Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

07 липня 2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, мають різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, втратили почуття поваги один до одного, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, сторони разом не проживають з січня 2020 року, не ведуть спільного господарства і тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 20 липня 2020 року провадження у справі було відкрито та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. До початку судового засідання від сторін надійшли письмові заяви про розгляд справи без участі, а також про підтримання позивачем своїх вимог та про визнання позову відповідачем. Крім того, позивач просила у разі задоволення позову стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2018 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис № 68, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.09.2018 року. Сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 10 липня 2019 року. За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна, набутого у шлюбі, а також щодо місця проживання спільної дитини, між сторонами не має. Клопотань про надання часу для примирення від сторін не надійшло. Як вбачається з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин розірвання шлюбу між сторонами не буде суперечити правам та законним інтересам сторін, інших осіб. Вирішуючи питання про судовий збір у цій справі, суд керується положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України про те, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, клопотання позивача про стягнення з відповідача судового збору не узгоджується з наведеною нормою процесуального права. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.104-105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved