Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

12 січня 2018 року [PERSON]. у особі представника [PERSON] звернувся з заявою за визначеною в ухвалі Верховного суду від 03.01.2018 року підсудністю до Обухівського районного суду Київської області про встановлення факту перебування у громадянстві України з 27.03.2008 року. В обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON]. народився [INFO] у місті Наблус, Палестина, потребує встановлення юридичного факту перебування у громадянстві України у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують громадянство України. Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України», у заявника були наявні документи, що підтверджують громадянство України, а саме: паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 31.03.2008 Центральним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим обміняний на паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 19.04.2013 Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - на підставі Висновку №175/2016 службового розслідування за фактом оформлення паспорта громадянина України [PERSON], [INFO], уродженцю м. Наблус, Палестинська територія, затвердженого ДМС України від 05.08.2016, паспорт визнаний недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню у встановленому порядку. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER], виданий 16.05.2008 органом 0101 на ім'я [PERSON]., [INFO], - анульований. Паспорт громадянина України для виїду за кордон серії [NUMBER], виданий 27.05.2013 органом 6390 на ім'я [PERSON]., [INFO] - на підставі висновку №169/2016 службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон [PERSON]., [INFO], затвердженого ДМС України від 03.10.2016, визнаний недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню у встановленому порядку. Заявником було отримане громадянство України на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України». Заявник постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво». Відповідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.12.2007, встановлено, що заявник проживав на території України з 1989 року. На підтвердження факту набуття громадянства заявнику була видана довідка про реєстрацію особи громадянином України № 10/А-32 на підставі рішення ГУМВС України в АРК від 27.03.2008, в якій зазначено, що заявник набув громадянства України на підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» з 27.03.2008. Зазначена довідка була підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України, відповідно до Наказу Міністерства Внутрішніх Справ України №600 від 15.06.2006, який був чинним на момент набуття заявником громадянства. На сьогодні, одержати або відновити інші документи, в тому числі оригінал довідки, що посвідчують факт перебування заявника у громадянстві України - неможливо. 16 січня 2018 року винесено ухвалу про усунення недоліків. 16 лютого 2018 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав та просив встановити факт громадянства України, оскільки [PERSON]. мешкав в Україні 10 років, закінчив університет, неодноразово перереєстровувався, його передчасно позбавили громадянства та скасували паспорти, чим порушено його права. В судовому засіданні представник заінтересованої особи Державної міграційної служби України [PERSON] вимоги заяви не визнав, подав заперечення в яких просив відмовити в задоволенні заяви посилаючись на незаконну видачу паспортів [PERSON], не доведення факту перебування в Україні з 1991 року, при зверненні за посвідкою вказав, що прибув у 1998 році до України, а також винесений відносно нього вирок за підробку документів. Представник заінтересованої особи Головне управління Державної міграційної служби в Харківській області [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила суду клопотання в якому просила залишити без розгляду дану заяву, оскільки випливає спір про право, яке здійснюється в порядку позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника та представника ДМСУ, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] посилається на наявність у нього наступних документів: паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 31.03.2008 Центральним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим обміняний на паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданий 19.04.2013 Дзержинським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області. На підставі висновку №175/2016 службового розслідування за фактом оформлення паспорта громадянина України [PERSON], [INFO], уродженцю м. Наблус, Палестинська територія, затвердженого ДМС України від 05.08.2016, паспорт визнаний недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню у встановленому порядку. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER], виданий 16.05.2008 органом 0101 на ім'я [PERSON]., [INFO], - анульований. Паспорт громадянина України для виїду за кордон серії [NUMBER], виданий 27.05.2013 органом 6390 на ім'я [PERSON]., [INFO] На підставі висновку №169/2016 службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон [PERSON]., [INFO], затвердженого ДМС України від 03.10.2016, визнаний недійсним та таким, що підлягає вилученню та знищенню у встановленому порядку. На підставі частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) відповідно до якої: «особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання [PERSON] отримав громадянство України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України «Про громадянство України» (далі Закон), Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України». Стаття 6 Конституції України передбачає поділ державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу та судову. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Тобто діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб'єктам владних повноважень можливість користуватися певною свободою розсуду при вирішенні питань, віднесених до їх компетенції, і встановлюють межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями. Як випливає зі змісту Рекомендацій № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 ДМС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Відповідно до пункту 3 Положення основними завданнями ДМС України, є, зокрема, реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. Підпунктом 33 пункту 4 Положення передбачено, що ДМС відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства у сфері громадянства. Таким чином, питання громадянства України, контроль за дотриманням законодавства у сфері громадянства належить до повноважень ДМС. Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» (далі - Порядок). Відповідно до Закону громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України. Громадянство України набувається: 1)за народженням; 2)за територіальним походженням; 3)внаслідок прийняття до громадянства; 4)внаслідок поновлення у громадянстві; 5)внаслідок усиновлення; 6)внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7)внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8)у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9)внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10)за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України (стаття 6 Закону). Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону паспорт громадянина України є документом, що підтверджує громадянство України. Відповідно до законодавства, підставою для отримання паспорта громадянина України, є набуття громадянства України у визначеному порядку. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13.04.2012 № 320, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 2.07.2012 за № 1089/21401 затверджено Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України далі - Порядок № 320). У відповідності до пункту 10.4. Порядку № 320 погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, зокрема, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства України. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р; № 152, затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. У відповідності до пункту 89 вказаного порядку Паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

Outcome: dismissed