Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період із 16.05.2019 року по 09.01.2020 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах із ФГ [PERSON] та розмір заробітної плати становив 4300 грн. ФГ [PERSON] було нараховано, проте не виплачено заробітну плату, а тому борг відповідача по заробітній платі на момент звільнення позивача становить 12473,88 грн. Крім цього, при звільненні відповідачем не проведено компенсацією за невикористані відпустки, а саме 16 днів основної та 20 днів додаткової, що складає 5252,04 грн. Оскільки, відповідачем не проведено належним чином розрахунок із позивачем при звільненні та до даного часу, то підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за весь період затримки по день ухвалення судового рішення. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що працювала на посаді бухгалтера ФГ [PERSON] у період із 16.05.2019 року до 09.01.2020 року. Останній раз приходила на роботу 09.01.2020 року, де написала заяву про звільнення з 10.01.2020 року. Після подання позову отримала два платежі від ФГ [PERSON] . Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Надала суду відзив у якому вказала, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із ФГ [PERSON] у період із 16.05.2019 року по 28.01.2020 року, займала посаду бухгалтера господарства. У посадові обов`язки позивача входило, серед іншого, нарахування та виплата заробітної плати. 28.01.2020 року [PERSON] звільнено за згодою сторін, згідно заяви від 09.01.2020 року. У вказаній заяві позивач просила звільнити з 10.01.2020 року, проте сторони дійшли згоди, що звільнення [PERSON] відбудеться після проведення позапланової інвентаризації документів бухгалтерської та податкової звітності, складення відповідного акту та складення акту прийому-передачі документів, а тому [PERSON] продовжила працювати після 09.01.2020 року. Будучи ще не звільненою з посади, позивач 13, 14, 15, 16, 17 січня 2020 року на робоче місце не з`явилась, що зафіксовано актами про відсутність працівника на робочому місці. Відповідачем направлено на адресу позивача лист про врегулювання відносин та узгодження усіх обставин при звільненні згідно законодавства, який позивачем залишено без задоволення, первинна бухгалтерська та податкова документація передана не була. У ході позапланової інвентаризації бухгалтерської та податкової звітності було встановлено, що відомості про виплату заробітної плати працівникам ФГ [PERSON] за 2019 рік зникли. Також, в особовій справі [PERSON] були відсутні її трудова книжка та анкета, а тому останню звільнено на підставі наказу №4 від 28.01.2021 року без внесення відомостей у трудову книжку. У подальшому, відповідачем було вжито всіх можливих заходів передбачених законодавством при звільненні бухгалтера [PERSON] , а саме направлялися поштовим переказом «Укрпошта» 5447 грн. заробітної плати та компенсації за невикористанні дні відпустки, а також 2371,37 грн. компенсації за невикористану додаткову відпустку за 2019-2020 роки, які повернулися без виконання, а тому позивач не отримала їх. Крім того, після звільнення з посади, [PERSON] вимоги щодо грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку не пред`являла. Відповідач не погоджується з розрахунками позивача. [PERSON] зазначає, що вона не отримала заробітну плату за серпень та вересень 2019 року та січень 2020 року, а тому загальний розмір невиплаченої заробітної плати становить 12473,88 грн., проте підрахунки позивача не відповідають дійсності, оскільки за серпень та вересень 2019 року [PERSON] отримала заробітну плату готівкою по відомості. Позивач зазначає, що у січні 2020 року їй нарахована заробітна плата у розмірі 6765,61 грн., однак зазначена сума є не лише заробітною платою та включає, окрім заробітної плати, компенсацію за дні невикористаної основної щорічної відпустки, розмір виплати, після вирахування податків та зборів, становить 5446,24 грн. Грошова компенсація за 18 днів невикористаної основної щорічної відпустки становить 2651,22 грн. Грошова компенсація за 20 днів додаткової відпустки становить 2945,80 грн., які повністю виплачені позивачу. Крім того, позивач у день звільнення не працювала, до відповідача про проведення остаточного розрахунку не зверталась, отже підстави для нарахування середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні відсутні. Згідно ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний термін із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення у місячний термін із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Звертаючись до суду з позовом, позивач пропустила строк звернення до суду з позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні. Після звернення позивача до суду з вказаним позовом, відповідач дізнався реквізити позивача з позову та перерахував на рахунок [PERSON] компенсацію за невикористану додаткову відпустку на двох неповнолітніх дітей за 2019-2020 року в сумі 2337,37 грн. та 5447 грн. заробітної плати з 01.01.2020 року по 28.01.2020 року та компенсація невикористаної основної відпустки за 2019-2020 роки. Таким чином, відповідач добросовісно виконав свої обов`язки перед позивачем, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню (а.с.90-96). Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 14.05.2019 року [PERSON] подала Фермерському господарству [PERSON] заяву про прийняття на роботу, а тому наказом №7 від 14.05.2019 року останню прийнято на роботу з 16.05.2019 року на посаду бухгалтера з окладом 4300 грн. (а.с.97-100). 09.01.2020 року [PERSON] подала Фермерському господарству [PERSON] заяву про звільнення з займаної посади за згодою сторін починаючи з 10.01.2020 року (а.с.6, 112). Наказом №4 від 28.01.2020 року звільнено [PERSON] з посади бухгалтера за згодою сторін (ст.36 п.1 КЗпП України), проте з вказаним наказом останню не ознайомлено, а тому його відправлено поштою. Крім цього, проведено розрахунок шляхом направлення поштового переказу (а.с.116-118). Трудова книжка серії [NUMBER] від 15.02.2013 року не містить запису про трудові відносини [PERSON] з Фермерським господарством Ковалевського Віталія Івановича у період із 16.05.2019 року по 28.01.2020 року, зокрема 28.02.2019 року [PERSON] звільнено з посади бухгалтера ТОВ «Оксамит-Постач» за угодою сторін, а 08.07.2020 року прийнято на посаду головного бухгалтера ФОП [PERSON] (а.с.7-8). Згідно штатного розпису, який затверджено наказом голови Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича від 28.12.2018 року, введено в дію з 01.01.2019 року, посадовий оклад бухгалтера господарства [PERSON] у червні 2019 року складав 4300 грн., у період із липня по жовтень 2019 року становив 4365 грн., виплачено за кожен місяць по 3513,82 грн. на загальну суму 18355,28 грн. (а.с.10-15). Виписка АТ КБ "ПРИВАТБАНК" по картковому рахунку [PERSON] , [INFO] , свідчить, що за період із 01.05.2019 року по 31.01.2020 року на картку № [NUMBER] нараховувалася заробітна плата від Фермерського господарства [PERSON] на загальну суму 10541,46 грн. (а.с.16-21). Відповідно витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 18.08.2020 року [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) є особою, яка працює на умовах трудового договору, а до переліку страхувальників віднесено Фермерське господарство [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ), період трудових відносин із 16.05.2019 року до 28.01.2020 року, підстава звільнено ст.36 п.1 КЗпП України, сума нарахованої заробітної плати (доходу) складає 39712,65 грн. (а.с.22-24). Інформаційна довідка Пенсійного фонду України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 18.08.2020 року свідчить, що Фермерське господарство Ковалевського Віталія Івановича (код ЄДРПОУ 23227389) сплачено страхові внески за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) за період із травня 2019 року по січень 2020 рік із заробітку на загальну суму 39712,65 грн. (а.с.25-27). Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 18.08.2020 року свідчать, що [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) за період із 2 кварталу 2019 року по 1 квартал 2020 року нараховано та виплачено Фермерським господарством [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ) дохід у сумі 39712,65 грн. (а.с.28). Листом Управління Держпраці в Кіровоградській області №Л/53-04.1/16-03 від 13.03.2020 року повідомлено, що під час спроби проведення інспекційного відвідування ФГ Ковалевського В.І. за заявою [PERSON] з`ясовано, що за юридичною адресою господарства: [ADDRESS] , знаходиться приватний будинок, де ніхто не проживає (а.с.29). Акти №13-01 від 13.01.2020 року, №14-01 від 14.01.2020 року, №15-01 від 15.01.2020 року, №16-01 від 16.01.2020 року, №17-01 від 17.01.2020 року, які складено Фермерським господарством [PERSON] , свідчать, що у період із 13.01.2020 року по 17.01.2020 року бухгалтер [PERSON] була відсутня на робочому місці з 09.00 год. до 18.00 год., підписи про ознайомлення з вказаними актами відсутні (а.с.101-105). Відповідно відомостей Фермерського господарства [PERSON] на виплату готівки №24 та №25 за вересень 2019 року [PERSON] отримала 3513,82 грн. (а.с.106-109). 22.01.2020 року [PERSON] подала письмові пояснення голові Фермерського господарства [PERSON] з приводу відсутності товаро-транспортної накладної по ТОВ «Моноліт РРА» (а.с.110). Фермерським господарством Ковалевського Віталія Івановича на адресу [PERSON] направлявся лист №15/01 від 15.01.2020 року щодо врегулювання відносин та узгодження усіх обставин при звільненні (а.с.113-114). Акт від 28.01.2020 року свідчить, що комісією Фермерського господарства [PERSON] проведено позапланову інвентаризацію, якою встановлено, що 28.01.2020 року [PERSON] на робочому місці відсутня, під час перевірки присутньою не була, на момент складання акту була відсутня, а також відомості про виплату заробітної плати працівникам господарства за 2019 рік зникли (а.с.115). Фермерським господарством [PERSON] нараховано та виплачено [PERSON] заробітну плату та компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2019-2020 роки розміром 5447 грн., а також компенсацію додаткової відпустки на дітей у сумі 2371,37 грн., які перераховано на рахунок позивача, що підтверджується відомостями та платіжними дорученнями (а.с.119-126). Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року задоволено позовні вимоги Фермерського господарства [PERSON] до Управління Держпраці у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови, визнано протиправною та скасовано постанову №КР3923/386/АВ/ТД-ФС від 23.12.2019 року про накладення штрафу (а.с.127-130). 14.01.2020 року [PERSON] поштою направила на адресу Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича заяву про розрахунок по заробітній платі від 13.01.2020 року та заяву про звільнення від 09.01.2020 року, проте відправлення повернуто (а.с.141-143). 21.01.2020 року [PERSON] поштою направила на адресу Фермерського господарства Ковалевського Віталія Івановича лист-відповідь від 20.01.2020 року на лист від 15.01.2020 року, проте відправлення повернуто (а.с.144-145). Листом №3107/2 від 31.07.2019 року Фермерське господарство [PERSON] звернулись до Кіровоградської дирекції АТ «Укрпошта» про перенаправлення листів із відділення поштового зв`язку 27634, Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Миколаївка, на відділення 25014, м. Кропивницький, вул. Степняка Кравчинського, 1 (а.с.146). [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] від 15.03.2010 року та серія [NUMBER] від 19.03.2016 року відповідно, де в якості матері зазначена [PERSON] (а.с.139-140). Відповідно ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачем у позовній заяві зазначено про наявність на момент звільнення заборгованості по заробітній платі в сумі 12473,88 грн., яка виникла через невиплату заробітної плати у серпні вересні 2019 року та січні 2020 року (3513,82 + 3513,82 + 5446,24), проте матеріали справи містять відомості на виплату готівки за вересень 2019 року на загальну суму 3513,82 грн., які свідчать про виплату коштів, а також акт від 28.01.2020 року позапланової інвентаризації про зникненя відомостей про виплату заробітної плати за 2019 рік, відомості Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Пенсійного фонду України, Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а також платіжні доручення про перерахування позивачу коштів, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Також, позивач просить стягнути компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5252,04 грн., яка включає 16 днів невикористаної відпустки та 20 днів додаткової відпустки на двох неповнолітніх дітей, проте матеріали справи свідчать, що відповідачем при нарахуванні позивачу заробітної плати за січень 2020 року було виплачено компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2651,22 грн., а також додатково, після встановлення наявності у позивача дітей, виплачено компенсацію додаткової відпустки на двох неповнолітніх дітей у сумі 2945,80 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, а тому позовні вимоги про стягнення компенсації за невикористану відпустку є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, проте позивач працювала у відповідача на посаді бухгалтера у період із 16.05.2019 року по 28.01.2020 року. Позивач подавала заяву про звільнення 09.01.2020 року в якій просила звільнити з 10.01.2020 року, проте відповідачем звільнено позивача 28.01.2020 року та відповідний наказ позивачем не оскаржувався. Позивач у день звільнення не працювала та будь-яких реквізитів для проведення розрахунку не подавала, а тому відповідачем направлялися поштовим переказом на ім`я позивача кошти, а саме заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку, які повернулися без виконання. Листи позивача щодо належного звільнення були направлені відповідачу до моменту звільнення, тобто до 28.01.2020 року, а тому не можуть бути визнані в якості належної вимоги про розрахунок пред`явленої звільненим працівником. Докази звернення позивача до відповідача про проведення розрахунку після дати звільнення відсутні. Натомість, після звернення позивача до суду та отримання відповідачем позовної заяви останнім проведено остаточний розрахунок із позивачем. За таких обставин, суд вважає, що відсутні належні, допустимі та достатні докази, які свідчать про наявність вини відповідача щодо невиплати позивачу, як звільненому працівникові, належних сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, отже відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а тому позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Таким чином, зваживши у сукупності доводи сторін і наведені вище докази, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed