Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, вимоги якого було уточнено під час розгляду справи, до відповідача про відновлення стану здоров`я та відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 квітня 2021 року позивач була записана о 10:30 годині на прийом до стоматолога за адресою: [ADDRESS] [PERSON] але під час лікування 4 лівого верхнього зубу у стоматологів він/зуб значиться, як 24 зуб (далі 4 лівий верхній зуб), який попереднє навмисно пошкодила стоматолог Марина Горохова кабінет № 416, 17.03. 2020 року о 12:00 годині. Тому, позивач змушена була звертатися 21 квітня 2021 року до виправлення заподіяного, але під час лікування 4 лівого верхнього зубу в КОМУНАЛЬНОМУ НЕКОМЕРЦІЙНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ "ЦЕНТР ПЕРВИННОЇ МЕДИКО- САНІТАРНОЇ ДОПОМОГИ № 1" ДЕСНЯНСЬКОГО РАЙОНУ м. КИЄВА, за адресою: місто Київ, проспект Маяковського, 32-Б, в кабінеті № 416, - стоматолог [PERSON] навмисно доруйнувала зі встановленням пломби Позивачу [PERSON] 4 лівий верхній зуб та вчиняла замах на руйнування на два перших зуби Позивача, - стоматолог орудувала бормашиною навмисно завдаючи фізичну біль чіпляючи 7 лівий верхній зуб з метою зашкодити здоров`ю Позивача; на прохання припинити руйнування стоматолог [PERSON] не реагувала; цим з підмови завідуючої стоматологічного відділу, стоматолог [PERSON] в подальшому сподівалася помститися за колегу стоматолога [PERSON] та саму завідуючу відділу стоматології, якій прийшлося відповідати за злочинні дії скоєні стоматологами стоматологічного відділу. Відповідачем скоєний навмисний замах на здоров`я та життя Позивача, заподіяний працівником стоматологічного відділу, стоматологом [PERSON] щодо навмисного руйнування 4 лівого верхнього зубу, двох перших зубів, - бормашиною завдано фізичного болю лівої верхньої частини губи, та відмова в лікуванні 6 правого верхнього, під час звернення лікування 4 лівого верхнього зубу був пошкоджений 7 лівий верхній зуб. Злісне замовлення про напад на Позивача знімала на мобільний телефон одна із медичних працівниць медичного закладу, без надання дозволу. Потім Позивач записалася до лікаря стоматолога, [ADDRESS] , на 23.04.2021 року о 11:00 годині, але завідуюча стоматологічного відділу заборонила стоматологу приймати Позивача на лікування 6 правого верхнього зубу з причини помсти, приховуючись тим, що начебто Поліклініки вийшли з Держбюджету і тому зараз кого хочуть того і лікують, з їх слів - хто подобається того і пускають у стоматологічний відділ, - а це була друга відмова Позивачу в наданні медичної послуги медичними працівниками, медичного закладу. Стоматолог [PERSON] вказала про склад пломби, яка з її слів є фото полімерною та чомусь зі слів останньої, - їсти можна було тільки через дві години, не з`ясовано, чи дійсно встановлена пломба фото полімеру. Потім сплачено за послуги стоматолога. Потім Позивач звернулася за адресою: [ADDRESS] , кабінет №511 хірург-стоматолог зробив медичний огляд та повідомив, що набряк на губі дійсно є, знаходиться ліворуч зверху але ступінь набряку може скласти стоматолог відділу, а стоматолога консультація коштує 50,00 гривень у них, а Позивач перебуває в Деснянському Центрі зайнятості без виплат по безробіттю більше 0,5 року. Фактично, - скоєно стоматологами те, що під час пломбування зубу є навмисне пошкодження губи, яке спричиняло біль та є пряма спроба уникнення відповідальності стоматологами за адресою: [ADDRESS] з намаганням залякування, спричинення негативно впливу на мене та психологічного тиску з надією про уникнення ними відповідальності за скоєний ними злочин. Після лікування зубу стоматологом [PERSON] 25.04.2021 року була спровокована останньою, сильна реакція на холодне та гаряче 4 та 7 лівих верхніх зубів, права частина фізичного нападу стоматолога також боліла, рекомендація стоматолога була не ефективна. З`ясувалося, що стоматолог [PERSON] зчесала здорову жувальну частину 4 лівого верхнього зубу, цим завдала зайве навантаження на 7 лівий верхній зуб при цьому заподіяв чутливість зубів та порушила загальний прикус, який досі спричиняє незручності прикусу ротової порожнини Позивача. Крім цього стоматолог намагалася пошкодити Позивачу два передні зуби, тим, що декілька разів різко провела між зубів гострим лезом бормашини та замінив, тупим прибором бормашини по лівій частині верхньої губи. Може й ще були здійснені Відповідачем напади на інші зуби, ротову порожнину Позивача але останню було введено в потужне переживання, хвилювання. Медичну послугу не надано, - змогу вилікувати 6 та 7 праві верхні зуби, які з причини помсти завідуючої стоматологічного відділу [PERSON] , яка заборонила стоматологам приймати Позивача на лікування зубів до стоматологічного відділу медичного закладу, - навмисно спричинила замах на здоров`я та життя Позивача. Позивач вважає, що з 2020 року - та по цей час продовжується потужне переслідування Позивача окремими працівниками стоматологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 1» Деснянського району м. Києва, з підмови начальника медицини [PERSON], який приховує свої злочинні дії, та окремих стоматологів, лікарів, при цьому намагаючись уникати відповідальності з окремо підмовленими ним лікарями, які знаходяться в його підпорядкуванні. Позивач [PERSON] вважає, що медичний працівник Комунального некомерційного підприємства «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 1» Деснянського району м. Києва, стоматолог [PERSON] зловживаючи службовим становищем, заподіяла ганебний напад, вчинила злочинні дії з негативними наслідками замаху на здоров`я та життя Позивача, цим стоматолог спричинила значну фізичну біль, яка присутня до цього часу. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить: визнати неправомірними дії Відповідача щодо неякісного надання медичних послуг позивачу [PERSON] ; зобов`язати Відповідача встановити фото полімерні пломби 4, 7 лівих верхніх зубів, 6, 7 правих верхніх зубів, виправити прикус, відновити та привести в належний стан здоров`я ротову порожнину та налагодити спричинене пошкодження губ; стягнути з Відповідача на користь Позивачки [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2021 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року підготовче провадження закрито, справи призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в судідо розгляду не з`являвся. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного в зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками. Відповідно до ст. ст. 76-81, 265 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності. До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Крім цього, відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 67 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з даним позовом і посилаючись на те, що внаслідок надання їй послуг неналежної якості стан її здоров`я погіршився, і, як наслідок, вона має погіршення стану здоров`я, доказів в розумінні положень ЦПК України на підтвердження своєї позиції не надала. Надані позивачем копії медичної картки, фотознімок не є належними доказами в розумінні вищенаведених норм, оскільки з них неможливо встановити будь-які інші фактичні обставини. Інших доказів позивачем не надано. Відтак, перед судом не доведено обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, не встановлено в передбаченому законом порядку факту наявності причинного зв`язку між винними діями відповідача та настанням негативних наслідків. Суд звертає увагу і на те, що позивач, реалізуючи на власний розсуд свої права, визначені ст. 43 ЦПК України щодо подання доказів, заяв та клопотань тощо, в обґрунтування даної своєї позиції порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст. 84 ЦПК України, не скористалась та не витребувала у встановленому законом порядку доказів, необхідних їй для обґрунтування останньої. Аналогічно позивачем не було використано право, передбачене ст. 105 ЦПК України щодо призначення експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі медицини, з приводу обґрунтування своєї позиції. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши у сукупності досліджені судом докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Враховуючи наведене, відсутні передбачені ст. ст. 1166, 1172 ЦК України підстави для цивільної відповідальності Комунального некомерційного підприємства Консультативно-Діагностичного центру Деснянського району м. Києва, терапевтичного відділу перед [PERSON] в частині відновлення стану здоров`я. Відповідно, відсутні і передбачені ст. 1167 ЦК України підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про відновлення стану здоров`я (відшкодування майнової шкоди). За наведених обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed