Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

01 липня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до СП ТОВ « Світловодськпобут» та просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по 01 червня 2015 року та вихідну допомогу. (а.с. 1-3, 38-39) Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 06 травня 2015 року був звільнений з СП ТОВ « Світловодськпобут» на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП , у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю. При звільненні з ним не був проведений розрахунок та не виплачена вихідна допомога, право на яку визначене ст.. 44 КЗпП України. Неодноразові звернення до відповідача з приводу виплати належних йому коштів були залишені без достатнього реагування, через що він змушений звернутися за захистом порушених прав до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених у заяві. Представники відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодились та зазначають, що підстав для застосування ст. 117 КЗпП України немає, так як відсутня вина підприємства у непроведенні розрахунку при звільненні, бо рахунки підприємства арештовані державною виконавчою службою. Так само не вбачають підстав для виплати вихідної допомоги , оскільки вважають, що підприємством не було допущено порушень трудового законодавства по відношенню до відповідача. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] 06 травня 2015 року був звільнений з СП ТОВ «Світловодськпобут» на підставі ч. 3 ст.. 38 КЗпП України. Дана законодавча норма передбачає розірвання трудового договору за власним бажанням працівника у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. (а.с. 6, 42) Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Ст. 116 КЗпП України передбачено, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В день звільнення позивачеві не виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 6266 грн. 54 коп., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 червня 2015 року, що була видана на підставі посвідчення комісії по трудових спорах № 81 від 10 червня 2015 року. (а.с. 35) Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Згідно довідки № 1270 від 30 вересня 2015 року, виданої СП ТОВ «Світловодськпобут», з якою повністю погодився позивач, його середньоденна заробітна плата складає 189 грн. 10 коп. (а.с. 43) Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення і по 01 червня 2015 року, хоча, як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 30 червня 2015 року, фактично виплата заробітної плати була проведена пізніше. (а.с. 34) Згідно положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2015 року по 01 червня 2015 року у сумі 3403 грн. 80 коп. ( 18 робочих днів Х 189 грн. 10 коп. середньоденної заробітної плати = 3403 грн. 80 коп.) Заперечення представника відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні через те, що вини відповідача у невиплаті сум , належних позивачеві при звільненні у день звільнення, немає, так як постановою державного виконавця від 26 березня 2015 року було накладено арешт на кошти СП ТОВ «Світловодськпобут», що містяться на рахунках у банках, суд не приймає до уваги з огляду на слідуюче. Так, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В даній цивільній справі правовідносини між позивачем та відповідачем розглядаються в площині працівник - роботодавець, які стосуються гарантій на оплату праці працівника. При цьому роботодавець не може в межах цих правовідносин обмежувати право працівника на отримання заробітної плати через наявність невиконаних зобов'язань роботодавця перед третіми особами та у зв'язку з цим доводити відсутність підстав для застосування положень ч. 1 ст.117 КЗпП України. Згідно положень ст.. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Трудовий договір з повивачем був припинений з підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП України, внаслідок чого у нього виникає право на отримання вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку, так як інше колективним договором не передбачено. Проте така допомога позивачеві виплачена роботодавцем не була. Згідно довідки № 1270 від 30 вересня 2015 року, виданої СП ТОВ «Світловодськпобут», його середньомісячний заробіток складає 3971 грн. 10 коп. (а.с. 43) Відтак позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь вихідної допомоги підлягають задоволенню і з СП ТОВ «Світловодськпобут» на його користь з підстав ст. 44 КЗпП України слід стягнути 11913 грн. 30 коп. ( 3971 грн. 10 коп. х 3 місяці = 11913 грн. 30 коп.) Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved