Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, третя особа - Начальник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Олійник М.П., в якому просив суд скасувати наказ №389-к/тр від 18.12.2017 р. та наказ №184-к/тр від 09.07.2018 р., видані начальником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області щодо звільнення [PERSON] ; зобов`язати відповідача поновити позивача на рівнозначній займаній посаді в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.07.2018 р. по час фактичного поновлення на роботі; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 19500,00 грн.; стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. В позовній заяві зазначено, що [PERSON] працював першим заступником начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. 26.10.2017 р. позивача попереджено про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посади та про можливе звільнення, однак в даному попередженні йому не запропоновано іншу роботу. 18.12.2017 р. відповідачем видано наказ №389-к/тр про звільнення позивача із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 09.07.2018 р. відповідачем видано наказ №184-к/тр, яким внесено зміни до наказу №389-к/тр від 18.12.2017 р., згідно якого [PERSON] звільнено з посади першого заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 09.07.2018 р. у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Копію зазначеного наказу позивач отримав 09.07.2018 р. Позивач вважає, що накази про його звільнення підлягають скасуванню, а позивач поновленню на роботі, оскільки в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області діє об`єднана профспілкова організація працівників Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, яка входить у Федерацію профспілок Вінницької області, членом Ради якої з 12.11.2015 р. є позивач, а тому на звільнення останнього з займаної посади мала бути надана згода виборного органу профспілки. Також в позові зазначено, що в дійсності скорочення займаної позивачем посади не відбулося, а у новому штатному розписі свідомо не передбачено посади першого заступника начальника управління, з метою звільнити позивача. Зокрема, після звільнення позивача, з грудня 2017 року було призначено заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. Тобто, позивач вважає, що посада залишилася одна і таж, змінилася лише її назва. Більше того, після видачі наказу №184-к/тр від 09.07.2018 р. було затверджено новий штатний розпис, у якому передбачено посаду третього заступника. Крім того, при звільненні позивача не враховано його кваліфікацію та продуктивність праці, оскільки він працює в соціальній сфері більше 20 років, 12 років очолював головне Управління праці та соціального захисту населення Вінницької ОДА і з 15.07.2011 р. по 09.07.2018 р. був членом правління Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Неодноразово позивач був відзначений нагородами Міністерства праці та соціальної політики України, є академіком Української Академії політичних наук, має науковий ступінь доктора політичних наук зі спеціальності політичні інститути та процеси, йому присвоєно вчене звання доцента кафедри прикладної політології, комунікації та паблік рилейшнз, присвоєно кваліфікацію економіст, фінансовий менеджер, присвоєно вчене звання кандидата філософських наук. Незаконне звільнення призвело до глибоких душевних страждань позивача, оскільки останній не очікував, що відносно нього буде штучно створено скорочення штату працівників та через погіршення стану здоров`я внаслідок стресу він був вимушений перебувати на лікарняних. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою. 20.08.2018 р. у даній справі відкрито провадження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав, зазначивши що з 01.01.2018 р. в Управлінні відбулися зміни в організації виробництва праці, зокрема, скорочення чисельності (штату) працівників. Наказом виконавчої дирекції фонду соціального страхування України від 23.10.2017 р. №556 затверджено граничну чисельність працівників Управління та його відділень у кількості 185 штатних одиниць, порівняно із 263 штатними одиницями, які існували згідно штатного розпису, який діяв з 01.08.2017 р. З 01.01.2018 р. по Управлінню та його відділенням відбулось скорочення 78 штатних одиниць (30 відсотків), що свідчить про масове вивільнення працівників. Про заплановане масове вивільнення працівників Управління повідомило державну службу зайнятості 27.10.2017 р. По апарату обласного Управління відбулось масове скорочення з 80 штатних одиниць до 51 штатної одиниці. Наказом від 25.07.2017 р. №141-к/тр Давиденка В.В. було прийнято на посаду першого заступника начальника Управління. Крім посади першого заступника начальника Управління в штатному розписі, який діяв з 01.08.2017 р. існувало три посади заступників начальника управління - начальників профільних відділів, а саме: заступник начальника управління - начальник відділу профілактики виробничого травматизму - головний страховий експерт, заступник начальника управління - начальник відділу обліку страхувальників та доходів, заступник начальника управління - начальник відділу експертизи тимчасової непрацездатності. В штатному розписі, який вступив в дію з 01.01.2018 р. посада першого заступника начальника Управління не передбачена і залишилось лише дві посади заступників начальника управління - начальників профільних відділів, а саме: заступник начальника управління - начальник відділу профілактики страхових випадків - головний страховий експерт з охорони праці та заступник начальника управління - начальник юридичного відділу. Посади заступників начальника управління - начальників профільних відділів є більш універсальними та з вищою продуктивністю праці, порівняно з посадою першого заступника начальника Управління, оскільки поряд із виконанням функцій заступника начальника Управління такі заступники виконують функції начальників профільних відділів. 26.10.2017 р. [PERSON] було попереджено про зміни в організації праці та можливе майбутнє звільнення. Дане попередження підписано позивачем без жодних заперечень або зауважень. Виконання функціональних обов`язків на посадах заступників начальника управління - начальників профільних відділів, які діють в Управлінні з 01.01.2008 р. вимагає наявність фахової вищої освіти, а саме: на посаді заступника начальника управління - начальника відділу профілактики страхових випадків - головного страхового експерта з охорони праці - вищої технічної або медичної освіти, а на посаді заступника начальника управління - начальника юридичного відділу - вищої юридичної освіти. Позивач має освіту за спеціальностями науковий комунізм (кваліфікація - філософ, викладач наукового комунізму) та за спеціальністю фінанси (кваліфікація - економіст, фінансовий менеджер). Кадровою комісією 14.12.2017 р. було прийнято рішення надати рекомендацію начальнику Управління на звільнення у зв`язку зі скороченням посади першого заступника начальника Управління [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, посада першого заступника начальника Управління з 01.01.2018 р. була скорочена і запропонувати Давиденку В.В. іншу посаду в Управлінні не було можливості, оскільки в Управлінні мало місце масове вивільнення працівників. Доводи позивача щодо штучного скорочення посади не відповідають дійсності, оскільки відповідно до штатних розписів, які діяли з 01.01.2018 р. по 31.08.2018 р. в Управлінні були лише дві посади заступника начальника управління - начальники профільних відділів. Штатний розпис, який почав діяти з 01.09.2018 р. передбачає посаду заступника начальника управління - начальника відділу організаційної роботи, адміністративно-господарського та документального забезпечення, однак дана посада створена вже після звільнення позивача. Враховуючи зазначене, загальна чисельність штатних одиниць залишилась в межах 185 працівників, як і було станом на 01.01.2018 р., а заповнення зазначеної вище посади відбулось шляхом перегрупування працівників. Крім того, представник відповідача зазначає, що при звільненні [PERSON] 09.07.2018 р. йому була запропонована єдина вакантна посада головного спеціаліста бухгалтерського обліку та фінансових питань Барського відділення Управління, яка відповідає його освіті, згоду на переведення на яку позивач не дав. Після реорганізації в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Вінницькій області діяла об`єднана профспілкова організація працівників Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, до виборних органів якої позивач [PERSON] не обирався. Тому, дія ч. 3 ст. 252 КЗпП України на яку посилається позивач у позові на дані правовідносини не поширюється. Представник відповідача звертає увагу на те, що вимога позивача про поновлення його на рівнозначній займаній посаді в Управління є неналежним способом захисту та суперечить абз. 1 ст. 235 КЗпП України, якою передбачено поновлення працівника на попередній роботі. Позивачем у позовній заяві жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 19500,00 грн. У відповіді на відзив позивач зазначає, що твердження відповідача про те, що він не має фахової підготовки та відповідних знань для залишення його на роботі не можна брати до уваги, оскільки при характеристиці освітнього рівня позивача, відповідачем не враховано його наукові ступені та знання, диплом доктора політичних наук та захист дисертації «Соціальний діалог в контексті взаємодії громадянського суспільства і держави». Тобто, йдеться про базовий принцип функціонування Фонду соціального страхування України, організація роботи якого базується на організації правління, куди згідно основ соціального діалогу входять три сторони: Федерація профспілок України, Федерація роботодавців України і представника держави. Більше того, до призначення позивача директором Вінницького обласного відділення ФСС з тимчасової втрати працездатності, останній десять років був членом правління виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення ФСС з тимчасової втрати працездатності і водночас очолював Головне управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації та саме в цей час отримав звання «Заслужений працівник соціальної сфери України». В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник - адвокат Якименко-Шевчук Ю.О. вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив, просили суд позов задоволити. Позивач в судовому засіданні додатково пояснив, що він би погодився зайняти будь-яку із посад заступника начальника управління - начальника профільного відділу, однак жодна із вказаних посад йому запропонована не була. Представник відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області - Лимар А.В. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив. Додатково пояснив, що на час звільнення позивача з посади в Управлінні згідно нового штатного розпису було призначено на посади двох заступників начальника управління - начальників профільних відділів, а саме: заступника начальника управління - начальника відділу профілактики страхових випадків - головного страхового експерта з охорони праці, зайняття якої вимагає наявності вищої технічної або медичної освіти та заступника начальника управління - начальника юридичного відділу, зайняття якої вимагає наявності вищої юридичної освіти. Вища освіта [PERSON] не відповідає критеріям для зайняття даних посад, а тому йому їх і не було запропоновано. Третя особа - Начальник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Олійник М.П. в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, у якій зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просить провести у його відсутність. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.08.2017 р. прийнятий на посаду першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в порядку переведення з виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що підтверджується наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 25.07.2017 р. №141-к/тр про прийняття на роботу та копією трудової книжки БТІ №1521201 (а.с. 22, 117). Постановою правління Фонду соціального страхування України від 12.09.2017р. №47 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України» затверджено з 01.01.2018р. граничну чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів у кількості 5192 штатні одиниці, в тому числі працівників виконавчої дирекції - 188 штатних одиниць (а.с. 112). Відповідно до постанов правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017р. №50 «Про затвердження структури органів Фонду» затверджено з 01.01.2018р. структуру органів Фонду: виконавча дирекція Фонду - 1 виконавчий орган; управління виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - 27 робочих органів; відділення в районах та містах обласного значення управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - 288 одиниць; №51 «Про затвердження схем посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів» затверджено з 01.01.2018р. схеми посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів; №52 «Про внесення змін до Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України» змінюються з 01.01.2018р. умови оплати та стимулювання праці працівників виконавчої дирекції Фонду та її робочих органів. Наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 23.10.2017р. №556 «Про затвердження граничної чисельності працівників робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області» зобов`язано затвердити граничну чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень у кількості 185 штатних одиниць. Пунктом 2 цього ж наказу зобов`язано начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області провести до 01.11.2017р. передбачені чинним законодавством заходи щодо попередження працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень про зміни в організації виробництва і праці та про зміни істотних умов праці (а.с. 113). Штатний розпис управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, затверджений 15.05.2017 р., який діяв до 01.01.2018 р. включав 80 посад та передбачав посаду першого заступника начальника управління (а.с. 115). Як вбачається із звітності про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці від 27.10.2017 р., було заплановано вивільнення працівників Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в кількості 263 особи, в тому числі і першого заступника начальника управління (а.с. 114). Згідно ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Про заплановане масове вивільнення працівників відповідач повідомив Державну службу зайнятості України 27.10.2017 р., що підтверджується інформацією про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (а.с. 114). Листом від 11.04.2016р. №5327/0/14-16/06 Міністерство соціальної політики України роз`яснює, що законодавством про працю не передбачена форма та спосіб повідомлення працівника про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням штату або іншими істотними змінами в роботі. У разі виникнення трудових спорів роботодавець повинен мати докази, що працівника було повідомлено про відповідне вивільнення. У зв`язку з цим необхідно повідомити кожного працівника про можливе майбутнє вивільнення. Також законодавець не зазначає, що форма повідомлення про зміни істотних умов праці та майбутнє вивільнення має носити стверджувальний характер (а.с. 119-120). 26.10.2017 р. Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Давиденка В.В. було попереджено про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, зокрема про зміну системи оплати та стимулювання праці, розміру посадового окладу, зміну найменування посад, які вступають в дію з 01.01.2018р. та про можливе майбутнє звільнення, про що свідчить його підпис. Попередження від 26.10.2017р. №01-1262 не містить жодних заперечень чи зауважень [PERSON] (а.с. 8а). Згідно штатного розпису Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, який затверджений директором виконавчої дирекції ФСС України 31.10.2017р. та введений в дію з 01.01.2018р., посада першого заступника начальника управління була скорочена (а.с. 116). Залишені посади заступника начальника управління - начальника юридичного відділу та заступника начальника управління - начальника відділу - головного страхового експерта з охорони праці (а.с. 116). Згідно витягу з протоколу засідання Кадрової комісії з вирішення питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень від 14.12.2017р. на якому були присутні: Затайдух С.Г. - голова первинної організації профспілки «Соціал» управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Вінницькій області; Яворський В.І. - заступник начальника управління - начальник відділу профілактики виробничого травматизму, головний страховий експерт - голова комісії; Березовський А.О. - начальник відділу кадрів; Лимар А.В. - начальник відділу юридичної роботи; Павлов В.Г. - заступник начальника відділу юридичної роботи - голова об`єднаної профспілкової організації працівників Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності; Тарковський Я.О. - начальник відділу фінансово-економічної діяльності; Марков Ю.В. - головний бухгалтер - начальник відділу бухгалтерського обліку та консолідованої звітності; секретар комісії Кузь Т.С. - головний спеціаліст відділу кадрів (на період відсутності Штельмах Т.М. ); запрошені: Танцюра Н.Ю. - начальник відділу контрольно-ревізійної роботи та аудиту; Богатчук Н.А. - начальник Вінницького відділення управління виконавчої дирекції ФСС України у Вінницькій області, вирішено надати рекомендацію начальнику управління щодо звільнення у зв`язку зі скороченням посади першого заступника начальника [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 135). Відповідно до наказу № 389-к/тр від 18.12.2017р. [PERSON] звільнено з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 29.12.2017р. у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, з 22.12.2017 р. по 05.07.2018 р. позивач [PERSON] хворів, що підтверджується листками непрацездатності (а.с. 75-87). Згідно наказу №184-к/тр від 09.07.2018р. Про внесення змін до наказу від 18.12.2017р. №389-к/тр у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю [PERSON] з 22.12.2017р. по 05.07.2018р. внесено такі зміни: абзац другий викладено в такій редакції: «Звільнити [PERSON] з посади першого заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 09.07.2018 р. у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України» (а.с. 7). З акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю Управління Держпраці у Вінницькій області від 07.08.2018 р. №ВН1273/205/АВ вбачається, що порушень законодавства про працю при проведенні вивільнення працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області не виявлено, окрім працівника [PERSON] (виплата всіх сум, що належать йому від установи не проводилась в день звільнення. Помилка була виявлена самостійно працівниками управління) (а.с. 142-145). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно абз. 7 ч. 1 ст. 43-1КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян. Позивач [PERSON] працював на посаді першого заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, відтак виходячи з положень абз. 7 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України його звільнення з посади допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), який діє в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). В управлінні відповідача створена об`єднана первинна профспілкова організація працівників Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, членом якої з грудня 2011 року являвся позивач [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи до виборних органів даної профспілкової організації позивач не обирався, що підтверджується протоколом №1 проведення обласної конференції первинних профспілкових організацій Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с. 146). З 12.11.2015 р. позивач [PERSON] входив до складу Ради Федерації профспілок Вінницької області, що підтверджується повідомленням Федерації профспілок Вінницької області від 06.08.2018 р. №01/103 та витягу з Постанови Конференції ФПО від 12.11.2015 р. №К YI/19 (а.с. 9-11). Отже, враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що згода Федерації профспілок Вінницької області, до Ради якої входить позивач [PERSON] згідно вимог ч. 3 ст. 252 КЗпП України на його звільнення з посади першого заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області не потрібна, оскільки у відповідача створена первинна профспілкова організація, до виборних органів якої позивач не обирався. Посилання позивача на те, що при звільненні йому не було запропоновано посаду начальника управління - начальника профільного відділу, зокрема посаду заступника начальника управління - начальника відділу профілактики страхових випадків - головного страхового експерта з охорони праці або посаду заступника начальника управління - начальника юридичного відділу, суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Згідно п. 1.3 посадової інструкції заступника начальника управління - начальника відділу профілактики страхових випадків - головного страхового експерта з охорони праці, на зазначену посаду призначається особа, яка має вищу спеціальну освіту з охорони праці, або з вищою технічною освітою та має стаж практичної роботи на підприємстві не менше 5 років або стаж роботи страховим експертом з охорони праці не менше 3 років. Виходячи з зазначених вимог на посаду заступника начальника управління - начальника відділу профілактики страхових випадків - головного страхового експерта з охорони праці був призначений Яворський В.І. , який має відповідну освіту, що підтверджується копією диплому серія [NUMBER] , виданого 30.06.1977 р. Київським технологічним інститутом харчової промисловості, спеціальність - машини та апарати харчових технологій, кваліфікація - інженер-механік. Згідно п. 1.4 посадової інструкції заступника начальника управління - начальника юридичного відділу управління, на посаду заступника начальника управління - начальника юридичного відділу призначається особа з вищою юридичною освітою за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістра (спеціаліста) і стажем роботи не менш як три роки. Враховуючи дані вимоги на посаду заступника начальника управління - начальника юридичного відділу призначено Лимара А.В., який відповідає даним вимогам, що підтверджується копією диплому спеціаліста серія [NUMBER] , виданого 30.06.2006 р. Криворізьким економічним інститутом Державного вищого навчального закладу «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана, спеціальність «Правознавство», кваліфікація - спеціаліст з права. [PERSON] має вищу освіту за спеціальністю науковий комунізм (кваліфікація - філософ, викладач наукового комунізму), що підтверджується копією диплому серія [NUMBER], виданого 25.06.1986 р. Київським державним університетом ім. Т.Г. Шевченка (а.с. 132) та за спеціальністю фінанси (кваліфікація - економіст, фінансовий менеджер), що підтверджується копією диплому про перепідготовку серія [NUMBER], виданого 26.06.2001 р. Міжрегіональною Академією управління персоналом (а.с. 133). Тому, враховуючи кваліфікацію позивача, відповідачем при звільненні позивача запропоновано наявну вакантну посаду головного спеціаліста бухгалтерського обліку та фінансових питань у Барському відділенні ВД ФСС України у Вінницькій області, що вбачається з листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області від 05.07.2018 р. №01-1329 (а.с. 141). Позивачем в судовому засіданні не доведено, що він має відповідну освіту та вищий рівень кваліфікації, ніж Яворський В.І. та Лимар А.В. , у зв`язку з чим саме йому мало бути запропоновано посади заступників начальника управління - начальників профільних відділів. Суд вважає непереконливими доводи позивача про те, що одразу після його звільнення, з грудня 2017 року було призначено заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, оскільки посада заступника начальника управління - начальника відділу організаційної роботи, адміністративно-господарського та документального забезпечення була введена після прийняття постанови Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 р. №10 «Про погодження створення додаткових посад заступників начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях», якою постановлено погодити створення додаткових посад заступників начальників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях (а.с. 139) та введення в дію штатного розпису управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, який затверджено 01.08.2018 р., тобто вже після звільнення позивача [PERSON] з займаної посади (а.с. 138). Також суд звертає увагу на те, що позивачем обрано непередбачений законом спосіб захисту, а саме: поновлення його на рівнозначній займаній посаді в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, що суперечить абз. 1 ст. 235 КЗпП України, якою встановлено поновлення працівника на попередній роботі. Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності та штату працівників і відповідачем при звільненні позивача з посади першого заступника начальника управління у зв`язку з скороченням штату та чисельності працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України дотримано вимоги трудового законодавства, а тому відсутні правові підстави для скасування наказу №389-к/тр від 18.12.2017 р. та наказу №184-к/тр від 09.07.2018 р., які видані начальником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, щодо звільнення [PERSON] та поновлення останнього на роботі, в зв`язку з чим в задоволенні позову в даній частині слід відмовити. Оскільки позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимоги про поновлення на роботі, яка задоволенню не підлягає, суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та у задоволенні позову відмовлено, згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2819 грн. 20 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed