Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому позовні вимоги після їх уточнення (а.с. 54-56) викладені наступним чином: усунути перешкоди [PERSON] в користуванні будинком [ADDRESS], виселивши з нього [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником 14/25 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Власником іншої частини будинку - 11/25 була мати позивача - [PERSON], яка померла у 2005 році. На даний час, частина будинку, яка належала померлій не переоформлена в зв'язку зі скрутним матеріальним становищем та сімейними обставинами. Хоча позивач, як єдина спадкоємиця звернулася до нотаріальної контори для оформлення свої спадкових прав. В будинку, належному позивачу зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Крім того, у вищевказаному будинку проживають без реєстрації: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В липні 2014 року відповідач, який є зятем позивача, вигнав останню зі спірного будинку разом з молодшою донькою, [PERSON]. Проте, позивачем зазначено, що будинок належить їй, а [PERSON] проживає в ньому без правових підстав, не являється членом сім'ї позивача та не має права користуватися вищевказаним житловим приміщенням. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні. Відповідач зазначив, що проживає в будинку на законних підставах, а саме: договору оренди та не порушує правил співжиття в будинку. Третя особа, [PERSON] проти задоволення позовних вимог також заперечила. В обґрунтування заперечень підтвердила надані в судовому засіданні пояснення відповідача та його представника. Крім того, зазначила, що відповідач, з яким вона проживає в зареєстрованому шлюбі, є батьком її дітей. Треті особи, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 19.09.2014 року повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 22-23). В судові засідання, призначені на 04.11.2014 року, 24.11.2014 року, 24.12.2014 року, 16.01.2015 року та 04.02.2015 року треті особи також не з'явилися. Судові повістки у даній справі про виклик до суду повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 48-49, 69-70, 80-81, 98, 100, 117-118). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача та третьої особи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.12.1987 року, зареєстрованого реєстрі за № 3841, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою , що на підставі заповіту від 29.05.1987 року зареєстрованого в реєстрі за № 1226, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], померлої [INFO] є [PERSON]. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з 11/25 частини будинку з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS], який належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Кіровоградською державною нотаріальною конторою від 02.04.1983 року за № 659 та зареєстрованого в Кіровоградському бюро технічної інвентаризації 06.04.1983 року за № 737/3 (а.с. 5). За договором купівлі-продажу від 27.01.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 114, власником 14/25 частини будинку, з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно свідоцтва про смерть, [NUMBER] від 21.02.2005 року, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського обласного управління юстиції, [PERSON] померла [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 537 (а.с. 53). На запит суду (вих. № 63116 від 05.11.2014 року, а.с. 65) Кіровоградською міською нотаріальною конторою № 2 повідомлено (вх. № 41208 від 11.11.2014 року, а.с. 66), що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] у Кіровоградській міській державній нотаріальній конторі № 2 не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 66). Про що також свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 38844799 від 10.11.2014 року (а.с. 67). Однак під час розгляду справи заведена спадкова справа № 56802204 та 21.11.2014 року. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38961896 від 21.11.2014, наданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], після смерті [PERSON], померлої, [INFO] у приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 21.11.2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину № 56802801, зареєстрованого в реєстрі за № 1024 (а.с. 106), як спадкоємцю першої черги. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 11/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 104-105). Зі змісту статтей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України слідує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, власником будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до довідки від 15.07.2014 року та довідки від 15.07.2014 року, виданих Квартальним комітетом № 2 Кіровського району м. Кіровограда, за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 9). Статтею 150 Житлового кодексу України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди квартири від 01.08.2014 року (а.с. 78-79). Предметом - об'єктом даного договору оренди є ізольована квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] вселилася в спірний будинок з членами своєї сім'ї, оскільки Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, 17.05.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище після укладення шлюбу чоловіка: [PERSON], дружини: [PERSON], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 259. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб, [NUMBER] від 17.05.2008 року (а.с. 31). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [NUMBER] від 04.11.2008 року, актовий запис № 2290 (а.с. 32) та свідоцтва про народження [PERSON], [NUMBER] від 20.11.2009 року, актовий запис № 2600 (а.с. 16), виданих Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 32-33). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.07.2014 року, виданої Квартальним комітетом № 2 Кіровського району м. Кіровограда, за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 84). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач надала добровільну згоду на вселення свої дочки, разом з сім'єю останньої до спірного будинку. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до правил статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу вказаної норми закону слідує, що характерною ознакою такої вимоги є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення, тобто в певному суспільно небезпечному діянні, яке визнається порушенням і коли воно передбачене чинним законодавством. Способом захисту порушених прав власника приватного житлового будинку може бути виселення на підставі статті 157 Житлового кодексу України, в силу якої, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно статті 116 Житлового кодексу України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В матеріалах справи містяться звернення позивача до правоохоронних органів з заявами щодо вжиття заходів до її зятя [PERSON], який за вказаною вище адресою ображав її нецензурними словами та намагався влаштувати із нею бійку, однак за результатами розгляду заяви грубого порушення громадського порядку за вищевказаною адресою не відбулося (а.с. 7, 42-47). Крім того, в позовній заяві позивач посилається як на підставу своїх вимог лише на здійснення права власності. В силу статтей 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч зазначеним нормам позивачем не доведена належним чином, а судом при розгляді справи не встановлена наявність підстав для усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача, з підстав, викладених в позовній заяві та наданих в судовому засіданні пояснень за обставинами, на які посилається позивач. Враховуючи те, що відповідач вселився в належний позивачеві житловий будинок з її згоди, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення певних перешкод у реалізації права власності останньої на належний їй житловий будинок з боку [PERSON] та відсутності в матеріалах справи протиправності дій відповідача, за які передбачена відповідальність чинним законодавством, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed