Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] (Позивач, Поручитель) звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» (Відповідач, Кредитор), третя особа [PERSON] (Третя особа, Боржник) про припинення договору поруки. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір поруки, згідно з умовами якого, Позивач поручився перед Відповідачем за належне виконання [PERSON], взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №1080/МК/33/2007/840 від 26.12.2007 року. При цьому, Позивач зазначив, що відповідно до п. 5.3 Договору поруки - дія цього Договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього Договору. Обґрунтовуючи свої вимоги ст.559 ЦК України, Позивач вважає, що оскільки в договорі поруки не зазначено строк його дії, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виходячи з положень п.1.1Кредитного договору Відповідач відкрив третій особі(позичальнику) кредитну лінію до 23.12.2014р. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4. договору поруки відповідач набуває право вимагати від позивача виконання зобов'язання, якщо в установлений договором строк виконання Позичальником Зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також за умови обов'язкового направлення відповідачу повідомлення з вимогою виконання зобов'язання третьої особи в цілому (або в тій чи іншій його частині); у повідомленні повинно бути визначено розмір невиконаних третьою особою зобов'язань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, що необхідно сплатити; повідомлення, що направляється позивачем на адресу відповідача повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатись поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договорі) чи надано особисто відповідачеві. Разом з тим, на адресу позивача не надходило жодних належних повідомлень від відповідача про необхідність погашення заборгованості, в тому числі відповідачем не надано жодних належних доказів отримання відповідачем зазначеної вимоги. Отже на думку позивача, у зв'язку з тим, що відповідач протягом шести місяців (до 24.05.2015 року) від настання строку виконання основного зобов'язання (23.12.2014) не пред'явив відповідної вимоги до поручителя, то вище зазначений договір поруки припиняється. Крім того, відповідно до умов кредитного договору та графіку платежі повинні сплачуватися до 25 числа кожного поточного місяця. Умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання третьої особи про повернення боргу щомісяця частинами. У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за договором кредитної передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, позивач вважає, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами. Також Позивач як на підставу позову посилається на те, що в наслідок укладення додаткових угод №1 та №2 до кредитного договору, мало збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, оскільки цими угодами передбачено окрім ставки по терміновому кредиту 14,4% річних, ще й 5% річних по построченому кредиту. Крім того, позивачка зазначила, що рішенням Більцерківського міськрайонного суду Київської області, шлюб між нею ти [PERSON] розірвано. У судовому засіданні Представник Позивача - [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - Кошельник І.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову і просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. На підтвердження своєї позиції надала суду копію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2015р. у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію до [PERSON], [PERSON] та приватного підприємства «Соломон» про стягнення заборгованості. Представник відповідача наголосила на тому, що в даному рішенні судом встановлено, що боржник порушив зобов'язання передбачені кредитним договором та забезпечені договором поруки, а тому боржник та поручитель виступають перед кредитором, як солідарні боржники. Третя особа - [PERSON] до суду не з'явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгяд справи за його відсутності не подавав . Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з огляду на таке. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності з ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Комерційний банк «Надра») та [PERSON] було укладено Кредитний Договір № 1080/МК/33/2007/840 (далі - Кредитний Договір), згідно з умовами якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 220 000,00 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 8-9). Згідно п. 1.1., 1.2. Кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,4% річних, а строк на який позичальнику надано кредит встановлено до 23 грудня 2014 року. Пунктами 1.3,1.4 Договору передбачено, що видача кредиту за даним Договору буде здійснюватися окремими траншами, надалі - "Транш", після підписання окремих додаткових угод, з дотриманням умов даного Договору і після проведення оцінки платоспроможності Позичальника. Сума кожного Траншу, терміни користування Траншем, а також інші умови, що можуть виникнути протягом дії даного Договору, обмовляються окремими додатковими угодами до даного Договору, що є його невід'ємною частиною. Пунктом 2.1 визначено, що у забезпечення зобов'язань по цьому Договору, які полягають у поверненні Кредиту, сплаті відсотків за користування Кредитом, можливої сплати неустойки, а також у відшкодуванні збитків в зв'язку з порушенням цього Договору. Позичальник передає у заставу/іпотеку: нежитлова будівля, літ. А, загальною площею 489,6 кв. м.. що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] та земельну ділянка 0,0948 га.. яка розташована за адресою: [ADDRESS]. що належить [PERSON]. [PERSON] виступає фінансовим поручителем. Для забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору та на виконання зазначеного договору, 26 грудня2007 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір поруки, згідно з умовами якого, Поручитель поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Договору кредитної лінії №1080/МК/33/2007/840 від 26.12.2007р., в тому числі повернути кредит у сумі 220 000,00доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% річних із розрахунку фактичної кількості днів у періоді, можливі штрафні санкції (а.с. 12-13). Зважаючи на п.1.5. Договору поруки, Позивач підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору. Кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо у встановлений кредитним договором строк виконання позичальником зобов'язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконанні (п.2.1. Договору поруки). Крім того, як вбачається з матеріалів справи 26.12.2007р. між банком та позичальником було укладено Додаткову угоду №1, за умовами якої Банк надав позичальнику транш на 170 000,00доларів США з процентною ставкою за користування траншем 14,4% річних по терміновому кредиту і 5% річних по простроченому кредиту (а.с. 10). 05.02.2008р. між Банком та Позичальником було укладено Додаткову угоду №2 за умовами якої останньому було надано транш у розмірі 10 000,00доларів США під 14,4% річних по терміновому кредиту і 5% річних по простроченому кредиту (а.с. 10). І у Додатковій угоді №1 і у Додатковій угоді №2 встановлено строк повернення кредитних коштів до 23.12.2014р., тобто так же як і в самому Договорі кредитної лінії. Таким чином сума наданих Банком Позичальнику коштів за Договором кредитної лінії від 26.12.2007р., яким передбачалось надання траншу на загальну суму 220 000,00доларів США, склала за двома траншами значно меншу суму, а саме: 180 000,00доларів США. Пунктом 5.3. Договору поруки встановлено, що дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником в'язких на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору. Як вбачається з п. 22 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30 березня 2012 р., відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка просила суд визнати припиненим правовідносини за договором поруки на підставі положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки вважає, що збільшилося зобов'язання поручителя, в зв'язку з укладанням додаткових угод до кредитного договору. Також Позивач наголошував на тому, що наявні підстави для припинення поруки на підставі ч.4 ст.559ЦК України, оскільки Банк не звертався до поручителя з вимогами щодо погашення кожного щомісячного платежу, який не сплачено Позичальником. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з умов Договору кредитної лінії від 26.12.2007р. банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на суму 220 000,00доларів США терміном на 84 місяці з 26.12.2007р. по 23.12.2014р. При цьому в п.1.4 зазначеного Договору, як було вже встановлено судом, визначалось, що видача кредиту за даним договором буде здійснюватись окремими траншами, сума кожного з яких, терміни користування та інші умови будуть передбачатись у додаткових угодах. Позивачка в свою чергу підписала Договір поруки 26.12.2006р. поручившись перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на нього зобов'язань, які випливають з договору кредитної лінії. Згідно з умовами п.1.5 Договору поруки Поручитель підтвердив, що ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору. Тобто Позивачка ознайомившись з умовами Договору кредитної лінії фактично поручилась на загальну суму кредиту 220 000,00доларів США та їй було відомо, що кредитні кошти видаються окремими траншами, щодо умов надання яких підписуються окремі додаткові угоди. При цьому, як встановлено судом Позичальник в рамках Договору кредитної лінії отримав від банку два транші на загальну суму 180 000,00доларів США. Та обставина, що умовами Додаткових угод було передбачено необхідність сплати 14,4% річних за терміновим кредитом і 5%річних по простроченому кредиту, фактично не свідчить про збільшення відповідальності Позичальника без його згоди, оскільки Позичальник був ознайомлений з тим, що кожен транш надається на умовах, визначених додатковими угодами, а крім того необхідність сплати відсотків за договором була передбачена безпосередньо і у п.3.1.2. Договору кредитної лінії. З приводу посилань Позивача на те, що порука припинена, оскільки банк не звертався з вимогами про стягнення заборгованості з поручителя щодо кожного простроченого платежу, а також по закінченню 6 місяців від настання строку за договором кредитної лінії, суд приходить до висновку, що згідно з умовами п.3.1.4 Договору кредитної лінії Банку надано право вимагати дострокового повернення кредиту у випадку виникнення у позичальника прострочення сплати відсотків, проте у матеріалах справи відсутні докази того, що банк скористався вказаним правом. Крім того, як вбачається з тексту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.12.2015р. у цивільній справі №752/6393/15-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію до [PERSON], [PERSON] та приватного підприємства «Соломон» про стягнення заборгованості Банк звернувся з вказаним позовом до суду у квітні 2015р., тобто в межах 6 місяців після закінчення строку, визначеного у Договорі кредитної лінії, оскільки в цьому договорі строк було визначено сторонами до 23.12.2014р. З урахуванням всього наведеного вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та зважаючи на те, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: [PERSON], про припинення договору поруки не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 553, 559, 598 ЦК України,

Outcome: dismissed