Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що наказом відповідача від 29.09.2020 його було звільнено з посади водія автотранспортних засобів чергової частини за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає наказ незаконним. Фактично проживає в с. Марківка Білопільського району Сумської області на відстані 47км. від м. Суми, щоб дістатись до роботи кожного дня прикладає немало зусиль. Після введення карантину з березня 2020 року були введені обмеження щодо руху транспорту, що ускладнило проїзд до роботи. У зв?язку з цим звертався до відповідача із заявами про надання йому відпусток без збереження заробітної плати на підставі ст. 26 Закону України «Про відпустки». Неодноразово звертався із такими заявами шляхом надіслання їх у месенджері «Viber» [PERSON] - старшому інспектору з особливих доручень відділу кадрового забезпечення відповідача. Саме [PERSON] отримував і погоджував заяви. 28.08.2020 вчергове звернувся із заявою про надання відпустки без збереження заробітної плати до 01.11.2020. Заява була отримана [PERSON] 28.08.2020, телефонував [PERSON] та до УПО, однак на дзвінки йому не відповідали. 31.08.2020 направив заяву про надання відпустки поштою, яку відповідач отримав 01.09.2020. Оскільки за весь час карантину заперечень щодо поданих заяв від відповідача не отримував, вважав, що заяву від 28.08.2020 погоджено, як і попередні. Зазначає, що має право на вказану відпустку на період дії карантину, тому порушень дисципліни не вчиняв. 16.09.2020 отримав лист відповідача від 01.09.2020 в якому йому повідомлено про відмову у задоволенні заяви та повідомлено про обов?язок приступити до роботи 01.09.2020, 22.09.2020 отримав від відповідача лист від 21.09.2020 аналогічного змісту. Внаслідок обмежень пасажирських перевезень не міг з?явитись для надання пояснень. Вважав такі листи залякуванням. 02.10.2020 прибув на роботу, де його ознайомили з наказом про звільнення, ніяких документів, пов?язаних зі звільненням, на ознайомлення не надали. Вважає поведінку відповідача недобросовісною, існують поважні причини відсутності на роботі з об?єктивних причин. Не зміг би регулярно їздити на роботу без запізнень, тому все одно був би притягнутий до відповідальності. Відповідачем порушена процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з?ясування всіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Роботодавець не зажадав отримати пояснень по суті порушення трудової дисципліни, не давши можливість захищатись від висунутих обвинувачень. Роботодавець неодноразово незаконно звільняв позивача, рішеннями судів він був поновлений на посаді. Після останнього поновлення на посаді відповідач змінив режим роботи позивача, щоб він працював не позмінно, а кожного дня їздив до м. Суми. Вважає, що роботодавець ставиться до нього упереджено, незаконними діями порушує нормальні умови життя. Просить визнати незаконним та скасувати наказ від 29.09.2020 року № 208о/с про звільнення його з посади водія автотранспортних засобів чергової частини сектору організаційно-аналітичного забезпечення, оперативного реагування та комунікації управління поліції охорони в Сумській області з 29 вересня 2020 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП України; стягнути з Управління поліції в Сумській області на його користь середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 29.09.2020 року до дня поновлення на роботі. У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Зазначив, що позивач працював у відповідача за трудовим договором та не є членом жодної із профспілкових організацій, які діють у відповідача. У зв?язку зі змінами в організації виробництва і праці позивача було переведено на звичайний режим роботи, передбачений статтею 50 КЗпП та Колективним договором щоденно в денний час з двома вихідними днями. Позивач відмовився від роботи за графіком у зміненому режимі, оскаржив наказ до суду. Постановою Сумського апеляційного суду у справі №591/7889/19 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання протиправним та скасування наказу, чим підтверджено його правомірність. Обов?язковою умовою для надання відпустки без збереження ззаробітної плати на період карантину є згода роботодавця на надання такої відпустки та обумовлення між працівником та роботодавцем терміну перебування у відпустці. Позивач відмовився працювати в режимі законно зміненого графіка і користуючись передбаченим ч. 3 ст. 26 Закону України «Про відпустки» правом перебував у відпустках без збереження заробітної плати з 18.03.2020. За період з 18.03.2020 по 02.10.2020 позивач за місцем роботи не з?являвся, за місцем реєстрації не проживав, тимчасово мешкає у с. Марківка Білопільського району Сумської області. 31.08.2020 на електронну пошту відповідача надійшла письмова заява від 28.08.2020 з проханням надати позивачу чергову відпустку без збереження заробітної плати. В апараті управління обліковуються 3 посади водіїв автотранспортних засобів. З причини службової та виробничої необхідності начальником управління було прийнято рішення про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про продовження терміну перебування у відпустці без збереження заробітної плати та повідомлено про необхідність приступити до роботи з 01.09.2020. Про необхідність приступити до роботи позивач повідомлявся листом, який був направлений 01.09.2020; 01.09.2020 старший інспектор Лісовенко М.Г. телефонував позивачу, повідомивши про необхідність приступити до роботи. З метою встановлення обставин відсутності на роботі позивача та проведення відповідного розслідування наявності чи відсутності поважних причин відсутності було створено комісію. 01.09.2020 та 02.09.2020 співробітниками управління було здійснено виїзди за адресою реєстрації та фактичного проживання позивача з метою з?ясування причин відсутності на роботі. Але [PERSON] в категоричній формі відмовився надати пояснення. На неодноразові телефонні дзвінки він не відповідав. Позивачу 01.09.2020 було відомо про те, що у задоволенні заяви про надання відпустки йому було відмовлено, однак він допускав прогули по дату звільнення 29.09.2020. З причин відсутності позивача без поважних причин на роботі був порушений графік доставки особового складу батальону УПО в Сумській області до охоронюваних об?єктів. У зв?язку з відсутністю без поважних причин позивача на роботі відповідачем було проведено службову перевірку, складено акт. За порушення трудової дисципліни видано наказ про застосування до позивача стягнення - звільнення. На підставі вказаного наказу видано наказ №208/ос, яким позивача звільнено з посади. В цей же день проведено остаточний розрахунок, здійснено виїзд за місцем проживання позивача з метою ознайомлення з наказом та вручення трудової книжки, позивач відмовився від ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки. 02.10.2020 позивач прибув до відповідача, ознайомився з наказом та отримав трудову книжку. Відсутність на роботі у зв?язку з перебуванням «в ізоляції» не є поважною причиною, оскільки нормативними документами не було обмежено діяльність у період з 01.09.2020 по 29.09.2020 установ у м. Сумах та не було обмежено роботу громадського транспорту на території Сумської області; самоізоляція позивача викликана виключно ухиленням від роботи у зміненому режимі. Просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 04.11.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. Додатково пояснили, що неодноразово звертався із заявами про надання відпусток шляхом надіслання копій заяв інспектору з кадрів, однак саме останню заяву, направлену у такий спосіб було проігноровано. Не проживає у м. Сумах за адресою реєстрації, оскільки квартира знаходиться у непридатному для проживання стані. Не має можливості кожного робочого дня на 08.00 год. приїжджати до м.Суми, оскільки у зв?язку з карантинними заходами рух транспорту ускладнено. Дружина позивача хворіє на хронічний бронхіт, тому вживав заходи щодо самоізоляції. У вересні 2020 року до його будинку дійсно приїздили невідомі особи, лізли через забор, ходили по городу, знімали його професійними відеокамерами. Позивач сховався у будинку та зачинився у ньому, викликав поліцію. Після отримання 16.09.2020 повідомлення про відмову у задоволенні його заяви звертався у Департамент соціального захисту, де йому повідомили, що така відмова є незаконною. Тому не виходив на роботу у вересні 2020 року. У судовому засіданні представник відповідача заперечення проти позову підтримали із зазначених підстав. Просив у задоволенні позову відмовити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач працював з 07.11.2018 в управлінні поліції охорони в Сумській області, з 20.01.2020 на посаді водія автотранспортних засобів чергової частини сектору організаційно-аналітичного забезпечення (а.с. 38-39, 95, т. 1). Позивач зареєстрований у м. Сумах за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживає у іншому населеному пункті за адресою: [ADDRESS] . Наказом поліції охорони №498 від 09.10.2019 «Про внесення змін в організацію виробництва і праці водія автотранспортних засобів чергової частини сектору моніторингу та комунікації УПО Сумської області» починаючи з 10.12.2019 встановлено 8-годинний режим роботи з п?ятиденним робочим тижнем для [PERSON] . Не погоджуючись із вказаним наказом, [PERSON] оскаржив його до суду. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/7889/19 за позовом [PERSON] до УПО Сумської області позов задоволено частково. Постановою від 12.10.2020 Сумського апеляційного суду рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 118-122). Позивач звертався до відповідача із заявами від 26.03.2020, 23.04.2020, 08.05.2020, 21.05.2020, 19.06.2020, 30.07.2020 про надання йому відпустки без збереження заробітної плати у зв?язку з продовженням карантину на всій території України. Вказані заяви він надсилав через мобільний додаток «Viber» старшому інспектору відділу кадрового забезпечення УПО Сумської області Озерову І.О (а.с. 111-117 т. 1). Наказами від 17.03.2020, 01.04.2020, 24.04.2020, 08.05.2020, 22.05.2020, 19.06.2020, 30.07.2020 позивачу надавались за його заявами відпустки без збереження заробітної плати за згодою сторін на підставі ст. 26 Закону України «Про відпустки» (а.с. 123-141, т.1). 28.08.2020 позивач надіслав через мобільний додаток «Viber» старшому інспектору відділу кадрового забезпечення УПО Сумської області [PERSON] заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати до 01.11.2020 (а.с. 17, т.1). За твердженням позивача, яке не спростовується відповідачем, [PERSON] на повідомлення не відповів, на телефонні дзвінки позивача не відповідав. 31.08.2020 заява направлена відповідачу засобами поштового зв?язку та отримана ним 01.09.2020 о 17:30 (а.с. 28-30). На заяві від 28.08.2020 про надання відпустки начальником УПО в Сумській області проставлена резолюція «Відмовити, приступити до роботи з 01.09.2020» (а.с. 100 т. 1). Відповідно до рапорту інспектора чергового СОАЗ ОР та К УПО Сумської області Максима Лісовенка він 01.09.2020 о 06:23 зателефонував [PERSON] зі службового мобільного телефону та повідомив про необхідність вийти на роботу, на що останній повідомив, що на роботу не вийде, направив заяву про надання відпустки. Така ж інформація була направлена о 06:36 на мобільний додаток «Viber» та о 06:44 на електронну пошту. Після цього [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідав, на роюочому місці не з?явився (а.с. 138-139, т. 1). Наказом від 01.09.2020 №347/1 створена спеціалізована комісія, уповноважена встановити факт прогулу [PERSON] , доручено складу комісії у разі відсутності [PERSON] на робочому місці щоденно складати акти про відсутність на робочому місці, матеріали надавати до канцелярії для здійснення реєстрації в установленому порядку та підготовки наказу про покарання (а.с. 140-142). 01.09.2020 представниками відповідача здійснено відвідування [PERSON] за адресою реєстрації з метою вручення заяви з відмовою керівництва УПО Сумської області в наданні відпустки без збереження заробітної плати, складено акт, яким зафіксовано відсутність позивача за адресою реєстрації, зазначено також, що на телефонні дзвінки позивач не відповідав (а.с. 143). 01.09.2020 представниками відповідача здійснено відвідування [PERSON] за адресою фактичного проживання з метою вручення заяви з відмовою керівництва УПО Сумської області в наданні відпустки без збереження заробітної плати. Складено акт, яким зафіксовано, що позивач до представників не вийшов, зазначено також, що на телефонні дзвінки позивач не відповідав (а.с. 144). Поясненнями мешканців села [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується факт прибуття до села Марківка Білопільського району Сумської області співробітників УПО в Сумській області з метою повідомлення [PERSON] (а.с. 145-147). 01.09.2020 складено акт про відсутність на робочому місці позивача 01.09.2020 в період часу з 08.00 год по 17.00 год, в якому зазначено, що [PERSON] про причини неявки на робоче місце не повідомив, на телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 173-174). Аналогічні акти складались кожного робочого дня протягом 02.09.2020 29.09.2020 (а.с. 175-213, т. 1) Листом від 01.09.2020 №1789/43/38/1/01-2020 позивача повідомлено про відмову у задоволенні заяви про надання відпустки, яка надійшла на електронну пошту управління 31.08.2020 о 14:57. Повідомлено про необхідність приступити до роботи 01.09.2020 о 08:00 та направлена його заява про надання відпустки з візою начальника про відмову у її задоволенні (а.с. 142 т. 1). Вказане повідомлення направлено рекомендованими листами за адресою реєстрації позивача ( [ADDRESS] ) та адресою фактичного проживання ( [ADDRESS] ) Листи відправлено 01.09.2020 о 10:54 год.(а.с. 133-137, 31-33 т. 1). Вручено за адресою фактичного проживання позивача 16.09.2020 (а.с. 34 т. 1). 02.09.2020 представниками відповідача здійснено відвідування [PERSON] за адресою фактичного проживання з метою встановлення причин невиходу на роботу 01.09.2020 та вручення заяви з відмовою керівництва УПО Сумської області в наданні відпустки без збереження заробітної плати. Складено акт, яким зафіксовано, що позивач до представників не вийшов, але з ганку будинку кричав, висловлював нецензурні слова відносно працівників УПО та телефонував на 102 зі скаргою (а.с. 148, т. 1). Також 02.09.2020 складено акт про відмову [PERSON] від надання пояснень щодо причин невиходу на роботу 01.09.2020 (а.с. 152 т. 1) Поясненнями мешканців села Марківка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується факт прибуття до села Марківка Білопільського району Сумської області співробітників УПО в Сумській області з метою повідомлення [PERSON] (а.с. 149-152 т. 1). 21.09.2020 [PERSON] було направлено за адресою реєстрації та фактичного проживання листи, у яких повторно повідомлено про відмову у задоволенні заяви від 28.08.2020 стосовно надання відпустки та запропоновано з?явитись на робочому місці та надати пояснення щодо причин відсутності на роботі (а.с. 216-223, т. 1). Вказане повідомлення позивач отримав за місцем фактичного проживання 22.09.2020 (а.с. 36 т. 1). 28.09.2020 завідувачем СОАЗОР та К УПО Сумської області складено доповідну записку на ім?я начальника управління про прогул співробітника [PERSON] та запропоновано провести розслідування з метою застосування заходів стягнення. 29.09.2020 посадовими особами відповідача складено акт за матеріалами розслідування по факту порушення трудової дисципліни [PERSON] , що мали місце на протязі вересня 2020 року. Розслідуванням встановлено відсутність [PERSON] на робочому місці всупереч графіку виходу на роботу 1,2,3,7,8,9,10,14,15,16,17,21,22,23,24,28 вересня 2020 року в період часу з 08.00 год по 17.00 год, 4,11,18,25 вересня 2020 року в період часу з 08.00 год по 15.45 год. Запропоновано було з?явитись на робоче місце та надати пояснення з приводу своєї відсутності, однак повідомлення залишились без жодного реагування. Опитати під час проведення розслідування [PERSON] не вдалось у зв?язку з відсутністю на робочому місці та відмови від спілкування і надання пояснень під час його відвідання за місцем фактичного проживання. Розслідуванням встановлено відсутність поважних причин, які б об?єктивно перешкоджали позивачу прибути на роботу та виконувати покладені на нього обов?язки, небажання дотримуватись трудової та технологічної дисципліни. За наслідками проведення службового розслідування комісія дійшла висновку про те, що відсутність [PERSON] на робочому місці у вересні 2020 року слід вважати прогулом, трудовий договор з [PERSON] підлягає розірванню (а.с. 108-116, т.1) Наказом від 29.09.2020 №391 «Про застосування стягнення до працівника УПО Сумської області» за порушення трудової дисципліни допущення прогулу без поважних причин в період з 01.09.2020 по 29.09.2020 на підставі ч. 4 ст. 40, ст.ст. 147,149 КЗпП України застосовано до позивача стягнення звільнення. Доручено начальнику ВФЗ та БО головному бухгалтеру УПО за час прогулу з 01.09.2020 по 28.09.2020 заробітну плату [PERSON] не наразховувати та не виплачувати (а.с. 101-107, т. 1). Наказом від 29.09.2020 №208о/с звільнено [PERSON] з займаної посади згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України прогулу (за відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, підставою зазначено наказ УПО Сумської області від 29.09.2020 №391 (а.с. 96-97). 29.09.2020 посадовими особами відповідача складено акт відвідування [PERSON] за місцем мешкання з метою опитування причин невиходу на роботу протягом вересня 2020 року, ознайомлення з наказом про звільнення та вручення трудової книжки. Актом зафіксовано відмову [PERSON] вийти до представників УПО Сумської області для надання пояснень, ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки. [PERSON] здійснено виклик наряду поліції (а.с. 214-215). 29.09.2020 [PERSON] на адресу реєстрації та фактичного проживання направлено засобами поштового зв?язку копію наказу про звільнення та запропоновано прибути для отримання трудової книжки (а.с. 221-226). 02.10.2020 посадовими особами УПО в Сумській області складено акт про ознайомлення [PERSON] з наказом про його звільнення та вручення трудової книжки, відповідно до якого [PERSON] зачитано наказ та запропоновано поставити свій підпис про ознайомлення. Добровільно ознайомився з наказом, отримав його копію та свою трудову книжку (а.с. 98). Також начальником ВКЗ УПО в Сумській області складено доповідну записку начальнику УПО в Сумській області про те, що позивач ознайомився з наказом, отримав його копію та трудову книжку (а.с. 99). Позивач на час звільнення з займаної посади та протягом декількох років до цього не був членом жодної з профспілок. Вказана обставина визнається сторонами у справі, у суду відсутні сумніви щодо достовірності цієї обставини, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 82 КЗпП вона не підлягає доказуванню. Статтею 25 Закону України «Про відпустки» визначено перелік підстав для надання відпустки без збереження заробітної плати, що надається працівникові в обов`язковому порядку. Тобто даною нормою передбачено надання відпустки без збереження заробітної плати незалежно від наявності чи відсутності на те згоди роботодавця. Статтею 26\~Закону України\~«Про відпустки»\~ визначено\~підстави і\~строки надання\~відпустки без\~збереження заробітної\~плати за\~згодою сторін.\~Така відпустка\~може надаватися\~за сімейними\~обставинами та\~з інших\~причин працівнику\~на термін,\~обумовлений угодою\~між працівником\~та власником\~або уповноваженим\~ним органом,\~але не\~більше 15\~календарних днів\~на рік. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що у разі встановлення Кабінетом Міністрів України карантину відповідно до\~Закону України\~"Про захист населення від інфекційних хвороб" термін перебування у відпустці без збереження заробітної плати на період карантину не включається у загальний термін, встановлений частиною першою цієї статті. Таким чином, позивач, звертаючись до відповідача із заявою про надання йому відпустки без збереження заробітної плати у зв?язку із встановленими у державі карантинними заходами, діяв у відповідності до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про відпустки». При цьому для надання такої відпустки необхідно не лише волевиявлення працівника, а і згода роботодавця на надання відпустки. Роботодавець такої згоди не надав, у зв?язку з чим у позивача виник обов?язок приступити до виконання трудових обов?язків у перший робочий день після дня закінчення попередньої відпустки без збереження заробітної плати. Судом за результатами розгляду справи встановлено, що звернувшись до роботодавця із заявою від 28.08.2020 про надання відпустки без збереження заробітної плати [PERSON] станом на ранок 01 вересня 2020 року офіційної відповіді на заяву не отримав. Не мав відомостей, чи наявний наказ про надання йому відпустки та не ознайомлювався із таким наказом, тому зобов?язаний був прибути на роботу 01.09.2020 після закінчення наданої йому наказом від 30.07.2020 №164о/с відпустки. Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що тривале (з березня 2020 року) перебування позивача у відпустці створювало відповідачу певні незручності в організації робочого процесу, тому мав підстави для відмови у наданні відпустки без збереження заробітної плати за згодою сторін. Крім того, наказом від 01.09.2020 №190о/с надана іншому водію [PERSON] частина щорічної відпустки за його заявою від 27.08.2020 (а.с 227 т. 1). Відповідно до\~статті 147\~КЗпП України\~за порушення\~трудової дисципліни\~до працівника\~може бути\~застосовано тільки\~один з\~таких заходів\~стягнення: 1)\~догана; 2) звільнення. Відповідно до ч. 1 статті 147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до\~статті 149\~КЗпП України\~до застосування\~дисциплінарного стягнення\~власник або\~уповноважений ним\~орган повинен\~зажадати від\~порушника трудової\~дисципліни письмові\~пояснення. За\~кожне порушення\~трудової дисципліни\~може бути\~застосовано лише\~одне дисциплінарне\~стягнення. При\~обранні виду\~стягнення власник\~або уповноважений\~ним орган\~повинен враховувати\~ступінь тяжкості\~вчиненого проступку\~і заподіяну\~ним шкоду,\~обставини,\~за яких\~вчинено проступок,\~і попередню\~роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до пункту 4 ч. 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Незважаючи на відсутність згоди роботодавця на надання відпустки без збереження заробітної плати позивач не з?явився на роботи не лише 01.09.2020, а і в жоден з інших робочих днів у період з 01.09.2020 по дату звільнення 29.09.2020. Вказане підтверджується відповідними актами, які складались кожного робочого дня протягом періоду з 01.09.2020 по дату звільнення, а також журналами обліку інструктажів водіїв, обліку виїздів і повернень транспотрних засобів, здачі-приймання шляхових листів та ключів від службових автомобілів. Роботодавцем вживались усі можливі заходи з метою повідомлення позивача про відмову у задоволенні його заяви про надання відпустки без збереження заробітної плати та з?ясування причин порушення позивачем трудової дисципліни. Зокрема, 01.09.2020 здійснювались телефонні дзвінки, що підтверджується рапортом ст. інспектора-чергового СОАЗ ОР та К УПО Сумської області М. Лісовенка. З метою з?ясування причин відсутності на робочому місці 21.09.2020 направлявся лист позивачу з пропозицією з?явитися для надання пояснень. З метою повідомлення про відмову у задоволенні заяви про надання відпустку, а також з метою з?ясування причин відсутності на робочому місці неодноразово здійснювалися виїзди за місцем проживання та реєстрації позивача, під час яких позивач ухилявся від спілкування з посадовими особами управління. Суд критично відноситься до твердження позивача, що він не знав, які саме особи і у зв?язку з чим приїздили до нього 01 та 02 вересня 2020 року та мав побоювання, що вказані особи спричинять шкоду йому, дружині або майну, тому і відмовився від спілкування, зачинившись у будинку. Вказане спростовується інформацією та рапортами Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП складеними після отримання заяв [PERSON] на службу 102, зі змісту яких вбачається, що 01.09.2020 та 02.09.2020 позивач повідомляв про присутність біля його будинку саме працівників управління поліції охорони. (а.с. 153-158, т.1). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем вжито всіх можливих заходів з метою дотримання процедури звільнення у частині передбаченого ч. 1 ст. 149 КЗпП України обов?язку відібрати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, однак такі пояснення не були відібрані з незалежних від роботодавця причин оскільки сам позивач ухилявся від спілкування з посадовими особами управління та не з?являвся на робоче місце ані для надання пояснень, ані для виконання службових обов?язків. Суд вважає безпідставним твердження позивача про неможливість прибути на робоче місце з поважних причин через обмеження у руху транспорту з населеного пункту, де він фактично проживає. З наданого розкладу руху автобусів маршруту Суми-Луциківка №207 та Суми-Рудка №208 вбачається, що дійсно, рейсові автобуси приїжджають з с. Марківка до м. Суми за розкладом після 08-00 години, тому позивач не мав можливості своєчасно прибути на робоче місце. Однак суд звертає увагу, що дисциплінарне стягнення за порушення трудової дисципліни на позивача накладено не у зв?язку з тим, що він своєчасно не прибував на робоче місце, а у зв?язку з тим, що на робочому місці позивач у вересні 2020 року взагалі не з?являвся. Також безпідставними є твердження про поважність причин неявки на роботу через те, що у країні запроваджений карантин та позивач знаходився на самоізоляції, у тому числі, з причини наявності у дружини позивача захворювання легень. Жодних доказів наявності підстав для обов?язкової самоізоляції, або наявності захворювань, які б зумовили необхідність такої ізоляції суду не надано. У період з 01.09.2020 по 29.09.2020 Кабінетом Міністрів України не було обмежено діяльність підприємств, установ та організацій в Україні, у тому числі і Управління поліції охорони в Сумській області. Управління працювало у штатному режимі. Заборони на законне звільнення працівників у період запровадженого карантину немає. За таких обставин, суд вважає, що позивач без поважних причин не з?являвся на роботі протягом періоду з 01.09.2020 по 29.09.2020, тому наявні підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення. При обранні виду стягнення відповідач врахував тривалість та ступінь тяжкості вчиненого проступку, обставини, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника та обгрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади через відсутність його на робочому місці без поважних причин. Частиною 1 статті 43 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстави передбаченої пунктом 4 статті 40 цього Кодексу лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що позивач на час допущення порушення трудової дисципліни, проведення службового розслідування\~та звільнення не був членом профспілкової організації, тому у даному випадку згода профспілкової організації на звільнення не вимагається. Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. У зв?язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не розподіляються.

Outcome: dismissed