Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

04 жовтня 2019 року, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасно сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Запорізького районного суду Запорізької області з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від заробітної плати (доходу), але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму. На теперішній час відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного рішення суду. Проте, рішення суду відповідач виконує неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду по сплаті аліментів, тому має нести відповідальність, передбачену ст.. 196 СК України та сплатити неустойку (пеню). Таким чином, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 56956 гривень 16 копійок. У судове засідання позивач не з`явилася, але до суду від її представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. У судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 15). 03.12.2019 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява. Відповідно до ч.1\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3\~ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1\~ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 20 січня 2020 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від заробітної плати (доходу), але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа. На підставі рішення суду 16.06.2014 року був виданий виконавчий лист № 317/1635/14-ц. Згідно розрахунку заборгованості від 26.02.2018 року, складеного головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області станом на 31.01.2018 року загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 317/1635/14 за період з серпня 2017 року по січень 2018 року становить 11423 гривні 41 копійки. Згідно розрахунку заборгованості від 24.10.2019 року, складеного державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області станом на 30.08.2019 року загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом № 317/1635/14-ц за період з лютого 2018 року по серпень 2019 року становить 57131 гривня 66 копійок. Заборгованість виникла з вини відповідача, у зв`язку із ненаданням матеріальної допомоги на утримання сина. Відповідно до\~ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно зі ст. 20 СК України\~до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих\~ст. 196 СК України\~позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України в своїй\~постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~у п. 22 роз`яснив, що передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1\~- нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1\~- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2\~- нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2\~- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An\~- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn\~- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Позивачкою пред`явлені вимоги про стягнення пені за період з серпня 2017 року по листопада 2019 року. Пеня за прострочення сплати аліментів за цей період складає 56956 гривень 16 копійки. Розрахунок проведений позивачкою вірно. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 196 СК України\~одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, у суду є всі підстави вважати, що відповідач заборгував позивачу аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше ніж 56956 гривні 16 копійки. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача, а тому вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню в розмірі, про який просить позивачка, а саме: 56956 гривні 16 копійки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пп.1 п. 1 ч.2\~ст.4 Закону України "Про судовий збір"\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів складало 704,80 грн. Згідно приписів п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір"\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved