Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

19 червня 2020 року адвокат Білий І.С., який є представником [PERSON] , звернувся до суду з позовом, предметом якого є: зобов`язання [PERSON] на загальних зборах власників квартир та нежитлових приміщень ОСББ «Чайка-1» спростувати інформацію про те, що позивачка вчиняє самоправні дії, витрачає кошти на власний розсуд, порушує порядок ведення фінансової та господарської діяльності, привласнює кошти ОСББ «Чайка-1»; зобов`язання принести публічні вибачення позивачці за поширення недостовірної інформації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час загальних зборів власників квартир та нежитлових приміщень ОСББ «Чайка-1», на яких голова правління [PERSON] звітувала про виконану роботу, [PERSON] публічно звинуватила позивачку у нібито привласнені коштів, самоправних діях, витрачанні коштів на власний розсуд. Оскільки поширена інформація є недостовірною, неправдивою та такою, що завдає шкоди діловій репутації, ганьбить честь та гідність позивачка, остання змушена звернутися до суду. Позивачка в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перешкоджає нормальній роботі ОСББ, поширюючи недостовірну інформацію та звинувачуючи її як голову правління в некомпетентності та розкраданні коштів. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що звинувачення позивачки у порушенні фінансової звітності та розкраданні коштів не є оціночними судженнями, а стосуються фактів, які підлягають доведенню відповідними рішеннями органів державної влади та суду. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали. Відповідачка просила відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що не мала на меті ображати позивачку, однак вимагала звіту про витрачені кошти та перевірки вартості придбаних товарів і послуг. Так, отримавши копію звіту про витрати ОСББ «Чайка-1» із завищеними, на її думку, цінами на придбання сітки-рабіци, мотузки для білизни, мішків та рукавиць для вивезення сміття, вона звернулась до крамниці, в якій ці товари були придбані. Зокрема, запросила для огляду вже встановленої сітки-рабіци продавця, який повідомив ціну такої сітки і яка виявилася меншою ніж ціна, вказана у звіті ОСББ. Такі ж розбіжності були виявлені і по інших товарах, зазначених у Звіті. Крім того, [PERSON] пояснила, що [PERSON] отримує заробітну плату в розмірі 1000 грн, однак податки сплачуються не із заробітної плати, а за рахунок коштів об`єднання, що, на її думку, є незаконним. У зв`язку з виявленими порушеннями вона звернулася із заявою до поліції. Представник відповідачки пояснив, що [PERSON] небезпідставно вважала, що позивачка розтрачає кошти ОСББ, оскільки особисто перевірила вартість придбаних позивачкою для ОСББ товарів саме в тих магазинах, які зазначені у звіті. Крім того, факт звернення відповідачки до поліції із заявою про вчинення [PERSON] як головою ОСББ злочину не може розцінюватися як образа або приниження честі та гідності позивачки. Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків,дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, і сторони не заперечують того факту, що з 02 травня 2018 року позивачка є головою правління ОСББ «Чайка-1», а відповідачка є членом цього об`єднання. З матеріалів справи вбачається, що 16 лютого 2019 року під час загальних зборів власників квартир ОСББ «Чайка-1» [PERSON] звітувала про виконану роботу, а [PERSON] як член цього об`єднання звинуватила останню в порушенні фінансової та господарської діяльності. Вказані обставини підтверджуються змістом протоколу №1 зборів власників квартир та нежитлових приміщень будинку ОСББ «Чайка-1» (а.с. 9-10). З вказаного протоколу також слідує, що від невдоволення [PERSON] перейшла до образ на адресу голови ОСББ «Чайка-1», проте в чому саме полягали образи в протоколі не зазначено. 14 березня 2020 року під час загальних зборів власників квартир ОСББ «Чайка-1», на яких [PERSON] була відсутня, [PERSON] повідомила, що [PERSON] звинувачує її в розтраті коштів та самоправстві (а.с. 11-13). 16 квітня 2020 року відповідачка [PERSON] звернулася до Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області з приводу ознак кримінального правопорушення в діях позивачки [PERSON] , а саме самоправство, розпорядження коштами на власний розсуд. 11 травня 2020 року слідчим Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області прийнято постанову, якою закрито кримінальне провадження за заявою [PERSON] за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 14-16). В судовому засіданні представник відповідачки пояснив, що слідчим суддею Очаківського міськрайнного суду Миколаївської області зазначена постанова слідчого скасована, досудове розслідування триває. Вказана обставина учасниками судового розгляду не заперечувалася. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є членами ОСББ «Чайка-1», пояснили, що [PERSON] та [PERSON] конфліктують через незадоволення [PERSON] станом фінансових справ в ОСББ та розмірів витрат на утримання будинку. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що не чули від [PERSON] образ на адресу позивачки, однак знають про незадоволення останньою роботою [PERSON] як голови об`єднання. Так, свідок [PERSON] показала, що є членом ОСББ «Чайка-1» і чула, що [PERSON] мала зауваження до позивачки з приводу її діяльності на посаді голови ОСББ. Зокрема, [PERSON] запитувала [PERSON] про дійсну вартість сітки-рабіци, мотузки для білизни, мішків для вивозу сміття та рукавиць для прибирання, однак ніколи її не ображала та не розповсюджувала неправдиву інформацію. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що з 2015 по 2018 роки був головою ОСББ «Чайка-1», а [PERSON] була членом правління. За час роботи в правлінні ОСББ [PERSON] задавала багато питань з приводу діяльності об`єднання та фінансових витрат, радила, де краще купити, щоб зекономити, однак свідок ніколи не чув від неї образ. Інформацією щодо подій 2019-2020 року свідок не володіє, оскільки сам він не є мешканцем будинку і з 2018 року жодних посад в правлінні ОСББ не обіймав. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працює бухгалтером в ОСББ «Чайка-1». У зв`язку з незадоволенням фінансовою політикою ОСББ [PERSON] неодноразово телефонувала їй, звинувачуючи позивачку в розтраті коштів. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є головою ревізійної комісії ОСББ «Чайка-1». Восени 2019 року відповідачка у дворі в присутності інших осіб називала позивачку крадійкою. Це також відбувалося і на загальних зборах 16 лютого 2019 року. Свідок пояснила, що [PERSON] скаржилася на те, що вартість товарів та послуг, отриманих ОСББ та відображених у його фінансовому в звіті, є завищеною, однак ці скарги [PERSON] не були перевірені. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] називала позивачку крадійкою у дворі будинку в присутності інших осіб, а свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] розповсюджує серед сусідів інформацію, що позивачка краде кошти об`єднання. Допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що не є членом об`єднання, однак проживає поряд із будинком ОСББ «Чайка-1». Свідок показала, що між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, свідком якого вона була особисто. Під час конфлікту [PERSON] кричала та ображала [PERSON] . Їй також відомо, що конфлікт між сторонами виник з приводу діяльності позивачки як голови ОСББ. Жоден з допитаних свідків конкретного вислову, який би він/вона чули, в тому числі щодо звинувачень позивачки у крадіжці, відтворити не змогли. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 Конституції України).\~ Відповідно до\~статті 32 Конституції України,\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України\~визначено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації (статті\~297,\~299 ЦК України).\~ Частиною першою\~статті 277 ЦК України\~встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Статтею 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право також охоплюється гарантіями статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Прим цьому, у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, то правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Однак, навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (пункти 41, 42 Рішення). Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих\~статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо публічної особи є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність. У разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен враховувати положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації зазначається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших пра в порівняно з іншими особами. Аналогічні положення роз`яснено судам у абзаці 3, 4 пункту 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Перевіряючи звинувачення з боку [PERSON] на адресу голови правління ОСББ [PERSON] в її непрофесійності та розтраті коштів об`єднання, суд встановив, що [PERSON] , будучи членом ОСББ «Чайка-1», неодноразово висловлювала незадоволення роботою голови правління, у зв`язку із чим зверталася особисто до неї, а також бухгалтера та голови ревізійної комісії зі скаргами на доброчесність [PERSON] . При цьому, свої скарги вона обґрунтовувала конкретними доводами, а саме проведеною нею особисто перевіркою вартості товарів і послуг, зазначених у звіті ОСББ (а.с. 53, 54). У справі, що розглядається, судом встановлено, що конфлікт між сторонами, який є обопільним, виник саме зі скарг [PERSON] , пов`язаних з фінансовою діяльністю та звітністю ОСББ. Голова ревізійної комісії ОСББ [PERSON] , будучи допитаною в якості свідка, показала, що факти, викладені [PERSON] щодо закупівлі за завищеними цінами сітки-рабіци, мотузки для білизни, мішків та рукавиць для прибирання сміття, перевірені не були, а отже скарги відповідачки залишені без відповіді. Сама відповідачка пояснила, що первинні бухгалтерські документи на придбання ОСББ товарів та послуг їй не надавалися, а звітування голови правління про проведену діяльність зводилося до зачитування документів, доступу до яких вона реально не мала. У зв`язку із виявленими [PERSON] невідповідностями цін товарів у магазинах та у звіті об`єднання, остання звернулася до органів поліції, тобто послідовно відстоювала свої інтереси як члена ОСББ. За таких обставин, межі критики відносно голови правління є значно ширшими, ніж критика її як приватної особи. З урахуванням викладеного, а також того, що голова правління наведені відповідачкою факти не спростувала, а ревізійна комісія її скарги не перевірила, інформації з посиланням на первинні бухгалтерські документи не надали, хоча мали можливість це зробити, суд розцінює висловлювання [PERSON] як оціночні судження, що ґрунтуються на не спростованих фактах. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Оскільки висловлювання [PERSON] щодо некомпетентності [PERSON] як голови правління ОСББ є оціночними судженнями, що, крім того, ґрунтуються на наведених нею в судовому засіданні фактах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed