Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини по закону на земельну ділянку, площею 4,73 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради, після смерті [PERSON], яка померла 03 червня 2010 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 03 червня 2010 року в селі Саблине Знам'янського району Кіровоградської області, померла [PERSON], з якою вона була у дружніх відносинах. Під час хвороби останньої вона цілодобово піклувалася про неї, практично проживали разом, а потім і здійснила її поховання. За життя [PERSON] віддала їй правовстановлюючі документи на належну тій земельну ділянку. Не вважаючи себе спадкоємцем померлої, у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса вона не зверталась. При цьому, зберігала зазначені документи. Згодом їй стало відомо, що вона являється спадкоємцем четвертої черги. Рішенням суду від 26.10.2016 року встановлено факт спільного проживання заявника однією сім'єю з [PERSON] Під час розгляду справи про встановлення факту проживання однією сімєю було встановлено, що відповідач є племінницею померлої і своєчасно звернулась до Знамянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в розумінні положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням розміщеним у газеті «Урядовий курєр» від 24 травня 2017 року. Про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Представник третьої особи до суду також не зявився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, підтвердивши при цьому факти, наведені у позові. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого у судовому засіданні не заперечили позивач та її представник. Ненадання відповідачем доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, її представника, свідка [PERSON], дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 червня 2010 року в селі Саблине Знам'янського району Кіровоградської області померла [PERSON] (а.с.5). Після смерті останньої відкрилась спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Володимирівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 7). З інформації, наданої Володимирівською сільською радою Знам'янського району Кіровоградської області в листі за вих. № 87 від 23.03.2017 вбачається, що [PERSON] за життя була зареєстрована та фактично проживала в [INFO]. Відповідно до книги погосподарського обліку № 7 (2006-2010 р.р.) проживала сама. Дані щодо реєстрації інших осіб за вказаною адресою та інформація щодо соби, яка здійснювала догляд та поховання померлої сільській раді не відомі (а.с. 158). З копії паспорта позивача вбачається, що вона з 20.04.1994 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 74). Рішенням Знамянського міськрайонного суду від 26 жовтня 2016 року встановлено факт спільного проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON] в період з 2004 року по 03 червня 2010 року (а.с.6). Як вбачається з копії спадкової справи №560/2010, до Знам'янської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON], зазначивши, що доводиться спадкодавиці племінницею (а.с. 33). Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.\~Таким чином, закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець у зазначений строк не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1\~ст.1272 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3\~ст.1268 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Право власності на спадкове майно може бути визнано тільки за спадкоємцем, який прийняв спадщину (ст.67 Закону України «Про нотаріат»). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3\~ст.1272 ЦК України). В п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року\~(справа № 6-1215цс16),\~від 26 вересня 2012 року (справа №6-85 цс 12), від 04 листопада 2015 року (справа 6-1486 цс 15).\~\~ Згідно з ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п.5 ч.2\~ст.119 ЦПК України) і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування (п.6 ч.2\~ст.119 ЦПК України). Як вбачається з позовної заяви, позивач, звертаючись з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, не зазначила причини неподання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини та їх поважність, а посилалася лише на прийняття нею спадщини внаслідок того, що мала правовстановлюючі документи на спадкове майно, що на її думку і є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Поміж іншого в позовній заяві позивач відзначала і те, що випадково дізналась, що є спадкоємцем четвертої черги. Рішенням суду від 26.10.2016 року задоволено її заяву та встановлено факт спільного її проживання разом з [PERSON] з 2004 року по день смерті останньої. При цьому, як на поважність причини пропуску строку звернення до суду з заявою про прийняття спадщини, позивач на цю обставину в цілому не посилалась. Разом з тим, норми\~Цивільного Кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, такого поняття, як фактичне прийняття спадщини, не містять, та правового значення для визначення додаткового строку для прийняття спадщини не мають, оскільки єдиною підставою для його визначення за змістом ч.3\~ст.1272 ЦК України\~є поважність причини, з якої пропущений строк для прийняття спадщини. Слід відзначити і те, що за роз'ясненнями, що викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2015 року за N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю). За таких обставин в межах заявлених позовних вимог передбачені законом підстави для задоволення позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. За правилами статті 88 ЦПК України суд відносить понесені позивачем судові витрати на її рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed