Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третьої особи органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] - [INFO], та сина - [PERSON] - [INFO], посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, не піклуються про своїх дітей, їх фізичний, моральний та духовний розвиток, не робить спроб зустрічатися з дітьми, матеріально не утримує. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що відповідач [PERSON] впродовж чотирьох років не виконував своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], що свідчить про його батьківську байдужість, а його бажання приймати участь в їх вихованні, це спроба реабілітуватись перед собою. Просять позов задоволити та позбавити батьківських прав відповідача. Представник Органу опіки і піклування Зборівської райдержадміністрації вважає, що позов підлягає задоволенню, так як ситуація у сім'ї [PERSON] - [PERSON] вивчалася органом опіки і піклування, батько не бере участі у вихованні дітей і зроблений висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, пояснили що між сторонами не досягнуто згоди у вихованні дітей ще від їх народження, тому відповідач щоб мати змогу утримувати своїх дітей поїхав на заробітки за межі України, що свідчить повне погашення заборгованості по аліментах. Відповідач [PERSON] має намір виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, тобто повністю опікуватись ними як батько. Вважають, що немає жодних законних підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, тому у задоволенні позову просять відмовити. Прокурор вважає, що в інтересах дітей, щоб вони виховувались рідними батьками, так як тільки вони можуть забезпечити належний та відповідний розвиток та догляд своїх неповнолітніх дітей. Підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] не вбачає, тому у задоволенні позову просить відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, висновок органу опіки та піклування, позицію прокурора, проаналізувавши матеріали справи і здобуті в судовому засіданні докази вважає, що даний позов безпідставний та задоволенню не підлягає, виходячи з таких міркувань. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] - [INFO], актовий запис про народження №88, зроблений 13 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області та сина - [PERSON] - [INFO], актовий запис про народження №89, зроблений 13 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, що засвідчують свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] Згідно висновку органу опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації від 09 вересня 2016 року, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] - [INFO], та сина - [PERSON] - [INFO], зокрема, не спілкується із ними, не бере участі у їх вихованні, матеріально не забезпечує, не дбає про їх фізичний, духовний та розумовий розвиток, тому [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Разом із тим, відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Європейський суд з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), у рішенні по, яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, зокрема у пункті 49 зазначив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Із пояснень свідків [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] досліджено, що між сторонами існує спір щодо участі у вихованні неповнолітніх дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] того з батьків, хто проживає окремо від них, тобто відповідача [PERSON] Судом встановлено, що відповідач [PERSON] позитивно характеризується, згідно довідки №462 від 24 червня 2016 року, виданої виконкомом Зборівської міської ради Зборівського району Тернопільської області (а.с.71), станом на 29.06.2016 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, згідно довідки серії РЕТ №0186690, виданої управлінням інформаційного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України (а.с.70), тобто будь яких доказів, які б свідчили про протиправні винні дії відповідача [PERSON] щодо неповнолітніх дітей немає. Крім цього, при розгляді справи стороною позивача [PERSON] та її представником, третьою особою Органом опіки і піклування Зборівської районної державної адміністрації не представлено доказів, а судом не здобуто, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і, що позбавлення його батьківських прав є в даному випадку способом захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши позицію сторін та інших учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed