Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з цією заявою, і, суду пояснила, що вона проживала з [PERSON] постійно однією сім`єю як чоловік та дружина без шлюбу, починаючи з лютого 2006 року, за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] помер, вона здійснила його поховання. Звернувшись до приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної О.В. їй було відмолено в оформленні спадщини, у зв`язку з тим, що нею не було надано документи, які б підтверджували факт родинних відносин зі спадкодавцем. Тому просить встановити факт її спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю з 20 лютого 2006 року по 24 листопада 2017 року. Представник заінтересованої особи - Світлогірська сільська рада рада Криничанського району Дніпропетровської області згідно заяви просить розглянути справу без їх участі. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] проживала у цивільному шлюбі з [PERSON] більше 10 років. Вони з заявницею проживають не по сусідству. Свідок [PERSON] суду показав, що знає [PERSON] і її співмешканця [PERSON] , які прожили разом 9-10 років. Вони не судіди з [PERSON] . Зі слів померлого [PERSON] знає, що він проживав з [PERSON] у цивільному шлюбі. Суд, вислухавши заявницю, свідків, дослідивши докази у справі, дійшов наступного. Відповідно до Постанови Верховного Суду у справі №461/4689/15-ц від 21 березня 2019 року позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та померлим протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини притаманні сім`ї. Матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про проживання [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю щонайменше п`ять років, що давало б підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю. Щодо посилань заявниці на те, що вона здійснила поховання померлого [PERSON] , суд до уваги не бере з наступних підстав. Постановою Верховного Суду у справі №750/474/19 від 11 січня 2020 року зазначено, що надані позивачем документи про здійснення організації поховання померлого не є достатнім доказом для визнання факту проживання однією сім`єю. За клопотанням заявниці судом було допитано свідків, які не є безпосередньо сусідами; просто мешкають в одному селі. Суд не може взяти їх покази до уваги, оскільки у постанові Верховного Суду у справі №343/1821/16-ц від 16 січня 2019 року вказано, що покази свідків не є достатніми доказами про наявність сім`ї в розумінні ст.3 СК України. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 Постанови № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження своїх вимог заявницею надано лише довідку про здійснення нею поховання, однак, вказаний доказ не підтверджує факт спільного проживання, ведення спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків між [PERSON] та [PERSON] протягом 5 років до часу відкриття спадщини. Ураховуючи вищевикладене, норми діючого законодавства, Правову позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви заявниці.

Outcome: dismissed