Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

18 лютого 2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшеня розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 200 грн. щомісяця у зв'язку з погіршенням матеріального стану через втрату роботи та наданням допомоги неповнолітній доьці від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні просив про задоволення позову, посилаючись на те, що він щомісячно в добровільному порядку сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], більше року не має можливості влаштуватися на роботу, практично не має заробітку. З огляду на низький дохід позивача , сплата аліментів у розмірі 430 грн. ставить його у скрутне матеріальне становище. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, зазначила , що під час розгляду справи про стягнення аліментів , [PERSON] мав повідомити суд про утримання іншої дитини. Їх спільна донька Христина потребує витрат і харчування і навчання, і на відвідування спортивних секцій, отже 430 грн. на місяць зовсім недостатньо для задоволення потреб дитини. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 27 листопада 2014 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки Христини у розмірі 430 грн. щомісяця, починаючи з 22 вересня 2014 року і до повноліття дитини. При цьому з мотивувальноїчастини зазначеного рішення вбачається, що дана оцінка фактичним доходам відповідача, і виходячи з його заперечень стосовно відсутності стабільного доходу визнчено розмір алміентів у твердій грошовій сумі відповідно до законодавчо встановленого прожиткового мінімумуму 30 відсотків для дитини відповідного віку ( 430 грн. приблизно дорівнює 1\\3 частині від 1283 грн.) Відповідно до ст.ст.180-182 СК України та роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 р., батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ , розмір аліментів, визначений за рішенням суду, суд може змінити за позовом платника аліментів лише у звязку зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя. За таких обставин, враховуючи положення наведених статей СК України, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки матеріальний та сімейний стан відповідача з урахуванням утримання дитини від першого шлюбу доньки, [INFO], після ухвалення рішення щодо визначення розміру аліментів не змінився (відповідач не скористався своїм правом зазначити про ці обставини під час розгляду справи про визначення розміру аліментів, тим більше ці обставини існували під час ухвалення рішення суду і обов'язок батька утримувати неповнолітню дитину не залежить від його згоди добровільно надавати домпомогу , чи ні) , а обставини втрати роботи і відсутності стабільного доходу вже були враховані попереднім рішенням суду при визначенні майже мінімального розміру аліментів. Відповідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: dismissed