Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 15.09.2012 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. [PERSON] свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 31.01.2015 року становить 11705,65 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 3904,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5121,68 грн., заборгованість за пенею та комісією 1649,09 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 533,60 грн. В порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2013 року, [PERSON], [INFO], визнано недієздатним, вказане рішення набрало законної сили 13.09.2013 року. Тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Додатково суду пояснив, що рішення про визнання [PERSON] недієздатним вступило в силу 13.09.2013 року, проте договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] про надання кредиту у розмірі 4000,00 грн., укладений 15.09.2012 року, тобто до моменту надрання законної сили рішення Вінницького міського суду Вінницької області, щодо визнання недієздатним [PERSON] Представник відповідача заперечив, щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив суд відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.09.2012 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н, про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг. Згідно з умовами договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. [PERSON] свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 31.01.2015 року становить 11705,65 грн., з яких заборгованість за кредитом становить 3904,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5121,68 грн., заборгованість за пенею та комісією 1649,09 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 533,60 грн. (а.с. 3-4). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2013 року, [PERSON], 04.02. [INFO], визнано недієздатним, вказане рішення набрало законної сили 13.09.2013 року (а.с. 78). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2013 року, [PERSON], [INFO], призначено опікуном [PERSON], визнаного 02.09.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області недієздатним (а.с 80). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.02.2016 року, задоволено заяву представника позивача та змінено відповідача [PERSON] на його опікуна [PERSON] Згідно п. 4."Права та обов'язки опікунів і піклувальників" Правил опіки та піклування, Затверджених Наказ Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680,- 4.1. Опікуни (піклувальники) мають право вимагати через суд повернення їм дітей, що перебувають у них під опікою і піклуванням, від будь-яких осіб, які утримують дітей у себе без законних підстав. 4.2. Опікуни (піклувальники) мають право управляти майном підопічних на користь останніх. 4.3. Опікуни (піклувальники) над неповнолітніми зобов'язані виховувати підопічних у дусі загальноприйнятих моральних норм, піклуватися про їх здоров'я, духовний і фізичний розвиток, навчання, готувати їх до праці та самостійного життя, захищати їх права та інтереси. Опікун (піклувальник) повинен раз на рік здійснювати повне медичне обстеження підопічних. Опікун над психічно хворим, який є небезпечним для себе або для оточуючих, повинен сповістити про це районний (міський) відділ внутрішніх справ і вжити заходів щодо направлення підопічного в психіатричну лікарню для лікування. Як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов'язків. 4.4. Опікуни при здійсненні прав і виконанні обов'язків підопічних укладають угоди від імені та в інтересах підопічних, діючи як їх законні представники згідно з чинним законодавством. 4.5. Опікуни над дієздатними особами надають цим особам допомогу при здійсненні ними своїх прав та виконанні обов'язків, а також оберігають їх від зловживань з боку третіх осіб. 4.6. Опікуни над неповнолітніми дають згоду на укладання тих угод, які згідно з законом ці особи не мають права укладати самостійно. Піклувальники над особами, обмежено дієздатними внаслідок зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами, дають згоду на укладання цими особами угод і розпорядження майном згідно з правилами, встановленими статтею 15 Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ). 4.7. Опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладання, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами є договори, що вимагають нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових прав, які належать підопічному, поділ майна, поділ, обмін та продаж житлової площі, а також видача письмових зобов'язань тощо. Органи опіки та піклування мають право, якщо це потрібно для захисту інтересів підопічних, обмежувати право одного з батьків або опікуна (піклувальника) розпоряджатися вкладом, внесеним будь-ким на ім'я підопічного. 4.8. Опікун (піклувальник), їх чоловік (дружина) та близькі родичі не мають права укладати угоди з підопічними, а також представляти осіб, що перебувають у них під опікою (піклуванням), при укладанні угод або веденні судових справ між підопічною особою та чоловіком (дружиною) опікуна чи піклувальника та їх близькими родичами. Опікун (піклувальник) не має права дарувати від імені підопічного, а також зобов'язувати себе від його імені порукою. 4.9. Суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи аліментів, інших поточних надходжень або прибутків від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних. 4.10. Піклувальник має право одержувати зазначені в пункті 4.9 цих Правил суми і витрачати їх на утримання осіб, що перебувають під піклуванням, якщо цього вимагають інтереси зазначених осіб. Зарплатою, стипендією, винагородою, одержаних у результаті здійснення своїх авторських та винахідницьких прав, неповнолітні у віці від п'ятнадцяти до вісімнадцяти років розпоряджаються самостійно. 4.11. Опікуни (піклувальники) подають щорічно, не пізніше 1 лютого, до органів опіки та піклування звіт про свою діяльність за минулий рік щодо захисту прав та інтересів підопічних, у тому числі щодо збереження належного їм майна та житла. На вимогу органів опіки та піклування опікуни (піклувальники) зобов'язані подавати звіти в інший визначений ними термін. Після припинення опіки та піклування опікуни (піклувальники) подають загальні звіти про свою діяльність. 4.12. Обов'язки з опіки та піклування опікунами та піклувальниками виконуються безоплатно. 4.13. Дії опікунів (піклувальників) можуть бути оскаржені будь-якою особою, у тому числі і підопічною, в органи опіки та піклування за місцем проживання підопічного. Рішення органів опіки і піклування про призначення або звільнення опікунів і піклувальників від виконання своїх обов'язків, а також з інших питань опіки і піклування можуть бути оскаржені зацікавленими особами чи опротестовані прокурором у встановленому законом порядку. 4.14. Контроль за діяльністю опікунів і піклувальників здійснюється органами опіки та піклування із залученням громадськості шляхом планових відвідувань осіб, які перебувають під опікою (піклуванням). Періодичність відвідувань установлюється окремим графіком, але не рідше ніж раз на рік, крім першої перевірки, яка проводиться через три місяці після встановлення опіки і піклування. При потребі розгляд результатів перевірок виноситься на засідання опікунської ради для вжиття відповідних заходів. 4.15. Про результати перевірки складається акт у двох примірниках, один з яких зберігається в органах опіки та піклування і є підставою для оцінки діяльності опікунів і піклувальників, другий - в опікуна (піклувальника). 4.16. Органи опіки та піклування зобов'язані, а особа, стосовно якої припинено опіку (піклування), має право вимагати від опікуна або піклувальника відшкодування майнових збитків, завданих їй недобросовісним або недбалим виконанням опікунських обов'язків. Згідно ст. 520 ЦК України, боржник у зобов»язанні може бути змінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржнипка перед новим кредитором. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивачем було надано кредит в розмірі 4000,00 грн., [PERSON], який рішенням суду визнаний недієздатним. Також встановлено, що за клопотанням представника позивача у справі було замінено неналежного відповідача недієздатного [PERSON] на його опікуна [PERSON], проте Цивільний кодекс України не передбачає відповідальності опікуна за зобовязання свого підопічного. Зокрема, статтею 67 ЦК України визначені права та обов'язки опікуна, так опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. На підставі вищенаведеного та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України залишається за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed