Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позиція позивача: 11.09.2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим,що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2014 року отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку;», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою викопав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою». Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та або «Тарифів Банку», позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 5.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Банк мас право на зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою». Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк мас право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» За несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) Власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором. Відповідач станом на 31.07.2017 року має заборгованість - 17534 (сімнадцять тисяч п'ятсот тридцять чотири) гривні 43 копійки, яка складається з наступного: 295 (двісті дев'яносто п'ять) гривень 19 копійок - заборгованість за кредитом; 12528 (дванадцять тисяч п'ятсот двадцять вісім) гривень 08 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг; 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 811 (вісімсот одинадцять) гривень 16 копійок - штраф (процентна складова). Позиція відповідача: вважає позовні вимоги не обґрунтованими та не відповідними до фактичних правовідносин і доказів наданих стороною позивача. Відповідач зазначив, що позовна заява на містить фактичного та правового обґрунтування суті заявлених вимог, так як позивачем не доведено виникнення у відповідача зобов'язань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги. Так, у заяві-анкеті про приєднання до Умов та Правил надання банківських пологу від 02.07.2014 року не зазначено номеру платіжної картки, не вказано умов надання кредиту, розміру ліміту. Наданий банком витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не надає можливості визначити яку карту та на яких умовах має намір отримати відповідач. Взагалі позивачем не надано жодного доказу, що відповідач отримав будь-яку карту, зазначену в позовній заяві. Обґрунтування позивача що зобов'язання виникли у відповідача з підстав підписання кредитного договору, шляхом підписання заяви позичальника, у якій вказано, що вона разом з Умовами та правилами і тарифами банку складає договір взагалі відсутні. Немає доказів що саме ці- заявлені позивачем Умови підписував відповідача та що саме ці Умови на які посилається позивач були відомі відповідачу на час подання заяви анкети, та що він прийняв за зазначеною заявою-анкетою Умови вказані позивачем у позовній заяві. Посилання позивача що Умови та Правила надання банківських послуг і Тарфи банку викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, проте у анкеті-заяві вказано, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті ПриватБанку - www.privatbank.ua . Також, стороною позивача не доведено, що саме на час подання анкети-заяви, такі Умови та Правила фактично були загальнодоступні та розміщені взагалі на сайті. А тому є неприйнятною позиція позивача що на час підписання анкети-заяви відповідач прийняв заявлені Умови та Правила, з чим погодився, будучи перед цим з ними обізнаним. Підписана анкета-заява від 02.07.2014 року [PERSON] не містить: виду карти яку бажає отримати [PERSON], номеру карти, не зазначено розміру кредитного ліміту, процентної ставки, строку надання банківських послуг, будь-яких фактичних даних про умови надання банківських послуг, та обізнаність відповідача з ними на час прийняття умов договору, про які заявляє позивач. Відповідач вважає, що стороною позивача не доведена жодна обставина заявлена у позовній вимозі, а враховуючи що доказування повинно здійснюватися у передбаченому законом порядку та не може ґрунтуватися на припущеннях, з врахуванням чого відповідач не визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Заяви, клопотання: 23.04.2018 року відповідачем подана заява про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 99-101). 23.04.2018 року з боку відповідача подано клопотання про витребування письмових доказів (а.с. 80-81), за яким просили витребувати від позивача: Банківську ліцензію № 22 від 05.10.2011 року; Статут ПАТ КБ «ПриватБанк» в редакції на 2017 рік; заяви анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02.07.2014 року; Умови та Правила надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256. 23.04.2018 року відповідачем подано клопотання в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України, про зменшення за рішенням суду, розміру неустойки (а.с. 102-103). 23.04.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяви (а.с. 71-79). 11.05.2018 року під час судового засідання представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про перехід до загального позовного провадження. 07.06.2018 року позивачем подано відповідь на відзив в електронній формі (а.с. 119-132), яка згідно до Ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.10.2018 року визнана як подана з порушенням вимог ч. 3 ст. 179, п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України (а.с. 214). 05.07.2018 року від позивача відправлено відповідь на відзив (а.с. 158-176). 25.09.2018 року з боку представника відповідача [PERSON] подано заяву про застосування до відповіді на відзив наслідків ч. 3 ст. 179, ч. 8-9 ст. 83 ЦПК України, як поданої з порушенням процесуальних строків та без заяви про поновлення пропущеного процесуального строку з поважних причин, та їх неприйнятності. 02.10.2018 року з боку представника позивача Березіна С.В. подано клопотання про долучення до позовної заяви доказів (а.с. 192-208). Процесуальні дії у справі: 11.09.2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 3-4). 04.10.2017 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі (а.с. 40). 09.02.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення по справі (а.с. 48-49). 29.03.2018 року відповідачем подана заява про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 60-61). 29.03.2018 року від відповідача подана заява про перегляд заочного рішення суду.(а.с. 53-56). 02.04.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.02.2018 року, скасоване та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11.05.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відхилено клопотання відповідача про витребування доказів, з підстав знаходження копій витребуваних доказів у матеріалах справи (а.с. 109). 11.05.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглянуто клопотання відповідача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, та постановлено перейти до розгляду справи у порядку загального позовного провадження (а.с. 110-111). 02.10.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглянуто клопотання представника відповідача про застосування процесуальних наслідків до поданої позивачем відповіді на відзив із долученими доказами, яке задоволене частково, а саме встановлено що відповідь на відзив подана позивачем 07.06.2018 року подана з порушенням вимог ч. 3 ст. 179, п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України (а.с. 214). 02.10.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області закрито підготовче провадження по цивільній справі № 208/5006/17 та призначено справу до судового розгляду на 19.10.2018 року. Заслухав представників сторін, повно і всебічно з'ясував обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідив в судовому засіданні докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини: ПАТ КБ «ПриватБанк» затверджено Умови і правила надання банківських послуг, на підставі наказу від 06.02.2010 року № СП-2010-256, що підтверджено витягом (а.с. 7-30). 02.07.2014 року [PERSON] підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанке (а.с. 6), зі змісту якої вбачається: - у розділі особова інформація: зазначено анкетні данні [PERSON], контактна інформація, - у розділі ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифів ПриватБанку, та виявлення бажання оформити на своє ім'я карту (Універсальну, для виплат, класу Gold, преміальної карти, ідентифікації за паспортом): не містить жодної інформації та волевиявлення [PERSON], не містить інформацію про бажає мий кредитний ліміт по картці; містить посилання про Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті www.pb.ua; містить інформацію що складовою Анкети-заяви є Пам'ятка клієнта, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи складають між сторонами договір про приєднання до банківських послуг. Згідно до наданого розрахунку заборгованості за договором б/на від 02.07.2014 року (а.с. 5), позивач стверджує що: 03.07.2014 року здійснив погашення 110 гривень, що відображено у колонці сума погашення за наданим кредитом; 15.07.2014 року здійснив погашення на сум 13 гривень 24 копійки, що відображено у колонці сума погашення за наданим кредитом; 26.08.2014 року [PERSON] отримав суму 295 гривень 19 копійок, що відображено у колонці «Сальдо поточної заборгованості за кредитом». Жодного взяття додаткової суми кредиту, або погашення, згідно до розрахунку заборгованості за договором б/на від 02.07.2014 року (а.с. 5), після 26.08.2014 року розрахунок не містить. 11.09.2017 року позивачем подано позов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором б/на від 02.07.2014 року (а.с. 3-4). Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення: 02.10.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області розглянуто клопотання представника відповідача про застосування процесуальних наслідків до поданої позивачем відповіді на відзив із долученими доказами, яке задоволене частково, а саме встановлено що відповідь на відзив подана позивачем 07.06.2018 року (а.с. 119-147),подана з порушенням вимог ч. 3 ст. 179, п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України (а.с. 214). Щодо копії відповіді на відзив направленої на адресу суду поштовим відправленням (157-176), містить лише на а.с. 173 доказ направлення позовної заяви на адресу суду, та на ас. 174 реєстр згрупованих поштових відправлень на ім'я відповідач, але змісту відправлення, дати відправлення не містить, інших доказів направлення відповіді на відзив з додатковими доказами, які раніше стороною позивача не долучалися до позовної заяви, та такі що подані після отримання ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11.05.2018 року про перехід до загального позовного провадження, яку отримано стороною позивача 08.06.2018 року, що підтверджено поштовим повідомленням рекомендованим листом підтверджено (а.с. 156), а тому не може бути прийнята судом, як така що подана з порушенням строку, без заяви про поважність його пропуску, та без підтвердження направлення стороні відповідача. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику: Як встановлено судом, спір заявлений з підстав кредитних правовідносин між сторонами, який регулюється Книгою п'ятою зобов'язальне право ЦК України. Щодо заявленої вимоги відповідачем від 23.04.2018 року про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог заявлених ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 99-101). Суд виходить з того, що позивач обґрунтовує свої вимоги посилаючись на Анкету-заяву відписану [PERSON], від 02.07.2014 року (а.с. 6), та розрахунок заборгованості за договором б/н від 02.07.2014 року, за яким містить відображення останньої дії як отримання суми 295 гривень 19 копійок саме 26.08.2014 року, умови повернення суми у анкеті-заяві не зазначені. Виходячи із Умов та правил надання банківських послугп.2.1.1.7.6 визначено право здійснювати дії як такі що дають право на застосування наслідків невиконання зобов'язань, визначається термін 30 днів. Таким чином, правом вимоги щодо виконання за зобов'язання, виникне лише через 30 днів з дня вчинення дії, а тому рахуючи час з 26.08.2014 року, датою що може мати місце для настання права вимоги є 26.09.2014 року. Згідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А тому застосування позовної давності до основної вимоги - суми 295 гривень 19 копійок, не узгоджується із приписами ч. 1 ст. 257 ЦК України. Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до позовних вимог що стосується стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. А тому в цій частині заява відповідача щодо застосування наслідків пропуску строку з вимогами про стягнення штрафу та пені є відповідної до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України. Щодо суті спору, суд виходить з того, що: Так, згідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Виконання цивільних обов'язків здійснюється у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України) Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Згідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України). Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач стверджує, що договірні стосунки між Банком та відповідачем [PERSON] виникли шляхом приєднання відповідача до Умов і Правил надання банком послуг в ПриватБанке (а.с. 6). Так, згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно до ч. 1 ст. 630 ЦК України, Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України). Так, згідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду, з доказу наданому позивачем не можливо встановити істотні умови договору, та прийняття [PERSON] обов'язків по кредитним зобов'язанням за визначеними у анкеті-заяві умовами (а.с. 6). Зі змісту анкети-заяви від 02.07.2014 року (а.с. 6) можливо встановити лише намір [PERSON], на отримання банківських послуг від позивача, але не можливо встановити вид кредитування та його умови, предмет договору - які саме послуги, в якій валюті, в якому розмірі, зобов'язання [PERSON] перед Банком та порядок їх виконання. Посилання позивача на отримання відповідачем [PERSON] карткового рахунку та картки за № [NUMBER] з терміном дії до 05.2018 року не підтверджує що зазначена карта видана відповідачу з підстав анкети-заяви б/н від 02.07.2014 року, та що за зазначеною анкетою-заявою взагалі видана будь-яка картка, жодного доказу отримання картки відповідачем суду не підтверджено, а тому така позиція позивача є необґрунтованою та неприйнятною. Щодо позиція позивача про те, що фактично підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанке від 02.04.2014 року відповідач прийняв Умови та Правила, затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, не узгоджуються з даними зазначеними у анкеті заяви, так як будь-яких реквізитів таких Умов та Правил у ній не зазначено, також позивачем не надано доказу що саме з зазначеними у позовній заяві Умовами та Правилами ознайомлювався [PERSON] та прийняв їх на час підписання анкети-заяви від 02.07.2014 року. Крім того, зі змісту анкети-заяви від 02.07.2014 року не можливо встановити, який вид банківських послуг бажав отримати споживач [PERSON], так як у розділі «ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанка, виявляю бажання оформити на своє ім'я:…..» жодного вибору споживачем послуг - [PERSON] не міститься, а зазначення інформації у відмітках банка про картку «Універсальну», не є прийнятним доказом досягнення істотних умов договору, так як не узгоджується з не визначеним волевиявленням споживача послуг та за відсутності отримання [PERSON] зазначеної картки «Універсальної», бо таких доказів позивачем не надано. Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 2 ст. 1046 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Згідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, Кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, виходячи із доказів наданих позивачем судом встановлено: намір [PERSON], як споживача банківських послуг отримати такі послуги, але не встановлено вид таких послуг, предмет договору його вид та умови, Правила та Умови до яких [PERSON] мав би намір приєднатися, чи були надані особі для ознайомлення зазначені Правила та Умови, з якими він фактично ознайомився станом на 02.07.2014 року, що такі умови були загальнодоступними на час підписання анкети-заяви факт передачі та факт отримання грошових коштів. Також, суд враховує що фактично взагалі відсутні докази, які б підтвердили позицію позивача що за анкетою-заявою б/н від 02.07.2014 року [PERSON] з боку Банку була передана а ним отримана 26.08.2014 року заявлена позивачем сума у розмірі 295 гривні 19 копійок, шляхом зарахування або видачі готівкової грошової одиниці (ордери, виписки, тощо). Крім того, позивачем не обґрунтовані дані зазначені у розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.07.2014 року [PERSON], та у разі їх підтвердження не зазначено, чому стороною позивача не враховані суми відзначені як погашення за наданим кредитом від 03.07.2014 року в сумі 110 гривень, та 15.07.2014 року в суму 13 гривень 24 копійки. А тому, оцінюючі надані стороною позивача докази на підтвердження та обґрунтування заявлених позовних вимог, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, що підписанням зазначеної анкети-заяви [PERSON] взяв на себе зобов'язання які не виконав, що стало підставою для нарахування процентів, комісії, заборгованості по судовим штрафом, та як наслідок звернення із позовом до суду, є такими що визнаються судом необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, так як з заявлених стороною позивача доказів не можливо встановити які зобов'язання та за якими умовами взяв на себе [PERSON]. Щодо понесених судових витрат стороною позивача, враховуючи що позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України. Щодо наведених сторонами доводів та міркувань, то згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29), (П. 58 Рішення ЄСПЛ «Серявін та інші проти України»). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed