Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.03.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та фізична особа - громадянка України [PERSON], уклали Кредитний договір №484, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого банк зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 13600,00 євро, а вона зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. 3 метою забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачі [PERSON] та [PERSON], уклали Договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.03.2007, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру №2, що розташована за адресою: м.Чернівці, вулиця Героїв-Панфіловців (бувша назва - Суворова), будинок під номером першим (№1), яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 66,80 кв.м., в тому числі житловою площею 40,60 кв.м. Банк свої зобовязання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши третій особі [PERSON] кредит у сумі 13600,00 євро. В свою чергу, третя особа [PERSON]В, неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 31.03.2013 року має прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 13021,00 євро, по відсотках - 8592,75 євро та по комісії - 135,44 євро. Крім того, 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №484 від 05.03.2007 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою громадянкою України [PERSON], на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Зважаючи на невиконання Відповідачами та третьою особою зобовязання стосовно умов повернення кредиту, відсотків, пені просять звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та виселити без надання іншого житла відповідачів зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення. До початку розгляду справи по суті третя особа [PERSON] заявила зустрічний позов до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання частково недійсними договору відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №484 від 05 березня 2007 року, укладеним між нею та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року, укладеним між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в частині передачі прав за Договором іпотеки з застережнням про задоволення вимог іпотекодержателя від 05 березня 2007 року укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачами [PERSON], [PERSON]. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що 17 грудня 2012 року між відповідачами за зустрічним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, який за своєю правовою природою є договором факторингу. Операції з факторингу належать до фінансових послуг. Відповідно до умов Кредитного договору від 05.03.2007 року укладеного між відповідачем за зустрічним позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та позивачкою [PERSON], остання отримала кредит у сумі 13600,00 євро. Валютою кредиту визначено Євро. При цьому посилається на те, що відповідно до ст. 5 Декрету № 15-93 операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України, а згідно Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.93 р. до валютних цінностей відносяться зокрема, іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів. Враховуючи, що оспорюваний договір відступлення права вимоги від 17.12.2012 року вчинений відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» без відповідної ліцензії, просила суд визнати його частково недійсним. Ухвалою суду від _05 листопада 2014 року у зв'язку зі смертю відповідачки [PERSON], у справі за первісним позовом ТОВ «Кредитні Ініціативи» до [PERSON], [PERSON], в якості відповідача до участі у справі залучено правонаступника останньої [PERSON]. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідачів за зустрічним позовом у судовому засіданні підтримав вимоги первісного позову та дав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив суд задовольнити позов про звернення стягнення на предмет іпотеки у повному обсязі, заперечував проти задоволення зустрічного позову, просив відмовити в його задоволенні. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, підтримав зустрічні позовні вимоги та дав пояснення аналогічні викладеним в зустрічному позові. Просив відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічний позов. Крім того, представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні\~\~звернувся до суду з письмовою заявою про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог за первісним позовом. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 05.03.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та відповідачка [PERSON], уклали Кредитний договір №484, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого банк зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 13600,00 євро, а вона зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний кредит. 3 метою забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачі [PERSON] та [PERSON], уклали Договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.03.2007, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру №2, що розташована за адресою: м. Чернівці, вулиця Героїв-Панфіловців (бувша назва - Суворова), будинок під номером першим (№1), яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 66,80 кв.м., в тому числі житловою площею 40,60 кв.м. При цьому ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свої зобовязання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачці [PERSON] кредит у сумі 13600,00 євро. В свою чергу, відповідачка [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобовязання, чим порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого має прострочену заборгованість за кредитом - 13021,00 євро, що за курсом НБУ на дату розрахунку наявну в матеріалах справи складає - 133270,42 грн.; по відсотках - 8592,75 євро, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 87947,11 грн.; по комісії - 135,44 євро, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 1386,23 грн. Разом з тим, судом встановлено, що 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором №484 від 05.03.2007 року, що було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], на користь ТОВ «Кредитні ініціативи». Того ж дня, 17.12.2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набув усі права за договорами забезпечення, в тому числі і за Договором іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.03.2007 року укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON], [PERSON]. Так, відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належить операції з факторингу. Статтею 21 вказаного Закону встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється щодо ринків фінансових послуг - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг). Згідно з п. 13 Положення «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг», затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року, Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень на основі та на виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України видає розпорядження, організовує і контролює їх виконання. Так, відповідно до п.п.1.2 розпорядження № 231 від 3 квітня\~2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня\~\~ 2009 року за №0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» (в редакції чинній на момент укладення оспорюваних договорів), до фінансової послуги факторингу віднесено набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників-суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, сторонами Кредитного договору №484 від 05.03.2007 року є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа - громадянка України [PERSON], не субєкт господарювання. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. \~За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню, оскільки ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактора) не доведено виникнення права на придбання права відступної вимоги до відповідача [PERSON] як фізичної особи не суб'єкта господарювання, а так само правових підстав для набуття прав кредитора. Згідно вимог ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Таким чином, у зв»язку з відмовою в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, слід відмовити і в задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів з даного житла. Крім цього, позивачем також не надано належних доказів про повідомлення відповідачів з вимогою про виселення за 30 днів з дня отримання письмової вимоги в передбаченому Законом порядку. Також суд дійшов до висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування відступлення права грошової вимоги) одна сторона ( фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату ( у будь - який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи ( боржника ) . Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних з грошовою вимогою, право якої він відступає . У відповідності з положеннями ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав ( наявна вимога) , а також право вимоги, яке виникне в майбутньому ( майбутня вимога ). Згідно з положеннями ч. 4 Закону України «Про фінансові послуги» та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою . Згідно з положеннями ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт ( ч.1 ) Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до вимог закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до ч.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти в тому числі і при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом , який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Згідно із ст. 5 цього Декрету КМУ Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальні ліцензії на весь період дії режиму валютного регулювання. До валютних цінностей відносяться зокрема, іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України. Пунктом 1.2 «Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового звязку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій» встановлено, що небанківська фінансова установа, національний оператор поштового зв'язку має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету (15-93). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), згідно зі статтею 227 ЦК є оспорюваним. Вимоги про визнання такого правочину недійсним можуть заявлятися як сторонами правочину, так і будь-якою заінтересованою особою в разі, якщо таким правочином порушено її права чи законні інтереси, а також органами державної влади, які відповідно до закону здійснюють контроль за видом діяльності, яка потребує ліцензування. Статтею 227 ЦК України встановлено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що договір відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року укладений між відповідачами за зустрічним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №484 від 05 березня 2007 року укладений між позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» є недійсним. За таких обставин вимога про визнання недійсними договору про передачу прав за іпотечними кредитами також підлягає задоволенню, оскільки вона є похідною від вимоги про визнання частково недійсним договору факторингу в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №484 від 05 березня 2007 року.

Outcome: approved