Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що 13.08.2013 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 7082,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 12.12.2017 року має заборгованість у розмірі 21329,46 грн., яку він добровільно не виплачує. Ухвалою судді від 18.01.2018 р. було відкрито провадження у справі і справа призначена до розгляду. Представник позивача просить суд про розгляд справи за його відсутності, позов вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав і просить суд застосувати строк позовної давності в три роки, оскільки останній платіж по картці був здійснений 04.07.2014 року, і тому строк позовної давності сплив 04.07.2017 року. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.08.2013 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 7082,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позову, у [PERSON] станом на 12.12.2017 року утворилась заборгованість перед ПАТ КБ «Приват Банк» у розмірі 21329,46 грн., яка складається з: - 6872,98 грн. - заборгованість за кредитом; - 12946,60 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 991,88 грн. - штраф (процентна складова). Однак відповідач, що фактично не заперечує свою заборгованість, яку пояснює тим, що є соціально незахищеною особою, і через тяжкий матеріальний стан не міг виконати свої зобов'язання, позовні вимоги банку не визнає і просить суд застосувати строк позовної давності в три роки, оскільки останній платіж по картці був здійснений 04.07.2014 року, і тому строк позовної давності сплив 04.07.2017 року. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки. Відповідач, скориставшись правом, наданим йому чинним законодавством, просить застосувати строк позовної давності. За змістом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відсутність будь-яких проплат з боку відповідача з 04.07.2014 року зумовлювала настання у позивача права на звернення до суду з вимогою про сплату неповернених грошових сум у разі, якщо такі були нараховані. Натомість, здійснюючи щомісячні нарахування, позивач не звертався до суду протягом тривалого часу, який значно перебільшує встановлений законом строк позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давност, а також не доведено наявність підстав для визнання причин пропуску строку позовної давності для стягнення заборгованості поважними, у зв'язку з чим у позові належить відмовити.

Outcome: dismissed