Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що наказом начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції №46 від 01.08.2019 року до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани за порушення службової дисципліни. В подальшому, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 року, вказаний наказ був скасований. Зазначив, що в період з 01.08.2019 року по 16.03.2020 року відносно позивача діяв наказ, яким до нього було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, що заподіяло позивачу моральну шкоду. Наказ, яким до позивача застосоване дисциплінарне стягнення було доведено до всього особового складу Управління патрульної поліції в Харківській області, що завдало позивачу репутаційної шкоди, спричинило зменшення поваги та авторитету. Також, внаслідок вказаного наказу було пригнічено стан позивача, відбулися нервові зриви, зменшено розміру щомісячної премії за серпень 2019 року на суму 8586,87 грн. Отже, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав [PERSON] , загальний розмір заподіяної йому моральної шкоди становить 30000,00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова справу передано до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження. 26.11.2020 року від представника Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позовної заяви заперечував. Посилався на те, що після ухвалення судом рішення про скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом начальника Управління патрульної поліції в Харківській області від 16.07.2020 року № 67 було скасовано наказ начальника УПП в Харківській області ДПП від 01.08.2019 року № 46, у частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. Суму премії за серпень 2019 року у розмірі 8717,64 грн., нараховано та виплачено у червні 2020 року. Позивач не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Від Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України відзив у встановлений ухвалою строк не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що лейтенант поліції [PERSON] , відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 12.02.2019 № 97 о/с, призначений в УПП в Харківській області ДПП на посаду командира взводу № 1 роти № З батальйону № З УПП в Харківській області ДПП. Наказом начальника УПП в Харківській області ДПП № 46 від 01.08.2019 року до [PERSON] було застосовано стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог пп. пп. 1, 10 п. 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом ДПП від 05.01.2016 № 4/1, п.п. 1, 2, 4, 6, 8, 13 ч. З ст. 1, п.п. 4, 7, 8 ч. 1 ст. З Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 та частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Національну поліцію». В серпні 2019 року на виконання дисциплінарного стягнення, позивач був позбавлений премії у розмірі 8586,87 гривень. Не погодившись з рішенням керівництва, [PERSON] подав позовну заяву до Харківського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу УПП в Харківській області ДПП від 01.08.2019 року №46 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани та зобов`язання виплатити премію за серпень 2019 року. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року у справі №520/8933/19, позовні вимоги задоволені частково, скасовано наказ в частині накладення стягнення у вигляді суворої догани, відносно [PERSON] , зобов`язано Департамент патрульної поліції вирішити питання щодо преміювання позивача. Постановою другого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2019 року залишено без змін. Наказом начальника Управління патрульної поліції в Харківській області від 16.07.2020 № 67 про скасування наказу начальника УПП в Харківській області ДПП від 01.08.2019 року № 46, у частині притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани було скасовано. Суму премії за серпень 2019 року у розмірі 8717,64 гривень, нараховано та виплачено у червні 2020 року, що підтверджується розрахунковим листом за червень 2020 року. Позивач звертаючись з позовом до суду про відшкодування моральної шкоди зазначив, що внаслідок винесення наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності йому було завдано моральної шкоди, оскільки наказ було доведено до всього особового складу Управління патрульної поліції в Харківській області, що спричинило втрату авторитету та поваги до нього. Також, вказаним наказом було пригнічено стан позивача, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні , емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви: протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичної або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких відноситься наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок доказування і подання доказів, кожною із сторін, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Конституція є базовим законом і його норми знаходять своє втілення і розвиток в інших законах, які встановлюють умови і порядок відшкодування. Термін "Кожен" зовсім не означає, що відшкодування відбудеться будь-кому, хто про це буде стверджувати чи просити. Незаконними діями (бездіяльністю) має бути заподіяна шкода, і факт її заподіяння має бути доведений. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають, істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується ; одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що при оцінці доказів суд керується критерієм. доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В свою чергу, позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та його вини в заподіянні моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Позивачем не зазначено, яких саме проявів реапутаційної шкоди, зменшення поваги та авторитету серед особового складу УПП в Харківській області ДПП він зазнав. При цьому, судом встановлено, що керівництвом УПП в Харківській області було сформовано та надіслано Харківському міському голові подання про відзначення почесною грамотою Харківської міської ради [PERSON] з нагоди відзначення Дня міста Харкова та дня Незалежності України у 2020 році, що свідчить про високу оцінку особовим складом УПП в Харківській області ДПП, про високий рівень поваги та авторитет позивача. З урахуванням викладеного, посилання позивача на репутаційні втрати є безпідставними. Посилання позивача на страждання, що пов`язані із втратою премії за серпень 2019 року у розмірі щомісячної премії на 8586,57 грн., також є необґрунтованими, оскільки відповідно до поданої щорічної Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2019 рік, [PERSON] було отримано грошове забезпечення за основним місцем роботи (Департамент патрульної поліції) у розмірі 173883,00 грн., в той час як відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року складала 4173,00 грн., що за рік становить 50076,00 грн. Крім того, позивач відповідно до розрахункових листів за 2020 рік за період з січня 2020 року до серпня 2020 року отримав грошове забезпечення у розмірі 134997,00 грн. Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в результаті неправомірних, винних дій чи бездіяльності відповідачів позивач зазнав будь-яких фізичних або душевних страждань, позивачем не надано. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed