Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до Центрально - західного міжрегіонального управління юстиції м. Хмельницький в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області про зняття арешту з майна. В останній редакції позовної заяви свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 18.06.2015 року заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області задоволено позов ТОВ «Колекторське агентство Фактор» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Разом з тим, у виконавчому листі № 127/16294/14 від 06.08.2015 року на підставі якого постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 29.10.2015 року накладено арешт на майно та оголошена заборона на його відчуження, зазначено паспортні дані боржника [PERSON] та РНОКП , які ніякого відношення до наведеного відповідача не мають та належать [PERSON] . Вказане грубо порушує та обмежує законні права [PERSON] . У інформаційній довідці з державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження за №11832227 від 30.10.2015 року, що вчинено на підставі постанови №49060084 від 29.10.2015 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області. Обтяження у вигляді арешту майна, яке належить гр. [PERSON] на праві власності, створює перешкоди у здійсненні права володіти користуватись та розпоряджатись майбутнім майном, яке позивач хоче придбати. Відповідач листом № 11190/02.1-25/1 надав позивачу лист Вінницького міського суду Вінницької області № 03-45/308/2019 від 17.12.2019 року, яким було повідомлено заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень ГТУЮ у Вінницькій області про те, що позивачем по вищенаведеній справі було зазначено два ідентифікаційні номери, а саме [NUMBER] та [NUMBER] , а у разі невідповідності відомостей вказаних у виконавчому документі стаття 432 ЦПК України передбачає можливість виправлення помилки, допущеної при його оформленні або видачі, за заявою стягувача або боржника. Оскільки [PERSON] не є учасником даної справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2020 року у справі № 127/16294/14-ц їй було відмолено у виправленні описки. Посилаючись, як на підставу своїх вимог на норми статей 16, 319, 321 ЦК України, статті 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження» позивач просила скасувати арешт та заборону відчуження майна, що накладений постановою начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 29.10.2015 року при виконанні виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/16294/14 за рішенням суду від 06.08.2015 року. Ухвалою суду від 11.03.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, з роз`ясненням учасникам справи їх процесуальних прав та обов`язків, зокрема надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив. Вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Колекторське агентство Фактор». Відповідач у справі своїм правом на відзив не скористався, разом з тим 02.04.2020 надіслав на адресу суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи провести без участі представника відповідача, у вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. (а.с. 60). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, враховуючи запровадження в Україні карантину, представник позивача 27.03.2020 засобами електронного зв`язку надіслала на адресу суду клопотання, в якому просила провести розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. З огляду на викладені обставини, суд, ухвалою суду від 27.04.2020 закрив підготовче засідання у справі, справу до розгляду по суті в судовому засіданні призначено на 09.06.2020 на 09:30 год. Учасники справи в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представник відповідача 05.06.2020 на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Сторона позивача просила розгляд справи провести у їх відсутність. (а.с. 53). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. 18.06.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено рішення за результатами розгляду справи № 127/16294/14 - ц, за яким позов ТОВ «Колекторське агентство Фактор» до [PERSON] та [PERSON] , треті особи [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості задоволено. Вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № СМ-SMEB00/102/2007 від 30.01.2007 у розмірі 6 195 734, 14 грн. на користь ТОВ «Колекторське агентство Фактор», в`ирішено питання про судові витрати (а. 212 - 214 справи № 127/16294/14 - ц). На виконання вказаного рішення суду представником ТОВ «Колекторське агентство Фактор» 06.08.2015 отримано виконавчі листи (а.217 справи № 127/16294/14 - ц). Дослідженням матеріалів цивільної справи № 127/16294/14 - ц встановлено, що позивач - ТОВ «Колекторське агентство Фактор» у вступній частині позовної заяви в розділі реквізити сторін зазначив два ідентифікаційні номери відповідача по справі [PERSON] , а саме: іпн [NUMBER] та [NUMBER] , останній з яких, а також дата народження [INFO] вказаному відповідачу по справі не належать, а як встановлено судом належить позивачу у цій справі [PERSON] . (а. 2 справи 127/16294/14 - ц, та а. 6, 23 справи 127/4756/20). 29.10.2015 в межах виконавчого провадження ВП № 49060084 в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Калинчуком С.І. під час вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа № 127/16294/14 - ц від 06.08.2015, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] з зазначенням ідентифікаційного коду - [NUMBER] , який, як встановлено судом, [PERSON] не належить, а належить гр. [PERSON] (а.с. 9). Зі змісту вказаної постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що боржниками у вказаному виконавчому провадженні являються [PERSON] та [PERSON] , а стягувачем - ТОВ «Колекторське агентство Фактор». На заяву [PERSON] щодо виключення з державних реєстрів обтяжень відомостей щодо її ідентифікаційного коду та паспортних даний, які помилково внесено до виконавчого листа, ГТУЮ у Вінницькій області 25.11.2019 надано відповідь № 10441/02.1-25/1, згідно якої позивача у справі повідомлено, що дійсно на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 49060084 з виконання виконавчого листа № 127/16294/14 - ц, про стягнення з [PERSON] ( [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь ТОВ «Колекторське агентство Фактор» 6 195 734, 14 грн. В рамках виконавчого провадження 29.10.2015 накладено арешт на майно боржника, про що внесені відповідні записи до державних реєстрів із реєстрації рухомого та нерухомого майна. З огляду на викладене державний виконавець не має підстав щодо виключення запису про арешт майна боржника. (а.с. 10). Обставини наведення у матеріалах судової справи двох ідентифікаційних номерів відповідача у справі 127/16294/14- ц [PERSON] також підтверджується відповіддю Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2019 № 03-45/308/2019 (а.с. 11). Як вбачається з матеріалів справи №127/16294/14 - ц [PERSON]. 22.01.2020 зверталась до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про виправлення описки в судовому рішенні, разом з тим, ухвалою цього ж суду від 24.01.2020 їй відмовлено у задоволенні вказаної заяви, у зв`язку з тим, що [PERSON] не являється стороною по справі та боржником (стягувачем) у виконавчому провадженні, а тому не наділена правом звернення до суду з відповідною заявою. Окрім наведеного суд встановив, що в резолютивній частині рішення суду немає жодного посилання на паспортні дані чи ІПН заявника. (а. 228 справи 127/16294/14-ц). Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Позивачем є особа, яка через суд пред`являє матеріально - правову вимогу до відповідача (порушника права позивача). Відповідачем, відповідно, є особа, яка має відповідати за позовом, тобто особою, яка порушила право позивача, про захист якого позивач просить суд, та до якої власне звернуто матеріально - правову вимогу позивача. Предметом позову, яка на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з майна. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Як зазначалось вище, стягувачем у виконавчому провадженні ВП № 49060084 (особою в інтересах якої накладено арешт на майно) є ТОВ «Колекторське агентство Фактор», боржниками у вказаному виконавчому провадженні є, відповідно, [PERSON] , та [PERSON] , позов до яких позивачем [PERSON] не пред`явлено. Позивач свою матеріально - правову вимогу про звільнення майна з - під арешту пред`явила до органу, який, в силу закону, здійснює примусове виконання рішення суду, та який, за встановлених обставин, не може проігнорувати відомості, які наведено у виконавчому листі, і за наведених обставин відповідачем у справі бути не може. В ухвалі суду від 28.02.2020 року у цій справі суд залишав позов [PERSON] , який первинно був пред`явлений до ГТУЮ у Вінницькій області, без руху та в цій самій ухвалі звертав увагу позивача на описаний вище п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», в якому надано роз`яснення з питань визначення належного відповідача у справах, що стосуються зняття арешту з майна (а.с. 17) Разом з тим, позивач проігнорувала надані судом роз`яснення в частині визначення належного відповідача, незважаючи на те, що суд сприяв їй у належній реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків. На розгляд суду позивачем відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача на належного чи залучення співвідповідача до участі у розгляді справи не внесено. Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 - ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Разом з тим суд відмовляє в задоволенні позову, оскільки позивачем свою матеріально - правову вимогу про звільнення майна з під - арешту пред`явлено до неналежного відповідача. В силу закону позивач звільнена від сплати судового збору, оскільки остання являється інвалідом другої групи, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed