Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

29.12.2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності, в якому просить суд визнати за позивачем право власності на гаражний бокс №149 Гаражно-будівельного кооперативу «Березняки», за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 27, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивач, в особі свого представника, для оформлення права власності на гаражний бокс, звернулася до Голови правління ГБК «Березняки» із проханням надати довідку про членство у ГБК «Березняки» та інші документи необхідні для приватизації вказаного гаражного боксу. Згідно відповіді Голови правління ГБК, довідку про членство у «ГБК Березняки» кооператив надати не може, у зв'язку із відсутністю в архіві ГБК первинних документів стосовно позивача. Стосовно надання витягу з протоколу щодо прийняття вищевказаного рішення, оригінал протоколу засідання правління, на якому начебто приймали рішення про виключення [PERSON] зі складу членів кооперативу (а відповідно і приймали рішення про прийняття [PERSON] ([PERSON]) в члени ГБК «Березняки») вилучений слідчим і знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12013110040017972. Крім цього, позивач 12.04.2018 самостійно зверталася із заявою до ГБК «Березняки» щодо надання вищевказаних документів, проте у наданні документів їй було відмовлено та зазначено, що вона не є членом кооперативу. Окрім цього, голова кооперативу відмовив у прийнятті заяви про надання інформації мотивуючи це тим, що вона не є членом кооперативу. Після тривалих сперечань, голова правління погодився прийняти заяву про надання інформації, за умови виключення із неї даних про те, що [PERSON] є членом кооперативу. Таким чином, позивач не може отримати необхідних документів для реєстрації права власності на гаражний бокс №149, оскільки правління ГБК «Березняки» заперечує факт її членства у кооперативі. Позивач зазначає, що ГБК «Березняки» володіє інформацією щодо членства позивача у кооперативі та належності їй гаражного боксу №149, але заперечує цей факт та умисно не надає запитувані документи, для того щоб позбавити позивача можливості реалізувати своє право власності на належне їй майно. Згідно витягу з протоколу №7 засідання правління ГБК «Березняки» від 12.03.2008, рішенням Правління, власника гаражного боксу №149 [PERSON] прийнято в члени ГБК «Березняки». Підстава: Заява про вступ в члени кооперативу та квитанція про сплату членських внесків. Сплата позивачем вступного внеску підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №149 від 11.03.2018. Те, що Правління ГБК «Березняки» володіє інформацією щодо членства позивача у ГБК «Березняки» та належності їй гаражного боксу №l49, проте умисно створює перешкоди у реєстрації права власності на зазначений гаражний бокс за позивачем, за твердженням останньої підтверджується тим, що у Дніпровському районному суді міста Києва розглядалася цивільна справа №755/9369/17 за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: ГБК «Березняки», про визнання права власності на спадкове майно - гаражний бокс №149 (27.07.2018 позовну заяву залишено без розгляду). При розгляді даної справи, 16.11.2017 Головою ГБК «Березняки» було подане клопотання про залучення співвідповідача, згідно якого на підставі документації кооперативу, власником гаражного боксу №149 є [PERSON] До даного клопотання було долучено, завірені належним чином: копію заяви від 11.03.2008 про прийняття в члени кооперативу, як власника; копію витягу з протоколу №7 від 12.03.2008; копію свідоцтва про шлюб, яка підтверджує зміну прізвища. На момент подання вищезазначеного клопотання, тобто 16.11.2017 оригінал протоколу засідання правління, на якому приймали рішення про включення позивача до складу членів кооперативу, вже був вилучений в рамках кримінального провадження №12013110040017972, але це не завадило Голові ГБК «Березняки» підтвердити факт володіння позивачем гаражним боксом №149 та надати суду зазначені докази. За твердженням позивача, на даний час, правління ГБК «Березняки» заперечує факт членства у кооперативі позивача та не визнає право власності останньої на гаражний бокс №149, хоча в дійсності володіє необхідною інформацією, але умисно не надає відповідні документи, для того щоб позбавити позивача можливості зареєструвати право власності на гаражний бокс №149, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилається на положення ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328, 392 ЦК України, п. 8 ППВСУ №5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів». Також позивачка зазначає, що враховуючи те, що позивачу 12.04.2018 стало відомо про те, що її право на гаражний бокс №149 не визнається правлінням ГБК «Березняки», вимоги ст. 257 ЦК України стосовно строків позовної давності, дотримано. Відповідно до Довідки №14/12 від 26.03.2012 року, наданою ГБК «Березняки» балансова вартість гаража №149, розташованого на території гаражно-будівельного кооперативу «Березняки», за адресою: [ADDRESS] складає 1500,00 грн. Ухвалою суду від 15.01.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз'яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 04.02.2019 року до суду надійшли пояснення третьої особи ГБК «Березняки» стосовно поданого позову зі змісту яких вбачається, що третя особа не визнає позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що у позовній заяві позивачка стверджує, що є власником гаражного боксу на що вказує технічний паспорт у якому замовником значиться позивач. На думку третьої особи, тим самим позивач фактично вказує, що не є власником спірного майна. Третя особа зазначає, що у справі №755/9369/17, яка розглядалась Дніпровським районним судом міста Києва, позивач [PERSON] стверджувала, що є власником оспорюваного майна. Як доказ права власності [PERSON] надала технічний паспорт, який був виготовлений ТОВ «Укртехексперт». В подальшому суду було надано відповідь керівника ТОВ «Укртехексперт» про те, що ними даний технічний паспорт не виготовлювався та є підробленим. Після цього був наданий суду технічний паспорт, який є доказом у цієї справі. Третя особа зазначає, що технічний паспорт має різні технічні данні, а саме: у журналі розрахунку вказані дані, що гараж має площу 18 кв.м, а підсобне приміщення 5.4 кв.м і разом становить 23.4 кв.м, що підтверджується планом. При цьому, у характеристиках вказані дані, що площа складає 27.6 кв.м, а також оглядова яма 4.2 кв.м. В даному випадку третя особа звертає увагу суду на те, що за наведених умов не зрозуміло яким чином з'явилась різниця. Також третя особа вказує, що ціна позову є явно заниженою, а наданий як доказ, витяг з протоколу №7 засідання правління, який підписаний особою [PERSON] без вказання посади (Голова правління чи секретар), не вказує на членство позивача у ГБК «Березняки» та є сумнівним з точки зору місця на витягу печатки і самої форми печатки, яка візуально відрізняється від печатки на квитанції прибуткового ордеру від 2008 року. Третя особа вказує, що таким чином, сім'єю Яременко-Данкевич, для досягнення своє мети, починаючи з 2008 року використано неприпустима кількість сумнівних документів, які не відповідають дійсності, в тому числі і при подачі цього позову. На думку третьої особи, позов є безпідставним і з таким позовом ГБК «Березняки» не може погодитись. 25.02.2019 року до суду надійшла відповідь представника позивача на пояснення третьої особи зі змісту якої вбачається, що сторона позивача вважає пояснення третьої особи такими, що не відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства, оскільки до пояснень третьої особи не додано документи, що підтверджують надіслання пояснень і доданих до них доказів іншим учасникам справи, чим порушено їхні процесуальні права, передбачені статтею 43 ЦПК України. За таких умов сторона позивача просить суд не брати до уваги відповідні пояснення у разі відсутності підтвердження надсилання їх копій іншим учасникам справи. З обставинами та правовими підставами вказаними у поясненні, позивач не погоджується та зазначає, що сама [PERSON] не є власником гаражного боксу [ADDRESS]. Вона була вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно - гаражний бокс №149, оскільки правлінням ГБК «Березняки» умисно створювалися перешкоди у реєстрації права власності на зазначений гаражний бокс за її донькою [PERSON] На думку позивача, [PERSON] скористалася своїм правом на звернення до суду і це, ні у якому разі не вказує на те, що саме вона, а не [PERSON] є власником вказаного гаражного боксу. Технічний паспорт виготовлений ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації» від 16.01.2018 року не містить різних технічних даних. Згідно Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за №582/5773, у Характеристиці зазначається загальна площа забудови, тобто зовнішня площа, з урахуванням стін, а у Журналі вказуються розрахунки внутрішньої площі до плану гаражу. Враховуючи це, на думку позивача, твердження третьої особи, щодо різних технічних даних у Технічному паспорті, виготовленому ТОВ «БТІ» на гараж №149 у ГБК «Березняки» є безпідставним та не відповідає дійсності. Ціна позову була визначена з урахуванням наявної Довідки №14/12 від 26.03.2012 року, наданою ГБК «Березняки» про балансову вартість гаражного боксу. Представник зазначає, що йому не зрозуміло чому у своїх поясненнях ГБК «Березняки» посилається на визначення судом судового збору у іншій справі, адже до розгляду даної справи це немає ніякого відношення і не може вказувати на його безпідставність. Згідно Витягу з протоколу №7 засідання правління ГБК «Березняки» від 12.03.2008, рішенням Правління, власника гаражного боксу №149 [PERSON] прийнято в члени ГБК «Березняки». На думку сторони позивача, сумніви третьої особи щодо місця печатки і її форми є лише суб'єктивним ставленням і не може вказувати на недійсність або недопустимість даного доказу. Крім того, представник зазначає, що не зрозуміло чому взагалі у третьої особи виникають такі сумніви, адже при розгляді справи №755/9369/17, Голова ГБК «Березняки» у клопотанні про залучення співвідповідача сам вказував про те, що [PERSON] є власником гаражного боксу №149 і до свого клопотання долучив завірену належним чином копію витягу з протоколу №7 від 12.03.2008. Представник вказує, що стосовно додатків до пояснення третьої особи, то сторона позивача вважає такі докази неналежними та недопустимими. Так, до пояснення додано відповідь керівника ТОВ «Укртехексперт», який є неналежним доказом у даній справі, оскільки згідно ст. 77 ЦПК України не місить інформацію щодо предмету доказування. Також до пояснення було додано копію висновку почеркознавчої експертизи № 500/тдд від 02.12.2013, проведеної в рамках кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12013110040017972 від 14 листопада 2013 року. Представник вказує, що з моменту початку даного досудового розслідування вже минуло більше 5 років і за передбачених КПК України, розумних строків проведення досудового розслідування, стає зрозумілим, що дане провадження мало бути закрите, у іншому випадку ГБК «Березняки» надало би докази на підтвердження притягнення винних до відповідальності. Крім того, представник посилається на те, що як відомо, Кримінальним процесуальним кодексом встановлено недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування. Розголошення відомостей досудового розслідування можливо лише з дозволу прокурора і у тому обсязі, в якому він визнає це можливими. Третьою особою не було надано дозволу прокурора на розголошення висновків даної експертизи. Окрім того, на думку представника, достовірно не встановлено, що в рамках досудового розслідування не проводились інші експертизи із розгляду вказаних зразків підписів. Сторона позивача вважає, що надана копія висновку експерта є недопустимим доказом в розумінні ст. 78 ЦПК України. Сторона позивача вважає, що документи які були надані експерту в якості вільних зразків підписів не можна вважати такими, що достовірно виконані [PERSON] Окрім того, за твердженням представника, вільних зразків на підпис надто мало, оскільки, згідно із документами нормативно-правового забезпечення проведення відповідної експертизи, вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах. Крім того, представник зазначає, що як вбачається з висновку експерта, три вільні зразки підпису із шести, що досліджувалися, виконувались у 1991, 1995, 1998 роках, тоді як оспорювані документи були підписані у 2008 році, тому значно відрізняються за часом виконання. Таким чином, на думку представника, під час проведення судово-почеркознавчої експертизи було допущено численні порушення вимог Інструкції, що, відповідно, ставить під сумнів об'єктивність висновку експерта від 12 грудня 2013 року № 500/тдд. Сторона позивача просить суд об'єктивно оцінити пояснення та докази надані ГБК «Березняки», з урахуванням допущених порушень вимог ЦПК України, щодо їх надання суду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Київська міська рада отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та доданих до неї документів 21.01.2019 року, однак станом на час ухвалення рішення у справі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалась. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об'єктивно та всебічно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. За змістом наявної в матеріалах справи копії відповіді ГБК «Березніки» від 24.10.2018 року на звернення представника позивача, кооператив не може надати довідку про членство позивача у кооперативі в зв'язку з відсутністю в архіві кооперативу первинних документів стосовно [PERSON] Стосовно надання витягу з протоколу щодо прийняття рішення про прийняття позивача до членів кооперативу, глава правління повідомив, що оригінал протоколу вилучений слідчим та знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12013110040017972 (а.с. 9). В матеріалах справи також міститься копія «Витяг з протоколу №7 засідання правління ГБК «Березняки» від 12.03.2008 року», у якій зазначено, що рішенням Правління, власника гаражного боксу №149 [PERSON] прийнято в члени ГБК «Березняки» і рекомендовано затвердити на зборах уповноважених. Підстава: заява про вступ в члени кооперативу; квитанція про сплату членських внесків (а.с. 13). Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордеру №149 від [PERSON] прийнято вступний внесок 11.03.2008 року у розмірі 500,00 грн. (а.с. 14). За змістом наявної в матеріалах справи копії клопотання голови правління ГБК «Березняки» у справі №755/9369/17, на підставі документації кооперативу, власником гаражного боксу є [PERSON] До клопотання долучалась: копія заяви від 11.03.08 про прийняття в лени кооперативу, як власника; копія витягу з протоколу №7 від 12.03.2008 року; копія свідоцтва про шлюб від 23.07.11, яка підтверджує зміну прізвища (а.с. 15-18). В матеріалах справи також міститься копія довідки ГБК «Березняки» №14/12 від 26.03.2012 року наступного змісту: «видана [PERSON], який є членом ГБК «Березняки» з 26.07.1971 року та є власником гаражного боксу №149. Сума пайового внеску сплачена в повному обсязі 29.10.1976 року. Балансова вартість гаража станом на 26.03.2012 року складає 1500,00 грн. Рішенням виконкому Київміськради №1581 від 04.10.1971 року та рішенням виконкому Дарницької райради №88 від 10.02.1972 року виділено земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], для будівництва гаражів ГБК «Березняки» (а.с. 19). За змістом копії технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації» 16.01.2018 року на гараж [ADDRESS], замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с. 20-24). Відповідно до положень ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст.ст. 376, 377 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків та об'єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз'яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верхочного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» №5 від 28.06.1991 року, у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (ст.15 Закону України "Про власність"). За змістом наявної в матеріалах справи довідки ГБК «Березняки» №14/12 від 26.03.2012 року, пайовий внесок за гараж №149 був повністю сплачений 29.10.1976 року членом кооперативу [PERSON] (а.с. 19). При цьому, посилаючись в обґрунтування своїх позовних вимог на положення ст. 392 ЦК України позивач жодним чином не вказує на якій правовій підставі нею набуто гаражний бокс №149 після попереднього володільця [PERSON], натомість зі змісту правової норми ст. 392 ЦК України вбачається, що позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про кооперацію», пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки; вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов'язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації. За змістом ст. 11 Закону України «Про кооперацію», вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу. Згідно ст. 15 Закону України «Про кооперацію», вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства. З урахуванням встановлених судом обставин та з огляду на викладені норми чинного законодавства України суд констатує, що посилання позивача на витяг з протоколу №7 ГБК «Березняки» від 12.03.2008 року та квитанцію від 11.03.2008 року про сплату вступного внеску не є достатнім та належним обґрунтуванням позовних вимог про визнання права власності. Так, за змістом протоколу №7 ГБК «Березняки» від 12.03.2008 року та вимог ст.ст. 11, 15 Закону України «Про кооперацію» рішення правління про прийняття в члени кооперативу має бути затверджене вищим органом управління кооперативу. Однак відповідних доказів стороною позивача суду не надано. Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Обґрунтовуючи позовні вимог позивачка крім іншого посилається також на наявність квитанції від 11.03.2008 року про сплату вступного внеску, однак вказаний документ не підтверджує вимог позивача про визнання за нею права власності, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства України, вступний внесок та пай за своєю правовою природою та призначенням є різними оплатами. Питання про визнання права власності в даному випадку може бути поставлене особою яка сплатила пай, а не вступний внесок. Натомість жодного підтвердження про сплату позивачем в повному обсязі паю матеріали справи не містять, як і не містять інших даних, які б могли вказувати на набуття права власності на гаражний бокс за правочином, внаслідок спадкування, або з інших правових підстав. Крім того, приймаючи рішення суд приймає до уваги положення ст.ст. 376, 377 ЦК України та ст. 22 Закону України «Про кооперацію» за змістом яких, земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність із земель державної або комунальної власності відповідно до закону. Кооперативи придбавають земельні ділянки відповідно до Земельного кодексу України. Натомість, матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження виділення земельної ділянки для будівництва гаражів, зокрема і спірного гаражного боксу, оскільки відповідні посилання на виділення земельної ділянки містяться лише в довідці ГБК «Березняки» №14/12 від 26.03.2012 року, однак такі посилання суд не може визнати достатніми і приходить до висновку, що в даному випадку у розумінні положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України відповідні обставини мають бути підтверджені наявністю копій відповідних рішень про виділення земельних ділянок. Не дає підстав для визнання за позивачем права власності на гаражний бокс і наявність в матеріалах справи копії технічного паспорту на гараж, технічна інвентаризація якого навіть замовлена не позивачем. Оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку про не доведеність вимог позивача, що вказує на необхідність відмови у задовленні позовних вимог. Крім того, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд ґрунтується на тому, що у даному спорі належним відповідачем мав би бути саме ГБК «Березняки», оскільки саме кооператив не визнає членства позивача та його права власності на гаражний бокс, який натомість має у справі процесуальний статус третьої особи, що саме по собі є самостійною, окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed