Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Після розлучення в серпні 2014 року він виїхав та за цей період не приїздив жодного разу, де проживає на даний час не відомо, однак залишився бути зареєстрованим за адресою квартири [ADDRESS] [PERSON] зазначила, що вона зі своїм неповнолітнім сином є співвласником квартири [ADDRESS], при цьому змушена сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі [PERSON] У зв»язку із цим, просила про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов, просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, вислухавши показання свідка приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно Довідки Форма №3 від 28.09.2016 року «Центр комунального сервісу» [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 17.01.2006 року (а.с. 13). Факт не проживання відповідача за адресою квартири [ADDRESS] з серпня 2014 року засвідчується Актом від 03.11.2016 року та показами свідка наданими в судовому засіданні, крім того, згідно довідки від 26.05.2017 року №113-аз/125/51/5-2017, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі [ADDRESS] у період часу з серпня 2014 року до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Тобто, відповідач на час звернення позивача до суду не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним". Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] як співвласник квартири має право на здійснення права власності на належну їй частину квартири [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved