Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив встановити, що він є онуком [PERSON], оскільки заявник має намір прийняти спадщину після смерті своєї бабусі, яка померла [INFO]. Зазначив, що при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, було з'ясовано, що відсутні документи, які б прямо вказували на родинні відносини заявника з померлою бабусею, що ускладнює заявнику прийняття спадщини, у зв'язку із чим він звернувся до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявник заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних свідків, письмових доказів. Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявника [NUMBER] від 02.10.1979 року, його батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON], дошлюбне прізвище якої було «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 12.10.1959 року. (а.с.8, 10) [INFO] народилась матір заявника [PERSON], батьки якої вказані в свідоцтві про її народження [NUMBER], копія якого міститься в матеріалах справи та з якої не чітко вбачається прізвище матері, однак можливо прочитати ім'я та по батькові - [PERSON]. Разом з тим, в копії даного свідоцтва можливо прочитати прізвище батька - [PERSON], що дає всі підстави вважати, що матір згідно даного свідоцтва про народження - [PERSON]. (а.с.9) Як вбачається із копії заповіту від 15.07.2000 року, посвідченого секретарем Супоївської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 5, [PERSON] заповідала все належне їй майно [PERSON]. (а.с.13) [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 27.08.2003 року [NUMBER]. (а.с. 12) [INFO] померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 23.11.2016 року [NUMBER]. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що померла [INFO] [PERSON] є бабусею заявника у справі - [PERSON], [INFO]

Outcome: approved