Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь 2800 гривень матеріальної шкоди та 2000 гривень моральної шкоди, заподіяну внаслідок вчинення злочину. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою Новоазовського суду Донецької області від 22 вересня 2011 року по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч.1ст.364\~КК України, відповідач була звільнена від кримінальної відповідальності на підставі п.«г» ст.1, ст.6 Закону України від 08.07.2011 року «Про амністію у 2011 році». Вважає, що шахрайськими діями відповідачки їй спричинено матеріальну шкоду в розмірі 2800 гривень та моральну шкоду, яку позивач оцінює в 2000 гривень. Спричинену позивачу моральну шкоду остання обґрунтовує тим, що вона зазнала моральних страждань у зв'язку з протиправним заволодінням її грошовими коштами. В судове засідання позивачка не з'явилась та звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги повністю підтримує. Відповідачка у судове засідання не зявилася повторно за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом\~ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Постановою Новоазовського районного суду від 22 вересня 2011 року, яка набрала законної сили, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190, ч.1ст.364\~КК України\~на підставі п. «г» ст.\~1, ст.\~6 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року, у зв'язку з тим, що вона досягла 55-річного віку. Провадження у кримінальній справі було закрито, а цивільні позови потерпілих залишені без розгляду. Із даної постанови вбачається, що 14.12.2009 року [PERSON], на запрошення голови обслуговуючого кооперативу човнової станції (ОКЧС) «Волна», прибула в с.Широкино Новоазовського району Донецької області для участі у зборах членів зазначеного кооперативу. При проведенні зборів, будучи заступником начальника управління - начальником Східного відділу Маріупольського управління інспекції ДАБК, виступила перед присутніми на зборах членами кооперативу, і достовірно знаючи про самовільне будівництво на території ОКЧС «Волна» членами кооперативу, навмисне, будучи посадовою особою і державним службовцем, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, а також в інтересах третьої особи - своєї дочки, приватного підприємця [PERSON], шляхом обману і зловживання довірою, переконала членів кооперативу в можливості за грошову винагороду оформити у законному порядку право власності на самовільно зведені об'єкти з наступним отриманням права власності на земельні ділянки під зазначеними будівлями. У період з 14.12.2009 року по червень 2010 року члени кооперативу перерахували у рахунок оплати послуг по оформленню документів на розрахунковий рахунок ПП Устименко грошові кошти, чим потерпілим завдана значна матеріальна шкода на вказану суму. Згідно положень\~Закону України "Про застосування амністії в Україні", амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину. Якщо злочином було завдано шкоду, то звільнений на підставі закону про амністію повинен її відшкодувати, оскільки амністія не звільняє особу від цього обов'язку. Кваліфікуючою ознакою складу злочину передбаченого ч.2\~ст.190 КК України, за вчинення якого [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності, є завдання значної шкоди потерпілому. Отже вказана обставина є предметом доказування у кримінальній справі для кваліфікації дій особи за цією частиною вказаної статті. Згідно вищезазначеної постанови суду діями [PERSON] потерпілим завдано значну матеріальну шкоду на загальну суму 46026 гривень. Тобто суд, звільняючи [PERSON] від кримінальної відповідальності за вказаними статтями обвинувачення, вважав вину відповідача у вчиненні злочину передбаченого ч.2\~ст.190 КК України\~доведеною, зокрема щодо розміру завданої потерпілим матеріальної шкоди виходячи із кваліфікації її дій у цій частині. Разом з тим, в мотивувальній частині постанови Новоазовського районного суду від 22 вересня 2011 року перелічені потерпілі, які передали грошові кошти на рахунок ПП Устименко, серед яких позивачка [PERSON] не зазначена. Інших доказів, які б свідчили, що позивач [PERSON] є потерпілою від злочину, вчиненого [PERSON]П по даній кримінальній справі суду не надано. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, Підставами для звільнення від доказування, є зокрема, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на наведене, довідка голови ОКЧС «Волна» [PERSON], в якій він підтверджує, що злочинними діями [PERSON] спричинено матеріальну шкоду [PERSON], та, що вона була в списках потерпілих, є недостатнім та недопустимим доказом, на підтвердження вказаних обставин. Таким чином, з урахуванням викладеного, та оскільки факт спричинення матеріальної шкоди [PERSON] по відношенню до [PERSON] постановою Новоазовського районного суду від 22 вересня 2011 року встановлено не було, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed