Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Хмельницька районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та просить визнати за нею право власності на 1/6 житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, які складаються з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., прибудови літ. «а», ганку, хлів літ. «Б», хлів літ. «В», хлів літ. «Г», які розташовані по [ADDRESS]; на ? квартири [ADDRESS]. На обґрунтування своїх вимог вона вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], який до дня смерті постійно проживав в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. За життя, [PERSON] заповіту не залишив, тому все належне йому майно відповідно до спадкової справи №1177-2000 від 08 грудня 2000 року було розподілене між всіма спадкоємцями першої черги. Так відповідно до архівної довідки №2648/01-18 від 06.09.2017 року спадкоємцям [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом в рівних частинах, а саме дружині [PERSON], сину [PERSON] та дочці [PERSON]. Таким чином вона, а також її мати та брат стали співвласниками по 1/3 частині кожному домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] в зазначеному домоволодінні разом проживали [PERSON] та її син [PERSON], хоча останній був зареєстрований за іншою адресою, а саме в [ADDRESS]. Вказана квартира належала [PERSON]. [INFO] [PERSON] раптово помер. Хоча відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] місце смерті [PERSON] зазначене його місце реєстрації в селищі Богданівці, фактично останній помер в с. Нижчі Вовківці, в будинку, де він проживав разом зі своєю матір'ю. Дані обставини підтверджуються: направленням прокуратури Хмельницького району від [INFO], відповідно до якого труп [PERSON] направлено для судово-медичного дослідження з місця виявлення, а саме з [ADDRESS]. Корінцем лікарського свідоцтва про смерть №1151 від 20.09.2005 року, відповідно до якого свідоцтво про смерть отримала мати покійного [PERSON]; довідкою Розсошанської сільської ради №1170 від 29.11.2017 року, відповідно до якої [PERSON] з 2002 року і по день смерті постійно проживав разом матір'ю в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилась спадкове майно, а саме: 1/3 домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яке не було оформлене і зареєстроване ним за життя та квартира [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] стали мати покійного [PERSON] та троє його дітей, в тому числі найменша дитина [PERSON], якій на момент смерті спадкодавця на виповнилось 18 років. Двоє старших дітей спадкодавця заяв про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавали і на даний час на отримання спадщини не наголошують. [PERSON] вела спільне господарство та проживала із спадкодавцем на момент смерті і заяву про відмову від отримання спадщини не подавала, тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті сина. Відповідачка на момент відкриття спадщини після смерті її батька не виповнилося 18 років, тому [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] та [PERSON] не оформили та не зареєстрували у відповідний порядок своє право власності на спадкове майно, однак відповідно до норм Цивільного кодексу України вони прийняли спадщину після смерті [PERSON] в рівних частинах кожна, тобто по ? частині всього майна спадкодавця. Таким чином, після смерті спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] фактично успадкували належну [PERSON] 1/3 домоволодіння в [ADDRESS] в рівних частинах, що становить по 1/6 кожній, та квартиру в [ADDRESS] в рівних частинах, що становить по ? кожній. [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] залишила заповіт на все майно, яке їй належало б на день смерті, на ім'я доньки [PERSON] та онуки [PERSON] в рівних частинах кожній. Даний заповіт складений спадкодавцем 17 червня 2013 року. У встановлений чинним законодавством України шестимісячний термін , для оформлення спадкових прав, вона звернулася до Хмельницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі чого державним нотаріусом була відкрита спадкова справа. Після спливу шестимісячного строку спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину в рівних частинах кожному за заповітом тільки на 1/3 домоволодіння. На підставі вказаних свідоцтв про прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON] 01.09.2017 року зареєстрували своє право власності на 1/6 частини вказаної будівлі кожна. Однак, на 1/6 домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] та на ? частини квартири [ADDRESS], які раніше належали [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], оскільки за життя спадкодавиця прийняла, але не оформила дане майно. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву , в якому зазначає, що позов є безпідставним так як у своїй позовній заяві та позивач [PERSON] безпідставно зазначає, що нібито, після смерті її батька [PERSON] [INFO], залишилося спадкове майно, а саме 1/3 частина домоволодіння по [ADDRESS], а також квартира [ADDRESS]. Однак такі твердження позивачки не відповідають дійсності і спростовуються письмовими доказами: копією розпорядження директора Богдановецького ВКП комунальних послуг «Комунальник» від 14.10.2005 року №73 про передачу у приватну власність шляхом приватизації їй вказаної квартири; копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS], виданого на її ім'я 30.11.2005 року Богдановецьким ВКП комунальних послуг «Комунальник», а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого на її ім'я Хмельницьким БТІ 30.11.2005 року, згідно якого за нею зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] в результаті її приватизації, а не шляхом спадкування після смерті її батька. Таким чином, на момент смерті її батька спадкове майно на яке може претендувати позивачка складалося лише з 1/3 частини домоволодіння по [ADDRESS]. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні вказав, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Представник Хмельницької районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], який до дня смерті постійно проживав в [ADDRESS]. На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON]. Відповідно до архівної довідки №2648/01-18 від 06.09.2017 року - по документам архівного фонду Хмельницької районної державної нотаріальної контори встановлено, що після померлого [INFO] гр. [PERSON], заведена спадкова справа №1177-2000 від 08 рудня 2000 року, спадкоємцям: дружині [PERSON], сину [PERSON], дочці [PERSON] - видано свідоцтво про право на спадщину в рівних частинах кожному - на гуманітарну матеріальну допомогу за рахунок Швейцарського фонду в сумі 400 доларів США. [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] залишила заповіт на все майно, яке їй належало б на день смерті, на ім'я доньки [PERSON] та онуки [PERSON] в рівних частинах кожній. Даний заповіт складений спадкодавцем 17 червня 2013 року. [PERSON] та [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину в рівних частинах кожному за заповітом на 1/3 домоволодіння по [ADDRESS]. За змістом статті 525, частини другої статті 548 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття - дня смерті спадкодавця. Разом з тим згідно із частиною першою статті 563 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі смерті члена колгоспного двору спадкування майна двору не відкривається. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз'яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. До суду не надано документів, які свідчать хто станом на 15 квітня 1991 року був членом колгоспного двору [ADDRESS], головою якого був [PERSON]. Крім того, до суду не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують, що [PERSON] на момент смерті [PERSON], який помер [INFO] проживала разом з ним за адресою [ADDRESS], а також, що вона прийняла спадщину після його смерті. За таких обставин позовна вимога про визнання за [PERSON] права власності, в порядку спадкування після смерті [PERSON], на 1/6 житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами, які складаються з: житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., прибудови літ. «а», ганку, хлів літ. «Б», хлів літ. «В», хлів літ. «Г», які розташовані по [ADDRESS] задоволенню не підлягає. Крім того, суд вважає, що позовна вимога про визнання права власності на ? квартири [ADDRESS] в порядку спадкування, після смерті [PERSON], задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого 30.11.2005 року Богдановецьким ВКП комунальних послуг «Комунальник», власником квартири є [PERSON]. [PERSON] не був власником вказаної квартири, а тому вона не може бути включена до спадкового майна. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed