Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області, Тростянецької районної державної адміністрації про визнання права на отримання земельної ділянки (паю) в порядку спадкування та видачу сертифікату на право на земельну ділянку (пай), в якому зазначає, що її батько [PERSON], який все своє життя працював у сільському господарстві та був членом колгоспів «Рассвет» та «Восход», помер [INFO]. Позивач є спадкоємцем за законом після його смерті, та окрім неї є ще дві її рідні сестри: [PERSON], та [PERSON], які ніяких претензій щодо спадкового майна не мають. Позивач одноособово прийняла спадщину після смерті їх матері [PERSON], яка померла [INFO] яка спадщину після смерті їх батька фактично прийняла, але нотаріально на себе не оформляла. На спадкове майно матері позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року №720/95, батько позивача мав право на виділення йому земельної частки (паю), тобто право на земельний пай, на який мають лише громадяни, які є членами сільськогосподарського підприємства та внесені до списку. Однак, через те, що під час розпаювання земель КСП «Восход» її батько перебував на пенсії, його не було внесено до списку, а тому і не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай). Законодавством передбачено, що одержати земельний пай можуть спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі земельних сертифікатів. Тому, позивач, як спадкоємець померлого члена КСП, який мав право на земельну частку (пай), на законних підставах має право одержати земельний пай. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів з проханням виділити їй земельну частку (пай) її померлого батька, однак отримувала відмови з посиланням на відсутність документів, що підтверджують факт причетності її батька до членів КСП. З вказаним позивач не згодна, оскільки маються документи, що підтверджують факт членства її батька у колгоспі, а також вказане можуть підтвердити свідки. Тому, посилаючись на норми ст.ст.16,1223,1225,1261,1272 ЦК України, ст.ст.5,22,23 ЗК України позивач просить визнати поважною причину пропущення позивачем строку на подання позову та поновити їй строк, визнати незаконним факт не включення члена колгоспу [PERSON] до списку членів КСП «Восход» на видачу сертифікатів про право на земельну частку (пай); визнати за нею право на отримання земельної частки (паю), у розмірі відповідної кількості умовних кадастрових гектарів, яка визначалася під час розпаювання земель КСП «Восход», в порядку спадкування права померлого члена КСП «Восход» [PERSON]; зобов'язати Ницахську сільську раду виділити їй належну земельну частку (пай) в натурі та в розмірі, передбаченому для членів КСП «Восход» на час розпаювання його земель; зобов'язати Тростянецьку РДА видати їй сертифікат про право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після померлого батька [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлений позов в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні, викладеним обставинам у позові. Представник відповідача Ницахської сільської ради Тростянецького району Сумської області у судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, де проти позову не заперечує, та просить справу слухати у його відсутності (а.с.38). Представник відповідача Тростянецької РДА у Сумській області [PERSON]. у судовому засідання показав, що дійсно члени КСП, пенсіонери, мають право на отримання земельної частку (пай), тому у разі доведення доказами позивачем своїх позовних вимог, відповідач не буде заперечувати проти задоволення позову. Представник відповідача СТОВ «Агрофірма «Восход» надав до суду письмову заяву, де просить справу слухати у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує (а.с.71). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками позивача були [PERSON] та [PERSON] (а.с.8а, 9). [PERSON] помер [INFO] в с.Новоукраїнка Тростянецького району Сумської області (а.с.10), а [PERSON] померла [INFO] Встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена (а.с.68), що також підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.69). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за №621/2009, 20.11.2009 року на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та господарські побудови, що знаходиться в [ADDRESS], які належали померлому [INFO] [PERSON], спадкоємицею якого була його дружина [PERSON], яка спадщину своєчасно прийняла, але юридично не оформила (а.с.11-13, 65-67). Позивач 13.01.2016 року та 03.02.2016 року зверталася до голови Тростянецької РДА з письмовою заявою про надання їй права на земельну частку (пай) та видачу сертифікату, як спадкоємцю члена колгоспу «Восход» [PERSON] (а.с.27,29), на що 26.01.2016 року отримала письмову відповідь про те, що неможливо видати їй вказаний сертифікат, оскільки нею не надано документів, які підтверджують факт смерті [PERSON], а також те, що він був членом КСП «Восход» (а.с.28,30). Також 29.08.2016 року позивач зверталася з письмовою заявою до генерального директора СТОВ АФ «Восход» про включення її до додаткового списку на отримання земельної частки (паю), як спадкоємця майна та прав членаКСП «Восход» [PERSON] (а.с.58). З копії трудової книжки колгоспника [PERSON] вбачається його трудова діяльність у колгоспі «Восход» у період з 1950 року по 1986 рік (а.с.16-17). Також з облікової картки члена КПРС [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з вересня 1971 року по січень 1974 року працював колгоспником колгоспу «Восход» в с.Ницаха Тростянецького району Сумської області, у період з січня 1974 року по лютий 1977 року був бригадиром комплексної бригади колгоспу «Восход», з лютого 1977 року по лютий 1979 року працював сторожем колгоспу «Восход», та із лютого 1979 року - завідуючим фермою колгоспу « Восход» (а.с.18-19). Факт перебування [PERSON] членом колгоспу «Восход» також підтверджується наданими позивачем документи про отримання ним відзнак та нагороджень (а.с.24-25). Згідно архівних довідок №04-02/205 від 24.12.2015 року у протоколах засідання правління та загальних зборів членів колгоспу «Восход» с.Ницаха Тростянецького району Сумської області за період з 1987 року по 1995 роки даних про прийом, переведення чи звільнення [PERSON] немає. Також відсутні відомості про те, що [PERSON] був членом колгоспу «Восход» (а.с.20,21,22). З довідки Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі вбачається, що [PERSON] була призначена пенсія за віком з 10.06.1986 року, останнє його місце роботи - колгосп «Восход», з якого він і вийшов на пенсію (а.с.70). Відповідно до довідки СТОВ «Агорофірма «Восход» від 25.07.2016 року - колгосп «Восход» реорганізовано в КСП «Восход» рішенням зборів від 07.11.1992 року, протокол №1; КСП «Восход» реорганізовано в АТЗТ «Восход» рішенням зборів від 28.02.1996 року, протокол №1; АТЗТ «Восход» реорганізовано в КСП «Восход» рішенням зборів від 30.12.1998 року, протокол №1; КСП «Восход» реорганізовано в СТВ Агрофірма «Восход» рішенням зборів від 06.03.2000 року, протокол №1 і є його правонаступником (а.с.15). Відповідно до копії державного акту на право колективної власності на землю серії СМ № 000006 від 31 липня 1995 року (наданого на запит суду відділом Держгеокадастру), встановлено, що на підставі рішення Ницахської сільської ради народних депутатів від 31.03.1995 року №13 Колективному сільськогосподарському підприємству «Восход» с.Ніцаха передано у колективну власність землю розміром 2264,2 га в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а.с.53-57). Як встановлено судом при дослідженні копії списку громадян - членів сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Восход» Тростянецького району Сумської області, як додаток до Державного акту про право колективної власності на землю, [PERSON] у вказаному списку відсутній (а.с.73-84). Також його ім'я відсутнє і в додатковому списку, що підтверджено протоколом засідання комісії по паюванню землі від 20.11.1996 року САПТЗТ «Восход» (а.с.85-86). Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру вартість земельної частки (паю) в межах землекористування колишнього САПТЗТ «Восход» станом на 2016 рік становить 45855,76 грн. (а.с.106) та її розмір складає 3,88 кадастрових гектари (а.с.108). Згідно з довідкою виконкому Ницахської сільської ради встановлено, що поза межами населеного пункту є в наявності вільні земельні ділянки сільськогосподарського призначення (а.с.96). Відповідно до ст.5 Земельного кодексу України (у редакції станом на 22.06.1993 р., тобто у редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Р озпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. П раво на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Статтею 23 ЗК України (у редакції станом на 22.06.1993 р.) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п.2 ч.1 ст.48 ЗК України (у редакції станом на 22.06.1993 р.) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність і надаються у користування громадянам, радгоспам, колективним та іншим сільськогосподарським підприємствам і організаціям - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до п.2,5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Відповідно до п.11 Постанови Пленуму верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), або помилково не був включений (безпідставно виключений до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю, відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсним до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про порядок застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року судам потрібно мати на увазі, що згідно зі ст.25 ЗК України, при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Оскільки [PERSON] на час паювання земельних часток (паїв) - а саме видачі державного акту про право власності на землю та складання списку громадян - членів САПТЗТ «Восход» (правонаступник після КСП "Восход") був пенсіонером вказаного сільськогосподарського підприємства, однак помилково не був внесений до списку громадян - членів КСП, які були затверджені відповідно до Державного акту про право колективної власності на землю, наразі його спадкоємець має право на спадкове майно та спадкові права, які за життя належали спадкодавцеві. Згідно ст.529 ЦК УРСР позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON], остання у свою чергу фактично прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON], тому позивач має право на спадкове майно батька, яке фактично прийняла мати позивачки, однак юридично не оформила. Отже суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], на земельну частку (пай) у розмірі 3,88 умовних кадастрових гектарів, що перебуває у колективній власності САПТЗТ «Восход», право на яку мав батько позивача [PERSON] під час розпаювання земель, а саме на час складання Державного акту про право колективної власності на землю КСП «Восход» від 31.07.1995 р. Пропуск строку позивачем для подачі вказаного позову суд визнає поважними, та вважає за необхідне поновити. Крім того, судом встановлено, що поза межами території Ницахської сільської ради наявні землі запасу державної форми власності, тому у разі,коли вся земля, передана КСП «Восход» (наразі - СТОВ «Агрофірма «Восход»), на підставі державного акта, вже розпайована (розділена рівними частками відповідно до кількості членів колективу), тому землі резервного фонду можуть передаватись у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян-членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП (роз'яснення Державного комітету України по земельних ресурсах у листі від 22 серпня 2001р. за N 14-17-2-П1580/4251). Разом із тим, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову щодо виділення позивачці земельної ділянки, оскільки порядок надання земельної ділянки в натурі проводиться, відповідно до ст.122 ЗК України, після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Суд не вбачає також підстав для задоволення вимог позивача про зобов'язання Тростянецьку РДА видати позивачці сертифікат про право на земельну частку (пай), оскільки у даному разі відповідачем оспорювався факт причетності [PERSON] до категорії громадян, які мали право на земельну частку пай, а оскільки суд визнає за позивачем, як спадкоємцем, її право на земельну частку (пай), на яку мав право батько позивача [PERSON], тому у даному разі позивач не позбавлена права звернутися до відповідача щодо видачі їй документа, який посвідчує право на земельну частку (пай). Судові витрати необхідно залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed