним актом обстеження умов проживання, в той час коли в матеріалах справи відсутній акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де [PERSON] має намір проживати з дитиною. Наголошує на тому що, всі твердження позивача за зустрічним позовом про те, що [PERSON] після перебування в зоні Антитерористичної операції має вади психіки, має шкідливу звичку - паління цигарок, що становить загрозу здоров`ю дитини, не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Ухвалою суду від 29.10.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду справи по суті. 16.01.2020 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. У судовому засіданні позивач (відповідач за зустрічним позовом) та його представник первісні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити. Надавали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначили, що [PERSON] змінив свою трудову діяльність виходячи з інтересів дитини для того, щоб мати можливість весь час проводити з дитиною. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) та її представник у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, у їх задоволенні просили відмовити, на задоволенні зустрічних позовних вимог наполягали. Надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, додатково зазначили, що наразі середньомісячний дохід [PERSON] становить не менше п`ятнадцяти тисяч гривень та вона матеріально забезпечує дитину. Зазначали, що дитина має теплі відносини з матір`ю [PERSON] , а також те, що сторони належним чином ставляться до своїх батьківських обов`язків. Представник третьої особи управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради у судовому засіданні підтримала зустрічні позовні вимоги, надала суду висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради щодо розв`язання спору «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] » від 06.09.2019 № 4/4-924, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , 1995 р.н. Відповідно до положень Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року (ратифікованої Україною 03.08.2006р.), окрема, статті 6, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. 11.12.2019 у судовому засіданні була проведена бесіда з дитиною [PERSON] , [INFO] , у присутності психолога та представників сторін, під час якої Гліб висловлював однаково поважне та хороше ставлення як до свого батька, так і до своєї матері. Гліб пояснив, що вдома він грає в різні ігри з батьками, збирає пазли, дитина відвідує різні гуртки, має друзів з дитячого садка, один з яких проживає у будинку, де мешкає і дитина з батьками. Суд, заслухавши доводи сторін та їх представників, думку органу опіки та піклування, думку малолітньої дитини, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 травня 2014 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). [INFO] у сторін народилась спільна дитина - малолітній [PERSON] , який проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11, 12). Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно зі ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення. Наразі, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами, однак між батьками не досягнуто згоди щодо місця проживання дитини. Дані обставини визнані учасниками справи, тому не підлягають доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до педагогічної характеристики на малолітнього [PERSON] , складеної комунальним закладом освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 94 Дніпровської міської ради, малолітній Гліб поступив в молодшу групу даного закладу 03.09.2018. До садочку ходить із задоволенням, легко входить в контакт з дітьми, має друзів серед хлопчиків та дівчаток. До дитячого садочку хлопчика приводить та забирає батько. Дитина завжди одягнута та доглянута. Згідно з копією довідки комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 8» Дніпровської міської ради від 26.04.2019, встановлено, що на момент огляду [PERSON] дитина здорова, батько регулярно з`являється з дитиною на прийом, опікується здоров`ям сина. (а.с. 16). Малолітній [PERSON] відвідує тренування у Голандському футбольному центрі раннього розвитку «ФУТБІК» з 19.11.2017 по сьогоднішній день, що підтверджується копією довідки від 24.04.2019 (а.с. 22). Згідно із зазначеною довідкою, на всі тренування вихованця футбольного центру приводить виключно батько [PERSON] . Також, дитина [PERSON] систематично відвідує дитячий центр «Умнічка» з 2017 року, що підтверджується копією відповідного інформаційного листа дитячого центру (а.с. 23). Згідно з даним листом на заняття Гліба завжди приводить батько дитини [PERSON] . Спілкування стосовно навчання дитини педагоги центру проводять виключно з батьком. Батько зацікавлений результатами навчання дитини і завжди цікавиться як пройшло заняття. Відносини між батьком і дитиною доброзичливі. Гліб з радістю зустрічає батька після занять та залюбки ділиться, як пройшов урок. Тон спілкування між батьком і сином спокійний. Дитина завжди у доброму гуморі та виглядає цілком щасливою. Відповідно до положень ч.1 ст. 3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. При цьому суд виходить лише з інтересів дитини. Перевага матері перед батьком не повинна бути пріоритетом у спорі. Крім того, ухвалюючи рішення в справі "М. С. проти України" від 11 липня 2017 року (заява N 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Малолітня дитина з народження проживає за адресою: [ADDRESS] , де створені всі належні умови для її проживання, що також сторонами не заперечувалось. Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради щодо розв`язання спору «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] » від 06.09.2019 № 4/4-924, органом опіки та піклування рекомендовано визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , 1995 р.н. (а.с. 113-115). Висновок органу опіки та піклування на думку суду є немотивованим та містить лише узагальнене посилання на те, що цей висновок виданий в інтересах дитини. Жодних конкретних доводів, які б заперечували визначити місце проживання дитини разом з батьком у висновку також не зазначено. Натомість висновок містить посилання на відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена з матір`ю, а тому

Outcome: approved