Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2017 року має заборгованість - 55489грн. 60 коп., яка складається з наступного: 1875,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46795,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00грн. - штраф (фіксована частина). 2618,55грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ "ПРИВАТБАНК". В судове засідання представник позивача не з'явився надавши суду клопотання з проханням розглянути справу у відсутності представника, прохав позов задовольнити. Представник відповідача надав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність , в якому позов не визнав та прохав відмовити у його задоволенні в повному обсязі у зв'язку зі спливом строків позовної давності. Суд дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.12.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. За кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2017 року має заборгованість - 55489грн. 60 коп., яка складається з наступного: 1875,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46795,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3700,00 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00грн. - штраф (фіксована частина). 2618,55грн. - штраф (процентна складова). Однак суд вважає позовні вимоги такими , що не підлягають до задоволення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до умови договору. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогами про захист порушеного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.. 258 ч.2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.. 261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.. 267 ЦК України Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Пунктом 7 ч. 13 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» заборонено кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагали повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Як вбачається із виписки по особовому рахунку [PERSON] останнє користування нею коштами було 01.03.2013 року. Отже строк позовної давності для стягнення як основних позовних вимог, так і штрафних санкцій розпочався з 01.04.2013 р. Закінчився строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом - 01.04.2016 р. Для вимог про стягнення штрафних санкцій строк позовної давності закінчився 01.04.2014 р. Позовна заява подана до суду 27.11.2017 року, а отже з пропуском строку давності для стягнення заборгованості. Також беручи до уваги те, що позивач не звернувся з заявою до суду про поновлення пропущеного строку, суд вважає, що клопотання законного представника відповідача про застосування строку позовної давності за кредитним договором підлягає до задоволення. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення у зв»язку з пропущенням строку позовної давності позивачем. Судові витрати сплачені позивачем при зверненні до суду підлягають віднесенню за рахунок позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed