Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначила, що за судовим наказом Чаплинського районного суду Херсонської області від 16.03.2021 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття дитиною. Вказує, що з нього також за рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 29.03.2018 року стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] від попереднього шлюбу. На даний час є безробітнім, оскільки законодавством визначено можливість зменшення розміру аліментів, вирішив звернутися з даним позовом та просив зменшити розмір аліментів та стягувати його в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~ [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву просила в задоволенні позову відмовити, так як позивачем не доведено погіршення його матеріального стану. Вказувала, що зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання їх спільного сина буде не рівним по відношенню до іншої дитини, на яку він сплачує аліменти. Також вказувала на відсутність підстав для зміни способу присудження аліментів. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача адвокат Кушнеренко Т.В. повністю підтримала позовні вимоги [PERSON] з підстав вказаних у позові та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та вказувала, що на даний час [PERSON] сплачує аліменти в мінімальному розмірі встановленому законом, тому відсутні підстави для зменшення їх розміру, а доказів щодо його непрацездатності ним не надано. Тому в силу закону він зобов`язаний утримувати свою дитину.. \~ \~ \~ \~Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 06.04.2021 року Чаплинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За судовим наказом Чаплинського районного суду Херсонської області від 16.03.2021 року №665/311/21 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] який проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј (однієї четвертої) заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% від прожиткового мінімуму доходів на дитину відповідно віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.03.2021 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. \~ \~ \~ \~У свою чергу з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2014 року вбачається, що перебуваючи в шлюбі з [PERSON] , у позивача народилася дочка [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~За рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 29.03.2018 року №665/203/18 з [PERSON] , [INFO] , проживаючого по [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої по [ADDRESS] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000/одна тисяча/ гривень, щомісячно,\~ починаючи з 15 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Як зазначає в позові позивач, оскільки він на даний час не працює, тому не має фінансової можливості в подальшому сплачувати аліменти на утримання дитини, що визначені йому за рішенням суду від 16.03.2021 року в розмірі визначеному судом. Доказів, які б свідчили про підтвердження його доводів ним не надано. Так, за змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно п. 23 Пленум Верховного Суду України у постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров`я, є працездатною особою, на обліку в центрі зайнятості як безробітній не перебуває. При цьому народження другої дитини відбулося у 2014 році, тоді як присудження аліментів мало місце у 2021 році та при визначені їх розміру було стягнуто аліменти в мінімальному розмірі, за правом стягувача стягнути ці аліменти у частці від доходу. У свою чергу, позивачем не підтверджено, що він втратив дохід від заробітної плати, оскільки відомостей щодо його працевлаштування як і під час розгляду справи про присудження аліментів у березні 2021 році так і вданому випадку, відомості, щодо припинення у нього доходу, а також щодо взяття його на облік у центрі зайнятості відсутні. В даному випадку, звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав доказів про погіршення його матеріального стану та/або поліпшення матеріального стану стягувача. Посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, на те, що вимогами законодавства передбачено можливість такого зменшення, суд до уваги не бере, доказів про те, що його матеріальний стан погіршився суду надано не було. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. При цьому суд погоджується з доводами відповідачки, що викладені у відзиві на позовну заяву щодо тієї обставини, що [PERSON] має більш вигідне становище порівняно з нею, так як вона через малий вік дитини позбавлена можливості працювати. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан після ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення ним повнолітнього віку, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду або ж зміни способу їх стягнення. На підставі викладеного та враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина, в розмірі визначеному рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими.

Outcome: dismissed