Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

01.03.2012 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen touareg», р.н. [NUMBER] , на вул. Пирогова в м. Вінниці втратив свідомість, внаслідок чого виїхав на пішохідну зону, і здійснив наїзд на об`єкти благоустрою. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2014р. ухвалено до стягнення з [PERSON] на користь Департаменту комунального господарства та обслуговування Вінницької міської ради 20 363,11 грн. на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням об`єктів благоустрою, та 365 грн. 40 коп. судового збору. Постановою державного виконавця Центрального ВДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області від 15.12.2016р. виконавче провадження, що заведене на виконання вказаного рішення суду, закінчене у зв`язку фактичним виконанням. З постанови також вбачається, що з боржника, окрім сум визначених рішенням суду, утримано виконавчий збір в сумі 2072,85 грн., та витрати виконавчого провадження в сумі 46,32 грн. На час ДТП, відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля «Volkswagen Тouareg», р.н. [NUMBER] , перед третіми особами, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС» (далі АТ «СГ «ТАС») на умовах договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.08.2011 року Поліс АА/5646531 (договір страхування). [PERSON] 08.05.2018р. надіслав страховику заяву про відшкодування витрат на виконання рішення суду та витрат виконавчого провадження, проте відповіді не отримав. Тому, [PERSON] заявив позов про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» 20363,11 грн. на компенсацію витрат з відшкодування шкоди за рішенням суду, а також сплачених на виконання рішення суду судового збору в сумі 365,40 грн., виконавчого збору в сумі 2072,85 грн., та витрат виконавчого провадження в сумі 46,32 грн.., пославшись на зобов`язання за договором страхування та відповідні норми цивільного законодавства. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2018р., справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.11.2018р. справу передано до Святошинського районного суду, для розгляду за підсудністю. Справа прийнята до провадження цього складу суду, про що суддею 26.12.2018 року постановлено відповідну ухвалу. Представник відповідача Кудрявський С.М. надіслав відзив, за яким просив в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю, а також надіслав клопотання про застосування до спору наслідків спливу строків позовної давності. Інших заяв, клопотань не надходило. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за таких підстав. Так, згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 28.04.2014р., як це вбачається з його змісту, засноване на обставинах та наслідках ДТП, що мала місце 01.03.2012 року за участю автомобіля «Volkswagen Тouareg», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та з вини останнього. Вказаним рішенням позивача притягнуто до цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення обов`язку відшкодувати матеріальні збитки заподіяні потерпілому - Департаменту комунального господарства та обслуговування Вінницької міської ради. Отже, всупереч доводам відповідача, ДТП підпадає під всі ознаки страхового випадку. В рішенні апеляційного суду зазначено, що листом від 05.10.2012 року АТ «СГ «ТАС» повідомили [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування/виплати потерпілій стороні. Тому, суд приходить до висновку, що про страхову подію відповідача було належним чином повідомлено. Департамент комунального господарства та обслуговування Вінницької міської ради із заявою про виплату страхового відшкодування до страховика не звертався. Статтею 22 п. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 36.4. ст. 36 цього ж Закону, разом з іншим, визначено, що страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). В постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року, що ухвалена у справі №6-2808цс15, наведено правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. До того ж, відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 20.10.2016 року в справі № 6-954цс16, особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За наведених обставин та вимог закону, суд погоджується з позивачем, що він вправі заявити до відповідача вимогу про відшкодування коштів, виплачених потерпілому на відшкодування заподіяної шкоди. При цьому, суд відхиляє посилання відповідача на те, що АТ «СГ «ТАС», за обставин події, не зобов`язані компенсувати витрати позивача на відшкодування шкоди потерпілому, через те що такі витрати не були з ними попередньо погоджені, за тих підстав, що обов`язок відшкодування на позивача покладено рішенням суду, рішення є чинним, про це рішення відповідач обізнаний, своїм правом на оскарження рішення, як особа прав та інтересів якого воно стосується, не скористався. За цих же підстав відхиляє суд і доводи відповідача про неналежну оцінку завданої шкоди. Аналіз наведених норм закону також дає суду підстави прийти до висновку, що перебіг строку позовної давності, за обставин спору, починається з дня виконання рішення суду, тобто з дня відшкодування позивачем заподіяної шкоди. Суд погоджується з відповідачем, що до правовідносин, що виникли між сторонами застосовується загальний строк позовної давності в три роки (ст. 257 ч. 1 ЦК України). За обставин справи, позов заявлено в межах строку позовної давності, а відтак клопотання відповідача про застосування до спору наслідків спливу строків позовної давності задоволенню не підлягає. Заявлений розмір відшкодування не виходить за межі ліміту відповідальності страховика, франшиза договором страхування не визначена. Отже, позов в частині вимог про стягнення з відповідача витрат позивача на відшкодування шкоди потерпілому, що завдана внаслідок ДТП, в сумі 20363,11 грн. є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі наведених в рішенні норм закону. Що стосується інших вимог позову, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки вони безпосередньо не пов`язані зі страховою подією. Отже, позов може бути задоволено частково відповідно до наведених вище висновків суду. Заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн. не знайшли свого документального підтвердження, а тому розподілу не підлягають. Від сплати судового збору позивача звільнено. Тому, за вказаного рішення у справі, судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. має бути стягнутий з відповідача в дохід держави, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Заходи забезпечення позову судом не вживались. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial