Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі №2-7330/2009, з ј частини всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/5 частки з усіх видів заробітку та доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у 2019 році перебуваючи на заробітках він почав жити однією сім`єю з [PERSON] , яка являється його дружиною без реєстрації шлюбу, в місті Варшава, Республіка Польща. [INFO] у відповідача з [PERSON] народилася донька [PERSON] , у зв`язку із чим у відповідача змінився матеріальний стан. Наразі [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та вагітна другою дитиною від відповідача. На сьогоднішній день відповідач повинен утримувати фактичну дружину та малолітню доньку [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явився, у заяві від 26.04.2021 року просив справу розглядати за його відсутності, підтримав позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову повністю. Свої заперечення мотивує тим, що дитина перебуває на її утриманні, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, відповідач не надав доказів про його доходи, однак з 2016 року працює у Польщі. Зазначила, що дитина [PERSON] , [INFO] потребує лікування. Суд заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження 05.04.2013 року з примусового виконання виконавчого листа №2-7330/2009 виданого 19.10.2009 року з виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.06.2009 року до досягнення повноліття дитиною. У статті 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з посвідченого перекладу з польської мови свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Ст.Варшава, воєводство Мазовецьке, [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . (а.с.8) Зміна сімейного стану позивача, а саме народження доньки від іншого шлюбу, та вагітність [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 03 червня 2020 року в справі 760/9783/18-ц (провадження № 61-702св19). За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Матеріали справи не містять жодних даних про те, в якому саме матеріальному становищі знаходився позивач на час прийняття рішення про стягнення аліментів, що унеможливлює встановлення факту погіршення майнового стану в порівнянні з тим, який існує натепер. Зменшення розміру аліментів у зв`язку із народженням другої дитини без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не буде спрямовано на належне забезпечення попередньої дитини та суперечитиме її інтересам. Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Суд також враховує надану суду відповідачем довідку №139 від 06.05.2021 року, щодо стану здоров`я спільної доньки сторін. Враховуючи, що позивач не довів погіршення свого майнового стану та неспроможність сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному рішенням суду розмірі, відсутні і підстави для зміни рішення та зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/5 частки доходу позивача.

Outcome: dismissed