Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Позивач 28.08.2019 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» про визнання недійсним договору. З урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03.09.2019 року, позивач просить: визнати недійсним Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10 від 04.03.2019 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» та [PERSON] та визнати недійсною Додаткову угоду від 04.03.2019 року до Договору № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» та [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані наступним. 04 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10. За вказаним договором ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» зобов`язується передати у власність [PERSON] Майнове право, а [PERSON] зобов`язується прийняти Майнове право і сплатити ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» суму Договору. ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» здійснює будівництво апартаментів в адміністративно-побутовій будівлі за адресою: [ADDRESS] , що суперечить містобудівній документації м. Одеси, вказана адміністративно-побутова будівля із розташованими в ній апартаментами прийнята в експлуатацію не буде, а відповідно ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» не набуде права власності на апартаменти та не має право на відчуження майнових прав на апартаменти, у т.ч. що є предметом Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10 від 04.03.2019 року, укладений між ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» та [PERSON] .. Так, при укладанні Договору [PERSON] помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, в т.ч. стосовно можливості отримання у майбутньому права власності на Апартаменти будівельний номер № 10 загальною площею 24,93 кв. м., розташовані на 2 поверсі в 2 секції адміністративно-побутової будівлі за адресою: [ADDRESS] , за таких умов, [PERSON] Договір не уклала би. В зв`язку із укладанням між Сторонами договору № Н/А-2.2.10 від «04» березня 2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, Сторони домовились вважати Договір № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 розірваним з 04.03.2019 року, про що між ними було укладено Додаткову угоду від 04.03.2019 року до Договору № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна. В свою чергу [PERSON] мала бажання розірвати Договір № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна лише в зв`язку із укладанням нею договору № Н/А-2.2.10 від «04» березня 2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна. Враховуючи, що [PERSON] помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, а також враховуючи що зміст Договору суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, та як наслідок є підстави для визнання Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10 від 04.03.2019 року недійсним, позивач вважає, що визнанню недійсною підлягає і Додаткова угода від 04.03.2019 року до Договору № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, в наслідок якої розірвано Договір № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна та вирішено долю сплачених за Договором № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна коштів. Ухвалою суду від 03.09.2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано 10-денний термін для усунення недоліків заяви. До суду 09.09.2019 року надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків позову, згідно якої недоліки були усунені в повному обсязі. Ухвалою суду від 11.09.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» про визнання недійсним договору. Розгляд справи призначено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засіданні на 21.10.2019 року. 11.10.2019 до суду надійшов Відзив на позовну заяву ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» Вих. № 11/10-19 від 11.10.2019 року у якому просило у задоволені позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі. 21.10.2019 до суду надійшло клопотання [PERSON] про розгляд справи за її відсутності. В результаті проведеного підготовчого засідання протокольною ухвалою від 21.10.2019 року було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 04.11.2019 року. У судове засідання 04.11.2019 року учасник справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження № 6-318цс15) та постанові цього ж суду від 18 листопада 2015 року (провадження № 6-1858цс15), від висновків яких не відступила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19). Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. У справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 29 листопада 1991 року (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87 й «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, заява № 25921/02 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «наявним майном», або коштами, уключаючи позови, для задоволення їх позивач може обґрунтувати їх принаймі «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно, так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймі законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року (Von Maltzan and Others v. Germany), заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02. Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом». В іншій справі «NKM v. Hungary» від 14 травня 2013 року, скарга № 66529/11, ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 16.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ БІЛДИНГ УКРАЇНА», як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № К/А-1.2.5, відповідно якого ТОВ «ВЕСТ БІЛДИНГ УКРАЇНА» зобов`язалось передати у власність [PERSON] Майнове право на новозбудоване майно - «1» - кімнатну квартиру будівельний номер № 5 загальною площею 46,4 кв. м., розташована на 2 поверсі секції 1 в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується прийняти Майнове право і сплатити ТОВ «ВЕСТ БІЛДИНГ УКРАЇНА» суму Договору (а.с.32-38). 04 березня 2019 року між ТОВ «ВЕСТ БІЛДИНГ УКРАЇНА», як Продавцем, та [PERSON] , як Покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10 (а.с.9-14). У зв`язку із укладанням між Сторонами договору № Н/А-2.2.10 від «04» березня 2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, Сторони домовились вважати Договір розірваним з 04.03.2019 року, про що між ними було укладено Додаткову угоду від 04.03.2019 року до Договору № К/А-1.2.5 від 16.01.2019 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна (а.с.39). Відповідно пункту 3.1. Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10 від 04.03.2019 року, з врахуванням розділу 2 «Терміни та визначення» цього договору, в порядку, передбаченому цим договором, відповідач зобов`язався передати у власність позивача безумовне майнове право на апартаменти квартирного типу (склад приміщень яких встановлюється проектною документацію) будівельний номер № 10 загальною площею 24,93 кв. м., розташовані на 2 поверсі в 2 секції адміністративно-побутової будівлі за адресою: [ADDRESS] , яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер 5110136900:19:002:0007; площею 0,8900 га, а позивач зобов`язується прийняти майнове право і сплатити відповідачу суму Договору. Відповідач є Замовником будівництва зазначеного об`єкту. Пунктом 4.3. договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10 від 04.03.2019 року визначено, що згідно із графіком будівництва запланований термін закінчення будівництва Об`єкту - 4 квартал 2019 року. Згідно пунктом 6.2. договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № Н/А-2.2.10 від 04.03.2019 року, після сплати 100 % суми Договору та протягом 35 робочих днів з дати надання Продавцю документів, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію та присвоєння поштової адреси Об`єкту будівництва, Продавець зобов`язується передати Покупцю Майнові права (за Актом приймання передачі Майнових прав) та інші документи, надання яких є в компетенції Продавця, що необхідні для державної реєстрації Покупцем прав власності на Новозбудоване майно, а Покупець зобов`язується прийняти документи та підписати Акт приймання-передачі Майнових прав відповідно до умов цього Договору. Майнові права вважаються переданими Покупцю у дату, зазначену в Акті приймання-передачі Майнових прав. Майнові права мають бути не обтяжені забороною щодо їх передачі Покупцю. Отже, відповідно правовідносин, що склались між позивачем та відповідачем, останній, як замовник будівництва зобов`язався передати у власність позивача безумовне майнове право на апартаменти квартирного типу (склад приміщень яких встановлюється проектною документацію) будівельний номер № 10 загальною площею 24,93 кв.м., розташовані на 2 поверсі в 2 секції адміністративно-побутової будівлі за адресою: [ADDRESS] , яка розташована на земельній ділянці кадастровий номер 5110136900:19:002:0007; площею 0,8900 га. 16.07.2018 року між ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ-ІНВЕСТ» та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» було укладено Договір № 2018-181 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, відповідно умов якого ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ-ІНВЕСТ» та ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» відповідно умов цього договору спільно виконують функції Замовника будівництва об`єкту (а.с.72-75). Відповідно п. 3.3.2. Договору № 2018-181 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 16.07.2018 (в редакції Додаткової угоди від 18.12.2018), частка ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» розраховується виходячи з 90% площі відокремлених приміщень в об`єкті, що відповідає паєві ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» - безумовному майновому праву на новозбудоване майно в розмірі 90% площі відокремлених (житлових та нежитлових) приміщень в об`єкті (а.с.76). Пунктом 2.1. Додаткової угоди від 18.12.2018 до Договору № 2018-181 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна від 16.07.2018 встановлено право ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» без узгодження з ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ-ІНВЕСТ» укладати договори про відчуження безумовних майнових прав на новозбудоване майно, в межах свого паю або його частини, третім особам, самостійно визначаючи технічні характеристики новозбудованого майна (відокремлених житлових та нежитлових приміщень) в Об`єкті та відповідне новозбудоване майно, щодо якого ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА» будуть укладатися відповідні договори про відчуження свого паю та що входить до Паю ТОВ «ВЕСТ БІЛДІНГ УКРАЇНА». Майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України). Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, в тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, необхідними й достатніми для засвідчення правомочності його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Договір укладений у письмовій формі із зазначенням усіх його істотних умов, підписаний дарувальником та обдаровуваним і нотаріально посвідчений. Зміст договору відповідає вимогам закону. Дієздатність дарувальника перевірена нотаріусом. Форма правочину дотримана. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст.203, ч. 1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких, підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Щодо посилання позивача як на підставу своїх вимог про визнання договору купівлі-продажу майнових прав до Додаткової угоди, недійсними на те, що зазначені договори укладені під впливом помилки, то суд виходить з такого. Правовідносини, пов`язані із вказаними підставами визнання договору недійсним, врегульовані ч. 1 ст. 229 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду судами справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Таким чином, підставою для визнання недійсним правочину, який укладається під впливом помилки, є саме помилка в природі правочину, а не помилка в розрахунку одержання користі від правочину. Крім цього, сторона, яка посилається на ст. 229 ЦК України, як на підставу для визнання договору недійсним, повинна довести, що фактично укладено інший правочин і досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, і що вона помилково вважала один правочин за інший, тобто допустила істотну помилку - помилку в природі правочину. Тобто, саме сторона договору повинна довести, що вона помилялася щодо правової природи правочину, що мала намір укласти інший договір. Всупереч наведених норм, на підтвердження того, що при укладенні договору купівлі-продажу майнових прав та Додаткової угоди, [PERSON] помилялася щодо природи цього правочину і що ця помилка має істотне значення, позивач та його представник не надали суду жодних доказів. Договорами визначено, що сторони свідчили, що укладення договору не є наслідком помилки, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу тяжких обставин. Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що волевиявлення позивача було вільним, відповідало його внутрішній волі і було спрямоване на укладення договору та додаткової угоди саме на тих умовах, які вони містить. Доводи позивача про те що, ТОВ «ВЕСТ БІЛДИНГ УКРАЇНА» вело позивача в оману, щодо можливості отримання [PERSON] у власність апартаментів, майнові права на які є предметом договору купівлі-продажу, в зв`язку із тим, що ТОВ «ВЕСТ БІЛДИНГ УКРАЇНА» здійснює будівництво апартаментів в адміністративно-побутовій будівлі за адресою: [ADDRESS] , що суперечить містобудівній документації м. Одеси, є недоказаним, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 5110136900:19:002:0007, площею 0,89 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в оренді ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ-ІНВЕСТ» на підставі Договору оренди землі, серія та номер:1213 від 07.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. (а.с.58-63). Відповідно до Генерального плану м. Одеси, вказана земельна ділянка розташована в території житлово-громадської забудови - одноквартирної (садибної та блокованої) житлової забудови, та згідно з Планом зонування території м. Одеси, затвердженого відповідним рішенням сесії Одеської міської ради, земельна ділянка розташована в зоні інженерної інфраструктури (ІН-2), одним із супутніх видів використання є будівництво адміністративних об`єктів, що пов`язані з функціонуванням об`єктів зони. Відповідно до ДБН В.2.2-28:2010 «БУДИНКИ АДМІНІСТРАТИВНОГО ТА ПОБУТОВОГО ПРИЗНАЧЕННЯ», саме ці норми встановлюють вимоги до проектування нових і тих, які реконструюються, адміністративних та побутових будинків і споруд умовною висотою до 73,5 м (включно) виробничих підприємств, а також побутових приміщень громадських будинків і споруд. Відповідно п. 5.2. ДБН В.2.2-28:2010, побутові будинки підприємств призначені для розміщення в них приміщень обслуговування працюючих: санітарно-побутових, охорони здоров`я, харчування. Допускається передбачати не враховані цими Нормами приміщення або об`єкти соціального призначення відповідно до затверджених планів соціально-економічного розвитку підприємства або квоти робочих місць для інвалідів. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ ІНВЕСТ» було отримано науковий звіт про результати проведення санітарно-епідеміологічної оцінки проектних матеріалів "План соціально-економічного розвитку підприємства ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ ІНВЕСТ» м. Одеса в частині нового будівництва адміністративної-побутової будівлі за адресою: [ADDRESS] " на відповідність вимогам санітарного законодавства України № 19 / 3883 від 20.11.2018 р., розробленого Державною установою «Інститут громадського здоров`я ім. О.М. Марзєєва Національної академії медичних наук України», відповідно якого встановлено, що згідно з проектними матеріалами, в складі 5-ти секційної адміністративно-побутової будівлі запроектовані допоміжні приміщення для потреб працівників (кімнати для прийому їжі, санвузли), які за структурою збігаються з апартаментами квартирного типу, доцільність розміщення яких визначається представленим «Планом соціально-економічного розвитку підприємства ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ ІНВЕСТ», що допускається вимогами ДБН В.2.2-28:2010 «БУДИНКИ АДМІНІСТРАТИВНОГО ТА ПОБУТОВОГО ПРИЗНАЧЕННЯ» та відповідає меті здійснення підприємницької та іншої діяльності ТОВ «СОФІЇВСЬКИЙ ІНВЕСТ», пов`язаної з отриманням прибутку. Апартаменти, що входять до складу багатофункціональних будинків та адміністративно-побутових будівель - відносяться до колективних засобів розміщення і являють собою комплекс приміщень для тимчасового розміщення (проживання) та відповідають загальним вимогам до організації територій готелів і готельних комплексів, окремих функціонально-планувальних елементів будівель, інженерного обладнання та комплексу безпеки згідно з «Державними будівельними нормами України. ДБН В.2.2-20:2008. Будинки і споруди. Готелі», затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 23.07.2008 р. № 340 (а.с.80--88). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Оскільки позивач жодними належними та допустимими доказами не довела, що при укладенні договору купівлі-продажу майнових прав та додаткової угоди дійсно мала місце помилка, а також, що вона має істотне значення, тому вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed