Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Заява мотивована тим, що [PERSON] була госпіталізована 02.10.2018 року о 12 год. 25 хв. в № 2 відділення ВОПНЛ ім. акад. [PERSON]. Направлення на госпіталізацію було видане в.о. завідувачем приймального відділення лікарні [PERSON], яка після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих. 02.10.2018 року о 13:00 год. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка підтвердили доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогою про госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку без її згоди. В судовому засіданні представник лікарні свої заявлені вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просив заяву задовольнити. Прокурор заперечив щодо задоволення заяви. [PERSON] та її адвокат заперечили проти госпіталізації. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] веде себе неадекватно, ображає людей та вступає з ними в безпідставні суперечки. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, заінтересованої особи, адвоката, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] була госпіталізована 02.10.2018 року о 12 год. 25 хв. в № 2 відділення ВОПНЛ ім. акад. [PERSON]. Направлення на госпіталізацію було видане в.о. завідувачем приймального відділення лікарні [PERSON], яка після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв'язку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих. 02.10.2018 року о 13:00 год. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, в результаті чого було встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїчної шизофренії, безперервного типу перебігу. [PERSON] поводить себе неадекватно, може вчинити дії (погано спить, агресивна до людей, вступає з ними в сварку, дзвонить до поліції з різними заявами на матір та сусіда інваліда, ображає його, бє, батька та матір виганяє з дому, рідну сестру не пускає до батьків, відмовляється від прийому ліків), що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, може завдати значної шкоди своєму здоровю, не може усвідомлювати свої дії оскільки знаходиться під впливом хворобливих переживань. По своєму психічному стану не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію, а тому потребує госпіталізації в примусовому порядку. Норма\~ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"\~прописує, що особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Стаття 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «[PERSON] проти України») від 17 квітня 2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, обєктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що [PERSON] в судовому засіданні абсолютно логічно, послідовно, змістовно надавала пояснення, чітко відповідала на запитання, при цьому самостійно зазначила обставини перебування її у лікарні, взявши до уваги відсутність та не підтвердження в судовому засіданні обставин наявності в [PERSON] тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, беручи до уваги відсутність доказів неспроможності даної особи самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки представником психіатричного закладу не доведено в судовому засіданні наявність тяжкого психічного розладу здоров'я [PERSON] Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed