Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому зазначили, що у 1998 році після створення на базі магазину «[INFO]» у селі Пухівка Броварського району Київської області, відокремленого госпрозрахункового підрозділу «Магазин «[INFO]» (далі - ВГП «Магазин «[INFO]») на підставі постанови правління Броварського міського споживчого товариства (далі - Броварське МСТ) від 11 травня 1998 року № 48, позивач [PERSON] розпочала свою трудову діяльність на посаді начальника цього створеного магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 14 травня 1998 року Броварською об'єднаною державною податковою інспекцією було видано ВГП «Магазин «[INFO]» свідоцтво за № 13618020 про реєстрацію платника податку на додану вартість, форми № 5-р. З цього часу ВГП «Магазин «[INFO]» під керівництвом [PERSON] став здійснювати господарську діяльність та сплачувати податки. 31 березня 2000 року вони, [PERSON] та [PERSON], на підставі рішення протоколу загальних зборів засновників № 1 створили Споживче товариство «Господарка» (далі - Товариство, СТ «Господарка»), місцезнаходженням якого став вказаний об'єкт нерухомого майна, загальною площею 74,3 м?. 12 червня 2000 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області за реєстраційним № 04054820100010167 зареєстровано Статут споживчого товариства «Господарка» за юридичною адресою: [ADDRESS], та державним реєстратором видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 080428 і включено до єдиного державного реєстру підприємств та організацій. Починаючи з червня 2000 року по даний час, тобто більше 10 років, вони постійно, безперервно здійснюють торгівельну діяльність, відкрито та добросовісно володіють цим нерухомим майном, надаючи населенню послуги з продажу господарських товарів. У період з 2000-2014 років вони за рахунок їхніх власних спільних коштів здійснювали та здійснюють ремонт приміщення спірного магазину, про що свідчать договори на виконання ремонтних робіт та акти-приймання виконаних будівельних робіт. Виходячи з наведеного, враховуючи тривалість їх безперервного користування чужим майном, вважають, що відповідно до вимог ст. 344 ЦК України у них є всі законні підстави для визнання їх власниками вказаного об'єкту нерухомого майна за набувальною давністю. 06 квітня 2001 року постановою Арбітражного суду Київської області відповідача Броварське МСТ визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. Просили визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] за набувальною давністю право спільної сумісної власності на об'єкт нерухомого майна - магазин «[INFO]», загальною площею 74,3 м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному та змісту позовної заяви, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Представники відповідача Броварського МСТ Маслак О.М. та Озарків І.Д. у суді позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що спірний об'єкт нерухомого майна - магазин «[INFO]», загальною площею 74,3 м2, що знаходиться у [ADDRESS], згідно із свідоцтвом про право власності від 19 грудня 2001 року, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 23 листопада 2001 року, належить Броварському МСТ та знаходиться на балансі даного товариства. Також вказували, що право власності Броварського МСТ на магазин «[INFO]» підтверджується також довідкою № 342, виданою 06 квітня 2011 року Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації». Крім цього зазначили, що земельна ділянка площею 0,30 га, що розташована по вулиці Піонерів у селі Пухівка Броварського району Київської області, на якій знаходяться магазини «[INFO]» та «[INFO]», перебуває в постійному користуванні Броварського МСТ, що підтверджується довідкою № 664 від 27 серпня 2001 року. Вважають, що позивачами не надано достатніх доказів на підтвердження того, що саме вони добросовісно, відкрито та безперервно володіють вказаним спірним об'єктом нерухомого майна, починаючи з 2000 року. Просили суд у задоволені позову відмовити. Третя особа: Пухівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, направила до суду заяву, у якій просила розглянути справу без участі її представника, позов підтримує, проти його задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що відповідно до постанови Броварського міського споживчого товариства від 11 травня 1998 року № 48 на базі магазину «[INFO]», який знаходився в [ADDRESS] було створено ВГП «Магазин «[INFO]» та затверджено його начальником позивача [PERSON]. 31 березня 2000 року відбулися загальні збори членів СТ «Господарка», на яких позивачі прийняли рішення про створення ними СТ «Господарка». На цих зборах було прийнято установчий договір про створення СТ «Господарка» та затверджено його статут, що підтверджується протоколом № 1 від 31 березня 2000 року (т. 1, а. с. 41). 12 червня 2000 року Броварською районною державною адміністрацією зареєстровано за № 04054820100010167 установчий договір про створення СТ «Господарка». З даного установчого договору вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON], які перебувають в шлюбі з 26 серпня 1967 року, домовилися між собою створити СТ «Господарка», згідно із рішенням протоколу загальних зборів засновників № 1 від 31 березня 2000 року. У п. 1 цього договору визначено, що офіційне місцезнаходження СТ «Господарка»: [ADDRESS]. У цей же день Броварською районною державною адміністрацією було зареєстровано Статут СТ «Господарка» (реєстраційний № 04054820100010167) як самостійної демократичної організації громадян, що проживають або працюють в Броварському районі Київської області, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги з метою поліпшення свого економічного й соціального стану об'єдналися для спільного господарювання. У п. 1.2 Статуту зазначено, що СТ «Господарка» вважається створеним, є юридичною особою і може здійснювати господарську та іншу діяльність з дня його державної реєстрації, має печатку та штампи із зазначенням своєї назви, розрахунковий та інші рахунки в банках. Засновниками даного товариства відповідно до Статуту є [PERSON] та [PERSON] Із свідоцтва про державну реєстрацію СТ «Господарка» серії А00 № 080428, виданого державним реєстратором 12 червня 2000 року, вбачається, що товариство зареєстровано та включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а. с. 37). Відповідно до довідки № 389 від 21 червня 2000 року, виданої Броварською об'єднаною державною податковою інспекцією, СТ «Господарка» з 21 червня 2000 року взято на облік платника податків за № 992 (т. 1, а. с. 36). 08 грудня 2000 року між Броварським РЕМ і СТ «Господарка» укладено договір № 1039 на користування електричною енергією (т. 1 а. с. 42-44). У довідці АБ № 581617 з ЄДРПОУ, виданій 19 листопада 2012 року Управлінням статистики у Броварському районі Головного управління статистики у Київській області Державної служби статистики України, вказано, що СТ «Господарка», що знаходиться за адресою: Київська область, село Пухівка, вулиця Піонерів, станом на 15 листопада 2012 року керівником товариства є позивач [PERSON] Відповідно до класифікації видів економічної діяльності (КВЕД-2010) товариство здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах (код 47.19), неспеціалізовану оптову торгівлю (код 46.90), надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код 68.20) (т.1, а. с. 110). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що станом на 29 січня 2015 року СТ «Господарка» є діючим товариством, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], основний вид економічної діяльності товариства є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах. Відомості про перебування СТ «Господарка», засновниками якого є [PERSON] та [PERSON], у процесі провадження у справах про банкрутство, санації та припинення юридичної особи відсутні (т. 2, а. с. 48-49). У довідках № 232 від 28 березня 2013 року та № 3 від 14 січня 2015 року, виданих Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, зазначено, що СТ «Господарка» засновниками якого є [PERSON] і [PERSON] з червня 2000 року по теперішній час постійно користуються об'єктом нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який постійно підтримують у належному стані, проводячи поточні ремонти приміщення, здійснюють в ньому торгівельну діяльність (т. 1, а. с. 53, т. 2 а. с. 1). Із акту обстеження магазину «[INFO]» № 4, що знаходиться за вказаною адресою, складеного 28 березня 2013 року депутатом Пухівської сільської ради Броварського району [PERSON] у присутності мешканців села Пухівка: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що в приміщенні магазину СТ «Господарка» з червня 2000 року його засновники здійснюють торгівельну діяльність. У приміщенні магазину проводяться поточні ремонтні роботи, прилегла до магазину земельна ділянка підтримується ними в належному стані (т. 2, а. с. 2). Суд встановив, що у період з 2000-2014 років СТ «Господарка», а саме його засновники: позивачі [PERSON] і [PERSON], здійснювали ремонт приміщення магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчать акти-приймання виконаних будівельних робіт та договори про їх виконання, зокрема договір на виконання ремонтних робіт № 16/14, укладений 01 вересня 2014 року між позивачем [PERSON] та підрядником - ФОП [PERSON], за умовами якого вартість ремонтних робіт за цим договором склала 20508 грн. Рішенням виконавчого комітету Пухівської сільської ради Броварського району Київської області № 119 від 27 листопада 2013 року засновникам СТ «Господарка» [PERSON] та [PERSON] в оформленні права власності на магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відмовлено, оскільки неналежним чином оформлені документи на будівництво ( т. 1, а. с. 85). Із матеріалів інвентаризаційної справи на спірний об'єкт нерухомого майна - магазин «[INFO]» за інвентарним номером 1699 та листа № 283 від 27 серпня 2013 року, виданого Комунальним підприємством Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» видно, що магазин «[INFO]» знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 86 - 91). Постановою Арбітражного суду Київської області від 06 квітня 2001 року Броварське міське споживче товариство було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута Білодід Г.М. ( т. 1, а. с. 111). 23 листопада 2001 року Пухівська сільська рада Броварського району Київської області прийняла рішення про оформлення Броварському МСТ права власності на об'єкт нерухомого майна - магазин «[INFO]», площею 141 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та доручено Броварському МБТІ видати свідоцтво про право власності на цей об'єкт нерухомого майна (т. 1, а. с. 92). 19 грудня 2001 року Броварське МСТ на підставі даного рішення виконкому Пухівської сільської ради Броварського району Київської області від 23 листопада 2001 року отримало свідоцтво про право власності на будівлю магазину «[INFO]», загальною площею 74,3м?, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], записане в реєстрову книгу № В/2, за реєстровим № 482 (т. 1, а. с. 93-94). Рішенням Господарського суду Київської області від 15-22 квітня 2002 року у справі за № 28/17-02, що набрало законної сили, визнано недійсними рішення виконкому Пухівської сільської ради від 23 листопада 2001 року № 254 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна Броварському міському споживчому товариству», яким оформлено право власності Броварському міському споживчому товариству на об'єкти нерухомого майна в селі Пухівка, у тому числі магазин «[INFO]» - вулиця Піонерів, та видане на його підставі свідоцтво про право власності від 19 грудня 2001 року на магазин «[INFO]», розташований: за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Господарського суду Київської області від 15-22 квітня 2002 року у справі за № 32/17-02, що теж набрало законної сили визнано недійсними рішення виконкому Пухівської сільської ради від 23 листопада 2001 року № 251 «Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна Броварському міському споживчому товариству», яким оформлено право власності Броварському міському споживчому товариству на об'єкти нерухомого майна в селі Пухівка: магазин «[INFO]» - вулиця Піонерів та видане на підставі цього рішення свідоцтво про право власності від 19 грудня 2001 року на магазин «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS] 24 грудня 2003 року рішенням Броварського міського суду Київської області у цивільній справі № 2-5972 зустрічний позов Броварського МСТ про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна було задоволено та визнано за ним право власності на об'єкт нерухомого майна - магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а. с. 11-12). 28 жовтня 2004 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вказане рішення Броварського міського суду Київської області від 24 грудня 2003 року в частині задоволення зустрічного позову Броварського МСТ про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд (т. 2, а. с. 13-15). Апеляційним судом Київської області було встановлено, що спірне майно протягом тривалого часу знаходилось на балансі Броварського міського споживчого товариства, проте правовстановлюючих документів щодо права власності на них, товариство суду не надало. 15 квітня 2005 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області, що набрала законної сили, вказаний позов Броварського МСТ про визнання його права власності на об'єкти нерухомого майна, у тому числі спірний магазин, залишено без розгляду. 12 жовтня 2007 року іншим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 2-3496/2007 за Броварським МСТ було визнано право власності на об'єкти нерухомого майна - магазини «[INFO]» і «[INFO]», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т. 2, а. с. 17-21). Однак 08 жовтня 2009 року Апеляційний суд Київської області рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2007 року в частині визнання права власності за Броварським МСТ скасував та ухвалив нове рішення, яким у позові в цій частині відмовив. Згідно із записами в матеріалах інвентаризаційної справи на об'єкт нерухомого майна - магазин «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], право власності Броварського МСТ на магазин скасоване ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28 жовтня 2004 року. Інших записів про право власності на вказаний об'єкт нерухомості за Броварським МСТ чи іншою особою інвентаризаційна справа не містить. Будь-яких даних про належність будь-якій особі спірного магазину «[INFO]», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суду сторонами не надано та судом не здобуто. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що станом на 12 січня 2015 року Броварське МСТ має розмір внеску до статутного фонду та розмір статного капіталу - 0,00 грн. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Із змісту норми ст. 344 ЦК України випливає, що право власності на нерухоме майно за набувальною давністю може бути визнане за особою за наявності таких умов: - право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року; - задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; - за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий; - відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності; - суб'єктом права власності за набувальною давністю може бути як фізична, так і юридична особа. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. другому п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Добросовісність є однією із засад цивільного законодавства, наряду зі справедливістю та розумністю (ст. 3 ЦК України). Для визнання володільця добросовісним вважається достатнім, щоб вказане нерухоме майно не було набуте злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Враховуючи положення ст. 5 ЦК України про дію законів в часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та приймаючи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. У абз. 3, 4 п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 роз'яснено, що ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 14 цієї ж постанови роз'яснив, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. З матеріалів справи вбачається, що позивачі добросовісно, відкрито та безперервно володіють та користуються спірним нерухомим майном з червня 2000 року після створення та реєстрації ними, подружжям [PERSON], СТ «Господарка», здійснюють торгівельну діяльність, підтримують приміщення магазину «[INFO]» в належному стані, проводячи його ремонт. На даний час власника спірного об'єкту нерухомого майна, у якому знаходиться магазин «[INFO]» не має, будь-яких даних про те, що інші фізичні чи юридичні особи претендують на даний магазин судом не здобуто. При цьому суд встановив, що між позивачами та Броварським МСТ договори найму, оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо не укладались. У справі відсутні також докази того, що позивачі користуються спірним об'єктом нерухомого майна на підставі певного правового титулу, доказів цього відповідачем Броварським МСТ суду не надано. Факт добросовісного заволодіння позивачами [PERSON] і [PERSON] чужим об'єктом нерухомого майна - магазином «[INFO]», загальною площею 74,3 м?, що знаходиться у [ADDRESS] відкритого та безперервного володіння ними цим спірним нерухомим майном знайшов своє підтвердження в суді. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи наведені вище, встановлені судом обставини, факт відкритого, безперервного володіння позивачами нерухомим майном протягом більше десяти років, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] і [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому суд вважає можливим визнати за ними за набувальною давністю право власності на зазначений вище магазин «[INFO]». Доводи представників відповідача про те, що спірний об'єкт нерухомого майна - магазин «[INFO]» належить на праві власності Броварському МСТ свого підтвердження в суді не знайшли та спростовуються дослідженими в суді доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved