Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

25 серпня 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом обґрунтувавши свої вимоги наступним. 03 жовтня 2013 року в м. Донецьк по проспекту Богдана Хмельницького сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля«KIA Carens ЗНГ» з державним номерним знаком АН6174 НА під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y» з державним номерним знаком АН 1860 ВХ, під керуванням водія [PERSON] В наслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y» [PERSON] та пасажир автомобіля «KIA Carens ЗНГ» [PERSON] отримали тілесні ушкодження, вищевказані автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Вина [PERSON] в даної ДТП встановлена вироком Куйбишевського районного суду м. Донецька від 01 квітня 2013 року. Оскільки станом на дату скоєння дорожньо-транспортної події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була не застрахована, Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 35740 грн 87 коп., визначену на підстав звіту звіту ТОВ «Експерт» № 707 від 20.05.2014. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ витрати, повязані із здійсненням регламентної виплати в розмірі 35740 грн 87 коп, витрати понесені на послуги аварійного комісара в розмірі 1045 грн та судові витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн, повязанні з наданням юридичної допомоги представником в розмірі 2000 грн. Заявою від 06.10.2016 представником позивача заявлена вимога про відшкодування понесених позивачем судових витрат з розміщенням оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" у розмірі 420 грн (а.с 65) Заявою від 18.11.2016 представником позивача [PERSON] з вимог про відшкодування судових витрат була виключена вимога про стягнення з відповідача витрат на надання юридичної допомоги. І інший частині позовні вимоги залишені без змін (а.с 88-89). Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с. 90), яка належнии чином повідомлена про дату час і місце розгляду справи (а.с.92), в судове засідання не з'явилась, в адресу суду направила заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності в судових засіданнях, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 77). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2\~ ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду Донецької області від 29.11.2016, в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи та заперечень проти позову не надходило(а.с. 93). Враховуючи викладене, ухвалою суду від 20.10.2016 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи (а.с.69). На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які регулюються ст. 993, 1166, 1188, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (зі змінами), Законом України «Про страхування» від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (зі змінами). Вобгрунтування позовних вимог представником позивача надані суду фотокопіхї документів. З доданої до позовної заяви фотокопії вирокуКуйбишевського районного суду м. Донецька від 01 квітня 2013 року вбачається, що 03 жовтня 2013 року в м. Донецьк по проспекту Богдана Хмельницького сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля «KIA Carens ЗНГ» з державним номерним знаком АН6174 НА під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y» з державним номерним знаком АН 1860 ВХ, під керуванням водія [PERSON], винною особою в цій події визнано [PERSON], який був притягнений до кримінальної відповідальності (а.с.9-14). Внаслідок дорожньо-транспортної події водій автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y» [PERSON] та пасажир автомобіля «KIA Carens ЗНГ» [PERSON] отримали тілесні ушкодження, вищевказані автомобілі зазнали механічних ушкоджень.( а.с.9-14). Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була не застрахована за Полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для визначення матеріального збитку завданого автомобілю\~«Chevrolet Aveo SF69Y» з державним номерним знаком АН 1860 ВХ, внаслідок ДТП, позивачем було надано відповідне доручення ТОВ «Експерт» на предмет визначення вартості матеріальних збитків заподіяного транспортному засобу «Chevrolet Aveo SF69Y» з державним номерним знаком АН 1860 ВХ та на предмет визначення технічно - справних складових частин транспортного засобу. Відповідно до фотокопії звіту № 707 від 20.05.2014, наданого ТОВ «Експерт» вартість матеріальних збитків заподіяних транспортному засобу «Chevrolet Aveo SF69Y» з державним номерним знаком АН 1860 ВХ в результаті дорожньо-транспортної пригоди склала 35740 грн 87 коп, згідно звіту № 710 від 20.05.2014, наданого ТОВ «Експерт» вартість технічно - справних складових частин транспортного засобу «Chevrolet Aveo SF69Y» склала 28948 грн 47 коп (а.с.15,18-26,29-33). Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 35740 грн 87 коп, що вбачається з фотокопії наказу Моторно(транспортного) страхового бюро України від 27 серпня 2014 року за №4490 та фотокопії платіжного доручення №1/1-21930 від 28 серпня 2014 року(а.с.16-17). 28 серпня.2014 року за № 3/1-05/23321 позивач звернувся до відповідача [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку (а.с. 34). Зазначені витрати відповідачем [PERSON] позивачу відшкодовані не були. Відповідно до п.41.1, ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1, 38 Закону передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Однак даючи оцінку допустимості наданих позивачем доказів, суд виходить з наступного. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про стягнення в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58,59 ЦПК України). Відповідно до статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно статті 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом на виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України ухвалами від 27.09.2016 (а.с 50-51), від 20.10.2016 (71-73) та від 03.11.2016 (80-81) пропонувалося позивачу та представнику позивача надати оригінали документів або належним чином засвідчені їх копії, якими МТСБУ обгрунтовує позовні вимоги. Копії данної ухвали направлялися в адресу позивача та представника [PERSON], як засобами поштового, так і електронного зв'язку та були завчасно до дня судового розгяляду отримані зазначеними особами, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 54, 63, 84, 85, 86). Однак, крім належним чином засвідченої довіреності, виданої на ім'я представника позивача [PERSON] та уточненої позовної заяви (а.с.88-89, 90), до суду інших документів не надходило. Незважаючи на неодноразове розяснення судом положень статті 10 ЦПК України, попередження про наслідки не вчинення процесуальних дій, оголошення перерви в судовому розгляді позивачем МТСБУ та представником позивача [PERSON] не було вчинено дієвих заходів на представлення суду належних і допустимих доказів, відсутність яких позбавляє можливості суд перевірити їх відповідність наданим фотокопіям. Враховуючи те, що позивачем належними та допустимим доказами не доведено та не підтверджено витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування та витрати пов'язані з викликом аварійного комісара суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Ухвалюючи рішення не на користь позивача, суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відмовляє МТСБУ в присудженні з відповідача понесених позивачем судових витрат.

Outcome: dismissed