Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою на обгрунтування вказавши, що він народився [INFO] в м. Луганську. Його мати - [PERSON] та батько - [PERSON] були громадянами України. З народження та до теперішнього часу він мешкає в м. Луганську. З дня свого народження він був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. Згодом він переїхав на [ADDRESS], де мешкав по травень 1989 року. Потім він переїхав на [ADDRESS], де мешкав по 09 червня 1990 року. З початку серпня 1990 року по 2010 рік він мешкав за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час він мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 30.12.2013 року. 12.07.1979 року Жовтневим РВВС м. Ворошиловграда йому видавався паспорт громадянина СРСР, який був ним втрачений у період з 2001 року по 2003 рік. Згідно наданої Жовтневим РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області від 30.05.2013 року встановити його приналежність до громадянства будь-якої країни не вдалося. Просить суд встановити факт його постійного проживання на території м. Луганська, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Встановлення даного факту йому необхідно для отримання громадянства та оформлення паспорту громадянина України. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені ним вимоги підтримав, суду пояснив, що з дня свого народження та до теперішнього часу постійно мешкає в м. Луганську. До 1983 року він мешкав у будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Потім він одружився та у 1983 році переїхав мешкати до дружини за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою він мешкав та був зареєстрований до 1989 року. Потім він з дружиною розлучився, з будинку дружини виписався та оселився і зареєструвався у свого дядька за адресою: м. Луганськ, [ADDRESS]. З червня 1990 року він реєстрації за жодною адресою не мав. З червня 1990 року та до 2010 року він мешкав за адресою: [ADDRESS] у своєї двоюрідної сестри [PERSON] Паспорт громадянина СРСР йому було видано у 1979 році. Вказаний паспорт на паспорт громадянина України він не обмінював, штамп про громадянство України до паспорту не ставив. Паспорт разом з трудовою книжкою він загубив в період з 2001 по 2003 рік, точні дату та обставини втрати вказаних документів вказати не може. З заявою про втрату паспорту та трудової книжки він до органів внутрішніх справ не звертався, причину цього пояснити не може. До 1991 року він офіційно працював на заводі «ОР», з квітня по вересень 1991 року він працював у радгоспі « 8 Березня». Відновити трудову книжку, або отримати довідки з вказаних підприємств він не намагався. Жодного документу, крім довідки, виданої Жовтневим РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області від 30.05.2013 року він не має. Представник зацікавленої особи - Управління Державної міграційної служби України в Луганській області вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, оскільки заявником не доведено факт постійного проживання на території України. Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Луганську (а.с. 4). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (1636-12) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень… Докази надаються сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і за якими у сторін та інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] як свого сусіда, що мешкав за адресою: [ADDRESS]. Проте період у якій [PERSON] мешкав за вказаною адресою назвати не може, як і не може вказати чи виїджав [PERSON] з вказаної на адреси на інше місце проживання. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її знайомим. Він постійно мешкав в її будинку за адресою: [ADDRESS] з березня 1990 року та до 2010 року. До 1991 року заявник працював на заводі «ОР», а після цього ніде не працював. Вона не є двоюрідною сестрою заявника [PERSON] Суд критично оцінює вказані показання свідка [PERSON], оскільки вони протирічать як фактам, викладеним у письмовій заяві [PERSON], так і показанням самого [PERSON], наданим ним в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що належних та припустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо встановлення факту постійного проживання на території України, в тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, заявником [PERSON] не надано, а тому у задоволенні його заяви необхідно відмовити за необгрунтованністю. На підставі Закону України «Про громадянство України»,

Outcome: dismissed