Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за навчання. В обґрунтування заявленого позову вказують, що 22.07.2003 року [PERSON] було зараховано на бюджетну форму навчання факультету медицини Сумського державного університету. 29.09.2005 року за клопотанням [PERSON] її переведено та зараховано на державну форму навчання Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України». Після закінчення навчання відповідачка [PERSON] була направлена лікарем - психіатром в психіатричну лікарню Волинського управління охорони здоров'я, про що свідчить особистий підпис у списку працевлаштування. Однак повідомлення про направлення на роботу їм не надійшло. Оскільки відповідач [PERSON] не виконала взятих на себе зобов'язань, про причини їх невиконання не повідомила, тому позивач змушений звернутись до суду та просив стягнути з відповідачки [PERSON] витрачені державою кошти на її навчання в сумі 53 871 грн. 85 коп., з яких фактичні видатки на навчання 41 869 грн. 10 коп. та 12 002 грн. 75 коп. стипендія, виплачена відповідно до Порядку призначення і виплати стипендій особам, які навчаються у навчальних закладах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року та судовий збір. Представником відповідача було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні позову просить відмовити, оскільки відповідачка прибула на місце призначення і відпрацювала 1 рік 8 місяців, однак була змушена звільнитись за погані мови праці, малу платню та відсутність перспектив поліпшення ситуації. Листом МОЗ України від 16.07.2009 року № 11.02-10/22 відповідачці було змінено призначення на роботи з лікаря-психіатра ВОПЛ № 2 на посаду лікаря-анестезіолога Ківерцівської ЦРЛ. 01.08.2009 року вона була зарахована на інтернатуру до Волинської обласної клінічної лікарні. Після закінчення інтернатури та відпустки 01.08.2011 року на підстав наказу УОЗ Волинської ОДА від 27.07.2011 року № 360 вона була зарахована на посаду лікаря-анестезіолога Ківерцівської ЦРЛ. Крім того, при розрахунку вартості навчання позивачем не взято до уваги той факт, що протягом 2003 та 2004 року відповідач у Тернопільському медуніверситеті не навчалась, оскільки навчалась у Сумському держуніверситеті, а тому за вказаний період часу неможливо стягувати вартість навчання. Відповідач жодних угод з вищими навчальними закладами не укладала. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені в письмову запереченні на позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити (а.с. 45-49). Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, представлені докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 22.07.2003 року зарахована студентом 1 курсу бюджетної форми навчання медичного факультету Сумського державного університету (а.с. 5-7). Як вбачається з наказу Тернопільського державного медичного університету імені І.Я. Горбачовського №179-Д від 29.09.2005 року [PERSON] зараховано студенткою 3 курсу 14 групи (V семестр) 2005/2006 навчального року у зв'язку з переводом із Сумського державного університету на державну форму навчання, при умові ліквідації академічної різниці до кінця семестру (а.с. 10). Згідно протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського в червні 2009 року [PERSON] направлена на роботу у Волинську обласну психіатричну лікарню № 2 на посаду лікаря-психіатра (а.с.13-15). Відповідно до наказу управління охорони здоров'я Волинської обласної державної адміністрації № 360-ОС від 27.07.2011 року [PERSON] з 01.08.2011 року направлено для працевлаштування на посаду лікаря - анестезіолога Ківерцівської центральної районної лікарні (а.с. 54). Підставою для видачі вищевказаного наказу слугував лист Міністерства охорони здоров'я України № 11.02.-10/22 від 16.07.2009 року (а.с. 75-76). Згідно із записами у трудовій книжці відповідача остання 01.08.2009 року, після закінчення навчання у Тернопільському державному медичному університеті імені І.Я. Горбачевського, прийнята лікарем інтерном по спеціальності анестезіологія у відділення анестезіології та інтенсивної терапії Волинської обласної клінічної лікарні, звідки 30.07.2011 року була звільнена у зв'язку із закінченням інтернатури. 01.08.2011 року зарахована на посаду лікаря-анестезіолога у Ківерцівську ЦРЛ, звідки 10.04.2013 року була звільнена за прогул без поважних причин (а.с. 52-53). Статтею 56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року гарантовано випускникам вищого навчального закладу, що його працевлаштування повинно здійснюватись за направленням вищого навчального закладу, відповідно до 3-х сторонньої угоди між замовником, керівником навчального закладу та випускником і вказаним Законом не передбачено обов'язкового трирічного відпрацювання та відшкодування у встановленому порядку до державного чи місцевого бюджету вартості навчання. Як передбачено п. 14 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням", у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 22 серпня 1996 року «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду за формою згідно з додатком N 1. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Як вбачається із відповідей на запит ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» (а.с. 68-69) вищевказана угода із відповідачем [PERSON] не укладалась. Доказів укладення такої угоди з відповідачем позивачем надано не було. Крім цього, позивачем до суду було подано розрахунок, згідно якого з відповідача необхідно було стягнути вартість навчання за перший та другий рік навчання [PERSON], однак відповідач навчалась в ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» лише 3, 4, 5, 6 курс. На підставі вищенаведеного, суд вважає що в задоволенні заявлених позовних вимог щодо відшкодування вартості навчання на користь Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» з [PERSON] в сумі 53 871 грн. 85 коп. та судового збору . необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed