Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], який помер [INFO] року її рідний брат і вона, як рідна сестра померлого постійно доглядала за спадкодавцем, який хворів та у зв'язку з цим постійно потребував стороннього догляду, прибирала в квартирі, привозила продукти харчування, сплачувала його кредити та комунальні платежі. Після смерті [PERSON] до Державної нотаріальної контори з заявою про право на спадщину звернулися Відповідачі - діти померлого, які до цього не проживали з батьком та не спілкувалися з ним більше 10 років. Як на підставу своїх позовних вимог позивачка також посилається на те, що померлий [PERSON] постійно скаржився на погане самопочуття, довго і постійно ніде не працював, останні три роки через захворювання ніг практично не пересувався та не міг сам себе забезпечувати, а тому просить суд винести рішення про зміну черговості спадкування за законом [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] в 1-й черговості після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка [PERSON], її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], їх представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю і пояснили суду, що їх батько, з яким вони ніколи не припиняли спілкуватися, дійсно перед своєю смертю мав ряд захворювань, але не потребував стороннього догляду, оскільки міг самостійно пересуватися та в безпорадному стані не перебував, а тому просять суд в позові відмовити повністю. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилася спадщина за законом, і його діти - [PERSON] та [PERSON], звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Вони є спадкоємцями за законом першої черги. [PERSON], як рідна сестра [PERSON], є спадкоємицею за законом другої черги. Спадкодавець, у встановленому законом порядку, не був визнаний пенсіонером, інвалідом або особою, що зазнала каліцтва. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] помер від нещасного випадку, внаслідок дії низької температури. Згідно з актом СМЕ від 18.03.2013 року, на момент смерті [PERSON] перебував в стані алкогольного сп»яніння. З наданих позивачкою ксерокопій чеків, квитанцій та довідок, вбачається, що [PERSON] займалася похованням [PERSON] та організацією поминального обіду, а також брала участь у придбанні ліків для [PERSON] в грудні 2012 року. Встановлено, що донька померлого - [PERSON] брала участь у витратах на поховання, передавши для цього позивачці 3000 грн.. Цей факт не заперечувався сторонами в судовому засіданні. З матеріалів справи судом не знайдено підтвердження словам Позивачки, що [PERSON] тяжко хворів та перебував у безпорадному стані, та потребував стороннього догляду. З виписки з медичної карти амбулаторного хворого встановлено, що за останні 5 років [PERSON] за медичною допомогою до лікарів поліклініки звертався 1 раз (перебував на лікарняному з 25.01.2012року по 30.01.2012 року). Також він відвідував лікарню для проходження медичної комісії для працевлаштування 8.11.2011року-10.11.2011 року. Згідно відомостей картки працівника, який підлягає попередньому медичному огляду від 10.11.2011 року визнано [PERSON] здоровим за виключенням хронічного нефролітіазу та придатним до роботи у шкідливих умовах праці. З виписки №9738 з медичної карти стаціонарного хворого, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що в період з 12.12.2012 року по 27.12.2012 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ стадія, 3 ступінь, ризик високий; гіпертензивний криз неускладнений 12.12.12СКХ: камені обох нирок; кіста правої нирки.Хр. калькульозний пієлонефрит в ст.н./ремісії. Інших даних щодо звернення спадкодавця за медичною допомогою в матеріалах справи немає і суду сторонами вони надані не були. З трудової книжки вбачається, що померлий [PERSON] періодично працював, останнім його місцем роботи була посада оператора птахофабрики та механізованих ферм у ТОВ «Авіс-Україна» у період з 16.11.2011 року по 03.05.2012 року. Судом не знайдено підтверджень доводам позивача щодо потребування спадкодавцем сторонньої допомоги, натомість встановлено, що [PERSON] працював, міг самостійно себе забезпечувати, тобто не перебував у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою померлого [PERSON]. В квартирі у нього не була, але часто бачилася з ним біля під»їзду. Останні півтора роки у нього боліли ноги, він виходив у двір з палицею, а в січні 2013 року після лікування в лікарні, повертався від своєї сестри [PERSON], у якої прожив деякий час після виписки з лікарні. Позивачка допомагала йому: часто відвідувала, приносила продукти харчування, готувала їжу, прала, займалася обробкою присадибної ділянки. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] був її сусідом. Взимку минулого року він потрапив в лікарню через хворобу ніг, після чого його на деякий час забрала до себе додому позивач, а згодом він повернувся додому і став виходити у двір. Пересувався він самостійно, ходив сам в магазин. Свідок [PERSON] пояснила суду, що була знайома з померлим, як його сусідка. Протягом останнього року він ходив по двору з палицею, а зі слів позивачки їй відомо, що вона допомагала своєму брату готувати їжу, прибирати в квартирі. Свідок [PERSON] пояснив суду, що [PERSON] - був його кумом та давнім товаришем. Бачився з ним останній раз за тиждень до його смерті - заїздив до нього додому. В той день на самопочуття він не скаржився, пересувався самостійно. В листопаді 2012 року померлий допомагав йому пиляти дерева, а після цього лікувався в стаціонарі у зв'язку з хворобою ніг. В грудні 2012 року вони разом сиділи в кафе. В 2009 -2011 роках [PERSON] працював в м. Києві, а в 2012 році влаштувався на роботу на птахоферму. З дітьми - [PERSON] та [PERSON] у них були добрі стосунки. В безпорадному стані спадкодавця ніколи не бачив. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що вона є сусідкою позивачки, а її брат періодично бував у [PERSON] в гостях. Пересувався він самостійно. Останнього разу сестра забирало його до себе після його виписки з лікарні на тиждень, а потім він поїхав додому. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що відповідачка [PERSON] спілкувалась зі своїм батьком [PERSON], за необхідності надавала йому допомогу, відвідувала у лікарні. [PERSON] спілкувався із дітьми [PERSON]. З її слів [PERSON] проживав самостійно, стороннього догляду не потребував, у безпорадному стані не знаходився. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] підтримувала зв»язок із [PERSON], відвідувала його у лікарні. [PERSON] навіть перебуваючи у лікарні самостійно виходив для зустрічі до [PERSON]. Останній раз бачила [PERSON] приблизно на початку січня 2013 року. Він самостійно виходив у двір свого будинку для зустрічі із [PERSON]. На думку [PERSON] [PERSON] у безпорадному стані не перебував, сторонньої допомоги не потребував. Суд бере до уваги, що Зарічним районним судом м. Суми у рішенні від 17.02.2014 року по справі № 591/10593/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення від права на спадкування за померлим [PERSON] встановлено, що [PERSON] у безпорадному стані не знаходився. Правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, згідно з вимогам ст. 214 ЦПК України, підлягають встановленню як факт надання спадкодавцеві допомоги протягом тривалого часу, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 13.05.2008 року, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв»язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Згідно з п. 5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", черговість одержання права на спадкування може бути змінена на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В судовому засіданні позивачем на виконання вимог ч.1 ст.60 ЦПК України не було надано переконливих доказів на підтвердження безпорадного стану у [PERSON], що унеможливлювало його існування без сторонньої допомоги. Аналізуючи всі докази в сукупності, суд прийшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та відсутність підстав для застосування ч. 2 ст. 1259 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача про зміну черговості одержання позивачем права на спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed