Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] 04.11.2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що продовжує навчання, посилаючись на те, що з відповідачем було укладено шлюб, від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . 17.01.2003 року шлюб між сторонами розірвано, син залишився проживати з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час [PERSON] являється студентом та навчається на денній формі навчання 2 курсу денного відділення «Судноводіння на морських шляхах» Морехідного училища імені О.І. Маринеска НУ «Одеська морська академія» на платній основі. Плата за весь період навчання згідно договору № Д18044 про надання освітніх послуг за денної форми навчання становить 45000 грн. Частину коштів в сумі 22 500 грн. позивач сплатила. На даний час в зв`язку з важким матеріальним становищем коштів для подальшої сплати за навчання спільної дитини не має. Відповідач зобовязаний сплачувати додаткові витрати на навчання сина, однак такої допомоги не надає. За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її корить додаткові витрати на навчання сина в сумі 22500 грн. Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 09.11.2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду справу по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутності, позовні підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.2001 року (а.с. 6). [PERSON] є студентом і навчається на 2-му курсі денної форми навчання Морехідного училища імені О.І. Маринеска НУ «Одеська морська академія», по спеціальності - «Судноводіння на морських шляхах». Термін навчання складає з 01.09.2018 року по 30.06.2021 року, що підтверджується довідкою №590 від 18.04.2019 року ( а. с. 9). Між [PERSON] та Національним університетом "Одеська морська академія" (Морехідне училище імені О.І. Маринеска) укладено договір Д18044-04 про надання освітніх послуг за денною формою навчання, згідно якого повна вартість за всі роки навчання становить 45 000 грн. ( а.с.11-13). [PERSON] згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №52 31.08.2018 року сплатила за навчання сина 15 000 грн. ( а.с.9) та згідно квитанції від 18 вересня 2020 року сплатила за навчання 7500 грн. ( а.с.10), що всього становить 22 500 грн. Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Позивач як на підставу своїх вимог про стягнення додаткових витрат на утримання сина посилається на те, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON] , який у зв`язку з навчанням потребує додаткових витрат, а також на те, що останній може надавати таку допомогу, проте жодного доказу цього суду не надла, що відповідач може надавати таку допомогу, з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині належними та допустимими доказами не доведені та задоволенню не підлягають Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: Періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення). Систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами . Витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Додаткові витрати на утримання дитини може стягнути лише той з батьків, з ким проживає дитина. Стягуючи додаткові витрати матір/батько повинні довести наявність таких витрат відповідними чеками, квитанціями ( кожна сторона в суді повинна довести те, на що вона посилається). Як встановлено в судовому засіданні, син сторін [PERSON] навчається в Морехідному училищі імені О.І. Маринеска НУ «Одеська морська академія» на платній основі, вартість навчання складає 45000 гривень за весь період навчання. Проте така вартість навчання не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а тому, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, а тому в задоволенні позову відмовляє. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що син сторін є повнолітньою особою, суд не вбачає правових підстав для застосування положень ст. 185 СК України та стягнення з відповідача додаткових витрат, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed