Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON], [INFO]. З грудня 2011 року сторони припинили шлюбні стосунки, а відповідач виїхав до м. Скадовськ. З цього часу [PERSON] за місцем проживання доньки не з'являється, будь-якої допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до життя та внутрішнього світу доньки, не дбає про дитину. Крім того, відповідач не виконує аліментні зобов'язання належним чином, про що свідчить заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 12 219,63 грн., в зв'язку з чим з урахуванням уточнених позовних вимог, просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Вважають доведеним належними доказами, долученими до матеріалів справи документами, факт ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої дитини. Факт часткової сплати аліментів є вимушеним кроком з боку відповідача та не свідчить про належне виконання ним своїх батьківських обов'язків. Просили позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову. Відповідач пояснив, що останній раз дитину бачив в 2012 році, коли їй було 3 роки. На телефонні дзвінки позивачка не відповідала. Бажає спілкуватись з дитиною. Представник відповідача пояснив, що це єдина дитина відповідача і в нього є бажання спілкуватись з нею. Але через неприязні стосунки з позивачкою відповідач не бере участі у вихованні дитини, оскільки остання не дає згоди на їх спілкування. З приводу несплати аліментів, зазначив, що у відповідача виникли серйозні борги, тому він вирішив виїхати з м. Каховка на заробітки. Поки він не розрахувався з боргами він не мав можливості сплачувати аліменти. Сама позивачка повідомляла відповідача, що до неї приходили кредитори останнього та вимагали погасити його борги. На теперішній час борги погашені, відповідач бажає спілкуватися, приймати участь у вихованні дитини, якщо буде згода позивачки. Представники Служби у справах дітей Скадовської райдержадміністрації Херсонської області та органу опіки та піклування виконкому Каховської міської ради Херсонської області вважали позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд приходить до наступного. З актового запису про народження Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Каховка Каховського міськрайонного управління юстиції Херсонської області № 411 від 09.12.2008 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON]. З відповіді УДВС ГУЮ в Херсонській області від 16.12.2014 року вих. № М-926-2 вбачається, що на виконанні органів державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини. Також на виконанні находяться виконавчі документи про стягнення з [PERSON] боргів на загальну суму 35092 грн. Заборгованість відповідача зі сплати аліментів саном на 20.11.2014 складає 12 219,63 грн. З довідки ВДВС Скадовського РУЮ від 05.05.2015 року вих. № 6-6/08-49/6 вбачається, що позивачка не отримувала від позивача аліменти на утримання дитини за період з 01.11.2014 по 30.04.2015 року. Згідно розрахунку розміру заборгованості зі сплати аліментів від 11.12.2014 вказана заборгованість станом на 30.11.2014 складає 12 219,63 грн. З висновку виконкому Каховської міської ради Херсонської області від 29.05.2015 вих. № 02-13/3210 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача, щодо його малолітньої доньки [PERSON] Як вбачається з довідки ОСББ «Круглий будинок» № 16 від 25.01.2017 [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO] З довідки ясла-садок № 6 «Сонечко» Каховської міської ради Херсонської області № 1 від 01.02.2017 вбачається, що дитина [PERSON], [INFO] відвідувала ясла-садок з 18.04.2011 по 01.06.2015. Батько дитини, [PERSON], жодного разу в ясла-садку не з'являвся, не цікавився життям дитини, навіть в телефонному режимі. Вихованням доньки займалася мати [PERSON] З довідки Каховського НВК «Гімназія-спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов» № 102 від 09.02.2017 вбачається, що всі питання стосовно навчання учениці 2 класу [PERSON] класовод класу, [PERSON], вирішувала тільки з мамою. Батьківські збори, гімназійні свята батько дівчинки не відвідував, зустрічей з класоводом, вчителями та телефонних дзвінків від батька учениці не було. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по боржнику [PERSON] від 22.02.2017 вбачається, що заборгованість боржника, з 24.05.2012 і станом на 22.02.2017 включно, складає 29 354,20 грн. З довідки Каховського районного центру первинної медико-санітарної допомоги № 210 від 15.02.2017 вбачається, що в період з 2009 по 2017 рік при зверненнях до АЗПСМ № 3 Каховського РЦПМСД малолітня [PERSON] перебувала у супроводі матері [PERSON] З Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дочки [PERSON], [INFO] вих. № 02-11/1702 від 23.03.2017 вбачається, що орган опіки та піклування Каховської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачку знає 30 років проживає із нею по сусідству. Її чоловіка (відповідача) бачила один раз 6-7 років тому. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріально її не забезпечує. Дитина живе з матір'ю позивачки та позивачкою, ходить в школу. Позивачка з відповідачем прожили разом близько року, про їх стосунки в цей період свідку нічого не відомо. В 2010 році друзі [PERSON] приходили до позивачки та вимагали від неї гроші, які він їм заборгував, погрожували забрати дитину. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою родини позивачки через під'їзд. Спілкується з позивачкою та її мамою, буває у них в гостях десь один раз на тиждень. Позивачка та відповідач жили разом два чи два з половиною роки, це було десь у 2008-2009 роках. В цей час стосунки у них були як у будь-якій сім'ї. Вже протягом тривалого часу відповідач не приймає участі у вихованні дитини, з дитиною не бачиться, не виховує, матеріально не забезпечує. Кум позивача до дитини приїжджає, а позивач ні. Причиною зникнення відповідача вказала його борги. Налагодити стосунки відповідач не намагався. Свідку відомо про телефонні дзвінки позивачці від кредиторів відповідача із погрозами. Відповідач ніколи ніде не працював, заробітку не мав. В матеріалах справи наявні дві позитивні характеристики відповідача від 20.03.2017 підписані Скадовським міським головою. Представник позивачки просив суд критично поставитись до вказаних характеристик, оскільки вони підписані не уповноваженою на це особою. Суд за відсутності доказів негативних характеристик відповідача не може його вважати особою, яка характеризується негативно. Позивачка порушила питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав з тих підстав, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Наведені факти частково знайшли своє підтвердження в процесі судового розгляду, однак судом з пояснень відповідача встановлено, що його ставлення до дитини є позитивним, він бажає приймати участь у її вихованні. Також, на стадії судового розгляду відповідач надав суду квитанцію № 0312 від 21.03.2017 про часткову сплату заборгованості по аліментах на суму 3 369,28 грн. Суд критично оцінює обидва висновки органу опіки та піклування в частині доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки як у першому, так і у другому висновку відсутні відомості про ставлення батька до дитини, причини невиконання ним батьківських обов'язків, позиція дитини, щодо спілкування з батьком, відомості про те, чи вживалися органами опіки та піклування будь-які заходи для налагодження стосунків батька із дитиною враховуючи його доводи про перешкоди у спілкуванні з дитиною з боку матері. За відсутності вказаної інформації обидва вказані висновки не відповідають ні інтересам дитини, ні інтересам її батька, ні інтересам суспільства. При цьому, суд враховує конфліктні стосунки сторін у справі, що вбачаються із характеру їх спілкування в ході судового розгляду. Позивачка у справі не заперечувала, що відповідач знаходився на тривалій відстані від дитини і в т.ч. з об'єктивних причин не міг повноцінно виконувати свої батьківські обов'язки щодо неї. Показами свідків [PERSON] та [PERSON] також частково підтверджені доводи представника відповідача про те, що він залишив сім'ю для того, щоб розрахуватися із наявними у нього борговими зобов'язаннями та убезпечити її він претензій кредиторів. Також показами свідка [PERSON] підтверджено, що за час спільного проживання ставлення батька до дитини було нормальним, як у будь-якій сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (зі змінами) судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтями 111 та 114 Закону України від 26 квітня 2001 року «Про охорону дитинства», визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. При цьому діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, недоторканності свого житла і таємниці своєї кореспонденції. Не допускається втручання державної влади у здійснення цього права, крім випадків, коли це втручання передбачене законом і необхідне у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, громадського спокою або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинам, для охорони здоров'я чи моральності або для захисту прав і свобод інших осіб. Підтверджуючи свої висновки щодо невідповідності висновків органу опіки та піклування інтересам дитини та щодо безпідставності позовних вимог, суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у Рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, де суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (Рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Таке втручання є порушенням зазначеного положення. На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed