Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури Прокуратури Черкаської області Горідько В.В. в інтересах Держави в особі Городищенської районної ради Черкаської області звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги прокурор посилається на те, що вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2018 року у справі №691/828/17 визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження та призначено покарання у вигляді 2 роки обмеження волі, на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання. За змістом обвинувального вироку, встановлено, що [PERSON] 02 травня 2016 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи по вул. Шевченка , неподалік від будинку № 31 у с. Хлистунівка Городищенського району Черкаської області , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до [PERSON] , діючи умисно, з прямим умислом на нанесення тілесних ушкоджень, наніс останньому декілька ударів правою рукою в ліву частину обличчя та декілька ударів ногами по тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, синців обличчя зліва, тупої закритої травми грудної клітки зліва: перелому 9 ребра зліва та синця грудної клітки. Відповідно до висновків експерта № 99 від 22 червня 2016 року та № 05-11-01/274 від 24 березня 2017 року, тілесні ушкодження у вигляді тупої закритої травми грудної клітки зліва: перелому 9 ребра зліва, синця грудної клітки зліва в проекції 5 - 10 ребер, яка ускладнилася розвитком післятравматичної пневмонії відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, синців обличчя зліва відносять до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» від 25 червня 2019 року №01-03-06/353, [PERSON] , [INFO] , уродженець та житель [ADDRESS] , внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному Закладі «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради у період з 02 травня 2016 року по 20 травня 2016 року, а саме 18 ліжко-днів. Вартість одного ліжко-дня складає 189 грн. 05 коп., з яких: затрати на лікування складаються із оплати праці працівників у сумі 2492 грн. 82 коп.; нарахування на заробітну плату у сумі 548 грн. 42 коп.; придбання матеріалів у сумі 5 грн. 40 коп.; медикаменти та перев`язувальні матеріали у сумі 94 грн. 41 коп.; продукти харчування у сумі 100 грн. 62 коп.; оплата послуг у сумі 9 грн. 00 коп.; оплата енергоносіїв у сумі 152 грн.28 коп., що разом складає 3402 грн. 95 коп.. У зв`язку з цим, звертаючись до суду із позовною заявою в інтересах Держави в особі Городищенської районної ради про стягнення 3402 грн. 95 коп. завданої шкоди, прокурор реалізує свої представницькі повноваження у сфері захисту державної власності, передбачені законом. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю, мотивуючи тим, що Комунальне некомерційне підприємство «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» є бюджетним закладом, перебуває на балансі та фінансується з бюджету Городищенської районної ради, а тому кошти, заподіяні злочином підлягають поверненню, оскільки їх відшкодування, стосуються економічних та соціальних інтересів Держави. Просив стягнути з відповідача шкоду, заподіяну злочином в сумі 3402 грн. 95 коп. та судовий збір. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позовну заяву задоволити, оскільки Городищенська районна рада самостійно не вирішувала питання відшкодування витрат обвинуваченим, як понесених на лікування потерпілого від злочину, про рішення прокурора звернутися в інтересах держави до суду інформовані письмово. Відповідач, взявши участь у судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що не погоджується із розрахунком витрат на лікування потерпілого, зазначених у довідці і вважає їх завищеними, а 17 жовтня 2019 року, будучи вчасно та належним чином повідомленим, у судове засідання не прибув, надав заяву від 16 жовтня 2019 року за вх.№6013/19 про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що Комунальне некомерційне підприємство «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» мало б самостійно звернутися до суду для вирішення питання відшкодування витрат і підстави для звернення з позовом прокурора відсутні. Суд, заслухавши учасників справи, пояснення спеціаліста [PERSON] , свідка [PERSON] про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я нп стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від протиправних дій обвинуваченого, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява обґрунтована частково і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1 КПК (1001-05), таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У відповідності до п.п.2,3,5 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Як встановлено в судовому засіданні, згідно вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2018 року відповідача [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження та призначено покарання у вигляді 2 роки обмеження волі, на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування покарання (а.с.11-18). На день розгляду справи в суді зазначений вирок суду набрав законної сили 20 серпня 2018 року (а.с.11-18). Із змісту вироку вбачається, що [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено відповідне покарання (а.с.11-13), при цьому цивільний позов не був заявлений. У добровільному порядку кошти в сумі 3402 грн. 95 коп., які затрачено на лікування потерпілого [PERSON] , відповідач [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» не відшкодував. Відповідно до рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 21 березня 2012 року №12-17/VІ затверджено Статут Комунального закладу «Городищенське районне територіальне об`єднання» у новій редакції та покладено обов`язки на [PERSON] забезпечити державну реєстрацію нової редакції статуту (а.с.8). Згідно рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 27 квітня 2018 року №20-12/7 скликання про внесення змін до статуту Комунального закладу «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання», у зв`язку із створенням Комунального некомерційного підприємства «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» вирішено внести зміни до Статуту та покласти обов`язок на головного лікаря [PERSON] . за сприяння відділу з питань комунальної власності та земельних відносин районної ради забезпечити реєстрацію зазначених змін до статутних документів, копію зареєстрованого Статуту надати районній раді (а.с.9-10). Згідно рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 15 лютого 2019 року №28-12/7 скликання вирішено припинити Комунальний заклад «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання», шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради (а.с.19-21). Відповідно до рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 19 квітня 2019 року №29-14/7 скликання вирішено затвердити передавальний акт комісії з припинення та реорганізації Комунального закладу «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради, шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради та рекомендовано фінансовому управлінню Городищенської районної державної адміністрації забезпечити внесення змін до фінансової документації в межах чинного законодавства (а.с.22-24). Згідно листа Городищенської районної ради Черкаської області від 24 червня 2019 року №141/01-04, районна рада в інтересах Комунальний заклад «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» з позовом до суду не зверталася за відсутністю наданої інформації про затрати комунального закладу на стаціонарне лікування громадян (а.с.29-30). Відповідно до довідки про затрати від 25 червня 2019 року №01-3-06/341 на лікування [PERSON] у Комунальному Закладі «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради у період з 02 травня 2016 року по 20 травня 2016 року за 18 ліжко-днів, з розрахунку одного ліжко-дня складає 189 грн. 05 коп., з яких: затрати на лікування складаються із оплати праці працівників у сумі 2492 грн. 82 коп.; нарахування на заробітну плату у сумі 548 грн. 42 коп.; придбання матеріалів у сумі 5 грн. 40 коп.; медикаменти та перев`язувальні матеріали у сумі 94 грн. 41 коп.; продукти харчування у сумі 100 грн. 62 коп.; оплата послуг у сумі 9 грн. 00 коп.; оплата енергоносіїв у сумі 152 грн.28 коп., що разом складає 3402 грн. 95 коп. (а.с.32-33). Вказану суму затрат спеціаліст Комунального некомерційного підприємства «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради [PERSON] . частково обґрунтувала у судовому засіданні, надавши розрахунок затрат на лікування [PERSON] , і пояснила, що до розміру оплати праці працівників та нарахування на заробітну плату включено і роботу працівників реанімаційного відділення, окрім хірургічного відділення лікарняного закладу, а в довідці про затрати на лікування від 25 червня 2019 року зазначено лише про перебування потерпілого на лікуванні у хірургічному відділенні (а.с.85-87). Свідок [PERSON] , як головний бухгалтер медичного об`єднання посвідчила про перебування потерпілого протягом 18 ліжко-днів у хірургічному відділенні та надання медичної допомоги працівниками як зазначеного відділення так і реанімації, але відсутність відповідних розрахунків з цього приводу у затратах на лікування, так як оплата праці працівників цих відділень відрізняється і відповідно є іншим нарахування на заробітну плату (а.с.32). Частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (Корольов проти Російської Федерації, рішення Європейського Суду з прав людини від 01 квітня 2010 року; Мечинська проти Російської Федерації, рішення Європейського Суду з прав людини від 15 січня 2009 року). Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31 березня 2005 року , заява 61517/00, п. 27). Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). Такою є правова позиція відображена в ухвалі Верховного Суду від 19 липня 2018 року в справі №822/1169/17. Судом встановлено, що Комунальним некомерційним підприємством «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради, яке перебуває у районній комунальній власності на даний час не вжито заходів щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , внаслідок чого порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. За таких обставин, суд вважає, що відповідач [PERSON] зобов`язаний частково відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] за час перебування на стаціонарному лікуванні в комунальному закладі «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради в період з 02 травня 2016 року по 20 травня 2016 року, саме в сумі 361 грн. 71 коп., за мінусом відрахування оплати праці працівників в сумі 2492 грн. 82 коп. і нарахування на їх заробітну плату 548 грн. 42 коп., остільки позивач не надав у підтвердження обґрунтованої суми витрат в розмірі 3402 грн. 95 коп., належного розрахунку понесених витрат на лікування потерпілого, а надана суду довідка не в цілому по лікувальному закладу, а в розрізі певного відділення у якому лікувався потерпілий. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, в зв`язку з чим необхідно стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 3 грн. 61 коп. Позов підтверджується: копією вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2018 року; копією рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 21 березня 2012 року №12-17/VІ; копією рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 27 квітня 2018 року №20-12/7; копією рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 15 лютого 2019 року №28-12/7; копією рішення Городищенської районної ради Черкаської області від 19 квітня 2019 року №29-14/7; копією листа Городищенської районної ради Черкаської області від 24 червня 2019 року №141/01-04; довідкою про затрати від 25 червня 2019 року №01-3-06/341 на лікування [PERSON] у Комунальному Закладі «Городищенське районне територіальне медичне об`єднання» Городищенської районної ради у період з 02 травня 2016 року по 20 травня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed