Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування, 04 лютого 2015 року звернувся в суд з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON], 2003 року народження, до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. Посилався на те, що відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO], батько якої [PERSON] помер [INFO]. Позивач зазначав, що відповідач зловживає спиртними напоями, не працює, умови проживання дівчинки незадовільні. Позивач просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та передати малолітню органу опіки та піклування. Просив також суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та накласти заборону на відчуження житла дитини за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування повністю підтримав вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Пояснила, що по мірі можливості вживає заходи для покращення соціально-побутових умов проживання, здійснює ремонтні роботи, дитину утримує та надає необхідне виховання. Просила суд не позбавляти її батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Прокурор вважає, що відсутні достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], 2003 року народження. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, заслухавши думку прокурора, приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], 1982 року народження, є матір'ю [PERSON], [INFO]. [PERSON], який є батьком малолітньої [PERSON], помер [INFO]. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як в поданій до суду позовній заяві, так і в судовому засіданні, позивач як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав посилалися на те, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, не працює, а умови проживання незадовільні. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Орган опіки та піклування, всупереч норм цивільного процесуального законодавства доказів на підтвердження обставини зловживання відповідачем [PERSON] спиртними напоями не надав. Твердження представника позивача про те, що відповідач зловживає спиртними напоями та не працює ґрунтуються виключно на припущеннях. Разом з тим, дослідженими в справі доказами встановлено, що станом на час вирішення справи судом малолітня [PERSON], 2003 року народження, переведена на навчання до спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів ім. Н.К.Крупської, де дитину постійно відвідує позивач. При цьому між малолітньою [PERSON], 2003 року народження, та відповідачем [PERSON] склалися доброзичливі стосунки, почуття любові у матері та дитини є взаємними. З пояснень допитаних в судовому засіданні свідків встановлено, що малолітня [PERSON], 2003 року народження, має достатній рівень виховання, при цьому мати за можливості здійснює її матеріальне забезпечення. Однією із засад регулювання сімейних відносин відповідно до ст. 7 СК України є забезпечення дитині можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, в тому числі і забезпеченням їй сімейного виховання. Недостатні санітарно-побутові умови, в яких проживає відповідач [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Але самі-по собі вони не можуть бути оцінені судом як достатня підстава для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, а є достатньою підставою для того, щоб органи соціальних служб вирішили питання про доцільність надання необхідних соціальних послуг та здійснення соціального супроводу. Встановивши дані обставини, враховуючи недоведеність в судовому засіданні винної поведінки [PERSON], відсутність свідомого нехтування нею своїми обов'язками по вихованню неповнолітньої доньки, а також право неповнолітньої [PERSON], 2003 року народження, на спілкування з матір'ю, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо доньки буде суперечити правам та інтересам самої малолітньої. Тому в задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Статтею 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Оскільки вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав не підлягають задоволенню, в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів слід також відмовити. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», на яку посилається позивач в поданій до суду позовній заяві, суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Як встановлено судом, малолітня [PERSON] станом на час вирішення справи судом знаходиться на реєстраційному обліку в [ADDRESS], власником якої був померлий [INFO] батько дитини [PERSON]. Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, звертаючись до суду з вимогами про накладення заборони на відчуження житла житини, не вжив жодних заходів для з'ясування правового статусу даного житла. На підставі викладеного, враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд не вбачає підстав для вжиття заходів по забороні на відсудження даного житла. Тому в цій частині вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Судові витрати за розгляд справи в суді необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed