Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому, із врахуванням додаткових пояснень до мотивів позовної заяви від 05.08.2015 року та уточнень позовних вимог її представника у судовому засіданні, просить визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки № 186, площею 0,0490 га, що знаходиться в [PERSON] кооперативі «Застава», що в м. Червонограді Львівської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 27.04.1999 року. На обґрунтування позову послалась на те, що її батьку [PERSON] з 1974 року належала земельна ділянка з садовим будинком № 186 в Садовому кооперативі «Застава». Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 22.02.1996 року № 91 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку № 186 площею 0,0490 га для ведення садівництва в м. Червонограді у [PERSON] кооперативі «Застава». Приватизувати цю ділянку батько не встиг, так як 27.04.1999 року помер. Після смерті батька успадкувала 1/3 частину приватизованої квартири, що знаходиться за адресою: м. Червоноград, пр. Шевченка, 7/29. Іншу частину цієї квартири успадкував її брат [PERSON] після смерті матері [PERSON], яка розлучилась із батьком 18.12.1979 року. Єдиним спадкоємцем, окрім позивача, за законом після смерті батька є її брат [PERSON], який не претендує на земельну ділянку. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву з проханням слухати справу за участю її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просить такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судовому засіданні просить винести законне рішення по справі. Представник відповідача [PERSON] кооперативу «Застава» у судове засідання не зявився. Третя особа, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання не зявлявся, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача [PERSON] міської ради, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що позивач народилася 19.07.1960 року, її батьками записані: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-УР № 393526. Відповідно до [PERSON] з рішення виконкому [PERSON] міської Ради народних депутатів Львівської області від 22.02.1996 року № 91 [PERSON] передано у приватну власність для ведення садівництва, як члену садівничого кооперативу «Застава», земельну ділянку № 186, площею 490 кв.м. (а.с. 6). 27.04.1999 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І СГ № 117196 (а.с. 7). За життя державного акта на вищезазначену земельну ділянку [PERSON] не отримав. Як видно з матеріалів спадкової справи № 474/2002, заведеної 19.09.2002 року, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON], оскільки інший спадкоємець [PERSON] відмовився від прийняття спадщини (заява [PERSON] від 16.09.2002 року, посвідчена 16.09.2002 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON]І.). Згідно з довідками [PERSON] кооперативу «Застава» від 05.09.2012 року, 04.11.2014 року [PERSON] для ведення садівництва було виділено земельну ділянку № 186 розміром 490 кв.м. в [PERSON] кооперативі «Застава». Після смерті [PERSON], його дочка [PERSON] використовує вказану вище земельну ділянку за призначенням (а.с. 10, 11). Згідно з абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Відповідно до абз.6 п.3.5 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Як видно з наявної у матеріалах справи копії членської книжки, виданої [PERSON], у такій наявні відмітки про оплату останнім за приватизацію земельної ділянки № 186, що знаходиться у [PERSON] кооперативі «Застава», тобто [PERSON] розпочав процедуру приватизації зазначеної вище земельної ділянки. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, а отже, про його задоволення.

Outcome: approved