Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна нотаріальна контора Олександрійського міського нотаріального округу, про встановлення факту проживання батька позивача [PERSON] , який помер [INFO] , як члена сім`ї та ведення спільного господарства з його батьком [PERSON] до його смерті [INFO] в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Матір позивача [PERSON] перебувала з батьком позивача в зареєстрованому шлюбі. Відповідач [PERSON] являється рідною тіткою позивача та рідною сестрою її батька. [PERSON] - друга дружина її покійного батька [PERSON] [PERSON] - рідна сестра позивача по батьковій лінії і донька [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з трикімнатної квартири [ADDRESS] . На момент оформлення спадщини позивач була неповнолітньої і її інтереси представляла її матір [PERSON] . Після розірвання шлюбу між батьками позивача 27 серпня 2007 року її батько [PERSON] пішов проживати до свого батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де і проживав з батьком до його смерті [INFO] . Після смерті батька [PERSON] . батько позивача [PERSON] привів в квартиру свою співмешканку [PERSON] , з якою одружився 25 червня 2011 року і проживав до дня своєї смерті [INFO] . Зі слів її матері позивачу відомо, що її батько [PERSON] 27 серпня 2007 року виписався з гуртожитку по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2012 року спадкоємцями [PERSON] є його дружина [PERSON] , його дочка [PERSON] та його дочка [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1 / 3 частини квартири [ADDRESS] . На думку позивача, факт того, що її батько за життя мав право власності тільки на 1 / 3 частину квартири, є таким, що не відповідає дійсності. Баба позивача [PERSON] померла [INFO] . Дід позивача [PERSON] після смерті дружини [PERSON] , за відсутності заяв інших спадкоємців успадкував, успадкував її частку. Отже, загальна частка [PERSON] за його життя становила 2 / 3 частини квартири. Враховуючи, що батько позивача [PERSON] на момент смерті свого батька [PERSON] проживав разом з ним, позивач вважає, що не тільки її тітка [PERSON] успадкувала частку [PERSON] , а й її батько [PERSON] . Позивач вважає, що частка її батька [PERSON] у квартирі має становити 2 / 3 частини, які складаються з 1 / 3 частини, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та 1 / 3 частини, яку [PERSON] фактично прийняв як спадщину після смерті свого батька [PERSON] . За відсутності реєстрації [PERSON] на момент смерті його батька [PERSON] за адресою місця проживання останнього, нотаріус визначив частку позивача у спадщині, що залишилась після смерті її батька [PERSON] , в 1/3 частину від 1/3 частини, яка належала спадкодавцеві згідно свідоцтва про право власності згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», що на думку позивача, не відповідає дійсності. Позивач вважає, що факт проживання її батька [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останнього підтверджується наданими нею доказами. Не погодившись з позовними вимогами, відповідач [PERSON] у власних інтересах та інтересах своєї дочки малолітньої [PERSON] подала відзив на позов, в якому зазначила, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту постійного проживання [PERSON] разом з його батьком [PERSON] на момент смерті останнього. Згідно наявної у [PERSON] копії лікарського свідоцтва про смерть [PERSON] . станом на день смерті останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З довідки КП «Житлогосп» №2577 вбачається, що на момент смерті [PERSON] 02 січня 2010 року разом з ним за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживав та не був зареєстрований. Фактично у період з липня 2008 року по квітень 2010 року [PERSON] разом з відповідачем [PERSON] проживали в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , і переїхали до спірної квартири лише наприкінці квітня 2010 року, тобто через 3 місяці після смерті [PERSON] , що, на думку відповідача [PERSON] , свідчить про безпідставність доводів позивача. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] і її представник в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, просили в їх задоволенні відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і дату судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності, встановив наступне. З 08 січня 1997 року до 02 грудня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвами про одруження та про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у них народилася донька [PERSON] , позивач по даній справі. Позивачу [PERSON] та її матері [PERSON] належить кімната [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 січня 2010 року. [INFO] помер [PERSON] , батько [PERSON] , що сторонами не заперечується. 25 червня 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , батько позивача. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що сторонами не заперечується. Після смерті [PERSON] його спадкоємцями за законом є його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] і дочка [PERSON] , які успадкували по 1 / 3 частці спадкового майна, яке складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . 05 вересня 2013 року [PERSON] продала [PERSON] 2 / 3 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8983189 від 05 вересня 2013 року. Вивчивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Відповідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 74 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Приписи ст. 79 ЦПК України вказують, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. П. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Таким чином, підставою вважати спадкоємця таким, що прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є факт саме постійного його проживання із спадкодавцем на момент смерті останнього, а не факт тимчасового перебування. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до січня 2004 року. На підтвердження позовних вимог, а саме встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] на момент смерті останнього позивач надала ксерокопію паспорта громадянки України на своє ім`я, ксерокопію картки платника податків на своє ім`я, ксерокопію паспорта громадянки України на ім`я [PERSON] , ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про своє народження, ксерокопію свідоцтва про одруження [PERSON] із [PERSON] , яка після одруження змінила прізвище на [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про шлюб між [PERSON] і [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про шлюб між [PERSON] і [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про шлюб між [PERSON] і [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , ксерокопію паспорта громадянки України на ім`я [PERSON] , ксерокопію картки платника податків на ім`я [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про смерть [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про смерть [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про смерть [PERSON] , ксерокопію свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 березня 2012 року, ксерокопію довідки ПП «Будинковий сервіс» від 27 серпня 2017 року №2585, ксерокопію свідоцтва про право власності на житло від 28 січня 2010 року, ксерокопії технічних паспортів на приватизовану кімнату [ADDRESS] і квартиру [ADDRESS] , ксерокопію договору купівлі-продажу від 05 вересня 2013 року, ксерокопію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8983189 від 05 вересня 2013 року, акт-розпорядження КП «Житлогосп» від 05 вересня 2018 року №518, які суд не приймає як належні докази, оскільки вони не містять інформацію щодо предмета доказування. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт того, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом з [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , позивачем та її представником надано не було. Більш того, позивач зверталася до суду з клопотанням про допит свідків, але вони до суду не зявилися і позивач не наполягала на їх подальшому виклику та допиті. Посилання представника позивача на відповідь відповідача у іншій справі на поставлене останній питання щодо визнання факту проживання разом її померлого чоловіка та батька її чоловіка як на доказ - суд оцінюю критично. Підставою для відхилення цього доказу є пояснення відповідача, яка вказала, що їй було не зрозуміле питання у іншій справі, тому висловила так свою думку. Крім того, представник відповідача наголосив, що при зверненні до суду з даним позовом не надано жодного доказу на підтвердження обставин викладених у позові, а також звернув увагу, що встановлення факту позивачу необхідно з метою подачі інших позовів, що не є підтвердженням наявності майнових прав або неоспорюваних прав, як цього вимагає Законодавство України. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Ковальовим А.І. надано суду довідку КП «Житлогосп» від 21 вересня 2011 року №2577 про те, що [PERSON] , який помер [INFO] , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На момент його смерті за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не довела суду та не підтвердила достовірними доказами факт постійного проживання свого батька [PERSON] з 27 серпня 2007 року як члена сім`ї та ведення спільного господарства з його батьком [PERSON] до його смерті [INFO] в квартирі [ADDRESS] . Виходячи з наведених обставин та у відповідності до вище наведених норм права, суд приходить до висновку, що позов про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем не підтверджено належними доказами, а тому не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, а тому, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд залишає судові витрати по фактично понесеним.

Outcome: dismissed