Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

07 липня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 6/25 частини житлового будинку по вул.Яблочкова, 8 в м.Сміла Черкаської області, що належали її батьку [PERSON], померлому 12 червня 2016 року, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 18 листопада 1997 року Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»). На обґрунтування своїх вимог позивач послалася на те, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності за заповітом на 6/25 частини вказаного будинок, у зв'язку з тим, що що цей договір не був нотаріально посвідченим. У судове засідання позивач не з'явився, однак подав заяву, у якій підтримав свій позов і просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача також не з'явився у судове засідання, але від нього надійшла заява, у якій повідомив, що не має заперечень проти позову і просить розглянути справу без його участі. Відповідно до ст.174 ЦПК України наслідком визнання відповідачем позову є ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 18 листопада 1997 року [PERSON] та [PERSON] уклади договір купівлі продажу 6/25 частини будинку, за яким останній придбав у власність 6/25 частини житлового будинку по вул.Яблочкова, 8 в м.Сміла Черкаської області. Цей договір згідно з чинною на час його укладання редакції ст.15 ЗУ "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року зареєстрований 18 листопада 1997 року Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»). 6/25 частини вказаного будинку за цим договором фактично були передані покупцю. Цю обставину не заперечує жодна із сторін. Право власності 6/25 частини на зазначений будинок зареєстроване Смілянським виробничи відділком КП «ЧООБТІ», що підтверджується штампом у зазначеному договорі купівлі-продажу. Згідно заповіту від 03 лютого 2016 року [PERSON] заповів все належне йому майно своїй доньці [PERSON]. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу [PERSON] 03 лютого 2016 року. [PERSON] 12 червня 2016 року помер. Це підтверджується свідоцтвом про смерть від 13 червня 2016 року серії І-СР №282284. 09 грудня 2016 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на 6/25 частини житлового будинку по вул.Яблочкова, 8 в м.Сміла Черкаської області у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на 6/25 частини вказаного будинку, а саме договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, що підтверджується постановою завідувача Смілянської державної нотаріальної контори [PERSON] про відпову у видачі свідоцтва про право на спадщину. До правовідносин, які є предметом спору застосовуються такі норми права. Згідно зі ст.227 ЦК УРСР у редакції, чинній на момент укладення зазначеного договору купівлі-продажу, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. Відповідно до ст.15 ЗУ "Про товарну біржу", у редакції, чинній станом на 1997 рік, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до п.п.1.5-1.7 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 121 від 09 червня 1998 року, державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Згідно п.9 додатку 1 до цієї Інструкції до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна віднесено договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що 6/25 частини вказаного вище будинку дійсно належали спадкодавцю [PERSON] на підставі зареєстрованого на товарній біржі договору купівлі-продажу, який був фактично виконаний сторонами і також відповідно до чинного на момент його укладення законодавства зареєстрований у бюро технічної інвентаризації. Однак, у зв'язку з недодержанням при укладенні договору нотаріальної форми, єдиний спадкоємець за заповітом позивач не може реалізувати свої спадкові права. Тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на 6/25 частини житлового будинку по вул.Яблочкова, 8 в м.Сміла Черкаської області, підлягають до задоволення.

Outcome: approved