Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

ТОВ "КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ" 03.05.2017 звернувся з позовом до суду,\~в\~якому\~просив стягнути з солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у сумі 545103,80 грн., також стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість 545103,80 грн. та судові витрати у сумі 8176,56 грн.. В обґрунтування \~позовних вимог, банк посилається на те що, 21.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «НЕО БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу як належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактор Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а сам ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором А 12/2008-Л від 20.06.2008 позичальником згідно якого є [PERSON] . 20.06.2008 року АБ «АвтоЗАЗбанк» відповідно до рішення Загальних зборі акціонерів від 17 квітня 2014 року є правонаступником ПАТ «БАНК КІПРУ», яке, в свою чергу відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 28 квітня 2010 року є правонаступником ВАТ «БАНК КІПРУ», який в свою чергу, відповідно до рішення Загальних зборів учасників від 19 листопада 20 року (протокол №39) є правонаступником Акціонерного банку «АвтоЗАЗбанк», який був створений шляхом реорганізації Комерційного банку «АвтоЗАЗбанк»(надалі - банк) та [PERSON] , уклали Кредитні договір № 12/2008-Л, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати [PERSON] кредит у сумі 20000,00 доларів США з подальшим внесенням змін і доповнень. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язується в порядку та на умовах що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Первинний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 20000 дол.США. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.04.2017 року має прострочену заборгованість за кредитом 207162,33 грн., по відсотках - 337941,47 грн. Також 02.10.2009 року ВАТ «БАНК КІПРУ» та [PERSON] , , уклали Договір Поруки 1/2009-П. Також 02.10.2009 року ПАТ «БАНК КІПРУ» [PERSON] уклали Договір Поруки 2/2009-П. Відповідно до договору поруки [PERSON] та [PERSON] , як поручителі, поручаються за виконання [PERSON] обов`язків, які виникли на підставі договору. Відповідно до умов договору поруки відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов`язків за договором, як солідарні боржники. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання божником будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачам була направлена вимога про усунення порушення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана, пому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.05.2017 відкрито провадження по вказаній справі, призначено судове засідання. 03.10.2017 в судовому засіданні до матеріалів справи долучено заперечення проти позову. Представник відповідачів [PERSON] , в обґрунтування заперечень проти позовних вимог посилається на те, що позивачем не доведено факту отримання [PERSON] грошових коштів - 20000,00 доларів США в ПАТ «Банк Кіпру» за кредитним договором 12/2008-Л від 20.06.2008р., позивачем не надано належних доказів, які підтверджують законне право вимоги стягнення заборгованості з відповідача, а також посилається на те. що позивачем було порушено строк позовної давності щодо стягнення боргу, що є підставою для відмови в позові. 17.01.2018 в судовому засіданні до спільного розгляду разом з первісним прийнято зустрічні позови [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» про припинення правовідносин за договором поруки та [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» про припинення правовідносин за договором поруки. В обґрунтування вимог зустрічного позову посилається, що із Додаткової угоди № 1 від 02.10.2009 (п.1.3) до Кредитного договору 12/2008-Л від 20.06.2008 (п.2.2.5) слідує, що погашення зобов`язань боржником мало розпочатися з 27 жовтня 2010 року та внаслідок прострочення боржника (позичальника) у позикодавця виникло право на повернення кредиту достроково та сплати процентів, але позивач за первісним позовом не надав доказів пред`явлення вимог кредитором до поручителів - [PERSON] та [PERSON] про виконання основного зобов`язання боржника протягом шести місяців, як передбачено у ч. 4 ст. 559 ЦК України. За таких обставин порука відповідача перед кредитором припиналась ще 28 квітня 2011 року. 03.04.2018 до суду від до ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшов відзив на зустрічний позов, в якому відповідач за зустрічним позовом посилається на не закінчення терміну договору поруки 20.06.2023 та неналежний спосіб захисту прав, обраний позивачами за зустрічним позовом. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями Київського районного суду м.Харкова від 05.07.2018 вказана справа розподілена в провадження судді Губської Я.В. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.07.2018 постановлено дану справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовчий розгляд справи. 04.09.2018 ухвалою Київського районного суду м.Харкова задоволено клопотання представника відповідачів за первісним позовом та витребувано у ТОВ «Кредитні ініціативи»\~(\~04655,\~Київська область,\~м.\~Київ,\~вул.\~Вікентія Хвойки,\~21)\~оригінали платіжних\~документів (касові\~книги,\~прибуткові та\~видаткові касові\~ордери,\~корінці квитанцій,\~квитанції,\~меморіальні ордери,\~виписки про\~рух грошових\~коштів за\~безготівковими розрахунками\~відкритим у\~банківських установах\~і т.п.)\~з виплат\~проведених [PERSON] \~та АБ\~«АвтоЗАЗбанк»,\~ПАТ «Банк\~Кіпру»,\~ПАТ «Неос\~Банк» на\~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором 12/2008-Л\~від 20.06.2008р.\~і додатковою\~угодою №\~1\~від 02.10.2009р.\~до цього\~же кредитного\~договору,\~за період\~з 20.06.2008р.\~по 21.07.2014р. та оригіналу реєстру заборгованості до Договору факторингу від 21 липня 2014 року, яким ПАТ «Неос банк» передав ТОВ «Кредитні ініціативи» дані щодо відповідача [PERSON] 11.10.2018 на адресу суду представником ТОВ «Кредитні ініціативи» надано заяву про неможливість надати оригінали платіжних документів, надано копії виписок по особовому рахунку. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 17.12.2018 призначено судову економічну експертизу у вказаній справі за клопотанням відповідача за первісним позовом. 13.05.2019 до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 14.05.2019 поновлено провадження у справі. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31.05.2019 призначено судову економічну експертизу у вказаній справі за клопотанням відповідача за первісним позовом. 09.09.2019 на адресу суду надійшов висновок експерта від 30.08.2019 №8/136СЕ-19. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.12.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні. В судове засідання представник позивача, відповідача за зустрічним позовом неодноразово не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідачі за первісним позовом, позивачі за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, їх представник подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій проти вимог первісного позову заперечує, вимоги зустрічного позову підтримують з підстав, що в ньому зазначені, таким чином суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з доданих до справи документів, 20.06.2008 між АБ «АвтоЗАЗбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №12/2008-Л, з подальшим внесення змін та доповнень, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 20000 доларів США яка підлягає погашенню відповідно до графіку погашень не пізніше 20.06.2015. За умовами вказаного договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатковою угодою до нього - графіком платежів. (а.с.5-7). Відповідно до п.1.1 кредит надавався на поточні потреби. згідно п.2.2.2. позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту та оформити в заставу квартиру [ADDRESS] . 21.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1, 2.2. Договору ПАТ «НЕОС БАНК» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу яких належать йому. З моменту відступлення за цим договором, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 12/2008-Л від 20.06.2008 позичальником згідно якого є [PERSON] . Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 20000 доларів США не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 04.09.2018 щодо надання оригіналів платіжних документів з виплат проведених [PERSON] та АБ «АвтоЗАЗбанк», ПАТ «БанкКіпру», ПАТ «НеосБанк» на виконання зобов`язань за кредитним договором № 12/2008-Лвід 20.06.2008р. і додатковою угодою №1 від 02.10.2009 р. до цього же кредитного договору, за період з 20.06.2008 р. по 21.07.2014р. представник ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомив про те, що витребувані документи касового дня з 2008 рік (рік надання кредиту Позивачу) до передачі прав ТОВ «Кредитні ініціативи» в 2014 році були знищені. Зберіглась лише копія витягу з виписки по особовову рахунку за період з 24.06.2008 по 24.06.2008 року, що підтверджує переведення на позичковий рахунок Відповідача, а саме № [NUMBER] суму кредиту у розмірі 20 000, 00 дол. США, а також витяг з виписки по особовому рахунку за період з 02.10.2009 по 02.10.2009 року, що підтверджує зарахування суми кредиту на позичковий рахунок № [NUMBER] перенесеного за додатковою угодою №1 від 02.10.2009 р. до кредитного`договору №2/2008-Л від 20.06.2008 у сумі 207 162, 33 грн. Відповідно до наданої представником ТОВ «Кредитні ініціативи» копії виписки по особовому рахунку вбачається, що 24.06.2008 ВАТ «Банк Кіпру» [PERSON] перераховано 20000 доларів США.(а.с.36 т.с.2) Однак, згідно з висновком експерта НДЕКЦ від 30.08.2019 №8/136СЕ-19 оскільки сторонами по справі не надано на дослідження документів за клопотанням експерта завірені копії меморіальних ордерів, за якими було оформлено господарські операції з надання кредиту за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008; первинний документ про видачу грошових коштів за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008; виписки банку по рахунку бухгалтерського обліку суми основного боргу (тіло кредиту) за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008 за період дії договору; виписки банку по рахунку бухгалтерського обліку суми простроченого основного боргу (тіло кредиту) за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008 за період дії договору; виписки по рахунку бухгалтерського обліку суми нарахованих відсотків за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008 за період дії договору; виписки банку по рахунку бухгалтерського обліку суми нарахованих прострочених відсотків за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008 за період дії договору. тому, в межах наданих документів не надається можливим підтвердити заборгованість у відповідача [PERSON] , яка вказана позивачем ТОВ «Кредитні ініціативи» у позовній заяві від 24.04.2017 року.(а.с.90-98 т.с.2) Також 02.10.2009 між правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк» - ВАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №12/2008-Л від 20.06.2008, що також підтверджує наявність договірних правовідносин з приводу повернення кредитних коштів.(а.с.8) Таким чином, посилання представника позивача за зустрічним позовом про ненадання відповідачем і неотримання [PERSON] кредитних коштів не знайшло свого підтвердження, оскільки оплата була проведена кредитором на умовах та у строк, визначеними договором. Також, обставина отримання грошових коштів та погашення заборгованості протягом часу з дня його укладення до 02.10.2009(дати укладення додаткової угоди до кредитного договору) на виконання умов кредитного договору позивачем підтверджує факт наявності даних правовідносин між сторонами. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008 02.10.2009 правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк» - ВАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] укладено договір поруки №1/2009-П. Також, 02.10.2009 правонаступником АБ «АвтоЗАЗбанк» - ВАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] укладено договір поруки №2/2009-П. В зустрічному позові [PERSON] просить припинити правовідносини за договором поруки №2/2009-П, [PERSON] просить припинити правовідносини за договором поруки №1/2009-П від 02.10.2009, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України. Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми позову вбачається, що станом на 10.04.2017 року заборгованість за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008 року складає 813975,49 грн., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 207162,33 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 337941.47 грн., заборгованість за комісією у розмірі 0 грн., по штрафам у розмірі 0 грн., заборгованість за пенею - 268871,69 грн.(за останній календарний рік 93817,05 грн.). (а.с.20 т.с.1). При цьому, в наданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості не вбачається відомостей, щодо оплат, проведених [PERSON] за період з 20.06.2008 до 10.04.2017. З даних додаткової угоди №1 від 02.10.2009 до кредитного договору №12/2008-Л від 20.06.2008 року вбачається, що платежі за цим договором починаються з 27.10.2010. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Разом з тим, відповідач, в запереченнях проти позовних вимог зазначав, що в даних правовідносинах сплив строк позовної давності. Судом вбачається, що з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 26 квітня 2017 року, згідно поштового конверту.(а.с.46 т.с.1) Відповідно до п.2.2.6 кредитного договору №12/2008-Л від 20.06.2008 року, повна заборгованість позичальника складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом. Заборгованість підлягає сплаті позичальником шляхом здійснення щомісячних платежів. Всі щомісячні платежі зазначаються в графіку платежів, що частиною цього договору. Кожний щомісячний платіж включає в собі відповідну частину суми кредиту, проценти за користування кредитом, що підлягають погашенню позичальником у відповідному платіжному періоді. Щомісячні платежі повинні здійснюватися позичальником у відповідності з графіком платежів у безготівковій формі та повинні бути отримані кредитодавцем не пізніше відповідної дати, зазначеною у графіку. Згідно наданих позивачем доказів вбачається, що останній раз відповідач здійснив погашення заборгованості за договором та додатковою угодою до нього 27.10.2010, в подальшому ніяких операцій по погашенню кредитної заборгованості відповідач не проводив. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 30\~вересня 2015 року (справа № 6-154 цс 15), статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така ж позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року за № 6-16цс13, за № 6-14цс14 від 19.03.2014 року та за № 6-167цс14 від 12.11.2014 року. Окрім того, Верховний суд України 16.11.2016 р. у справі за № 6-2469цс16 зробив правовий висновок посилаючись на практику Європейського суду з прав людини. Зокрема суд вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Тобто, застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Так, не спростовано позивачем за первісним позовом, що останній платіж було здійснено за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008 відповідачем [PERSON] 27.10.2010, а позовну заяву відправлено 26.04.2017. (а.с. 46 т.с.1) У постанові по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно наданих позивачем доказів, ТОВ «Кредитні ініціативи» направляло вимогу про досудове врегулювання спору 25.04.2017, тобто також після сплаву строку позовної давності.(а.с. 21-22 т.с.1) Таким чином, позивачем пропущений строк подачі позову до суду, тому суд застосовує вимоги ч.4 ст. 267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договору. Оскільки позовна давність у цій справі до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то вона спливла і до додаткової вимоги про стягнення з відповідача пені. Отже, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена. Крім того, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, а вимога про стягнення нарахованої на проценти неустойки за один рік до звернення до суду є необґрунтованою. Таким чином, оскільки\~\~відповідачем за первісним позовом було\~заявлено\~про\~застосування строку\~позовної\~давності,\~при\~цьому,\~позивач\~не\~звертався до\~суду\~з\~заявою про\~поновлення\~цього\~строку з\~належним\~обґрунтуванням\~причин його\~пропуску,\~належних\~та\~допустимих доказів\~в\~обґрунтування позовних\~вимог не надав, суд вважає необхідним застосувати до заявлених позовних вимог\~строк\~позовної давності та відмовити у задоволенні вимог первісного позову в повному обсязі. Щодо вимог зустрічного позову суд зазначає наступне. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Частиною 2 ст. 553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Тобто, закон пов`язує припинення договору поруки із зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов`язання забезпеченого порукою. Таким чином, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливім якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України) Відповідно до Договорів поруки [PERSON] , [PERSON] зобов`язалися відповідати солідарно та у повному обсязі за виконання [PERSON] щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту. Згідно пунктів 1.1, 1.2 договорів поруки №1/2009-П від 02.10.2009 та №2/2009-П від 02.10.2009 вбачається посилання на строк дії основного договору до 20.06.2023. Тобто, умови Договору поруки свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки, в розумінні ст. 251 Цивільного кодексу України, а саме - 20.06.2023р. Порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ПК України одним із способів захисту цивільних прав т інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1, 4 ст. 559 ЦК Україні використовується в розумінні зобов`язального правовідношення поруки, з припиненням якої втрачає чинність договір поруки. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов`язання і договором поруки, передбаченого ст.559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п.1 ч.2 ст.16 Ц України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції та ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом а не\~шляхом припинення\~договору поруки відповідно до п.7 ч ст. 16 ПК України, вказане також узгоджується з висновками Верховного Суду України у постанові від 21 травня 2012 року у справі № 69цс11. За таких обставин, розглядаючи зустрічний позов в межах заявлених позовних вимог, судом вбачається, що поручителями застосовано неналежний спосіб захисту цивільних прав, а тому позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги не підлягають задоволенню через пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із вимогами до [PERSON] для стягнення заборгованості за кредитним договором №12/2008-Л від 20.06.2008. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] суд також відмовляє. оскільки поручителями застосовано неналежний спосіб захисту цивільних прав. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed