Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне. Позивач у період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2020 року надав відповідачу\~\~ [PERSON] послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , яка у свою чергу належним чином не здійснювала оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість по наданим послугам, на загальну суму 12\~702,49 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~102,00 гривень. Ухвалою суду від 12.08.2020 року цивільну справу за позовом Концерну «МТМ» прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 24.09.2020 року відповідачем подано відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими, просив у задоволенні позову відмовити та застосувати загальний строк позовної давності в три роки, оскільки у розрахунку позивач вказує заборгованість відповідача за період з 01.04.2016 по 30.06.2020 у розмірі 12\~702,49 грн., а позивач звернувся до суду з позовом 05.08.2020. Відповідачем зазначено, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення заборгованості. Крім того зазначив, що заборгованість у відповідача за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відсутня, а, згідно з розрахунком, наявна лише заборгованість за місця загального користування і становить 12\~615,16 грн. Тому вважає, що у відповідача відсутня заборгованість у розмірі 12\~702,49 гривень, за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавались у квартиру за адресою: [ADDRESS] . Інших заяв по суті справи не надходило. Представник позивача у судове засідання не з`явився, раніше суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог заперечує. На підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 216547307 від 16.07.2020 року, право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , 08.09.2009 року було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно довідки «щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води» Концерну «Міські теплові мережі» які було надано у квартиру за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] , ) за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2020 року позивачем нараховано 55\~593,98 грн., загальна сума оплат 42\~894,49 грн.., заборгованість за зазначений період складає 12\~702, 49 грн. (а.с.8). З розрахунку Концерну «Міські теплові мережі» вбачається, що заборгованість за послуги, які було надано у квартиру за адресою: [ADDRESS] , опалювана площа 104,60 м.кв. (особовий рахунок № [NUMBER] ), за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2020 року, у загальному розмірі становить 12\~702,49 грн., з яких заборгованість у відповідача за надані послуги з централізованого опалення відсутня, за гаряче водопостачання становить 87,33 грн., за місця загального користування становить 12\~615,16 грн.(а.с. 11). Отже, із зазначеного розрахунку вбачається, що відповідачем своєчасно здійснювалась оплата за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру, оскільки заборгованість відсутня. Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги № 1875-IV від 24.06.2004 року, «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідно до\~ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно зі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З урахуванням вищезазначених положень\~ЦПК України, суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог Концерну „Міські теплові мережі", а саме в межах суми заборгованості, нарахованої за період з 01.04.2016 року по 30.06.2020 року. Так, в ході розгляду справи судом, розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості, відповідачем поставлено під сумнів, оскільки обґрунтованих даних, які б підтверджували викладені у позові обставини позивачем не надано. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам, а саме опалення місць загального користування за адресою відповідача, у зазначеному розмірі суд вважає не належними, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає не достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. Відповідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на час виникнення правовідносин № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п. 1 ч.3\~ст. 20 Закону № 1875-IV, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2\~ст. 21 Закону № 1875-IV, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Так, позивачем договір про надання послуг з централізованого опалення за період з квітня 2016 р. до моменту звернення до суду з відповідачем не укладався, хоча відповідач зверталась до позивача з заявою про укладення договору про надання послуг на централізоване опалення та гаряче водопостачання (а.с.10). Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у квартиру за адресою: [ADDRESS] . Доводи відповідача викладені у відзиві про те, що між сторонами не було укладено договору про надання послуг, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення заборгованості, суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність письмово оформленого договору між сторонами не свідчить про те, що відповідач не отримав надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ст.77 ЦПК України). В той\~же час\~у відповідача\~заборгованість за\~надані послуги\~з централізованого\~опалення відсутня,\~за місця\~загального користування\~становить 12\~615,16\~грн.,\~а при\~проведенні нарахувань\~за теплопостачання\~місць загального\~користування взагалі\~не було\~зазначено,\~за опалення\~якої площі\~місць загального\~користування відповідачу\~було проведено\~нарахування,\~тобто неможливо\~встановити на\~яку саме\~площу,\~частину приміщення, було зроблено розрахунок позивачем. Слід зазначити, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у квартиру, не доводить факт надання послуги з опалення місць загального користування. Згідно зі\~статтею 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення також передбачено обов`язок споживача оплачувати послуги в установлені договором строки. У постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року N 6-59цс13, яка є обов`язковою для застосування, зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. З досліджених матеріалів справи вбачається, що доказів про отримання відповідачем послуги про опалення місць загального користування не надано. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 921 гривня, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed