Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

29.07.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олійникова Слобода» звернулось до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 17.06.2013 року між [PERSON] та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року перейменоване у ТОВ «Олійникова Слобода», було укладено договір оренди землі №38, за яким [PERSON] передала в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,28 га з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 18.06.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Олійникова Слобода» було укладено договір оренди землі №б/н, за яким [PERSON] передала в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,28 га з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. 12.09.2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич О.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 5824387, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 за ТОВ «Олійникова Слобода». 02.11.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Гречінська Н.П. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 25762082, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009 за ТОВ «Олійникова Слобода». Протягом усього часу дії договорів оренди Товариство користується земельними ділянками у своїй господарській діяльності і належним чином сплачує орендну плату. Проте, починаючи з лютого 2018 року [PERSON] вчиняє дії, спрямовані на позбавлення ТОВ «Олійникова Слобода» права користування землею за Договорами оренди. За скаргою, поданою [PERSON] та іншими особами до Міністерства юстиції України 28.02.2018 року, наказом № 727/5 від 15.03.2018 року Міністерство скасувало рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 та кадастровим номером 3220484400:03:004:0009 за ТОВ «Олійникова Слобода». Не зважаючи на те, що договір оренди №38 та договір оренди №б/н є дійсними і ніким не оспорені, 05.03.2018 року [PERSON] уклала з іншим орендарем - ТОВ «Агрокомплекс «Узин» договір оренди №б/н, за яким передала останньому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 та договір оренди №б/н, за яким передала останньому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009, після чого державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. 05.03.2018 року розпочала державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки за ТОВ Агрокомплекс «Узин» і 15.03.2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 з індексним номером 40129668 та рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009 з індексним номером 40129005. У зв`язку з порушенням прав ТОВ «Олійникова Слобода», як законного орендаря земельних ділянок з кадастровими номерами3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, та неможливістю відновити державну реєстрацію свого права оренди на них в ДРРПНМ внаслідок укладення [PERSON] договору оренди землі з іншим орендарем, ТОВ «Олійникова Слобода» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання недійсними цих договорів оренди землі та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 за ТОВ Агрокомплекс «Узин» (справа № 357/9105/18). Після звернення до суду відповідачі [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин» з метою ускладнення виконання судового рішення у справі № 357/9105/18 та відновлення ТОВ «Олійникова Слобода» державної реєстрації свого права оренди на їх підставі, 04.12.2018 року уклали договори про розірвання укладених між ними договорів оренди землі від 05.03.2018 року, після чого [PERSON] здійснила об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 та з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009. 01.12.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун А.А. була посвідчена заява [PERSON] про об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, зареєстрована за реєстровим № 3047. При цьому, [PERSON] не вчинила жодних дій щодо отримання від ТОВ «Олійникова Слобода», як законного орендаря земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, згоди на проведення її об`єднання, не повідомила Товариство про свій намір здійснити об`єднання і не погодила технічну документацію із землеустрою щодо об`єднання із ТОВ «Олійникова Слобода». На підставі зазначеної заяви [PERSON] 10.12.2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про: 1) скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрових номерів цих земельних ділянок за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 2) державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, яка утворилися внаслідок об`єднання. 13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на сформовану внаслідок об`єднання земельної ділянки за [PERSON] : - на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га з індексним номером 44588201 від 13.12.2018 року. Не зважаючи на те, що право оренди ТОВ «Олійникова Слобода» за Договорами оренди залишилось дійсним в силу норм ч. 3 ст. 110 ЗК України і продовжує діяти щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3220484400:03:004:0075, 10.12.2018 року відповідач [PERSON] уклала з ТОВ Агрокомплекс «Узин» договір оренди землі, за яким в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин» було передано спірну земельну ділянку. 13.12.2018 року той же Державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га з індексним номером: 44594727 від 13.12.2018. Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства України об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 було здійснено без погодження з Товариством, як її законного орендаря, та виключно з метою приховання юридичного факту наявності у ТОВ «Олійникова Слобода» дійсного права оренди на них і перешкоджання йому у відновленні державної реєстрації цього права в ДРРПНМ. Відтак, за наявності дійсного Договорів оренди з позивачем, які поширюють свою дію на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 в силу норм ч. 3 ст. 110 ЗК України, [PERSON] не мала права передавати її в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин» і при укладанні оспорюваного договору порушила права Товариства, як її законного орендаря. Відповідно, у Державного реєстратора не було і правових підстав для проведення державної реєстрації права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ Агрокомплекс «Узин». Таким чином, станом на сьогоднішній день має місце грубе порушення прав та інтересів позивача, як єдиного законного орендаря спірних земельних ділянок. В зв`язку з вище викладеним та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 27.07.2020 року, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі б/н від 10.12.2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин», щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, скасувати рішення державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, індексний номер: 44594727 від 13.12.2018 15:33:11 та припинити право оренди ТОВ Агрокомплекс «Узин» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, що виникло на підставі Договору оренди землі №б/н від 10.12.2018 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин». Витребувати із незаконного володіння та користування ТОВ Агрокомплекс «Узин» на користь ТОВ «Олійникова Слобода» земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, яка розташованав межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, внести зміни до договору оренди землі №б/н від 18.06.2015 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Олійникова Слобода». 03.09.2019 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 25.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Ілюшиної Марини Олександрівни , яка обґрунтовує свої заперечення тим, що в період з 03.12.2018 року по 13.08.2019 року вона працювала державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області. В свої роботі на цій посаді вона керувалась діючим законодавством України та вважає, що при прийнятті нею рішення про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, індексний номер: 44594727 від 13.12.2018 нею жодних порушень діючого законодавства допущено не було. Вона заперечує проти обгрунтування позовних вимог, викладених в п. 1.3.2 позовної заяви про те, що під час прийняття оскаржуваних рішень державним реєстратором було порушено норми законодавства, але вона вважає, що надані їй для реєстрації права оренди земельної ділянки документи були достатніми для проведення такої реєстраційної дії і не містили на той час підстав для відмови у такій реєстрації. Зі змісту позовної заяви та з доданої Інформаційної довідки з Держреєстру за номером 172337851 від 02.07.2019 р. вбачається, що спірній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 3220484400:03:004:0075, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер НВ -3213106772018, виданий 10.12.2018 року відділом Держгеокадастру. Тобто, спірна земельна ділянка 10.12.2018 року була вже сформована та відкрито розділ та реєстрація ОНМ (дата, час державної реєстрації) - 10.12.2018 року 16:34:44. Земельна ділянка вже була зареєстрована як об`єкт нерухомого майна і могла бути об`єктом цивільних прав і реєстрація права оренди відбулась після формування та державної реєстрації права власності на цю земельну ділянку. Тобто, вона діяла в межах вимог діючого законодавства. Передбачених законом достатніх підстав для відмови у реєстрації права оренди спірної земельної ділянки у неї не було, заявлені до реєстрації речові права на нерухоме майно та їх обтяження вона вважала такими, що відповідають законодавству і поданим/отриманим документам, як передбачено ч. 4 ст. 18 Закону № 1952-IV. Вона погоджується з позивачем в тій частині, що оскаржуване ним рішення державного реєстратора підлягають скасуванню як похідна вимога від вимоги про визнання недійсним оспорюваного договору (в разі визнання судом оспорюваного договору недійсним) і заперечує проти того, що нею були порушені норми законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, тому це є додатковою підставою для скасування судом оскаржуваного рішення. Позивачем жодним чином не доведено позовних вимог до неї, як самостійних позовних вимог, а якщо ці позовні вимоги вважати похідними, як вказує сам позивач, та вона не має виступати відповідачем у цій справі. В зв`язку з викладеним, просила в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до неї, відмовити як пред`явлених до неналежного відповідача. 19.10.2020 року представник позивача, адвокат Тетеря Світлана Ігорівна надав до суду додаткові письмові пояснення, в яких вказує, що висновки Верховного Суду на яких наголошують відповідачі у будь-якому випадку не можуть бути враховані судом під час вирішення даної справи. Так, договір оренди землі, укладений після 01.01.2013 року, набирає чинності з моменту його підписання сторонами, і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди за цим договором не впливає на його дійсність. Висновки Верховного Суду, зроблені під час розгляду справи № 357/8110/18, повністю ґрунтуються на висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.01.2020 року у справі № 322/1178/17. Спір справи № 322/1178/17 стосувався договору оренди землі, укладеного 01.11.2007 року, тобто до 01.01.2013 року, а спір у справі № 357/8110/18 - договору оренди землі, укладеного 07.08.2014 року, тобто вже після 01.01.2013 року. Висновок Палати Верховного Суду у справі № 322/1178/17 стосується договорів оренди землі, які були укладені у період дії норми ст. 18 Закону України «Про оренду землі», яка була виключена з 01.01.2013 року. Тобто, їх висновки не стосуються даних правовідносин і не підлягають застосуванню у цій справі. У свою чергу з 01.01.2013 року набрав чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», згідно з підп. «е» підп. 2 п. 5 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» якого ст. 126 Земельного кодексу України викладено у новій редакції та передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який передбачає, зокрема, державну реєстрацію права оренди на земельні ділянки, а не державну реєстрацію договору оренди землі. Тобто, поняття «державна реєстрація договору» та «державна реєстрація речового права» не є тотожними. Тому, чинна редакція Закону «Про оренду землі» № 161-XIV, яка діяла на момент укладення договору оренди, не передбачає державної реєстрації договору оренди землі і тому договори укладені після 01.01.2013 року, починають свій перебіг з моменту його укладення після 01.01.2013 року, тобто підписання сторонами, а не державної реєстрації права оренди, якщо тільки сторони у самому договорі не домовились про інше, що узгоджуються з висновками Верховного Суду, висловленими під час розгляду справ № 912/3294/18, № 291/421/17, № 291/422/17, № 291/426/17, у межах яких досліджувався момент укладення та набрання чинності договорів оренди землі, укладених після 01.01.2013 року. Тому, саме ці висновки повинні враховуватись судом. Право оренди земельної ділянки набувається на підставі договору оренди землі, що набрав чинності, а не його державної реєстрації у ДРРПНМ, вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.02.2019 року у справі № 917/410/18, від 12.03.2019 року у справі № 911/3594/17, від 05.06.2019 року у справі № 392/1829/17, в яких Верховний Суд вказав, що державна реєстрація певного речового права на нерухоме майно не є підставою для його набуття, а є лише засвідченням державою набуття цього права, яке виникло на підставі певного правочину, що унеможливлює ототожнення факту набуття права з фактом його державної реєстрації. Сама по собі державна реєстрація права не є підставою його виникнення, оскільки такої підстави закон не передбачає. Тобто, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Олійникова Слобода» не призвело до припинення самого права оренди, що виникло у них на підставі Договору оренди після його державної реєстрації. Більше того, наказ Міністерства юстиції України, яким було скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Олійникова Слобода», оскаржується у судовому порядку (справа № 357/9440/20). При цьому, у постановах від 19.12.2018 року у справі № 291/422/17, від 02.10.2019 року у справі № 291/426/17, від 11.12.2019 року у справі № 291/421/17 Верховний Суд наголосив, що відсутність державної реєстрації права оренди земельної ділянки сама по собі не свідчить про те, що договір оренди землі не укладено, як і про те, що орендар за таким договором не має права оспорити договір, укладений орендодавцем з іншим орендарем, а навпаки орендар має таке право. Чинне законодавство України не передбачає право власника земельної ділянки, щодо якої ним вже укладено договір оренди землі, передавати її у користування іншій особі шляхом укладення з нею договору оренди землі. Верховний Суд України також неодноразово висловлював правову позицію про те, що факт чинності попередніх договорів оренди землі унеможливлює державну реєстрацію права оренди згідно договорів оренди землі, укладених пізніше. Орендар, що уклав договір оренди землі раніше, має право оспорити договір оренди землі з іншим орендарем.Об`єднання [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 не припинив право оренди позивача, що виникло на підставі договорів оренди, в силу норм ч. 3 ст. 110 ЗК України, позивач має право оренди щодо сформованої у результаті об`єднання спірної земельної ділянки. Внаслідок об`єднання земельних ділянокз кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 у ДЗК було скасовано їх державну реєстрацію та їх кадастрові номери, а відомості про них набули статусу архівних і не можуть бути відновлені. Тому, ефективним способом захисту порушених прав позивача на спірну земельну ділянку є визнання недійсними оспорюваного договору, скасування оскаржуваного рішення та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та користування відповідача ТОВ Агрокомплекс «Узин». 30.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 15.03.2021 року представник відповідачів - [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин», адвокат Червінчик Євгеній Едуардович надав до суду письмові пояснення, в яких вказує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , як власник земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, особисто договори оренди землі з ТОВ «Олійникова Слобода» не підписувала і нікого не уповноважувала їх підписати. В лютому 2018 року вона звернулась до державного реєстратора щодо надання їй витягу з державного реєстру речових прав, даний витяг був необхідний для укладення договору оренди земельних ділянок. Відповідно до отриманої 27.02.2018 року інформаційної довідки було встановлено, що 12.09.2013 року державним реєстратором Матушевич О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав за номером 5824387, яким зареєстровано право оренди за позивачем та 02.11.2015 року державним реєстратором Гречінська Н.П. прийнято рішення про державну реєстрацію прав за номером 25762082, яким також зареєстровано право оренди за позивачем. В зв`язку з цим 28.02.2018 року вона звернулась із письмовою заявою до комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при міністерстві юстиції України щодо скасування запису про державну реєстрацію спірного договору оренди землі. Наказом міністерства юстиції України № 727/5 від 15.03.2018 року її заява була задоволена та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 5824387 від 12.09.2013 року та за номером 25762082 від 02.11.2015 року, прийняті державними реєстраторами Матушевич О.В. та Гречінська Н.П., даний наказ у встановленому законом порядку не скасований та є чинним. 05.03.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договори оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009. Дані договори оренди земельних ділянок зареєстровані 15.03.2018 року, державним реєстратором Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав», після скасування міністерством юстиції попередньої реєстрації. 01.12.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Дерун А.А. була посвідчена заява [PERSON] про об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009. Державним кадастровим реєстратором відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та в м. Біла Церква ГУ Держгеокадастру у Київській області прийняте рішення про скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрового номеру та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га. 04.12.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договір про розірвання договору оренди землі від 05.03.2018 року. 10.12.2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Узин» укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який було зареєстровано право оренди 13.12.2018 року за ТОВ «Агрокомплекс «Узин». Відповідно до п. 37 прикінцевих положень договору оренди, який на думку позивача був укладений 17.06.2013 року та 18.06.2015 року між відповідачем [PERSON] та позивачем, ці договори набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій. Зі скасуванням рішень державних реєстраторів про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірні земельні ділянки та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права. Оскільки, державна реєстрація речового права позивача на спірні земельні ділянки була скасована 15.03.2018 року, можливо прийти до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки на момент початку перебігу строку дії укладеного 10.12.2018 року договору оренди землі, відлік якого обраховується з 13.12.2018 року - з часу здійснення державної реєстрації речового права за ТОВ Агрокомплекс «Узин», права та інтереси позивача порушені не були, оскільки права на вказаний об`єкт нерухомого майна у нього вже були відсутні. Тобто, укладення оскарженого договору оренди не стало перешкодою для позивача у реалізації права користування тією самою земельною ділянкою, що виключає наявність підстав для визнання договору оренди землі недійсним. Тобто, відповідач [PERSON] своїми діями права позивача не порушувала. Щодо позовних вимог про внесення змін до договору оренди землі №б/н від 18.06.2015 року. Земельні ділянкиз кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, які були предметом договору оренди, про внесення змін до якого подано позов у цій справі, не існує як об`єкт цивільних прав, оскільки в її межах шляхом об`єднання утворено іншу земельну ділянку, а тому і відсутній предмет спору. Тобто, зміна фактичних площ і меж земельних ділянок із присвоєнням їм нових кадастрових номерів після укладення договору оренди земельних ділянок унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому ч. 1, 6 ст. 33 Закону України «про оренду землі, оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. З огляду на викладене просив в позові відмовити в повному обсязі. Представник позивача, адвокат Савінський Костянтин Валерійович, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачів - [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин», адвокат Червінчик Євгеній Едуардович, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Відповідач - державний реєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина М.О. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, ч.1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія Р3 №284669, виданого 23.07.2003 року, довідки Управління земельних ресурсів у Білоцерківському району Головного управління земельних ресурсів у Київській області №06-15-8411 від 30.12.2008 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (Т. 1 а.с. 17-19), [PERSON] , [INFO] , набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 площею 2,28 га, розташовану на території: Олійниково-Слобідськоїсільської ради Білоцерківського району Київської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.04.2015 року відповідач - [PERSON] , [INFO] , отримала в спадщину земельну ділянку площею 2,28 гектара, розташовану за адресою: Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому[PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ №284670, виданого 23.07.2003 року Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 22.01.2003 року № 28, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності за землю №403, кадастровий номер земельної ділянки - 3220484400:03:004:0009. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.04.2015 року проведено державну реєстрацію права власності №36589397 на підставі внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 20834056 від 22.04.2015, що підтверджується матеріалами справи (Т. 1 а.с. 23-25). З матеріалів справи (Т.1 а.с. 13-14), вбачається, що 17.06.2013 року між [PERSON] ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменоване в ТОВ «Олійникова Слобода», було укладено договір оренди землі №38, за яким [PERSON] передала Товариству в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,28 га з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Згідно даного договору, орендна плата нараховується і видається орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1262,88 грн. Додаткові умови: оранка, культивація та обмолот на присадибних ділянках 0,30 га буде проводитись безкоштовно, надання автомобіля для доставки хворого до лікувального закладу, надання допомоги на лікування, при наявності документа та заяви, в розмірі 200 (двісті) гривень, в разі смерті Орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 (п`ятсот) гривень або продукти на дану суму на підставі заяви особи, що займається похованням. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції. Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року. Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 5 років за взаємною згодою сторін. Згідно п. 37 договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 12.09.2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Матушевич О.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 5824387, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 за ТОВ «Олійникова Слобода», що підтверджується матеріалами справи (Т. 1 а.с. 20). З матеріалів справи (Т.1 а.с. 21-22), вбачається, що 18.06.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Ім. Котовського», яке у листопаді 2016 року було перейменоване в ТОВ «Олійникова Слобода», було укладено договір оренди землі №б/н, за яким [PERSON] передала Товариству в оренду строком на 10 років земельну ділянку площею 2,28 га з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009, розташовану в межах Олійниково-Слобідської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Згідно даного договору, орендна плата нараховується і видається орендарем в розмірі не менше 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у грошовій або натуральній за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить не менше 5539,61 грн. Додаткові умови: в разі смерті Орендодавця допомога на поховання в розмірі 500 (п`ятсот) гривень на підставі заяви особи, що займається похованням. Обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації вартості землі, без врахування індексів інфляції. Орендна плата видається у строк до 31 грудня поточного року. Видача грошей, продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відомістю на видачу грошей, продукції та послуг. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на 5 років за взаємною згодою сторін. Згідно п. 37 договору оренди він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 02.11.2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Гречінська Н.П. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 25762082, яким зареєструвала право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009 за ТОВ «Олійникова Слобода», що підтверджується матеріалами справи (Т. 1 а.с. 28). 28.02.2018 року [PERSON] інші особи звернулись до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Розглянувши дану скаргу Міністерство юстиції України наказом №727/5 від 15.03.2018 року, прийняло наказ та дійшло висновку про скасування рішень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, та скасувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.09.2013 року №5824387, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Матушевич О.В. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.11.2015 року №25762082, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Таращанського районного управління юстиції Київської області Гречінською. Н.П., що підтверджується матеріалами справи (Т.1 а.с. 39-47, 48). У серпні 2018 року ТОВ «Олійникова Слобода» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомплекс «Узин», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю., про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, яка відповідно до ухвали від 19.10.2018 року Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, була прийнята до провадження суду (Т. 1 а.с. 49-54, 55-56). З відповіді на запит Головного управління держгеокадастру у Київській області (Т.1 а.с. 33, 36, 57, 58-59), вбачається, що згідно із Національною кадастровою системою, земельні ділянки зазначені у запиті, були перенесені до архівного шару. В результаті чого земельні ділянкиз кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 булиоб`єднані згідно документацій із землеустрою з присвоєнням кадастрового номеру 3220484400:03:004:0075. Також, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.07.2019 року №172337593 та №172337771, 01.12.2018 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун А.А. була посвідчена заява [PERSON] про об`єднання земельних ділянокз кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, зареєстрована за реєстровим № 3229. На підставі заяви [PERSON] 10.12.2018 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Білоцерківському районі Міськрайонного управління у Білоцерківському районі та м. Білій Церкві Головного управління Держгеокадастру у Київській області були прийняті рішення про скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 шляхом закриття Поземельної книги і скасування кадастрових номерів цих земельних ділянок за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 2) державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, яка утворилися внаслідок об`єднання. 13.12.2018 року державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною М.О. були прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на сформовану внаслідок об`єднання земельну ділянку за [PERSON] з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га з індексним номером 44588201 від 13.12.2018 року, що підтверджується матеріалами справи (Т. 1 а.с. 58-59). 10.12.2018 року між [PERSON] та ТОВ Агрокомплекс «Узин» був укладений договір оренди землі, відповідно до п.2 даного договору в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером: 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56 га, яка розташована на території Узинської міської об`єднаної територіальної громади с. О. Слобода Білоцерківського району Київської області. 13.12.2018 року даний договір на земельну ділянку був зареєстрований відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44594727 державним реєстратором Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиною Мариною Олександрівною (Т. 1 а.с. 58-59, Т. 2 а.с. 60-64). 18.04.2019 року ТОВ «Олійникова Слобода» звернулась до [PERSON] , шляхом направлення засобами поштового зв`язку, пропозицію (оферту) про внесення змін до Договору оренди землі № б/н від 18.06.2015 року (Т. 1 а.с. 61-68). Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законами, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Аналогічні положення містить ст. 6 Закону України «Про оренду землі», згідно якої орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ст.124 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря;відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. За ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч .2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Судом встановлено, що укладені 17.06.2013 року та 18.06.2015 року між ТОВ «Олійникова Слобода» та [PERSON] договори оренди землі були зареєстровані, однак наказом Міністерства Юстиції України №727/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстратора №5824387 від 12.09.2013 року та №25762082 від 02.11.2015 року про реєстрацію права оренди за позивачем скасовані, як такі, що були здійснені з порушенням вимог чинного законодавства. Відомості про скасування державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки внесено до Реєстру в той же день - 15.03.2018 року. Зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірні земельні ділянки та внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права. Отже, скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди позивача, держава офіційно не визнає і не підтверджує факт набуття позивачем права оренди на спірні земельні ділянки, належні відповідачу [PERSON] , оскільки відповідні відомості були виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до п. 37 укладених між ТОВ «Олійникова Слобода» та [PERSON] договорів оренди від 17.06.2013 року та 18.06.2015 року, вони набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації. Доводи сторони позивача в частині незаконності вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України, з огляду на його оскарження в судовому порядку, суд, наразі, не може взяти до уваги, оскільки на момент розгляду справи зазначений наказ є чинним і відповідного судового рішення про його скасування не надано. Крім того, оскарження позивачем в судовому порядку дій чи рішення Міністерства юстиції України не спростовують сам факт існування такого рішення державного реєстратора про скасування реєстрації права оренди позивача, станом на час об`єднання власником своїх земельних ділянок та на час укладення спірного договору оренди з іншим орендарем. Отже, державна реєстрація за позивачем скасована і за умови відсутності здійснення державної реєстрації договору, як і за умови скасування незаконно проведеної реєстрації, зазначені договори оренди землі є такими, що втратили свою чинність, а відтак ТОВ «Олійникова Слобода» не має права оренди за такими договорами. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі 6-643цс16, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі 322/1178/17, Постанові Верховного Суду України від 01.04.2020 року по справі № 357/8110/18, постанові Верховного Суду від 30.07.2020р. у справі №357/7734/18. Представник позивача в додаткових поясненнях зазначає, що не правомірно застосовувати позиції Верховного Суду України, щодо моменту набрання чинності договором оренди землі, викладених у постановах від 01.04.2020 року по справі № 357/8110/18 та від 15.01.2020 року у справі № 322/1178/17, обґрунтовуючи тим, що спір у справі № 322/1178/17 стосувався договору оренди землі, укладеного 01.11.2007 року, тобто до 01.01.2013 року. Оскільки ст. 18 Закону України «Про оренду землі» виключена з 01.01.2013 року, відповідно до якої, договір оренди набирав чинності з моменту його державної реєстрації, тобто ця позиція може стосуватися лише договорів оренди землі, які були укладені до 01.01.2013 року. На їх думку, чинна редакція Закону України «Про оренду землі», яка діяла і на момент укладення позивачем і відповідачем [PERSON] договорів оренди не передбачає державної реєстрації даних договорів. Однак, суд не погоджується з твердженням представника позивача, з наступних підстав. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Положення про необхідність державної реєстрації права оренди земельної ділянки закріплене також і в частині п`ятій статті 6 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (зараз і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державній реєстрації підлягає право постійного користування та право оренди земельної ділянки. Згідно з частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Також, в п. 37 укладених між ТОВ «Олійникова Слобода» та [PERSON] договорах зазначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, як і було і на даний час передбачено чинним законодавством України. Тому, наявність договору оренди землі, який не набув чинності, не свідчить про те, що його сторони набули прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні цього договору, а відтак не є перешкодою для власника земельної ділянки для її об`єднання, укладення та державної реєстрації іншого договору оренди землі з іншим орендарем. За таких обставин, об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 в одну земельну ділянку з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 загальною площею 4,56га, державна реєстрація цієї земельної ділянки за [PERSON] та передача її в оренду ТОВ Агрокомплекс «Узин» після скасування реєстрації права оренди позивача ТОВ «Олійникова Слобода» не порушує прав останнього, у реалізації права користування тими самими земельними ділянками, що виключає наявність підстав для визнання договору оренди землі від 10.12.2020 року недійсним, оскільки такі права відсутні, як зазначено вище, що право оренди виникає виключно з моменту державної реєстрації цих прав. Слід зазначити, що договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч. 1 ст. 210 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ч. 5 ст. 6, ст. 17 Закону України «Про оренду землі», ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди (ст. 17 Закону України «Про оренду землі»). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 357/8110/18 та у постанові від 30 липня 2020 року у справі № 357/7734/18 Таким чином, оскільки державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0008 та державна реєстрація права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220484400:03:004:0009 за позивачем ТОВ «Олійникова Слобода» була скасована, що свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваним договором оренди, як на момент реєстрації зазначеного договору так і на момент пред`явлення позову. Так, відповідно до ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з частинами першою-другою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Відповідно до частини дев`ятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Ч. 10 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера відповідно до ч. 4 ст. 79-1 ЗК України. Ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором в Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер земельної ділянки виконую функцію її ідентифікатора - унікальної ознаки, яка служить для виокремлення ділянки та її атрибутів у реєстрах, базах даних, інформаційних системах тощо. Ч. 13 ст. 79-1 ЗК України визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Встановлено, що відповідачем [PERSON] було здійснено об`єднання раніше сформованих земельних ділянок з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, що перебували в оренді ТОВ «Олійникова Слобода», за наслідками чого створено одну нову земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер. Отже, станом на час розгляду справи земельні ділянки, які були предметом договорів оренди укладені з ТОВ «Олійникова Слобода», об`єднані, внаслідок чого сформовано одну земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер 3220484400:03:004:0075 та яка передана у власність [PERSON] .. Тобто, земельні ділянки з кадастровими номерами 3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009 не існують як об`єкти цивільних прав, оскільки в її межах шляхом об`єднання утворено однуіншу земельну ділянку. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 жовтня 2017 року у справі № 914/1128/16. Отже, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Водночас, враховуючи, що заходи щодо об`єднання земельних ділянок із кадастровими номерами3220484400:03:004:0008 та 3220484400:03:004:0009, в одну з площею 4,56 га з кадастровим номером 3220484400:03:004:0075 є чинними, суд прийшов до висновку, що позивач обрав не ефективний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки поновлення прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди, потребуватиме поділу земельної ділянки, утворену за наслідками об`єднання, та створення земельних ділянок зі складу існуючої ділянки, яка вже сформована як об`єкт цивільних прав, а отже, позивачем у цій справі обрано не ефективний спосіб захисту порушених прав. Тобто, у зв`язку з об`єднанням земельних ділянок, які були предметом договорів оренди, та формуванням іншої земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, об`єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки та її площі, припинилось існування цих земельних ділянок у дійсних межах, що унеможливлює ефективний захист прав позивача шляхом внесення змін до договору оренди, укладення додаткових угод про поновлення договору оренди. (постанова Верховного Суду від 18 грудня 2018 у справі № 912/1616/18). Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», інформація про об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) є істотною умовою договору. Зміна такої умови договору тягне за собою наслідки, передбачені ч. 10 ст. 33 цього Закону, якою встановлено, що у разі зміни меж або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Тобто, зміна фактичних площ і меж земельної ділянки із присвоєнням їй нового кадастрового номеру після укладення договорів оренди земельних ділянок унеможливлює внесення змін до раніше укладених договорів, оскільки такі зміни мають бути наслідком укладання договору оренди земельної ділянки із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Відповідні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16, від 20.02.2019 року у справі №904/792/18, від 03.06.2020 року у справі №686/2073/19-ц. Щодо вимог заявлених до Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни суд виходить з наступного. ТОВ «Олійникова Слобода» в обґрунтування позовних вимог про скасування рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації припинення права оренди та державної реєстрації права ТОВ Агрокомплекс «Узин» оренди спірної земельної ділянки, посилається на порушення його прав як дійсного орендаря зазначеної земельної ділянки. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Проте у випадку, коли заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію права, також, не є належним способом захисту прав позивача. Зазначеного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі 367/2022/15-ц . Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Аналогічні правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19), постанові Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі № 357/ 7734/18. Встановлено, що спір у даній справі виник між ТОВ «Олійникова Слобода», [PERSON] , ТОВ Агрокомплекс «Узин», а Державний реєстратор Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшина Марина Олександрівна є неналежним відповідачем у даній справі, тому у задоволенні позовних вимог ТОВ «Олійникова Слобода» до Державного реєстратора Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області Ілюшиної Марини Олександрівни слід відмовити саме із зазначеної підстави. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 31.07.2019 року було забезпечено даний позов ТОВ «Олійникова Слобода» та накладено арешт на спірну земельну ділянку, тому, оскільки, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, то заходи забезпечення даного позову підлягають до скасування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed