Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У січні 2019 року року позивач головне управління Держгеокадастру у Київській області звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про сплату заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Головне управління), затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. № 308, Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва. Структурним підрозділом Головного управління є Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Управління), юрисдикція якого поширюється на територію Київської області. Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Управління з контролю за використанням та охороню земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області (надалі - Положення), затвердженого наказом Головного управління від 04.01.2017р. № 3, Управління здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та п. п. 6, 9 Положення, посадові особи в межах своїх повноважень мають право, зокрема: - складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності: давати обов`язкові вказівки до виконання (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодування завданих власнику земельної ділянки збитків; - безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних та фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; - розраховувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів для їх відшкодування в установленому законом порядку; - звертатись до суду з позовом щодо відшкодування витрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, та інші. Згідно з статтею 3 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України ( ст. 187 Кодексу). Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон) визначено правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель. Відповідно до ст. 4 Закону, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України. Статтею 1 Закону визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Громадяни за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 211 Кодексу). З урахуванням положень Закону та в межах повноважень, державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною та Круком Ігорем Ульяновичем відповідно до наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області від 15.05.2018р. № 315-ДК проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 33,3799 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (копія наказу додається). Під час проведення перевірки виявлено, що на вказаній земельній ділянці проведено роботи з посіву сільськогосподарської культури (кукурудза), проте дана земельна ділянка використовується гр. [PERSON] без правовстановлюючих документів. За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття гр. [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 33,3799 га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що є порушенням п. «б» ч. 1 ст. 211 Кодексу. Державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною та Круком Ігорем Ульяновичем складено акти обстеження земельної ділянки від 30.05.2018 № 315-ДК/24/АО/10/01/-18 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30.05.2018р. за № 315-ДК/211 /АП/09/01 /-18 (копії додаються). Дані акти були складені у присутності гр. [PERSON] , про що свідчить його підпис. Також за результатами проведеної перевірки, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною на гр. [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.05.2018р. №315-ДК/0038П/07/01/-18 (копія додається). 30.05.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною розглянуто протокол про адміністративне правопорушення складений відносно гр. [PERSON] та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 30.05.2018р. № 315-ДК/0040По/08/01/-18 (копія додається). На підставі ст. 53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та п. «б» ч. 1 ст. 211 Кодексу накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. (триста сорок гривень). Даний штраф сплачено гр. [PERSON] згідно квитанції від 08.06.2018 (копія додається). Це дає підстави стверджувати про визнання самим гр. [PERSON] факту самовільного зайняття земельної ділянки. Таким чином, згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963 (далі - Методика) підставою для здійснення розрахунку розмір шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; акт обстеження земельної ділянки. В результаті вчиненого гр. [PERSON] порушення, відповідно до Методики, розраховано розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Площа самовільного зайняття земельної ділянки складає 33,3799 га. Розмір заподіяної шкоди становить 52 121 грн. 01 коп. (п`ятдесят дві тисячі сто двадцять одна гривня одна копійка). Вищевказаний розрахунок розміру шкоди був вручений порушнику 30.05.2018р. про що свідчить підпис гр. [PERSON] (копія розрахунку заподіяної шкоди додається). Слід зазначити, що 30.05.2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною гр. [PERSON] було видано припис 315-ДК/0025Пр/03/01/-18, яким було приписано вжити заходів щодо усунення виявлених порушень до 27 червня 2018р. Даний припис належить до обов`язкового виконання. Гр. [PERSON] було зобов`язано повідомити про виконання припису до 27 червня 2018 року Головне управління. Припис був вручений відповідачу особисто, про що свідчить його підпис (копія додається). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з вищенаведеного, є всі підстави для відшкодування матеріальної шкоди заподіяної державі, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Просили суд прийняти позовну заяву до розгляду, стягнути з гр. [PERSON] шкоду в розмірі 52 121 грн. 01 коп. (п`ятдесят дві тисячі сто двадцять одна гривня одна копійка), завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та стягнути з гр. [PERSON] на користь Головного управління Держгеокадастру у Київській області (03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14, код СДРПОУ 39817550) МФО 820172, р/р 35212006090640 м. Київ) витрати по сплаті судового збору ( а. с. 3-8 ). Ухвалою судді від 13 лютого 2019 року постановлено прийняти позовну заяву та відкрити провадження у вищевказаній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 55-56 ). 11 квітня 2019 року за вх. № 13789 судом отримано від [PERSON] відзив на позовну заяву, в якій останній посилався на наступне. Пред`явлений позов не відноситься до юрисдикції загальних судів, тому на підставі ст.19 ЦПК України не підлягає розгляду п Білоцерківському міськрайонному суді. Тому, на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України вважає, що провадження у цій справі має бути закрите, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Так, він - відповідач [PERSON] з 05.02.2008 р. є фізичною особою підприємцем, що підтверджується відповідним Свідоцтвом серії [NUMBER] про державну реєстрацію фізичної особи підприємця (копія додається). 15.03.2013 р. він отримав Свідоцтво серії [NUMBER] про сплату єдиного податку (копія додається). Спірною земельною ділянкою він користувався як фізична особа підприємець, за шо сплачував податки та орендну плату, пре що позивачу було відомо, ці факти встановлювались в ході перевірки 30.05.2018 р., перевіряючим особам він надавав копії всіх документів і квитанцій. Сам позов не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що відсутня шкода, яку просить стягнути позивач, і відсутня вина відповідача, що підтверджується наступним. Наказом Головного управління Держземагентства України у Київській області від 08.11.2013 р. № КИ/3220481800:07:008/00008669 йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 33,3799 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. 15.11.2013р. він звернувся до ПП «Паралель Плюс Експерт», де замовив та оплатив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 33,3799 га для ведення фермерського господарства на території Йосипівської сільради. В 2013 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] в оренду було виготовлено. Управління Держземагентства у Білоцерківському районі своїм висновком № 06-17/1279 від 26.11.2013р. погодило цей проект землеустрою. Але погодження цього проекту весь час зазнавало різних перешкод з боку Державного агентства земельних ресурсів України, ГУ Держгеокадастру у Київській області, які він намагався подолати шляхом усунення вказаних недоліків (копії додаються). Згідно до довідки № 06-15/8275 від 18.11.2013р. Управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області станом на 01.11.2013р. земельна ділянка, що планується до відведення в оренду гр. [PERSON] для ведення фермерського господарства загальною площею 33,3799 га відводиться за рахунок земель запасу - сільськогосподарських угідь-ріллі в межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району (копія додається, оригінал довідки міститься в проекті землеустрою). 03.09.2015р. він замовив та оплатив в ПП «Землевпорядний центр АО» технічну документацію з нормативної грошової оцінки цієї ж земельної ділянки, площею 33,3799 га, що було виконано в тому ж 2015 році. Ще в 2012 р. між ним і Білоцерківською РДА було укладено договір оренди цієї земельної ділянки на рік, який був зареєстрований 05.10.2012 р. в Управлінні Держкомзему в Білоцерківському районі, після чого йому було дозволено приступити до використання цієї земельної ділянки при умові сплати орендної плати, що він і робив - вживав земельну ділянку, платив за неї орендну плату і займався належним оформленням документації, на що витратив дуже значні суми (копії квитанцій додаються). Лише за проект землеустрою він заплатив 23 тисячі гривень, що було тоді еквівалентно 3 тис. доларів США. До передачі йому в оренду цієї земельної ділянки її ніхто не використовував і нікому ніяких доходів вона не приносила, що підтверджується довідкою Йосипівської сільради. Після того, як він приступив до використання цієї земельної ділянки, він за власні кошти і власними силами привів її у стан, придатний для використання для вирощування сільськогосподарської продукції, а також він весь час регулярно вносив орендну плату за її використання на рахунок Йосипівської сільської ради. Після створення Узинської територіальної громади орендну плату він став вносити на її рахунок (копія відповіді Білоцерківського управління ГУ ДФС у Київській області від 09.04.2019 р., довідки Йосипівського старостинського округу № 3 Узинської міської ради від 10.04.2019 р., квитанцій про сплату орендної плати додаються). 25.07.2018 р. рішенням Узинської міської ради № 09-286/2018 р. було погоджено передачу в оренду цієї земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] для фермерського господарства [PERSON] (копія рішення додається). Таким чином, як вбачається із документів, він дійсно використовував земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] , площею 33,3799 га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради (наразі - Узинської міської ради), але це використання не було самовільним зайняттям земельної ділянки, як і не мало місця факту заподіяння шкоди. Зокрема, в 2017 році він сплатив в рахунок орендної плати загалом 30500 гривень, в 2018 році - 77000 гривень. Ці оплати були внесені ним в податкові декларації з плати за землю, які він здавав до податкових органів як ФОП. З довідки ГУ ДФС від 09.04.2019р. вбачається, що в його інтегрованій картці платника податків заборгованість з орендної плати відсутня. 30.05.2018 р. ГУ Держгеокадастру у Київській області дійсно склало акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за № 315-ДК/211/АП/09/011-18 (копія додана до позовної заяви позивачем). В цьому акті вказано, що в результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка сільгосппризначення загальною площею 33,3799 га, що розташована в межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району використовується [PERSON] з порушенням ст.125 ЗК України. Дійсно, на час перевірки 30.05.2018р. у нього дійсно не було належних правовстановлюючих документів на це використання, які передбачені ст.125 ЗК України. Про відсутність цих документів перевіряючи особи, як працівники ГУ Держгеокадастру у Київській області, добре знали, оскільки саме цей державний орган вже кілька років перешкоджає йому в отриманні належних документів. Відносно нього 30.05.2018 р. було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.53 КУпАП. 30.05.2018 р. у зв`язку з цим відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог ст.125 ЗК України, і за ч. 1 ст.53 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. В даній ситуації він дійсно не міг надати документи, які передбачені ст.125 ЗК України і які посвідчували його право на користування цією земельною ділянкою, тому він сплатив штраф в сумі 340 гривень, але цим він визнав лише те, що на той час (з незалежних від нього причин) не мав договору оренди цієї земельної ділянки. Тобто, він не погоджується з тим, що самовільно зайняв земельну ділянку і цим заподіяв шкоду державі. Просив суд закрити провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в разі відмови в закритті провадження у справі прийняти рішення про відмову в задоволенні позову ( а. с. 68-73 ). 23 травня 2019 року за вх. № 18839 судом отримано від позивача відповідь на позовну заяву, в якому просили в частині закриття провадження по справі відмовити та задовольнити позовні вимоги. Посилалися на обґрунтування, яке міститься у позовній. Додатково зазначили, що відповідач [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності як фізична особа, а наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах щодо замовлення документації із землеустрою для набуття в оренду земельних ділянок комунальної власності. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства ( а. с. 128-132 ). В судовому засіданні представник позивача Тичина І.В. підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача головного управління Держгеокадастру у Київській області підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною та Круком Ігорем Ульяновичем відповідно до наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області від 15.05.2018 року № 315-ДК проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , загальною площею 33,3799 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, де під час проведення перевірки виявлено, що на вказаній земельній ділянці проведено роботи з посіву сільськогосподарської культури (кукурудза), проте дана земельна ділянка використовується гр. [PERSON] без правовстановлюючих документів. За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття гр. [PERSON] земельної ділянки, загальною площею 33,3799 га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що є порушенням п. «б» ч. 1 ст. 211 Кодексу. Державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною та Круком Ігорем Ульяновичем складено акти обстеження земельної ділянки від 30.05.2018 № 315-ДК/24/АО/10/01/-18 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30.05.2018р. за № 315-ДК/211 /АП/09/01 /-18. Дані акти були складені у присутності гр. [PERSON] , про що свідчить підпис останнього. Також за результатами проведеної перевірки, державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною на гр. [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.05.2018р. №315-ДК/0038П/07/01/-18. 30.05.2018 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Романчук Ольгою Михайлівною розглянуто протокол про адміністративне правопорушення складений відносно гр. [PERSON] та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 30.05.2018р. № 315-ДК/0040По/08/01/-18. Встановлено, що па підставі ст. 53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та п. «б» ч. 1 ст. 211 цього Кодексу на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Крім того, 30 травня 2018 року державним інспектором Романчук О.М. громадянину [PERSON] було видано припис 315-Д/0025Пр/03/01/-18, яким було приписано вжити заходів щодо усунення виявлених порушень до 27 червня 2018 року. Оскільки в добровільному порядку відповідач заподіяну державі шкоду внаслідок самовільного заняття земельної ділянки не відшкодував, то позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з вказаним позовом про стягнення з відповідача заподіяної шкоди у розмірі 52 121,01 гривень. Встановлено, що завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва. Структурним підрозділом Головного управління є Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Управління), юрисдикція якого поширюється на територію Київської області. Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області (надалі - Положення), затвердженого наказом Головного управління від 04.01.2017р. № 3, Управління здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та п. п. 6, 9 Положення, посадові особи в межах своїх повноважень мають право, зокрема: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності: давати обов`язкові вказівки до виконання (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодування завданих власнику земельної ділянки збитків; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних та фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; розраховувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів для їх відшкодування в установленому законом порядку; звертатись до суду з позовом щодо відшкодування витрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, та інші. Відповідно до пп. 13 п. 4 Положення про головне управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року за № 308 головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Київської області. Згідно з статтею 3 Земельного кодексу України (далі - Кодекс) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України ( ст. 187 Кодексу). Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (далі - Закон) визначено правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель. Відповідно до ст. 4 цього Закону, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України. Громадяни за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 211 КУпАП). За змістом статей 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Виходячи з положень наведених норм законодавства, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. У свою чергу визначення поняття самовільного зайняття земельної ділянки наведено у ст. 1 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель де, зокрема, зазначено, що такими є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Судом встановлено, що відповідач без достатніх на те підстав, а саме за відсутності рішення Головного управління Держгеокадастру у Київській області, фактично використовував земельну ділянку площею 33,3799 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. При цьому, суд виходить з того, що самовільне використання вищезазначеної земельної ділянки порушує права держави в особі позивача, як розпорядника земель державної власності, та інтереси держави у сфері забезпечення раціонального використання та охорони земель. Встановлено, що після накладення відносно відповідача штрафу у розмірі 340 гривень, останнім вказана сума була сплачена, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 08.06.2018 року. Отже, сплата вказаного штрафу свідчить про те, що відповідачем [PERSON] визнано факт самовільного зайняття земельної ділянки. Крім того, в акті обстеження земельної ділянки від 30.05.2018 року, протоколі про адміністративне правопорушення від 30.05.2018 року з боку позивача зауважень з приводу зазначеного не було. До того ж, в судовому засіданні встановлено та не спростовано самим відповідачем, що на час перевірки державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області, вищевказана земельна ділянка використовувалася останнім без правовстановлюючих документів. Встановлені в судовому засіданні обставини, підтверджуються також і відповідачем [PERSON] і у відзиві на позовну заяву позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що у 2012 році між відповідачем і Білоцерківською райдержадміністрацією було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, однак цей договір був укладений на один рік, що не спростовано, а навпаки підтверджено відповідачем. Отже, на час перевірки державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області, земельна ділянка, яку використовував відповідач, останній не мав відповідних документів на неї. Встановлено, що розраховуючи розмір шкоди, позивач керувався Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. № 963 (далі - Методика) підставою для здійснення розрахунку розмір шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; акт обстеження земельної ділянки. Згідно наявного розрахунку, відповідно до Методики, розмір заподіяної шкоди склав 52 121 грн. 01 коп. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суди вирішуючи позови про відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, повинні мати на увазі, що при вилученні (викупі) сільськогосподарських угідь, лісових земель, чагарників для потреб, не пов`язаних із сільсько чи лісогосподарським виробництвом, їх тимчасовому зайнятті для інших видів використання, встановленні обмежень щодо використання земельних ділянок, погіршенні якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, приведенні сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан, неодержанні доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, відшкодування збитків згідно зі ст. ст. 156, 157 Кодексу здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів або погіршує якість земель, у зоні їх впливу (в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими й іншими відходами та стічними водами). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги головного управління Держгеокадастру у Київській області до [PERSON] про сплату заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Посилання відповідача [PERSON] на те, що вказана справа не підлягає розгляду в цивільного судочинства та підлягає закриттю, оскільки останній є фізичною особою підприємцем не заслуговує на увагу, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що вищевказаним обставинам передувало звернення [PERSON] до головного управління Держземагенства у Київській області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 33,3799 га, яка розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради, в оренду для ведення фермерського господарства. Встановлено, що документацію із землеустрою стосовно відведення земельної ділянки в оренду відповідачу затверджено так і не було через недоліки проекту землеустрою, розробленого ПП «Паралель Плюс Експерт», що підтверджується листом головного управління Держгеокадастру у Київській області. Тобто, земельні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем як фізичною особою, зокрема, стосовно забезпечення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для її подальшого передання в оренду відповідачу та фактичного використання ним земельної ділянки без оформлення договірних відносин з позивачем. З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно має статус фізичної особи-підприємця, оскільки до цього між Білоцерківською РДА Київської області та [PERSON] , як фізичною особою-підприємцем було укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 33,3799, яка розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, проте після закінчення строку договору оренди, усі права відповідача, як фізичної особи-підприємця щодо спірної земельної ділянки припинилися. У подальшому відповідач, як фізична особа отримав згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки з метою подальшого оформлення її оренди для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Крім того, до матеріалів справи долучені докази, які свідчать про те, що у спірних правовідносинах з позивачем відповідач діяв як фізична особа, а не суб`єкт господарювання. З огляду на те, що наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах щодо замовлення документації із землеустрою для набуття в оренду земельних ділянок комунальної власності, а також у правовідносинах з користування земельними ділянками без укладання договору оренди, а також отримання у користування ( оренду ) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Його наявність не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах. Така правова позиція також була сформульована у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі 306/2004/15-ц ( провадження № 14-39цс18 ) та від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц ( провадження № 14-77цс18 ). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесенні останнім при зверненні до суду судові витрати у розмірі 1762 гривень, понесення яких документально підтверджено ( а. с. 2 ).. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved