Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

04 липня 2017 року до Костянтинівського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], в якій вона просить надати дозвіл її дитині [PERSON], [INFO], на тимчасовий багаторазовий виїзд на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції) у м. Макіївка Донецької області, тимчасово окуповану територію України (АР Крим) у м. Ялта та на багаторазовий виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України у м. Білгород-Дністровський Одеської області, з метою спілкування з родичами, оздоровлення, навчання та відпочинку, зумовлених потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку дитини, у її супроводі без дозволу та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], строком з дати набрання судовим рішенням чинності до 01 жовтня 2018 року. 28 серпня 2017 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON], згідно якої позивач зазначила, що має намір відпочити з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], з метою оздоровлення останньої, в санаторії «Южний» у м. Ялта АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією України, строком один місяць у період з червня по серпень 2018 року, в залежності від наявності путівки. Крім того, 12 вересня 2017 року позивачем до суду надані додаткові пояснення по справі, згідно яких вона з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], планує поїздки до м. Макіївки Донецької області, на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), на свята та дні народження їх родичів, а саме: з 09 жовтня 2017 року по 23 жовтня 2017 року, оскільки [INFO] день народження [PERSON] - батька позивача та дідуся малолітньої [PERSON], з 26 грудня 2017 року по 09 січня 2018 року на свята Новий рік та Різдво, з 06 березня 2018 року по 20 березня 2018 року, оскільки в м.Макіївка вона жила все життя і там залишились жити її родичі, друзі та знайомі, з яким вона бажає відсвяткувати свій день народження [INFO], з 28 квітня 2018 року по 12 травня 2018 року на травневі свята, з 23 липня 2018 року по 06 серпня 2018 року, оскільки [INFO] день народження бабусі позивача - [PERSON], а також з 06 вересня 2018 року по 20 вересня 2018 року, оскільки [INFO] день народження дідуся позивача - [PERSON]. Дати народжень позивача та її родичів, а також родинний зв'язок між ними підтверджується копіями відповідних документів, наявних в матеріалах справи. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, надавши до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст.74,76 ЦПК України, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в який просив справу розглядати за його відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду. Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 14.09.2017 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи. Суд, з'ясувавши позицію позивача, дослідивши обставини справи, оцінивши докази надані на їх підтвердження дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог частково з наступних підстав. Судом встановлено, що батьки [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], на підтвердження чого до позовної заяви була долучена копія свідоцтва про народження [NUMBER] (актовий запис № 1052, складений 02.12.2014 р. Міським відділом ДРАЦС Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області). Відповідно до копії рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/987/16-ц від 16.05.2016 р., яке набрало законної сили 27.05.2016 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно копії паспорта позивача [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до копії довідки УСЗН Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 06 липня 2015 року № 5111/1296, позивач у справі [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою в [ADDRESS]. Позивачем також долучені до матеріалів справи документи на підтвердження родинних зв'язків позивача з її родичами - батьком [PERSON], бабою та дідом - [PERSON] та [PERSON] відповідно, їх дат народження та місця проживання останніх в [ADDRESS]. А саме: копія свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] де батьками записані [PERSON] та [PERSON]; копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] позивача [PERSON], згідно якого дошлюбне прізвище позивача [PERSON]; копія свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] між батьками позивача - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно якого дошлюбне прізвище матері позивача [PERSON]; копія свідоцтва про народження матері позивача серія [NUMBER], згідно якого дід та баба позивача - [PERSON] та [PERSON]; копії паспортів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно яких дід та баба позивача зареєстровані в [ADDRESS]. Крім того, позивачем до матеріалів позовної заяви долучено копію медичної довідки від 20 липня 2016 року КМУ Центру ПМСД № 1, розташованої в м. Макіївка Донецької області, згідно якої малолітня дитина [PERSON], [INFO], часто хворіє на ОРВІ. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій (ч.1 ст. 3 зазначеного Закону). Згідно ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, за обставин, визначених у статті 1 цього Закону, має право на захист від примусового внутрішнього переміщення або примусового повернення на покинуте місце проживання. З наведеного вбачається, що [PERSON] разом з дитиною [PERSON] має право на в'їзд та виїзд на зазначені території. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Однак, Кабінетом Міністрів України встановлено певний порядок такого переміщення. Так, Постановою Кабінету Міністрів України №367 від 04.06.2015 р. затверджено Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, відповідно до пункту третього якого в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї здійснюються через контрольні пункти: громадян України - за умови пред'явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України". В'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239). Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженим наказом першого заступника керівника Антитерорестичного Центру при СБУ (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12.06.2015 р. №415 ог, в п. 5.1. встановлено, що контроль за в'їздом в район проведення АТО та виїздом з нього осіб, транспортних засобів і переміщення вантажів (товарів) у визначених пунктах здійснюється уповноваженими службовими особами контрольних органів і служб: громадян України (окрім осіб, залучених до проведення АТО) - за умови пред'явлення будь-якого документа, що посвідчують особу (відповідно до п.1 ст.2 Положення про прикордонний режим, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1147), дозволом фізичної особи; п. 5.1.1 встановлено, що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Отже, для в'їзду дітей на зазначені території позивачу необхідно дотриматись порядку виїзду за кордон дітей громадян України визначених постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила). Відповідні Правила передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається , в тому числі, у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. З вищевказаних норм права вбачається, що дитина може виїжджати за кордон за визначеними батьками підставами: країною перебування, конкретною метою та встановленого терміну перебування за кордоном, який необхідний для реалізації такої мети виїзду. Якщо згоди між батьками щодо такого виїзду не має, один з батьків має право звернутися до суду з позовом до другого з батьків задля отримання такої згоди за рішенням суду. Отже, рішення суду про надання такої згоди може бути ухвалено за наявності підстав визначених відповідними Правилами, а саме: із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Посилання позивача щодо ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, у зв'язку з чим позивач потребує отримання від суду дозволу на виїзд її дитини на тимчасовий багаторазовий виїзд на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції) у м. Макіївка Донецької області та тимчасово окуповану територію України (АР Крим) у м. Ялта та на багаторазовий виїзд з неконтрольованої та тимчасово окупованої території України у м. Білгород-Дністровський Одеської області з дати набрання судовим рішенням чинності до 01 жовтня 2018 року є необґрунтованим виходячи з наступного. Суд зазначає, що надання дозволу на майбутнє для невизначеної поїздки суперечить засадам сімейного законодавства, яке виходить із принципу рівноправності обох батьків: батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. За змістом ст. 157 цього Кодексу, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Разом з тим судом встановлено, що заплановані позивачем поїздки на відпочинок до Автономної Республіки Крим з метою оздоровлення дитини у літні місяці 2018 року та конкретні поїздки на свята до родичів в м. Макіївка, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями документів, відповідає інтересам дитини, не суперечить чинному законодавству, а тому суд вважає за можливе надати [PERSON], [INFO], дозвіл на в'їзд на тимчасово окуповану територію України - Автономну Республіку Крим в період з 01 червня 2018 року по 31 серпня 2018 року, а також на неконтрольовану територію через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей в період з 09 жовтня 2017 року по 23 жовтня 2017 року, з 26 грудня 2017 року по 09 січня 2018 року, з 06 березня 2018 року по 20 березня 2018 року, з 28 квітня 2018 року по 12 травня 2018 року, з 23 липня 2018 року по 06 серпня 2018 року, з 06 вересня 2018 року по 20 вересня 2018 року у супроводі її матері [PERSON] без згоди та супроводу її батька [PERSON]. Суд також зазначає, що згода (супровід) батька не потрібні для в`їзду дитини на контрольовану територію державою Україна. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial