Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в тому числі й на земельну частку (пай), розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, розташовану в с [ADDRESS] області, яка перебуває у колективній власності КСП «Кірова», посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 30 вересня 1997 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №245. Заповіту [PERSON] не залишила. Вказує, що у неї є сестра [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка також є спадкоємцем першої черги на майно померлої [PERSON] . Позивач, як спадкоємиця за законом звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу належного прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] , але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.19), в зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, відсутністю документів, які можуть підтвердити родинні відносини між позивачем та [PERSON] , тому рекомендовано звернутись до суду. [PERSON] вказує, що [PERSON] померла в м.Тирасполь Республіки Модова, про що 28 грудня 2009 року Тираспольським відділом РАГС філія №1 Придністровською Молдавською Республікою (ПМР) було видано свідоцтво про смерть на ім`я « [PERSON] » (так вказано в оригіналі документу). Оскільки Придністровська Молдавська Республіка є невизнаною державою позивачу довелося легалізувати вказане свідоцтво. Лише 11 липня 2018 року [PERSON] легалізувала зазначене свідоцтво про смерть та отримала документ відповідного зразка від відповідного органу державної влади Республіки Молдова. Зазначає, що легалізація свідоцтва про смерть у Республіці Молдова спричинила появу низки нових обставин, що знову унеможливлюють отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, а саме легалізоване свідоцтво про смерть не містить інформації щодо по батькові померлої, так як згідно законодавства Республіки Молдова вказана інформація у свідоцтві не зазначається. В зв`язку з наведеним необхідно встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] . Позивач вказує, що причини пропуску строку звернення до суду є поважними оскільки спадкодавець померла в Придністровській Молдавській Республіці, яка є невизнаною державою, в зв`язку з чим досить тривалий час не мала можливості легалізувати свідоцтво про смерть [PERSON] . Після легалізації вказаного свідоцтва 11 липня 2018 року відразу в серпні 2018 року звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, а в послідуючому і до суду. З наведених причин вона пропустила строк звернення до суду, однак вважає їх поважними, в зв`язку з чим звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.52-53,111-115), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити. Представник позивача, діюча на підставі ордеру (а.с.34), в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.56-57), відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги позивача підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, однак надала на адресу суду заяву (а.с.58-59), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач представник Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча сільська рада сповіщалася належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.45,76,100,108). Представник Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області в судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак завідувач Ананьївської районної державної нотаріальної контори надала на адресу суду лист, відповідно до якого нотаріус не може бути стороною у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією, про що зазначено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України від 04 липня 2011 року: «…У разі, якщо у конкретній справі виникає спір між спадкоємцями щодо певного спадкового мана або щодо пропуску строку на прийняття спадщини тощо, то сторонами у справі є не спадкоємець і нотаріус, а спадкоємці між собою». Враховуючи викладене просить розглядати справу без участі представника Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області. Крім того, відповідачем [PERSON] в порядку ст.178 ЦПК України подано відзив на заяву про уточнення позову та відзив на позовну заяву, відповідно до яких доводи позивача, викладені в позовній заяві підтверджує, позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.61-62,64-68). Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, взявши до уваги клопотання позивача, представника позивача та відповідача [PERSON] , взявши до уваги неявку представника Долинської сільської ради Ананьїввського району Одеської області та лист Ананьївської районної державної нотаріальної контори, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Долинське, Ананьївського району, Одеської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , згідно копії паспорту (а.с.8-11). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого повторно Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області 31 травня 2001 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Встановлено, що 12 березня 1967 року Тираспольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON] , за актовим записом №189, що підтверджується копією архівної виписки із актового запису про шлюб, внаслідок чого її прізвище змінено на « [PERSON] » (а.с.13). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 03 липня 1980 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Тирасполь, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 липня 1980 року за актовим записом №533 (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 28 грудня 2009 року Тираспольським відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровської Молдавської Республіки, « [PERSON] » (так вказано в оригіналі документу) померла [INFO] в м.Тирасполь Придніпровської Молдавської Республіки (а.с.15,53). Відповідно до копії легалізованого свідоцтва про смерть ,виданого 11 липня 2018 року службою реєстрації актів цивільного стану м.Аненій-Ной та його офіційного перекладу з румунської мови на українську, Оніщенко [PERSON] померла [INFO] відповідно до акту про смерть за №1779 від 28 грудня 2009 року, складеного відділом РАЦС м.Тирасполь (а.с.16-18) Встановлено також, що відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , що виданий Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 30 вересня 1997 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я « [PERSON] » (так в оригіналі документу), якій належить право на земельну частку (пай), розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Кірова» та розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області (а.с.20). Згідно копії довідки №328, виданої 12 червня 2018 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, [PERSON] дійсно проживала та була зареєстрована в с.Долинське , Ананьївського району Одеської області по день своєї смерті, тобто по [INFO] (а.с.21). Відповідно до копії витягу із по господарської книги №1 Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області за 1964-1966 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , виданої 28 серпня 2018 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, до складу сім`ї « [PERSON] » (так вказано в документі російською мовою), 1913 року народження, входять: дружина - « [PERSON] » (так вказано в документі російською мовою), 1918 року народження, дочка - « [PERSON] » (так вказано в документі російською мовою), 1947 року народження, та дочка « [PERSON] » (так вказано в документі російською мовою), 1952 року народження (а.с.22). З копії витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №53064630 від 23 серпня 2018 року вбачається, що за параметрами пошуку [PERSON] ( [PERSON] » (зазначено російською мовою) знайдено десять заповітів (а.с.23-26). Також з`ясовано, що відсутні будь-які відомості щодо заведення спадкової справи на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , про що свідчить копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), №53064676 виданого 23 серпня 2018 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області (а.с.23). Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, що подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 10 ст.83 ЦПК України, передбачено, що докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, або з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, або у судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Статтею 1217 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини спадкоємцями після смерті [PERSON] , відповідно до статті 1270 ЦК України, почав відраховуватись з моменту її смерті і закінчився після проходження шести місяців з моменту її смерті. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Відповідно до листа ВСС України від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Виходячи з предмету заявлених позовних вимог, позивачка просила визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини через поважність, на її думку, причини його пропуску, так як позивач є юридично необізнаною людиною, помилково вважала, що фактично прийняла спадщину, так як з моменту смерті спадкодавця почала фактично користуватися земельною ділянкою, а також зазначила, що не мала можливості легалізувати свідоцтво про смерть спадкодавця. Відповідно до положень ст.ст. 11, 15 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Як вбачається зі змісту ст.ст. 49-51, 175 ЦПК України, виключно на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовити з цих підстав у задоволенні позову. Належними відповідачами у справах про спадкування є інші спадкоємці або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому одним з відповідачів по вказаній цивільній справі позивачем визначено [PERSON] , яка, як зазначено в позовній заяві є сестрою позивачки та дочкою [PERSON] , однак до матеріалів справи не надано жодного документу, який би підтвердив вказану обставину, а саме свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження чи інші належні документи. Таким чином, позивачем не доведено ту обставину, що [PERSON] є належним відповідачем по даній справі. Крім того, не прослідковуються родинні відносини між позивачем та спадкодавцем, оскільки в свідоцтві про народження позивача, мати зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть спадкодавець вказана як « [PERSON] ». Долинська сільська рада Ананьївського району Одеської області видала довідку №328 на ім`я « [PERSON] » та у витягу із по господарської книги Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області ім`я дружини зазначено як « [PERSON] » (так зазначено в оригіналі документу). Дослідивши матеріали справи судом зроблено висновок, що позивач бажає отримати спадкове майно після смерті [PERSON] . Однак в підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем заявник не надала жодного документу, який би хоча б частково підтвердив той факт, що спадкодавець є матір`ю позивача, так як надані позивачем документальні докази суперечать один одному, оскільки мова йде про осіб з різним ім`ям, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] ». Крім того в свідоцтві про смерть відсутня по батькові, тому однозначний висновок щодо родинних відносин між позивачем та спадкодавцем зробити немає можливості за відсутності належних доказів. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст.33 ЦПК України). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Оскільки нормами ЦПК не передбачено можливості заміни відповідача за ініціативою суду, а відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові. Разом з цим, в позовній заяві позивач вказує, що спадкодавець не залишила заповіту на своє майно, однак відповідно до копії Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за параметрами пошуку « [PERSON] » та « [PERSON] » (вказано російською мовою) знайдено заповіт від імені « [PERSON] » (так вказано в документі мовою оригіналу), посвідчений 04 березня 1997 року Бобрицькою сільською радою, Броварського району Київської області та заповіт від імені « [PERSON] » (так вказано в документі мовою оригіналу), посвідчений 30 травня 1987 року народження Першою Алчевською державною нотаріальною конторою Луганської області. Таким чином неможливо достовірно з`ясувати чи спадкодавцем залишено заповіт, чи іншою особою, так як у витягу не зазначено дати народження спадкодавця. За встановлених обставин, враховуючи, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, підстави для задоволення позову [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини - відсутні.

Outcome: dismissed