Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним зобовязанням від 16 серпня 2006 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKА2GK00000254 відповідно до якого останній отримала кредит в сумі 17600 Євро строком до 13 серпня 2021 року, зі сплатою річних відсотків за користування кредитом. Відповідач зобовязань за договором кредиту не виконує. Станом на січень 2016 року заборгованість відповідача становить 105662,60 Євро, що за курсом НБУ станом на 28 січня 2016 року становить 2860286 грн. 58 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту - 18006,61 Євро; заборгованість по процентам за користування кредитом 24243,39 Євро; заборгованість по комісії за користування кредитом 2796,99 Євро; пені за несвоєчасне виконання зобовязань 60615,61 Євро. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту від 16 серпня 2006 року в розмірі 105662,60 Євро, що за курсом НБУ станом на 28 січня 2016 року становить 2860286 грн. 58 коп. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, останній подав заяву, про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти постановлення рішення в заочному розгляді справи. Оскільки, відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, будучи повідомленим належним чином, тому зі згодою\~ позивача\~ суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. За таких обставин, на підставі частини 4 статті 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та подане заперечення, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № MKА2GK00000254 відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 17600 Євро строком до 13 серпня 2021 року, зі сплатою річних відсотків за користування кредитом. 2 із 4 Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до пункту 2.2 Договору кредиту - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що заборгованість відповідача згідно наданого суду позивачем розрахунку, становить 105662,60 Євро, що за курсом НБУ станом на 28 січня 2016 року становить 2860286 грн. 58 коп., яка складається із: -заборгованості по кредиту - 18006,61 Євро; -заборгованість по процентам за користування кредитом 24243,39 Євро; -заборгованість по комісії за користування кредитом 2796,99 Євро; -пені за несвоєчасне виконання зобовязань 60615,61 Євро. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. Частиною 2 статті 192 ЦК України визначено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, у кредит можуть бути надані згідно ЦК України як грошові одиниці України гривні, так і іноземна валюта, що виступатиме предметом зобов'язання. Відповідно до пункту 1 4.2 статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Окрім того, положення частини 3 статті 533 ЦК України допускають можливість виконання зобов'язань у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як зазначалося вище, такі випадки, порядок та умови визначені Законом України «Про банки і банківську діяльність». Отже, можливість надання і погашення кредитів в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Таким, чином, кредитний договір в іноземній валюті відповідає вимогам чинного законодавства. У відповідності до статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належним йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Вимогами статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтями 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. За правилами пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про 3 із 4 стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. У правовій позиції у справі № 6-100 цс 14 від 03 вересня 2014 року Верховний Суд України зазначив: «За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Як зазначено вище, пеня за несвоєчасне виконання зобовязання за договором становить 60615,61 Євро, що значно перевищує суму самої заборгованості за кредитним договором, яка становить 18006,61 Євро. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Таким чином, з урахуванням наведеного вище, пеню за несвоєчасне виконання зобовязання за договором слід зменшити до 39749,22 Євро. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати у справі, понесені позивачем та документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 525-527, 551, 610, 612, 617, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed