Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак, у правовстановлюючому документі на вказане майно, а саме: свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] від 16 лютого 1989 року, допущена помилка в написанні прізвища заявника: зазначено, що власником будинку є [PERSON], тоді як її прізвище - "[PERSON]". У зв'язку з наведеним просить встановити факт належності їй свідоцтва [ADDRESS] від 16 лютого 1989 року на право особистої власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання заявник не з'явилась. Представник заявника подав заяву про проведення слухання без його участі, заяву [PERSON] підтримав (а.с. 17). Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 15). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч. 1 ст. 319 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведеність [PERSON] факту належності їй свідоцтва [ADDRESS] від 16 лютого 1989 року на право особистої власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Як доказ належності правовстановлюючого документу заявником надана одна лише довідка Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 23 листопада 2018 року № 1609 (а.с. 8) зі змісту якої вбачається, що [PERSON] є жителькою [ADDRESS] (без інформації про номер будинку) та проживає одна, однак, на переконання суду, вказаний документ не може бути належним та достатнім доказом факту, який просить встановити заявник. Жодних інших доказів на підтвердження факту належності правовстановлюючого документу суду не надано. З огляду на наведене, суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні заяви у зв'язку з недоведеністю.

Outcome: dismissed