Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) та надати їй земельну частку (пай) із земель запасу, посилаючись на те, що її чоловік [PERSON] з 1950 року працював в колгоспах ім.19 з'їзду КПУ та імені Котузова. [PERSON] помер [INFO]. Вважає, що відповідно до Указу Президента "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" [PERSON] має право на земельну частку (пай), а вона як спадкоємець має бажання його успадкувати. Представник позивача позов підтримала повністю та послалася на обставини, викладені у позові. Відповідач Кальненська сільська рада подала довідку про те, що [PERSON] з 1950 року по 30 листопада 1988 року працював в колгоспах ім.19 з'їзду КПУ та імені Котузова. Позов визнає, не заперечує щодо задоволення позову та просить справу розглянути без участі представника. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав: відповідно до ст.122 Земельного кодексу України розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності належить до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. Тобто належним відповідачем у справі є Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Встановлено, що Державний акт на право колективної власності на землю [NUMBER] був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Діброва» Кальненською сільською радою Зборівського району Тернопільської області 10 грудня 1997 року та Державний акт на право колективної власності на землю [NUMBER] був виданий селянській спілці «Кальненська» Кальненською сільською радою Зборівського району Тернопільської області 15 грудня 1997 року. У списки, що додається до державних актів на право колективної власності на землю [PERSON] не включений. Позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] і має право на спадкування майна та майнових прав свого чоловіка як спадкоємець першої черги, так як відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. В силу вимог ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже до складу спадкоємців першої черги за законом належить позивач [PERSON] - дружина спадкодавця Проте, згідно свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], тобто раніше дати видачі Державних актів на право колективної власності на землю селянській спілці «Кальненська» [NUMBER], зокрема, 10 грудня 1997 року та колективному сільськогосподарському підприємству «Діброва» [NUMBER], зокрема, 15 грудня 1997 року. В силу ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті, успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК , у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Тобто, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення особи члена КСП до списку, що додається до державного акта, а з моменту передачі державного акта на право колективної власності на землю відповідному КСП. Відповідно до п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України в редакції 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В зв'язку зі смертю [PERSON] не отримав сертифікат про право на земельну частку (пай), помер раніше дати видачі Державного акту на право колективної власності на землю, тобто у нього не виникло право на земельну частку (пай) в землях селянської спілки «Кальненська» чи колективного сільськогосподарського підприємства «Діброва». Отже позов є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed