Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

09жовтня 2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , встановивши заходи тимчасового обмеження його прав з покладенням на нього терміном на 6 (шість) місяців заборони наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання [PERSON] , заборонити перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контантувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 20 грудня 2020 року між нею та [PERSON] , був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . 10 вересня 2020 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 212/5146/20 шлюб було розірвано. Квартира, в якій вона з дітьми мешкає та зареєстрована заявниця знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить одноособово її матері [PERSON] . Під час спільного проживання з [PERSON] , останній систематично протягом декількох місяців, з липня 2020 року вчиняє психологічне, фізичне насильство, постійно словесно ображає її, погрожує її життю та здоров`ю, висловлюється нецензурною лайкою, спричиняє сварки, залякує, цькує, застосовує фізичну силу, наносить тілесні ушкодження, все це на очах дітей, чим порушує нормальний ритм життя та доводить їх до плачу та психологічного розладу. [PERSON] неодноразово зверталась до поліції з приводу вчинення відносно неї домашнього насильства до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - 30.07.2020, 09.08.2020, 05.09.2020, 08.09.2020, 09.09.2020, 11.09.2020. Поліцією були винесені термінові заборонні приписи та складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Оскільки заявниця відчуває нездатність захистити себе, а тому потребує захисту в протидії домашнього насильства з боку заінтересованої особи, зазначене стало підставою для звернення до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявниця [PERSON] повністю підтримав заяву, зазначивши, що [PERSON] систематично вчиняє психологічне насильство, дзвонить їй, словесно ображає, погрожує, висловлюється нецензурно, приходить до місця її проживання з дітьми. Вчиняє сварки на очах дітей, що негативно впливає на дітей. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти встановлення відносно нього обмежувального припису, посилаючись, що [PERSON] безпідставно вчиняє сварки, не дає можливості спілкуватись з дітьми, і постійно пише заяви, про вчинене ним домашнє насильство. Він, також звертався до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявами на дії [PERSON] - 05.09.2020 та 09.09.2020, згідно повідомлення відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, який направлено до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для прийняття рішення згідно чинного законодавства України. Конфлікт між сторонами виник на підґрунті розірваного шлюбу та питання щодо дітей, а саме: [PERSON] хоче вивезти дітей за межі України на постійне місце проживання, а він дозволу не дає. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення по суті, заслухавши заявника, заінтересовану особу, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню із наступних підстав. Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.п.6,8 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п.4 ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, які виникли з різних сімейних питань після розірвання шлюбу. На підтвердження вчинення домашнього насильства заявник посилається на терміновий заборонний припис АА 183800 виданий 27.08.2020 Покровським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні [PERSON] , терміном дії три доби з обмеженням у вигляді заборони контакту з [PERSON] в період з 27.08.2020 по 30.08.2020 року; терміновий заборонний припис АА 153517 виданий 18.09.2020 Покровським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області у відношенні [PERSON] , терміном дії 4 доби з обмеженням у вигляді заборони контакту з [PERSON] в період з 18.09.2020 по 22.09.2020 року. Відповіді від Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області по результатам перевірки заяв [PERSON] та Постанову Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2020 року по справі №212/6237/20 щодо скоєння [PERSON] домашнього насилля відносно [PERSON] . В якості заперечень на заяву [PERSON] - заінтересована особа [PERSON] надав суду відповідь Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.09.2020, в якій вказано, що відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис АА153518 від 18.09.2020 з терміном дії на чотири доби з обмеженням у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] та відповідь Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 17.09.2020, в якому зазначено, в ході проведення перевірки у відношенні [PERSON] було складено адміністративний протокол ВАБ 0080056 передбачений ч.1 ст.173-2 КУпАП, який було направлено на розгляд до Жовтневого районного суду місто Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи між [PERSON] та [PERSON] існують неприязні та конфліктні відносини з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, участі батька у вихованні, спілкуванні з дітьми та їх виїзду разом з [PERSON] на постійне місце проживання за межі України. Має місце обопільне звинувачення і намагання маніпулювати поняттям «сімейне насильство» для досягнення своїх цілей. Дослідивши надані докази, суд вважає, що вони не містять достатньої інформації, що саме заінтересована особа вчинила домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, а підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, суду не надано. Сам факт звернення заявниці до правоохоронних та інших органів з підстав вчинення, щодо неї психологічного та фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, а не підтверджує факт того, що [PERSON] вчинив щодо неї психологічне або фізичне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування до відповідної особи спеціальних заходів до протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Будь-яких інших доказів про те, що [PERSON] вчиняються дії, які б свідчили про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства не надано. Таким чином, проаналізувавши вимоги заявника, суд дійшов висновку, що між сторонами фактично існують спірні відносини з приводу вивозу дітей за межі території України, а тому дані відносини мають бути вирішені в порядку, передбаченому Сімейним кодексом України та Цивільного кодексу України, а не шляхом застосування вказаних заявником заходів обмежувального припису, а відтак у задоволенні заяви необхідно відмовити. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed