Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 385,12 грн. та відшкодувати судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляд справи, однак в судове засідання не зявився з невідомих причин, що дає підстави розглянути справу на підставі нових доказів. Відповідач не зявилася в судове засідання без поважних причин, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляд справи, надіслала на адресу суду заяву щодо в якій просила відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності відповідно до ст. 258 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: Житомирський район, с . Висока Піч, вул. Соснова, 67 та згідно довідки про стан розрахунків побутового споживача, станом на травень 2012 року відповідач має заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 385,12 грн. /а.с. 4/ Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В разі якщо право однієї сторони договору було порушено, то вона дізналась, або могла дізнатися про це в момент настання остаточного терміну повернення коштів або проведення останнього платежу, що становить травень 2012 року, а відтак перебіг загального трирічного строку позовної давності почався з зазначеної вище дати. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 3 наведеного вбачається, що строк позовної давності закінчився в травні 2015 року. Позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості у 31.08.2015 року, тобто прострочивши своє право на таке звернення більш, як на три роки. Відповідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Одночасно було розяснено положення частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України, що "позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.". Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України, передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові Представник позивача не представив жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності. Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed