Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

До Орджонінікідзеського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» «Про визнання кредитного договору недійсним, без застосування наслідків недійсності» (а.с.19). Позивачка прохає: - визнати недійсним з моменту укладення Кредитний договір № 5781447 від 24.10.2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», що є правонаступником ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк»; - зобов'язати ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», приймати від [PERSON] залишок коштів, що залишається після приведення сторін у попередній стан, що існував до укладення Кредитного договору № 5781447 від 24.10.2007 року, рівними частинами у гривні, протягом 60 місяців; В обґрунтування своїх позовних вимог вказує про те, що 24 жовтня 2007 року між Позивачем та Відповідачем, був укладений кредитний договір № 5781447. Відповідно до указаного кредитного договору, [PERSON], отримав кредит у розмірі 12 900,00 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних строком до 24 жовтня 2026 року. Далі Позивач вказав про те, що в момент підписання Кредитного договору Позивачу було надано Додаток № 1 до Кредитного договору «Графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом», в якому вказувалась тільки сума тіла кредиту, без зазначенням відсотків, та загальної суми щомісячного платежу. Тому Позивач звернувся до суду, оскільки, вважає, що під час укладання кредитного договору між Позивачем та Втповідачем фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору, оскільки в ньому не був узгоджений розмір абсолютного подорожчання кредиту за весь термін кредитування та реальна процентна ставка. У судове засідання позивач та представник не прибули. Представник ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» - Посметна М.М., у судове засідання прибула, позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення. Вказала про те, що дійсно 24 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» був укладений кредитний договір № 5781447. Відповідно до указаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 900,00 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних строком до 24 жовтня 2026 року. Вказала, що твердження Позивача про те, що в Кредитному договорі не міститься зазначення суми кредиту, мети надання кредиту, відсутнє повідомлення про валютні ризики - є хибним, оскільки відповідно до п. 1.1 ст. 1 Кредитного договору № 5781447 від 24.10.2007 року, зазначено, що Банк надає кредит у розмірі 12900,00 доларів США. Пунктом 1.1.1 пункту 1.1 ст. 1 Кредитного Договору зазначено, що позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язання за цим договором. Пунктом 1.2 ст. 1 зазначеного кредитного договору, зазначено про цільове призначення кредиту. При укладені кредитного договору Позивачем було надано банку Анкету-заяву на отримання кредиту, згідно якої Позичальник підтвердив, що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку та проінформований про переваги та недоліки вказаної кредитної схеми. Таким чином , Банком при укладенні спірного Кредитного договору повністю дотримано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Судом установлено: 24 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», був укладений кредитний договір № 5781447 (а.с.4). Установлено, що відповідно до вказаного кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 12 900,00 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних строком до 24 жовтня 2026 року (а.с. 4-6). Пунктом 1.1.1 пункту 1.1 ст. 1 Кредитного Договору зазначено, що позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язання за цим договором (а.с.4) . Відповідно до Анкети-заяву на отримання кредиту, згідно якої Позичальник підтвердив, що ознайомлений з наявними формами кредитування, умовами отримання та користування кредитом, тарифами банку та проінформований про переваги та недоліки вказаної кредитної схеми. Суд вислухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами цивільної справи, дослідивши письмові докази, - вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права відшкодування моральної (немайнової) шкоди, належить позивачеві. Особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частиною 1 статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. За правилами статті 203 ЦК України необхідними умовами чинності правочину є вільне та таке, що відповідає внутрішній волі, волевиявлення учасника правочину, спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором. Пунктом 3.2. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» закріплено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Як вбачається зі змісту позовної заяви, стосовно визнання Кредитного договору недійсним позивач посилається також на те, що, в порушення ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ні перед укладанням Кредитного договору, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача у письмові формі про умови надання кредиту та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає Закон. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивача було під підпис ознайомлено з «Інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» та отримано ним «Графік повернення Кредиту і сплати процентів та розрахунок сукупної вартості супутніх послуг» (а.с. 7-17). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачений виключний перелік підстав для визнання недійсним правочину, а саме недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу а саме: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивач посилається на порушення своїх прав як споживача, оскільки оспорюваний договір містить несправедливі умови, у зв'язку із чим вони згідно з Законом України «Про захист прав споживачів» є недійсним із застосуванням наслідків його недійсності. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Проте, при цьому необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний), або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Судом установлено, що договір укладений в письмовій формі та підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгоджені сторонами. А тому всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено наявності умислу в діях ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», а наявні у справі докази навпаки свідчать про обізнаність позивача щодо суті та змісту договору, діяльність відповідача не є нечесною, а також відсутня шкода споживачеві. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed