Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив: зняти арешт з автомобіля ВАЗ 21083, 1998 року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER], колір фіолетовий, кузов - [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], видане МРЕВ м.Харкова 16.04.2004р., накладений ВДВС Комінтернівського району м.Харкова; витребувати із ВДВС Комінтернівського району м.Харкова постанову про накладення арешту на вищевказаний автомобіль; визнати договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21083, 1998 року випуску, реєстраційний номер № [NUMBER], колір фіолетовий, кузов - [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER], видане МРЕВ м.Харкова 16.04.2004р., укладений між ним та [PERSON] дійсним та укладеним 27.09.2006р.; визнати за ним право власності на зазначений вище автомобіль. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказав, що 27.09.2006р. придбав у відповідача [PERSON] автомобіль ВАЗ 21083, 1998 року випуску, реєстраційних номер № [NUMBER], колір фіолетовий, кузов - [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], видане МРЕВ м.Харкова 16.04.2004р.. В присутності свідків він передав продавцю гроші в розмірі еквівалентному 3200 дол. США, а продавець передав йому документи, ключі та автомобіль. 27.09.2006р. [PERSON] довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом ХМНО уповноважив його вчиняти правочини щодо розпорядження належним йому автомобілем марки ВАЗ 21083 з правом продажу, обміну, зняття та постановки на облік в органах ДАІ, оформлення та одержання реєстраційного свідоцтва в органах ДАІ та інше строком до її відміни. Таким чином, позивач вважає, що між ними було укладено договір купівлі-продажу в усній формі. Позивач вважає, що оплативши вартість спірного автомобіля та отримавши автомобіль, починаючи з 2006 року став його законним власником. В судове засідання позивач не з*явився, давав письмову заяву з проханням слухати справу без його присутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача - Комінтернівського ВДВС ХМУЮ в судове засідання не з*явився, надав до суду письмову заяву про слухання справи без присутності представника ВДВС ХМУЮ та винести рішення згідно діючого законодавства. Представник Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВСУ в Харківській області також не з*явився в судове засідання, надав письмові заперечення в яких просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи надала письмову заяву з проханням застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної бази даних УДАЇ ГУМВСУ в Харківській області автомобіль ВАЗ -21083, 1998 року випуску, № кузова [NUMBER], колір фіолетовий, № двигуна [NUMBER] зареєстровано 16.04.2004р. у ВРЕР № 1 ГУМВСУ в Харківській області на ім.*я [PERSON], на транспортний засіб закріплено номерний знак [NUMBER] та виписано свідоцтво про реєстрацію [NUMBER]. В провадженні Комінтернівського ВДВС ХМУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 641/9402/13-ц, виданий 25.06.2014р. Комінтернівським районним судом м.Харкова про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 229415 грн.. Постановою від 17.07.2014р. у відповідності до вимог закону накладено арешт на майно боржника - автомобіль ВАЗ -21083, 1998 року випуску, № кузова [NUMBER], колір фіолетовий, № двигуна [NUMBER]. Згідно зі ст. ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація, перереєстрація зняття з обліку транспортних засобів здійснюється згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" із змінами, внесеними Постановами КМ № 637 від 19.04.99; №1276 від 18.08.2000; №484 від 07.05.2001; №478 від 14.04.2004; № 571 від 29.04.2004; № 1427 від 18.10.2006 року, №1371 від 23.12.2009. Згідно вказаного порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів; цей порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а особи, які порушують цей Порядок, несуть відповідальність згідно із законом. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Матеріали справи свідчать, що, сторонами не дотримано спеціального порядку перереєстрації транспортного засобу; автомобіль з обліку не знімався і інші дії сторонами договору не виконувалися. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першої статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Статтею 665 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Таким чином, суд вважає, що згідно з вимогами ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності, а тому згідно вказаної довіреності від 27.09.2006 року до позивача не перейшло право власності на автомобіль, оскільки видачу довіреності без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності на автомобіль. Порядок реєстрації за новим власником транспортних засобів передбачений пунктами 7,8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998р.. Як вбачається з матеріалів справи, в порушення вказаного Порядку, спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишився зареєстрованим за відповідачем [PERSON]. Окрім того згідно роз'яснень, які містяться в п.8. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» що згідно із ст. 210 та ст. 640 ЦК України, не вважається вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Згідно Правил державної реєстрації автомобілів вона є обов'язковою для придбаних автомобілів в органах ДАІ. З урахуванням вказаного сторони не визначили питання про зняття автомобіля з обліку, сплату податків, платежів за огляд автомобіля, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків, а також про оцінку його вартості, яка провадиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку, а тому відповідно не досягли всіх істотних умов, визначених законом для укладення договору купівлі - продажу. Оскільки автомобіль на час видачі довіреності не був знятий з реєстраційного обліку, не було сплачено відповідні податки та збори, договір купівлі - продажу не міг бути укладений, а тому суд вважає, що між сторонами було укладено договір доручення на право користування та розпорядження автомобілем, позивач за довіреністю не набув права власності на автомобіль, а тому застосувати наслідки договору купівлі - продажу неможливо. У зв*язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, не підлягають задоволенню і інші позовні вимоги [PERSON].

Outcome: dismissed