Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

02.07.2021 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Затурцівської сільської\~ради Волинської\~області із позовом про продовження строку відчуження земельних ділянок. Позовні вимоги мотивує тим, що 24 липня 2008 року вона стала власником спадкових земельних ділянок, площею 2,57 га та 0,78 га, загальна площа яких становить 3,35 га, кадастрові номера 0722482800:04:000:0946 та 0722482800:04:000:1008, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області. Вищезазначені земельні ділянки були успадковані [PERSON] після смерті батька [PERSON] . Позивач, будучи громадянкою Російської Федерації та власником вищезазначених земельних ділянок, протягом року після набуття права власності не встигла відчужити дані земельні ділянки, оскільки особи, які бажали їх набути, були відсутні. Оскільки вона постійно проживає за межами України, а особа, якій вона доручила відчуження земельних ділянок, не могла це зробити у зв`язку з відсутністю покупця, тому відчуження не відбулося із поважних причин та не може розцінюватися як зневажливе ставлення до своїх прав та обов`язків. Просить продовжити строк відчуження належних їй на праві власності земельних ділянок, площею 2,57 га та 0,78 га, загальна площа яких становить 3,35 га, кадастрові номера 0722482800:04:000:0946 та 0722482800:04:000:1008, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області, на 6 (шість) місяців, який обчислювати з дня, наступного після набрання рішенням суду законної сили. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову сільська рада не заперечує. Відповідно до\~ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] , позивач у справі, є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією її паспорта (а.с. 4). [PERSON] після смерті батька [PERSON] успадкувала земельні ділянки та є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 0722482800:04:000:0946 та 0722482800:04:000:1008, площею 2,57 га та 0,78 га, загальна площа яких становить 3,35 га, цільове призначення - для ведення особисто селянського господарства, що розташовані на території Зубильненської сільської ради Локачинського району Волинської області (станом на час розгляду справи - Затурцівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області), що підтверджується Державним актом на право власності на земельні ділянки серії ВЛ №061640 від 24.07.2008 року та довідкою Затурцівської сільської ради від 30.06.2021 року №213 (а.с.15, 16). [PERSON] ,будучи громадянкою Російської Федерації та власником вищезазначених земельних ділянок, протягом року після набуття права власності не встигла відчужити дані земельні ділянки, оскільки особи, які бажали їх набути, були відсутні. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Відповідач позовні вимоги визнав. В зв`язку з цим, судом у відповідності із ст.82 ЦПК України, вказані обставини визнані такими, що не підлягають доказуванню. Статтею 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.3\~Земельного кодексу\~України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5 ст.\~22,\~ст.130\~Земельного кодексу\~України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства. Водночас ч.4 ст.81\~Земельного кодексу\~України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження протягом року. Згідно зі ст. 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. В свою чергу чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно з ч.4 ст.81 Земельного кодексу України. При цьому прямої правової норми, яка б регулювала порядок поновлення судом передбаченого ч.4 ст.81 Земельного кодексу України строку, законодавство України не містить, тому суд відповідно до вимог ч.2 ст.\~8\~Цивільного кодексу\~України може за аналогією закону застосувати положення ч.3 ст. 1272 ЦК України. Стаття 17\~Закону України\~"Про\~виконання рішення\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Позивач є громадянкою Російської Федерації, яка не мала можливості своєчасно виконати встановлений ч.4 ст.81\~ЗК України обов`язок\~щодо відчуження\~земельних ділянок,\~оскільки постійно\~проживала за\~межами України,\~аособа, якій вона доручила відчуження земельних ділянок, не змогла це зробити у зв`язку з відсутністю покупця. Рішення суду про конфіскацію належних позивачу земельних ділянок відповідачем не представлено. Представник відповідача позовні вимоги визнав, що стверджується його заявою, поданою до суду 21.07.2021 року (а.с.25). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, враховуючи, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для відчуження земельної ділянки іноземцем та враховуючи те, що представник відповідача не заперечує щодо задоволення позову, суд вважає за можливе позов задовольнити та продовжити позивачу строк для відчуження земельних ділянок, який вона пропустила з поважних причин. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову повністю у підготовчому судовому засіданні. На підставі наведеного,

Outcome: approved