Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

02.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 24490,00 грн., та судовий збір в розмірі 244,90 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 травня 2010 року о 15 годині 40 хвилин по проспекту Палладіна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Вольво», д.н.з. [NUMBER], з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить громадянину [PERSON] Позивач зазначає, що відповідно до полісу № ВС/7043705 від 01.01.2010 року, укладеного між ЗАТ «СК «Провідна» та [PERSON] та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС/6783504 від 01.01.2010 року, укладеного між останніми, ЗАТ «СК «Провідна» зобов'язалося у разі настання страхового випадку, пов'язаного з експлуатацією транспортного засобу автомобіля «Вольво», д/н [NUMBER], та напівпричепа WIERKE TSA 283, д/н [NUMBER], сплатити страхове відшкодування. Посилається, що 13.03.2008 року і 01.12.2009 року між [PERSON] та ТОВ «Олія-Транс» (місце роботи [PERSON].) були укладені договори оренди, а зазначені транспортні засоби були передані та експлуатувались [PERSON], проте дані договори оренди не були посвідчені нотаріально, що суперечить нормам ст. 799 ЦК України. Таким чином, позивач вважає, що саме [PERSON] повинен нести відповідальність за матеріальну шкоду, завдану з вини водія [PERSON], оскільки саме відповідач є власником транспортного засобу автомобіля «Вольво», д/н [NUMBER], та напівпричепа WIERKE TSA 283, д/н [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити на підставі ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України.. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити в повному обсязі. 22.06.2015 року представник відповідача позивача в судовому засіданні висловив свою думку з приводу поданої позовної заяви та зазначив, що заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Крім того, подав до суду клопотання про застосування строку позовної давності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Представник третьої особи - ТОВ «Олія-Транс» в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Третя особа - СК «Провідна» в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини не направлення свого представника в судове засідання суд до відома не поставила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 04 травня 2010 року о 15 годині 40 хвилин по проспекту Палладіна в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля марки «Ніссан», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Вольво», д.н.з. [NUMBER], з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який на праві власності належить [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2011 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.80). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2013 року по справі №2-6770/11 позов [PERSON] до ПАТ «СК «Провідна», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 23 980, 00 грн., а з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 55 050.00 грн., моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.10.2014 року рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25.04.2013 року в частині вимог [PERSON] до ПАТ СК «Провідна» та в частині стягнення судових витрат з [PERSON] скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ СК «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 803,33 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 94, 60 грн., а всього 897, 93 грн. В решті зазначене рішення залишено без змін. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 14.10.2014 року встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника «Вольво», державний номерний знак [NUMBER], з напівпричепом, державний номер: знак [NUMBER], тобто [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу № ВС/6783504 від 31.12.2009 року та полісу № ВС/7043705 від 12.02.2010 року. Крім того встановлено, що зазначені транспортні засоби були передані [PERSON] до ТОВ «Олія-Транс» на підставі договорів оренди від 13 березня 2008 року та від 01 грудня 2009 року, які були підписані сторонами, проте дані договори не посвідчені нотаріально. Посилаючись на вимоги ст. 220 ЦК України щодо недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення такий договір є нікчемний та вимоги п.32.1 ст.32 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог [PERSON] до ПАТ СК «Провідна» про стягнення матеріальної шкоди (а.с.30-35). Разом з цим, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.10.2014 року встановлено, що автомобіль [PERSON] був пошкоджений у зв'язку з неправомірними діями [PERSON] Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вина [PERSON] в ДТП, що сталося 04.05.2010 року встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 780 ЦК України шкода, завдана третім особам у зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах. Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, аналізуючи вищезазначені норми права вбачається, що обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої у зв'язку з використанням транспортного засобу покладається саме на особу, яка її завдала, тобто на [PERSON] та вина якого встановлена судовим рішенням. Разом з тим вбачається, що станом на 04.05.2010 року [PERSON] керував автомобілем «Вольво», д.н.з. [NUMBER], з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER], під час виконання трудових обов'язків у ТОВ «Олія-Транс», що не заперечувалося в суді представником ТОВ «Олія-Транс». Та обставина, що автомобіль «Вольво», д.н.з. [NUMBER], з напівпричепом, д.н.з. [NUMBER], перебував у користуванні саме ТОВ «Олія-Транс», також не заперечувалося сторонами по справі. Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Разом з тим, позивачем заявлено вимоги до [PERSON], як власника транспортного засобу. Доказів того, що транспортний засіб, який причетний до ДТП вибув з володіння відповідача внаслідок його винних дій, суду не надано. З огляду на викладене вище вбачається, що відповідальність за шкоду спричинену джерелом підвищеної небезпеки має нести ТОВ «Олія-Транс», внаслідок неправомірних дій їх працівника, тобто [PERSON], а не [PERSON], як власник транспортного засобу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову [PERSON] в повному обсязі. З огляду на те, що судом вирішено спір по суті про відмову в задоволенні позову [PERSON], підстав для застосування строку позовної давності, суд не вбачає.

Outcome: dismissed