Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 31 серпня 2010 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 25% від всіх видів доходу, до досягнення нею повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2010 року щомісячно. Відповідачем вказане рішення було звернуто до виконання, однак згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 листопада 2013 року №1834 за період з 31 травня 2010 року по 14 листопада 2013 року №1834, заборгованість склала 4 367, 86 грн. Указував на те, що має нерегулярний дохід та немає можливості сплатити дану заборгованість. Розмір аліментів ним сплачено в обсязі, що не суперечить вимогам ст. 182 СК України. Заборгованість виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання відповідачем. Відповідачем також було надано розписки про відсутність претензій фінансового характеру. У зв'язку з цим, позивач на підставі ст. 197 СК України просив суд звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів в сумі 4 367, 4 грн згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14 листопада 2013 року №1834. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Указував на те, що він постійно приходив до ВДВС для того, щоб звірити розрахунки. Розрахунок заборгованості складений за 4 роки замість 3 років відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України не враховано його матеріального стану. Аліменти не можуть перевищувати 70% доходів, але він на даний час доходів немає. Також зазначив, що істотною обставиною є неправильний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, оскільки їх нарахування необхідно провести за мінімальним прожитковим мінімумом або за середнього заробітку у м. Ржищів по посаді електрика. Тяжких хвороб позивач немає, інших осіб на утриманні також немає. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, указуючи на те, що заборгованість зі сплати аліментів розрахована вірно та наполягала на їх сплаті. Також указувала на те, що вона на даний час не працює, але дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки постійно хворіє, що підтверджується медичними довідками. У судовому засіданні представник ВДВС Ржищівського МУЮ просив вирішити спір на розсуд суду, указуючи на те, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів позивачем проведено відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 3 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника по м. Ржищів відповідно до даних, наданих за 2010-2013 роки відділом статистики у м. Кагарлик. Позивач неодноразово не з'являвся на виклики державного виконавця, надавав хибні розрахунки заборгованості. Суд, заслухавши позивача, відповідача, третю особу, перевіривши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], 26 листопада 2008 року є дочкою сторін у даній справі (а.с. 5). Згідно постанови державного виконавця ВДВС Ржищівського МУЮ від 8 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-84 виданого 31 серпня 2010 року Ржищівським міським судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку, при цьому мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2010 року і до повноліття дитини (а.с.11). Згідно копії трудової книжки з 1 серпня 2011 року позивача звільнено з посади електрика відділу освіти згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України; з 10 серпня 2011 року по 28 березня 2012 року позивачу проводились виплати допомоги по безробіттю (а.с. 8 зворот). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] від 14 листопада 2013 року №1834 заборгованість зі сплати аліментів позивача за період з 31 травня 2010 року по 31 жовтня 2013 року складає 4 367 грн 86 коп. (а.с. 9). Відповідно до уточненого, помісячного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] від 23 січня 2014 року №240/2 заборгованість зі сплати аліментів позивача за період з 31 травня 2010 року по 31 жовтня 2013 року складає 4 367 грн 86 коп. (а.с. 47). З урахуванням положень ст.ст. 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України, що право визначати предмет і підставу позову та спосіб захисту порушеного права належить позивачу, [PERSON] обрав спосіб захисту порушеного права, а саме звільнення від сплати заборгованості з підстав, передбачених ст. 197 СК України. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також у статтях 194-197, 274 СК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими в частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Згідно вимог ч. 3 ст. 195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно чч. 3, 9 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України; спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до пп. 7.13 та 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. №512/5 розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Відповідно до частин 2, 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Згідно роз'яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, суд вважає, що позивачем не наведено обставин, які згідно вимог ст. 197 СК України можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості, оскільки наведені позивачем обставини такими не є, а розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] від 14 листопада 2013 р. №1834 проведено державним виконавцем правильно й з дотриманням вимог ч. 3 ст. 195 СК України, ч. 3, 4 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 182 СК України. Наведений розрахунок також підтверджується уточненим розрахунком заборгованості від 23 січня 2014 р. №240/2 за той же період у тому ж розмірі, проведений державним виконавцем помісячно (а.с. 47). Заборгованість у позивача зі сплати аліментів виникла тільки починаючи з дня звільнення його з роботи - з серпня 2011 року та у зв'язку з обчисленням її розміру державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Позивач не спростував належними та допустимими доказами наведених розрахунків державного виконавця. Доводи позивача про виникнення заборгованості через непред'явлення без поважних причин виконавчого листа спростовуються копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 8 вересня 2010 року, з якої вбачається, що виконавчий лист стягувачем пред'явлено протягом 7 діб (а.с. 11). Також суд не приймає до уваги доводи позивача про наявність розписок про відсутність фінансових претензій відповідача по сплаті аліментів (а.с. 12), оскільки заборгованість відповідно до наведених вище положень закону обчислюється державним виконавцем. Крім того, відповідач з 7 грудня 2011 року не працює, з 10 грудня 2012 року не отримує державної допомоги по безробіттю, при цьому дочка [PERSON], [INFO], протягом 2011-2013 року постійно хворіла, у зв'язку з чим потребувала коштів на лікування (а.с. 26-38). Ураховуючи наведе, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: dismissed