Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулось Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 23.08.2006 року року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Договір кредиту №2006/13-2.06/732. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 23000,00 доларів США. Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові. В пункті 1.1. Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.05.2017 року має заборгованість, а саме - сума заборгованості за кредитом 20920,53 доларів США; - сума заборгованості за відсотками - 15137,28 доларів США. У зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків за сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нарахована неустойку. На 30.05.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 6235,48 доларів США. На 30.05.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 4511,74 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань Позичальник, яким є [PERSON] , що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 23.08.2006 року позивач та фізична особа - [PERSON] уклали Договір Поруки №07-15/795. Відповідно до умов Договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Враховуючи зазначене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 36057,81 доларів США, що складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 20920,53 дол. США та суми заборгованості за відсотками 15137,28 дол. США та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] від 03.08.2017 року по справі було відкрито провадження. 19.02.2018 року надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , відповідно якого представник просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, позивач надав розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №2006/13-2.06/732 від 23.08.2006 року, станом на 30.05.2017 року. Відповідно до цього розрахунку, позивач здійснив розрахунок заборгованості за відсотками - не отримані доходи, за період з вересня 2009 року по квітень 2011 року, одна рішенням Приморського районного суду від 26.05.2010 року по справі №2-2794/10 з відповідачів вже була стягнута заборгованість за відсотками за період з вересня 2006 року по грудень 2009 року. На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 27 грудня 2018 року № 4049/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової записки помічника судді [PERSON] - Сребняк І. А. здійснено повторний авто розподіл справи. У порядку повторного авторозподілу справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 05.02.2019 року. Ухвалою суду від 25.02.2019 року її прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 02.05.2019 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. В судові засідання 03.07.2019 року, 17.09.2019 року та 27.11.2019 року сторони по справі не з`явились, повідомленні належним чином, причини неявки суд не повідомили. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача (а.с. 31) про розгляд справи без участі представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів, не заперечує проти заочного розгляду. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Причини неявки відповідачі суду не повідомили, жодних клопотань до суду не заявляли. Також співвідповідач сповіщався за допомогою оголошення на офіційному сайті суду. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 04.12.2019 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.08.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2006/13-2.06/732, згідно якого банк надав відповідачу кредит у сумі 23000 доларів США, зі сплатою 13,2% річних та комісій, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 22.08.2026 року, на фінансування будівництва житла (а.с.5-9). В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір поруки №07-15/795 23.08.2006р. (а.с. 14). Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у порушення умов Договору, позичальник [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.05.2017 року має заборгованість, а саме: - сума заборгованості за кредитом 20920,53 доларів США, - сума заборгованості за відсотками 15137,28 доларів США. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позову, у зв`язку з тим, що позивач у 2009 році звертався до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. Так відповідно до позовних вимог, Позивач просив стягнути з Відповідачів заборгованість у сумі 216840,79 грн, яка складається з: - суми заборгованості за кредитом у розмірі 20920,53 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2009 року складає 159832,85 грн.; - суми заборгованості за відсотками 1919,79 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.07.200 року складає 14674,83 грн.; - пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 30796,89 грн.; - пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 1159,68 грн.; - штрафів за порушення п.п. 3.3.5, 3.3.7, 3.3.8 Кредитного договору у розмірі 1380,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.07.2009 року складає 10543,20 грн. 14.12.2009 року позивач надав Заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з Відповідачів заборгованість у сумі 248579,03 грн., яка складається з: - суми заборгованості за кредитом у розмірі 20920,53 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.12.2009 року складає 167081,81 грн.; - суми заборгованості за відсотками 2994,18 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.12.2009 року складає 23913,02 грн.; - пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 4789,06 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.12.2009 року складає 38247,81 грн.; - пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 351,13 дол США, що за курсом НБУ станом на 11.12.2009 року складає 2804,33 грн.; - штрафів за порушення п.п. 3.3.5, 3.3.7, 3.3.8 Кредитного договору у розмірі 2070,0 дол.США, що за курсом НБУ станом на 11.12.2009 року складає 16532,06 грн. (а.с. 51-55). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2010 року по справі №2-2794/10 позовні вимоги Позивача задоволено частково, з Відповідачів стягнуто солідарно заборгованість за Кредитним договором №2006/13-2.06/732 від 23.08.2006 року у сумі 248579,03 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 167081,81 грн.; розмір пені по відсоткам 2804,33 грн.; штрафи за порушення умов кредитного договору 16532,06 грн. (а.с. 56-57). Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2010 року по справі №2-2794/10 набрало законної сили 06.05.2010 року. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).с Суд вбачає, що ПАТ «Укрсоцбанк», використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у серпні 2008 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також інші обумовлені в договорі платежі (комісію та пеню) припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа N 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц). Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя. З огляду на викладене суд вбачає, що дострокове стягнення кредитної заборгованості відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, ч.2 ст. 1054 ЦК України є наслідок неналежного виконання боржником своїх кредитних зобов`язань. Це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. У подальшому при невиконанні рішень суду у кредитора виникає право стягувати суми, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання не припинилися. У ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється в силу його виконання, проведеного належним чином (а не в силу ухвалення рішення суду). При цьому, суд керується положеннями ч.1 ст. 1050 ЦК України та виходить із того, що стягнення суми процентів за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами, а стягнення за положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України - заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цих Кодексом. Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» вимог про стягнення з позичальника сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, з огляду на викладене, суд не знаходить підстав відступити від правових висновків ВСУ, висловлених у постановах від 28 березня 2018 року (справа N 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа N 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), та відмовляє у задоволенні позовних вимог банку за їх необґрунтованістю. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати також не підлягають стягненню із відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed