Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду та свої вимоги мотивує тим, що знаходилась у шлюбі з відповідачем, від спільного життя мають сина - [PERSON], [INFO], який є повнолітнім, мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний час дитина продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу до закінчення навчання. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували, зазначили, що на даний час [PERSON] не має можливості сплачувати аліменти, оскільки перебуває в скутому матеріальному становищі: тривалий час не працює , доглядає за свою матір'ю. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі, який було розірвано в 2008 році /а.с. 4/. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є відповідач /а.с. 5/, дитина мешкає з матір'ю, знаходиться на її утриманні. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19.01.2011р. у справі №2-301/11 (а.с.6-9) відповідача було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] Відповідач виплачував аліменти до досягнення сином повноліття. В даний час сину - [PERSON] виповнилося 18 років, він продовжує навчання у Сумському медичному коледжі денного відділення за спеціальністю «Лікувальна справа», на державному забезпеченні, отримує стипендію у розмірі 550 грн. щомісячно, тобто частково може самостійно забезпечувати своє проживання. Також, обов'язок утримувати дитину покладено не лише на батька, але й на матір (ст.180 СК України). Оскільки, загальна сума доходу позивачки за період з вересня 2013 р. по лютий 2014 р. за винятком аліментів, становить 15816,19 грн. /а.с. 46/, що перевищує прожитковий мінімум, тому вона може утримувати повнолітнього сина. [PERSON] постійного заробітку не має, у нього незадовільний стан здоров'я, на його утриманні знаходиться непрацездатна мати, про підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.45) та копією пенсійного посвідчення (а.с.48). Востаннє відповідач отримував доходи у грудні 2013р. як допомога по безробіттю, на даний час на обліку не перебуває, жодних доходів не отримує, що підтверджується довідками центру зайнятості та пенсійного фонду (а.с.63-66). Незадовільний матеріальний стан також підтверджується довідкою ВДВС СМУЮ (а.с.39) згідно якої заборгованість зі сплати аліментів становить 1242,51грн. Відповідно до ст.ст.198, 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає. наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Оскільки, рівень доходу [PERSON] не може забезпечити йому визначеного законом прожиткового мінімуму, тому можливість утримувати повнолітнього сина у нього відсутня. Законодавець не пов'язує виникнення обов'язку у батька утримувати повнолітню дитину з наявністю хронічних хвороб, які наявні у повнолітнього [PERSON] (а.с.69-72). За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за необґрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed