Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача та визнання положення кредитного договору недійсним. Заявлені позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 26 січня 2018 року між [PERSON] (позичальник) та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк», Банк, відповідач) було укладено кредитний договір № Z62.00617.003596678 (далі - Договір, кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язувався надавати позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 50 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, строком на 36 місяців до 26.01.2021 (включно). Відповідно до п.1.3. Договору, за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5.5% (маржу Банку). Пунктом 1.4. Договору визначено, що станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9.5%, що разом з маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15%. Згідно п. 1.10 Договору за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до положень п.2.1. Договору, позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за Договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно па. 3.3.1. цього Договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Пунктом 5.7. Договору встановлено, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка складає 100.27198792 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладання Договору складає 107 795,53 гривень. Товариством з обмеженою відповідальністю «Марлакс», яке надає правову допомогу [PERSON] , замовлено у судового експерта Болоніної Ірини Володимирівни проведення судово-економічної експертизи та надання висновку експерта з питання документального підтвердження заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Ідея Банк» за Кредитним договором № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018 року, в тому числі плати за обслуговування кредитної заборгованості. Провівши вищезазначену судово-економічну експертизу, судовим експертом надані наступні висновки. Так, згідно умов кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018 та відповідно, п.6 Договору «Графік щомісячних платежів за кредитним договором», загальна сума (в гривневому еквіваленті та в процентах) визначена, як грошове зобов`язання (кредитна заборгованість) [PERSON] перед ПАТ «Ідея Банк» та складає 107 795,53 грн., в тому числі: 50 000,00 грн. або 46,4% - заборгованість по основному зобов`язанню - тіло/повернення кредиту; 14 987,93 грн. або 13,9% - заборгованість по основному зобов`язанню - відсотки/сплата процентів: 42 807,60 грн. або 39,7% - плата за обслуговування кредитної заборгованості/оплата за обслуговування кредиту. Співмірність суми плати за обслуговування кредитної заборгованості до загальної суми кредитної заборгованості за кредитним договором № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018 складає 39,7%, а саме: 42 807,60 грн.: 107 795,53 грн. = 39,7%. При цьому, загальна сума плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 42 807,60 грн., складає 85,6% по відношенню до зобов`язань зі сплаті обов`язкових платежів за повернення кредиту/тіла (50 000,00 грн.), та майже в 3 рази (285,6%) більше, ніж зобов`язання зі сплати обов`язкових платежів за сплату процентами/відсотків (14 987,93 грн.) за цей період. Загальна сума плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 42 807,60 грн., більше, ніж загальна сума зобов`язання зі сплати обов`язкових платежів за повернення кредиту/тіла та сплати процентів/відсотків, нарахованих за користування кредитом (64 987,93 грн.), а саме: 42 807,60 грн. : 50 000,00 грн. = 85,6%; 42 807,60 грн. : 14 987,93 грн. = 285,6%; 42 807,60 грн.: 64 987,93 грн. (50 000,00 + 14 987,93) = 60,3% Згідно умов кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018, орієнтовна загальна вартість кредиту для позивача за весь строк користування кредитом (в тому числі по тілу кредиту, процентах, плати за обслуговування кредиту та інших платежів) складає 107 795,53 грн., абсолютне значення подорожчання кредиту складає 57 795,53 грн., а реальна річна процентна ставка складає 100,27198792%. Крім того, зазначено що згідно виписки ПАТ «Ідея Банк» за період з 01.01.2018 по 12.03.2020 по рахунку позивача [NUMBER] значиться видача 26.01.2018 ПАТ «Ідея Банк» [PERSON] згідно Кредитного договору №Z62.00617.003596678 від 26.01.2018 кредиту в розмірі 50 000,00 грн., в тому числі 6 521,74 грн. - страховий платіж та 43 478,26 грн. - видача кредиту. Згідно вищезазначеної виписки ПАТ «Ідея Банк» за період з 01.01.2018 по 12.03.2020 по рахунку позивача [NUMBER] значиться погашення кредитної заборгованості [PERSON] . на користь ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018 року за період з 26.01.2018 по 18.09.2018 в розмірі 18 022,95 гри., в тому числі: 2 494,95 грн. або 13,8% - по основному зобов`язанню - повернення кредиту; 3 893,40 грн. або 21,6% - по основному зобов`язанню - оплата процентів/ оплата % за кредитним договором; 11 634,60 грн. або 64,6% - оплата плати за обслуговування кредиту/оплата обслуговування кредиту. Як зазначено в позовній заяві, за обслуговування кредиту сплачено 11 634,60 грн., що становить 64,6% від суми сплаченої заборгованості за кредитом, та майже в 5 разів (466,3) більше, ніж сплачено за тілом кредиту та майже в 3 рази (298,8%) більше, ніж сплачено за процентами за цей період. Різниця між платою за обслуговування кредиту (щомісячної встановленої плати/винагороди ПАТ «Ідея Банк») та платою по основній заборгованості за кредитом (погашення суми кредиту/повернення кредиту та сплаті процентів/оплата %% за кредитним договором) складає 5 246,25 грн., отже позивачем за період з 26.01.2018 по 18.09.2018 було сплачено плату за обслуговування кредитної заборгованості майже вдвічі (182,1%) більше, ніж сплачено за цей період основної заборгованості (заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за нарахованими процентами/відсотками) 11 634,60 грн. - (2 494,95 грн. + 3 893,40 грн. = 6 388,35 грн.) = 5 246,25 грн. Як зазначено висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31.03.2020 за № 06/02-20, з урахуванням зменшення загальної кредитної заборгованості [PERSON] (позичальника) перед ПАТ «Ідея Банк» за Кредитним договором № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018 за весь період користування кредитом (107 795,53 грн.) на загальну суму плати за користування кредитом, яка встановлена п.6 Договору «Графік погашення кредитної заборгованості» (42 807,60 грн.), та на загальну суму, яка погашена/сплачена Позичальником за період з 26.01.2018 по 18.09.2018 (11 634,60 грн.), за умови зарахування цієї суми в рахунок сплати обов`язкових платежів (погашення суми кредиту/повернення кредиту та сплати процентів), загальна кредитна заборгованість (вартість кредиту) за період з 26.01.2018 по 18.09.2018, становитиме орієнтовну суму в розмірі 53 353,33 грн., а саме: 107 795,53 грн. - 42 807,60 грн. - 11 634,60 грн. = 53 353,33 грн. Позивачем зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі за умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з пунктом 1.10. Договору від 26 січня 2018 року позичальнику було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС- повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо: надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Тобто, оспорюваним пунктом 1.10 Договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Позивач зазначила, що оскільки їй була встановлена щомісячна плата за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватись безоплатно, то п. 1.10 Договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним. [PERSON] просила суд визнати недійсним пункт 1.10 кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018, укладеного між нею та ПАТ «Ідея Банк» щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором; зобов`язати відповідача сплачену позивачем «плату за обслуговування кредитної заборгованості» зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків по кредитному договору № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018. 24.06.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 14 серпня 2020 року представник відповідача АТ «Ідея Банк» подав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позову зазначаючи при цьому, що банк не заперечує право споживача на звернення за інформацією в рамках Закону України "Про споживче кредитування" та умов кредитного договору, але плата за обслуговування кредитної заборгованості, передбачена в п. 1.11, носить інший правовий характер, і не пов`язана зі зверненням споживача. Це супутня послуга, яка надається банком для обслуговування кредитної заборгованості в цілому. Крім того, згідно п. 5.1 кредитного договору, позивач заявляв та гарантував, що відповідач перед укладенням кредитного договору повідомив позивачу в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, повідомив, що зазначена інформація йому відома та зрозуміла, ознайомився з тарифами Банку і згоден з ними; належний йому примірник оригіналу даного договору вручено відповідачем при підписанні даного договору; умови даного договору позивач вважав справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також останній надав свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформацію про нього, а також третім особам, у випадку невиконання позивачем взятих на себе зобов`язань. Як зазначив представник відповідача, враховуючи що позивач під час укладення Договору ознайомлювався з його текстом та змістом в цілому, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловив, а зміст Договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, відсутні підстави для задоволення позову. 20.01.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у справі. 11.03.2021 позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог з вх. № 10172, відповідно до якої по суті змінила предмет позову та частково його підстави і просила суд встановити нікчемність пункту 1.10 кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором; зобов`язати АТ «Ідея Банк» повернути [PERSON] сплачені нею кошти у сумі 11 634 грн. 60 коп.; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 1 000 грн. витрат на проведення судово-економічної експертизи та надання висновку експерта, 5 000 грн. на надання професійної правової допомоги. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 31 травня 2021 вищезазначену заяву було залишено без розгляду. В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 26 січня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № Z62.00617.003596678, відповідно до якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 50 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Згідно п. 1.2 кредитного договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Згідно п. 1.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5 % (маржу банку). Згідно п. 1.4 кредитного договору станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15 %. Згідно п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Згідно п. 5.1 кредитного договору позичальник заявляє та гарантує, що: уся інформація, відомості та документи (у тому числі ті, що містяться в даному договорі та кредитній справі позичальника у банку), які повідомлені та надані ним банку з метою одержання кредиту, є достовірними і відповідають дійсності; кредит одержується ним на поточні потреби та не пов`язаний із підприємницькою діяльністю; банк перед укладенням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену законодавством України, зазначена інформація йому відома та зрозуміла, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними, належним йому примірник оригіналу даного договору йому вручено банком при підписанні даного договору; умови даного договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам, а також надає свою згоду на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього, а також третім особам, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31 березня 2020 року № 06/02-20, проведеної за запитом представника позивача ТОВ «Марлакс», з питання документального підтвердження заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018, в тому числі плати за обслуговування кредитної заборгованості, загальна сума плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 42 807,60 грн., складає 85,6% по відношенню до зобов`язань зі сплаті обов`язкових платежів за повернення кредиту/тіла (50 000,00 грн.), та майже в 3 рази (285,6%) більше, ніж зобов`язання зі сплати обов`язкових платежів за сплату процентами/відсотків (14 987,93 грн.) за цей період. Загальна сума плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 42 807,60 грн., більше, ніж загальна сума зобов`язання зі сплати обов`язкових платежів за повернення кредиту/тіла та сплати процентів/відсотків, нарахованих за користування кредитом (64 987,93 грн.), а саме: 42 807,60 грн. : 50 000,00 грн. = 85,6%; 42 807,60 грн. : 14 987,93 грн. = 285,6%; 42 807,60 грн.: 64 987,93 грн. (50 000,00 + 14 987,93) = 60,3% Згідно умов кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26.01.2018, орієнтовна загальна вартість кредиту для позивача за весь строк користування кредитом (в тому числі по тілу кредиту, процентах, плати за обслуговування кредиту та інших платежів) складає 107 795,53 грн., абсолютне значення подорожчання кредиту складає 57 795,53 грн., а реальна річна процентна ставка складає 100,27198792%. 24 квітня 2020 року [PERSON] направила претензію на ім`я АТ «Ідея Банк», в якій просила здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору із подальшим виключенням плати за обслуговування кредитної заборгованості з обов`язкових платежів, а вже сплачену плату за обслуговування кредитної заборгованості зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків. Листом від 13 травня 2020 року АТ «Ідея Банк» надало відповідь на претензію, повідомивши про відмову у її задоволенні. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Пунктом 1.10 кредитного договору, який укладений між сторонами, було встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; - опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі. До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 затверджено Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, додатком 2 до яких є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить, у тому числі, платежі за додаткові та супутні послуги банку, у тому числі, розрахунково-касове обслуговування. Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що така форма витрат як плата за обслуговування кредиту, в тому числі, за ведення рахунків (розрахунково-касове обслуговування) існує, передбачається Законами України «Про споживче кредитування» та «;Про банки і банківську діяльність» та підзаконним нормативно-правовим актом (постанова НБУ), визначається кожним банком індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, сама по собі умова в договорі споживчого кредиту щодо плати за обслуговування кредиту не є несправедливою, однак повинна додатково оцінюватись з точки зору дотримання ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилалась в позові [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тобто, оспорюваним п. 1.10 кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена також п. 6 кредитного договору, а саме у графіку щомісячних платежів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами не є вичерпним. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки, [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пункту 1.10 кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26 січня 2018 року, укладеного між сторонами щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказані висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), та від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17) Таким чином позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсними положень п. 1.10 кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26 січня 2018 року не підлягають задоволенню у зв`язку із обранням неналежного способу захисту. Крім того, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Разом із тим, вимог про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК України, позивачем заявлено не було, а вимога про зобов`язання відповідача зарахувати сплачену [PERSON] плату за обслуговування кредитної заборгованості в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків по кредитному договору № Z62.00617.003596678 від 26 січня 2018 року, з огляду на спеціальну норму ст. 216 ЦК України, не є належним способом захисту права і задоволенню не підлягають. Крім того, п. 2.1 кредитного договору, який недійсним не визнано і ознак його нікчемності не встановлено, сторони домовилися щодо порядку і черговості повернення заборгованості, а саме: для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1 цього договору; для погашення іншої заборгованості. Задоволення позовних вимог у спосіб, який просить позивач, матиме наслідками втручання у погоджену кредитним договором черговість погашення заборгованості, що є недопустимим. Враховуючи, що судом встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати п. 10.1 кредитного договору № Z62.00617.003596678 від 26 січня 2018 року нікчемним, позивач не позбавлений можливості звернутися із позовом про застосування наслідків недійсності правочину відповідно до ст. 216 ЦК України. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 203, 215, 216, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 8, 11 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed