Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У серпня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просив визнати за собою право власності за набувальною давністю на 28/75 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що є власником 14/75 часток житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до архівної довідки №64877 від 17 серпня 2020 року виданої ОКП «Кіровоградське ООБТІ» власниками 28/75 часток житлового будинку [ADDRESS] є: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] , володіли на праві приватної спільної сумісної власності 28/75 часток вказаного будинку. [INFO] [PERSON] , померла. [PERSON] 22 грудня 1989 року уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після померлої [INFO] [PERSON] в 2-гу Кіровоградську нотаріальну контору, заяви не надходили, свідоцтва не видавались. Після померлого [INFO] [PERSON] , була заведена спадкова справа №99 від 27 лютого 1992 року 2-га Кіровоградська нотаріальна контора, заява №131 від [PERSON] . Відповідач по справі, [PERSON] , був сином [PERSON] та [PERSON] . Останнє місце проживання його [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , власником 14/75 часток житлового будинку став її онук [PERSON] , [INFO] . З травня 2007 року, позивач за дозволом [PERSON] , разом зі своєю сім`єю почав проживати у будинку [ADDRESS] . [PERSON] надав позивачу нотаріальну довіреність на приведення в порядок документації на будинок, для подальшого переоформлення частини будинку. Позивач вказує, що він та його сім`я, починаючи з травня 2007 року постійно проживають у вказаному будинку, ведуть господарство, сплачують комунальні платежі, здійснили капітальний ремонт, добросовісно та безперервно володіють і відкрито користуються нерухомим майном та земельною ділянкою, утримують будинок. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Варакіною Н.Б. від 12 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 96). В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача через канцелярію суду надала заяву, якою просила повести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, через канцелярію суду надав заяву, якою просив повести розгляд справи без його участі, позов визнає повністю. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно витягу про державну реєстрацію прав, [PERSON] , [INFO] є власником 14/75 часток житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). Відповідно до архівної довідки №64877 від 17 серпня 2020 року виданої ОКП «Кіровоградське ООБТІ» власниками 28/75 часток житлового будинку [ADDRESS] є: - [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] Свідоцтво серії [NUMBER] від 21 січня 1992 року); - [PERSON] , [INFO] (померла [INFO] (Довідка від 19 червня 2007 року за № ЗКУ/М6.1/3-42) (а.с. 40). 28/75 часток належать [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності - Свідоцтво про право власності від 25 серпня 1969 року№-/Кіровоградський міськкомунгосп. [PERSON] та [PERSON] , володіли на праві приватної спільної сумісної власності 28/75 часток вказаного будинку. Відповідно до відповіді Головного управління юстиції у Кіровоградській області Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану за № 1824/061/214 від 18 вересня 2007 року, в наявності міститься запис про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №167 від 02 лютого 1946 року (а.с. 39). 07 квітня 1984 року відповідно до Довідки виданої Головним управлінням юстиції у Кіровоградській області Центральний відділ реєстрації актів цивільного стану від 19 червня 2007 року за № ЗКУ/М6.1/3-42, [PERSON] , померла (а.с. 37). [PERSON] 22 грудня 1989 року уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 грудня 1989 року (а.с. 18). Відповідно до інформації отриманої від Кіровоградського обласного державного нотаріального архіву від 02 листопада 2007 року №1579, після померлої [INFO] [PERSON] в 2-гу Кіровоградську нотаріальну контору, заяви не надходили, свідоцтва не видавались. Після померлого [INFO] [PERSON] , була заведена спадкова справа №99 від 27 лютого 1992 року 2-га Кіровоградська нотаріальна контора, заява №131 від [PERSON] (а.с. 38). Відповідач по справі, [PERSON] , був сином [PERSON] та [PERSON] . Останнє місце проживання його [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , власником 14/75 часток житлового будинку став її онук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується договором дарування від 26 листопада 1996 року, за реєстровим №5-1744. Відповідно до договору дарування 14/75 часток складається із житлового будинку Ааа1а2, матеріали стін будівель та споруд: дерев`яномазані, обкладені цеглою, житловою площею 25,5 кв. м. загальною площею 56,4 кв.м, має господарсько-побутові будівлі, що до нього прилягають: сарай Е, погріб Ж, вбиральня Г, літня кухня В, погріб В1в2, прибудова в, літній душ М, вбиральня Д, водопровід+, замощення І, огорожа №5, зливна яма К, сарай С, сарай Т, водопровід+, замощення II, ворота И, калітка N1, огорожа N6, огорожа N2, огорожа N7, калітка N3, ворота N4, козирок к, розташований на земельній ділянці площею 667,7 кв.м., яка не приватизована. Відповідно до відомостей викладених у Довідці виданій 17 лютого 2011 року за №368 Управління Держкомзему у місті Кіровограді Кіровоградської області, земельна ділянка в [ADDRESS] , у приватну власність не передавалась (а.с. 20-23). Згідно пояснень [PERSON] , позивач разом зі своєю сім`єю з травня 2007 року, за його дозволом, почали проживати у будинку [ADDRESS] . [PERSON] надав позивачу нотаріальну довіреність на приведення в порядок документації на будинок, для подальшого переоформлення частини будинку (а.с. 9). Згідно пояснень сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з позивачем знайомі з 1994 року та травня 2007 року. Позивач в тому ж році почав наводити порядок у дворі, ремонтувати будинок, провів водопровід в будинок, здійснив внутрішні роботи в будинку, замінив двері, стелю та покрасили стіни. Встановив нову огорожу, вивіз старі будівлі, тобто будинок почав набувати нормального стану (а.с. 10-13) Відповідно до довідки квартального комітету №4 Фортечного району м. Кропивницький №2142 від 21.07.2020 року, [PERSON] постійно разом з сім`єю проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 25 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому, в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Як слідує із роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, а тому набув право власності за набувальною давністю на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved