Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що їй на праві власності належав садовий будинок та земельна ділянка в СТ «Мрія» Петрушківської сільської ради. Між нею та ВАТ «СЕБ Банк» та нею був укладений кредитний договір. У якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань був укладений іпотечний договір. В іпотеку було передано вищевказане нерухоме майно. Жодної заборгованості по кредиту вона не мала. Натомість 18 березня 2020 року вона отримала вимогу про добровільне звільнення будинку, де її було повідомлено про неналежне виконання боргових зобов`язань і набуття відповідачем права власності на іпотечне майно. Вказала, що у порушення ст.35 Закону України «Про іпотеку» вона та поручитель не отримувала жодної вимоги щодо погашення заборгованості. Також при перереєстрації не було подано всіх кредитних договорів про внесення змін, підтвердження отримання нею вимоги про усунення порушення, відсутня довідка про суму боргу за основним зобов`язанням та інформація про вартість предмету іпотеки. Вважає, що державний реєстратор не мав права вчиняти реєстраційні дії, його рішення про реєстрацію суперечить Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ. На її звернення з підтвердженням повного виконання кредитного договору, державний реєстратор відмовив у реєстрації права власності за нею. Вважає своє право грубо порушеним з боку відповідачів. У добровільному порядку відновити свої порушені права не має можливості. Просила суд скасувати рішення державного реєстратора Коваленка Д.В. Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 51631899 від 16 березня 2020 року, про реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс», на об`єкт житлової нерухомості садовий будинок і земельну ділянку площею 0,0610 га, кадастровий номер 3222486000:03:003:0266, які розташовуються за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача. 11 серпня 2020 року до суду надійшов відзив державного реєстратора Коваленко Д.В. Вказав, що ним не було порушено законодавчі вимоги, була встановлена повна відповідність заявлених прав і поданих документів, відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами на нерухоме майно та здійснено перереєстрацію права власності на нерухоме майно у встановленому чинним законодавством порядку. Просив відмовити в задоволенні позову. 17 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на позов ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс». Зазначили, що кредитор звернувсь до приватного нотаріуса щодо направлення вимоги до [PERSON] про повернення боргу за кредитним договором. Дана вимога була передана та особисто отримана позивачем, про що нотаріусом видано свідоцтво. Законодавством не встановлено обов`язку направляти вимогу про усунення порушення поручителеві. Ними реєстратору були подано весь пакет документів, передбачений законодавством, в тому числі всі кредитний та іпотечний договір з договорами про внесення змін до них, які повністю підтверджували передання іпотеку як земельної ділянки, так і садового будинку. Просили відмовити в задоволенні позову. 08 вересня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначила, що не є належним доказом отримання нею вимоги про погашення боргу за кредитним договором нотаріальне свідоцтво. Це має бути поштові чек, квитанція. Вона ж жодної вимоги не отримувала. Тому реєстратору було надано свідоцтво нотаріуса, а не поштові квитанції. Всі документи, які подало товариство на реєстрацію, відображені у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Довідка про наявність боргу не містить дати складення, вказані штрафи є безпідставними, а кредитні зобов`язання нею виконані достроково - 23 березня 2020 року. При визначенні вартості майна спеціаліст не оглядав нерухоме майно. Просила задовольнити позов. В судове засідання 01.06.2021 позивач та представник позивача з`явилися. Позовні вимоги підтримали та просила його задовольнити. В судове засідання 01.06.2021 представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сварог-Фінанс» з`явився. Проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити. Відповідач Державний реєстратор прав на нерухоме майно Коваленко Дмитро Вікторович в судове засідання 01.06.2021 не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. В поданому відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні 01.06.2021 було оголошено перерву до 17 год. 00 хв.. В подальшому учасники справи в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між ВАТ «СЕБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №725. За умовами даного договору отримано в кредит 11 500 дол.США, з цільовим використанням для будівництво садового будинку, зі сплатою відсотків та кінцевим терміном повернення до 12 листопада 2027 року. Додатковою угодою №1 від 11 квітня 2008 року до кредитного договору, за яким розмір кредиту сторони визначили 18400 дол.США. Також сторони 07 квітня 2009 року підписали додаткову угоду №2 до кредитного договору. 13 вересня 2012 року ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ВАТ «СЕБ Банк», та [PERSON] укладено додатковий договір №3 до кредитного договору, за яким сторони погодили надання додатково кредитних коштів в сумі 115 177,76 грн., відсотки за користування кредитними коштами, змінені та доповнені були також загальні умови кредитування. У якості забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] був укладений Договір іпотеки від 13 листопада 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовим Я.Д. за реєстровим номером 3191. За умовами договору, з урахуванням Договору про внесення змін від 11 квітня 2008 року та Договору про внесення змін №1 від 13 вересня 2012, Позичальником було передано в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 0,0610 га, що знаходиться за адресою: Петрушківська сільська рада, садове товариство «Мрія», Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер 3222486000:03:003:0266. Договором про внесення змін №2 до Договору іпотеки б/н від 13 листопада 2007 року, Позичальником, окрім вищевказаної Земельної ділянки, було передано в іпотеку належний їй на праві власності садовий будинок, площею 195,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також у якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та фізичною особою [PERSON] було укладено Договір поруки №725 від 13 листопада 2007 року. За умовами якого, з урахуванням Додаткового договору від 11 квітня 2008 року та Договору поруки №725 від 13.09.2012 року, Поручитель зобов`язався відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобов`язань перед Банком на суму 115 177, 76 гривень (п. 1.1 Договору поруки). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 10 грудня 2019 року Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» провело електронний аукціон щодо продажу права вимоги за Кредитним договором №725 від 13.11.2007 року. Переможцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ», за результатами проведення аукціону оформлено відповідного протоколу електронного аукціону № ПА-ЕА-2019-10-25-000059-а. 23 грудня 2019 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ» був укладений Договір № GL3N012937 про відступлення прав вимоги, за умовами якого Банк відступив Первісному кредитору належні Банку, а Первісний кредитор набув права вимоги Банку до боржників [PERSON] та [PERSON] , що виникають з умов Кредитного договору, Договору іпотеки та Договору поруки. 05 березня 2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СВАРОГ ФІНАНС» було укладено відповідний Договір про відступлення прав вимоги. За умовами договору Первісний кредитор передав всі права Новому кредитору в рамках Кредитного договору №725 від 13.11.2007, укладеним між Банком та [PERSON] , а також передав права вимоги за договорами забезпечення. Цього ж дня між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНКОРД ФАКТОРИНГ» та ТОВ «ФК «Сварог Фінанс» був укладений Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки зі всіма змінами та доповненнями до нього. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що товариство набуло всіх прав та обов`язків нового кредитора у зобов`язаннях, що виникли на підставі Кредитного договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК» та [PERSON] . За ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. При вирішенні спору суд зазначає, що спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) встановлено, що дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Пунктом 1 ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, серед іншого, право власності. Частиною 1 ст.5 наведеного Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.6 цього Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять, зокрема, державні реєстратори прав на нерухоме майно. Державним реєстратором є, серед іншого, нотаріус (п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно ч.1 ст.9 наведеного Закону до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч.1 ст.27 наведеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Частиною 1 ст.24 наведеного Закону передбачено виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Рішенням державного реєстратора Коваленка Д.В. Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проведено реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс», на об`єкт житлової нерухомості: садовий будинок, площею 195,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; та земельну ділянку, площею 0,0610 га, що знаходиться за адресою: Петрушківська сільська рада, садове товариство «Мрія», Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер 3222486000:03:003:0266 Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна врегульовано у постанові Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~ \~ \~ \~П.61 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. На підтвердження виконання п.61 Порядку щодо направлення повідомлення відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» надав свідоцтво, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. від 06 лютого 2020 року. За даним свідоцтвом нотаріус посвідчив, що ним «27 грудня 2019 року заяву ТОВ «ФК «Конкорд Факторинг» передано [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Заява містила відомості щодо Вимоги повернення боргу за Кредитним договором №725 від 13 листопада 2007 року. Заява була передана Акціонерним товариством «Укрпошта», та одержана адресатом 02 січня 2020 року». Даний доказ суд оцінює критично. Так, з даного свідоцтва не можливо встановити яку саме вимогу було направлено, сума заборгованості, коли було направлено, зміст заяви, не вказано особисто адресатом одержано чи за довіреністю, або іншою уповноваженою особою. Не можливо встановити відповідність заяви від 27 грудня 2019 року заяві, яка була направлена боржнику, оскільки крім дати заява не містить жодних ідентифікуючих даних. Відповідач при розгляді справи заперечувала отримання нею саме вимоги від 27 грудня 2019 року. Крім того, Порядком вимагається надання реєстратору саме підтвердження поштового направлення вимоги, подання інших альтернативних доказів направлення - не передбачено. І такі докази в матеріалах справи відсутні. Не повідомив відповідач про причини неможливості подати такі докази та не заявив клопотань про витребування доказів, у разі складнощів в їх отриманні. Тому суд приходить до висновку, що відповідач не виконав вимоги щодо надання реєстратору підтвердження направлення вимоги боржинку та іпотекодавцю, що також залишено поза увагою державного реєстратора. При реєстрації права власності ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» на підтвердження вартості майна подано державному реєстратору довідку за підписом директора товариства та звіт про експертно-грошову оцінку земельної ділянки та звіт про оцінку вартості нерухомого майна. Згідно звіту про експертно-грошову оцінку земельної ділянки для ведення садівництва ТОВ "Нотаріус" ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,0610 га, що знаходиться за адресою: Петрушківська сільська рада, садове товариство «Мрія», Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер 3222486000:03:003:0266 70\~000 грн. Згідно звіту про оцінку вартості нерухомого майна ТОВ «Нотаріус» ринкова вартість садового будинку, площею 195,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - 49\~000 грн. Подані звіти суд оцінює критично, оскільки вони подані не в повному обсязі. З них не можливо встановити характеризуючі дані об`єктів, крім місцярозташування та площі, яким чином визначалась ринкова вартість нерухомого майна, чи оглядався об`єкт при оцінюванні, які саме документи подавались експерту та оцінювачу. Суд враховує, що з відкритих джерел в мережі Інтернет вартість земельної ділянки та садового будинку, закінченого будівництвом та введеного в експлуатацію, у Києво-Святошинському районі (на час оцінки) є значно вищою. Фактично їх вартість визначена приблизно в 4000 доларів США. А придбати земельну ділянку площею 0,06га та садовий будинок площею 190 кв.м. в Києво-Святошинському районі за такою ціною є неможливим. Оскільки відсутній звіт у повному обсязі, то не можливо визначити, з яких вихідних даних виходив експерт та оцінювач, які об`єкти брались для порівняння. У відзиві відповідач обмежився лише констатацією факту наявності звіту та надав суду лише висновки, не обґрунтував таке мінімалістичне визначення вартості нерухомого майна. Зважаючи на подані сторонами докази, суд вважає, що при реєстрації права власності за відповідачем не було виконано вимоги щодо визначення дійної ринкової вартості іпотеки на момент набуття прав. У своєму відзиві представник ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» вказує, що боржнику була направлена вимога про погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно даної вимоги та довідки про заборгованість, яка надавалась реєстратору, [PERSON] заборгованість за тілом та відсотками за користування в розмірі 59 952,27 грн. Також їй було нараховано: за порушення п.3.1 кредитного договору: боржник без згоди кредитора у 2014 році здійснила обтяження предмету іпотеки, зареєструвавши там місця проживання осіб (штраф 46 000); порушила умови та у неї відсутні договори страхування предмету іпотеки (штраф 46 000 грн.); не надання іпотеко держателю копій платіжних документів, що підтверджують сплату страхових внесків (штраф 46000 грн.). У порушення п.3.14.3 договору: відповідач не має дійсних договорів страхування (штраф 25 579,30 грн.); припинила договори страхування без письмової згоди банку (штраф 25 579,30 грн.); не сплачувала та не надавала оригінали платіжних документів про сплату таких платежів (штраф 25 579,30 грн.); ненадання банку щорічної документально підтвердженої інформації про свої доходи за останні 6 місяців (штраф 25 579,30 грн.). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2020 року у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» про стягнення заборгованості відмолено. З Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 13 травня 2021 року рішення районного суду залишено без змін. Відповідно до ст.82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» вказувало, що внаслідок систематичного невиконання боржником умов кредитного договору, умов додаткових договорів та договору іпотеки, існує загальна заборгованість в розмірі 300 269,47 грн. У позасудовому порядку ними здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки та враховано в борг 119 000 грн. Їх вимога про сплату боргу не виконана у повному обсязі, тому вважають своє право порушеним. Залишок заборгованості становить 118 469,47 грн., яку просили стягнути. У розрахунок боргу включено: заборгованість за тілом та відсотками за користування в розмірі 59 952,27 грн.; за порушення п.3.1 кредитного договору: боржник без згоди кредитора у 2014 році здійснила обтяження предмету іпотеки, зареєструвавши там місця проживання осіб (штраф 46 000); порушила умови та у неї відсутні договори страхування предмету іпотеки (штраф 46 000 грн.); не надання іпотеко держателю копій платіжних документів, що підтверджують сплату страхових внесків (штраф 46000 грн.). У порушення п.3.14.3 договору: відповідач не має дійсних договорів страхування (штраф 25 579,30 грн.); припинила договори страхування без письмової згоди банку (штраф 25 579,30 грн.); не сплачувала та не надавала оригінали платіжних документів про сплату таких платежів (штраф 25 579,30 грн.); ненадання банку щорічної документально підтвердженої інформації про свої доходи за останні 6 місяців (штраф 25 579,30 грн.). При розгляді даної справи судами було встановлено, що в даному випадку на момент передачі права вимоги ТОВ «Конкорд факторинг» від ПАТ «ФІДОБАНК» у позичальника була відсутня прострочена заборгованість за Кредитним договором від №725 від 13.11.2007. Також не було зазначено про заборгованість за штрафами відповідно до умов Кредитного договору та Додаткових договорів до нього. В п. 2 Договору про відступлення права вимоги від 23.12.2019 зазначалось, що за цим Договором новий кредитор в день укладення Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком в повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання штрафних санкцій у розмірах, вказаних у Додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Обов`язок банку та нового кредитора повідомити боржнику про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором в порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним основним договором було закріплено в п. 3 Договору про відступлення права вимоги. Також було зазначено, що сторони погоджуються, що відповідно до ст. 516 ЦК України новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржника про відступлення прав вимоги за основними договорами на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь банку, у тому числі надходження на користь банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги на підставі цього договору вважається належним виконанням відповідним із боржників зобов`язань за основними договорами. Доводи товариства про те, що [PERSON] допустила порушення умов Кредитного договору (з урахуванням внесених змін) та Договору іпотеки (з урахуванням несених змін), не укладала договори страхування предмета іпотеки, здійснила реєстрацію дітей в будинку, який є предметом іпотеки, ненадання копій платіжних документів, що підтверджують сплату страхових внесків, відсутність дійсних договорів страхування, несплата страхових платежів та ненадання оригіналів платіжних документів, ненадання інформації про свої доходи, припинення договорів страхування без погодження з банком, що є підставою для стягнення з неї штрафів, є необґрунтованими, оскільки при зверненні до суду з даним позовом, позивач не надав жодного доказу щодо таких порушень, а в апеляційній скарзі посилається на договори, які були надані відповідачем при розгляді справи в суді першої інстанції. У п.5 Договору про відступлення права вимоги від 23.12.2019 вказано, що новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав від банку усі наявні у банку документи, що підтверджують право вимоги до боржників, про що сторони складають акт приймання-передачі документації. В Договорі про відступлення прав вимоги від 05.03.2020 в п. 5 також вказується, що новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від первісного кредитора усі наявні у первісного кредитора документи, що підтверджують право вимоги до боржників. В Акті приймання-передачі оригіналів документів від 05.03.2020 зазначено найменування документів, які передаються: Кредитний договір, додатки до Кредитного договору, додаткові угоди до кредитного договору, Договір іпотеки, Договори про внесення змін до Договору іпотеки, Договір поруки від 13.11.2007, додатковий договір до Договору поруки, Договір поруки від 13.09.2012, Витяг з Державного реєстру правочинів, Витяг з Державного реєстру іпотек, Витяги про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек, Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Отже, документи, які були передані при укладенні Договорів уступки права вимоги від банку до ТОВ «Конкорд факторинг» та від ТОВ «Конкорд факторинг» до ТОВ «Фінансова компанія «Сварог фінанс» не містили документів, з яких позивач міг зробити висновок про порушення [PERSON] умов Кредитного договору та Договору іпотеки. Також апелянт з часу набуття права вимоги не надсилав [PERSON] вимоги про надання таких документів та вимогу про дострокове стягнення заборгованості. На підтвердження направлення позичальнику вимоги про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором товариством було надано Свідоцтво від 06.02.2020, видане приватним нотаріусом КМНО Колесник О.І., згідно якого [PERSON] було передано заяву, яка містила Вимогу про повернення боргу. Згідно наданої в суд апеляційної інстанції копії вказаної Вимоги, ТОВ «Конкорд факторинг» направило [PERSON] вимогу достроково погасити заборгованість сумі 59 952 грн. 27 коп., зазначаючи в якості підстави для дострокового погашення заборгованості несвоєчасне внесення коштів на поповнення рахунку станом на 27.12.2019. Згідно наданих [PERSON] копій платіжних документів, вона сплатила 13.12.2019 на рахунок ПАТ «Фідобанк» кошти в сумі 1 240 грн., отже підстав для направлення позичальнику вимоги про дострокову сплату всієї суми кредиту у ТОВ «Конкорд факторинг» не було. 21.01.2020 [PERSON] сплатила на рахунок ТОВ «Конкорд факторинг» кошти в сумі 1 400 грн., та 13.02.2020 1 400 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» вимоги до [PERSON] щодо дострокового погашення кредитної заборгованості не направляло. Також позивач не направляв позичальнику вимогу про надання документів щодо укладення договорів страхування, сплату страхових внесків, надання відомостей про реєстрацію фізичних осіб в будинку, який є предметом іпотеки, довідок про доходи. 23.03.2020 [PERSON] сплатила на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» кошти в сумі 60 000 грн. Враховуючи надані сторонами докази, обставини, які встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, суд приходить до висновку, що у ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» були відсутні підстави заявляти вимогу про дострокову сплату позичальником сум кредиту і позичальник повністю виконала свої зобов`язання за Кредитним договором ще до пред`явлення позову до суду про стягнення заборгованості. Матеріали справи не містять інших доказів про наявність іншої заборгованості та вимоги про її погашення, тому твердження відповідача про наявність заборгованості на момент звернення стягнення на майно суд до уваги не бере. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Враховуючи подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що при кредитор для реєстрації прав власності у порушення вимог не надав підтвердження направлення вимоги, наявності заборгованості та дійсної ринкової вартості іпотечного майна. У своєму відзиві відповідач державний реєстратор обмежився лише переліком норм, які регулюють спірні правовідносини та констатацією факту, що він все вчинив правильно. До відзиву не надав жодного доказу на підтвердження своїх заперечень, не вказано про причини неможливості подати докази, не заявлено клопотань про витребування доказів. З огляду на встановлені обставини, враховуючи наявність передбачених законодавством України підстав для відмови в державній реєстрації прав, суд приходить до висновку, що, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 березня 2020 року щодо проведення державної реєстрації права приватної власності на садовий будинок, площею 195,6 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, площею 0,0610 га, що знаходиться за адресою: Петрушківська сільська рада, садове товариство «Мрія», Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер 3222486000:03:003:0266, у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без отримання всіх необхідних документів, визначених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, для реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, а тому рішення державного реєстратора Коваленка Д.В. Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 березня 2020 року і державна реєстрація права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Сварог Фінанс» є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved