Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу товару (флеш-накопичувача), укладений між нею та ТОВ "АЛЛО" 11.08.2014, стягнути з відповідача вартість неякісного товару в розмірі 145,00 грн. та моральну шкоду в сумі 500,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 11.08.2014 вона придбала в магазині ТОВ «АЛЛО», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду,134-К, товар - флеш-накопичувач об'ємом 16Мб, вартістю 145,00 грн. вдома позивач намагалась товар використати за призначенням, однак він не працював. Звернувшись до працівника магазини з проханням обміняти товар чи повернути його вартість, при цьому пред'явила чек на придбання товару, однак їй було відмовлено, оскільки нею не надано упаковку до товару, яку вона викинула в день придбання товару. Оскільки працівники відповідача не бажали врегулювати спір у добровільному порядку, позивач вимушений звернутися до суду. Також [PERSON] зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку вона з урахуванням вимог розумності та справедливості оцінює в 500,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «АЛЛО» Дегтяр В.О. у судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог в повному обсязі, додатково пояснюючи, що за відсутності упаковки товару, саме на якій зазначено гарантійний строк, підприємство не вправі вчиняти будь-яких дій щодо обміну товару чи розірвання договору та повернення грошових коштів за товар. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що [PERSON] 11.08.2014 придбала в ТОВ «АЛЛО» товар на суму 145,00 грн., що також підтверджується копією чеку № 25 від 11.08.2014 (а.с. 12). Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що прийшовши додому, вона розгорнула товар, упаковку викинула, оскільки вона була пом'ята та пошкоджена, перевірила товар та виявила, що він неякісний. Звернувшись 19.08.2014 до ТОВ «АЛЛО» із заявою щодо заміну товари чи повернення його вартості, [PERSON] отримала відмову із посиланням на відсутність правових підстав для задоволення її вимог відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до положень ст.. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право на розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів у разі виявлення в товарі істотного недоліку. Під істотним недоліком розуміється недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, чи який виник з вини виробника, після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (п. 12 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Також ч. 1 ст. 8 даного закону встановлено, що в разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач має право на проведення безоплатного гарантійного ремонту уповноваженими сервісними центрами. Представник відповідача зазначав, що гарантійний строк товару, що був придбаний [PERSON], був зазначений саме на упаковці, яку позивач викинула. Баз даної упаковки товари не можливо ідентифікувати, чи саме даний товар придбаний в магазині, чи не пройшов гарантій строк на цей товар. Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Позивач [PERSON] всупереч положень ЗУ «Про захист прав споживачів» власноруч знищила упаковку товару, тим самим втратила право на гарантійне обслуговування. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed