Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

04.12.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд визнати інформацію відносно неї поширену громадянином [PERSON] депутатом Ужгородського міської ради в мережі Інтернет на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook», опубліковану 17.08.2018 року «Наглість і жадність: «Андріїв повернув на роботу керівника міського майна Полтавцеву, яку зловили на хабарі а прокуратура злила справу, на роботі в мерії такий чиновник точно більше не працюватиме та прокуратура не продовжила Полтавцевій відсторонення від посади і та вчора як ні в чому не бувало з`явилася на роботі в мерії продовжувати свої темні справи» негативною та такою, що є недостовірною, та зобов`язати відповідача протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили видалити вказану інформацію зі своєї персональної сторінки у соціальній мережі «Facebook», розмістивши у ній текст наступного змісту: «Визнаю інформацію відносно [PERSON] поширену мною громадянином [PERSON] , депутатом Ужгородської міської ради в мережі Інтернет на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook», опубліковану 17 серпня 2018 року «Наглість і жадність: Андріїв повернув на роботу керівника міського майна Полтавцеву, яку зловили на хабарі а прокуратура злила справу, на роботі в мерії такий чиновник точно більше не працюватиме та прокуратура не продовжила Полтавцевій відсторонення від посади і та вчора як ні в чому не бувало з`явилася на роботі в мерії продовжувати свої темні справи» негативною та такою що є недостовірною»; - визнати інформацію відносно неї, поширену громадянином [PERSON] депутатом Ужгородського міської ради в мережі Інтернет на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook», опубліковану 09.10.2018 року в тому числі наступні твердження: «спіймана на хабарі», «в червні зловили на хабарі», «Полтавцева, як керівник майна міста, ні на що не впливає і тому вона проста шахрайка, а не корупціонера» - недостовірною та зобов`язати відповідача протягом 3-х календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили видалити вказану інформацію зі своєї персональної сторінки у соціальній мережі «Facebook», розмістивши у ній під назвою спростування текст наступного змісту: «Визнаю інформацію відносно [PERSON] , поширену мною, громадянином [PERSON] , депутатом Ужгородської міської ради, в мережі Інтернет на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook», опубліковану 09 жовтня 2018 року, в тому числі наступні твердження «спіймана на хабарі», «в червні зловили на хабарі», «Полтавцева, як керівник майна міста, ні на що не впливає і тому вона проста шахрайка, а не корупціонера» - недостовірною»; - стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 90\~000 (дев`яносто тисяч гривень), сплачений судовий збір в сумі 2466,80 грн. при зверненні до суду та документально підтверджені витрати за надання правової допомоги. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 17.08.2018 року [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» розмістив публікацію під назвою: «Наглість і жадність: «Андріїв повернув на роботу керівника міського майна Полтавцеву, яку зловили на хабарі а прокуратура злила справу, на роботі в мерії такий чиновник точно більше не працюватиме та прокуратура не продовжила Полтавцевій відсторонення від посади і та вчора як ні в чому не бувало з`явилася на роботі в мерії продовжувати свої темні справи». На зазначену публікацію відреагували 1400 осіб, прокоментували 93 особи, поширили публікацію 475 осіб. Крім того 09.10.2018 року [PERSON] на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» розмістив публікацію яка містила такі твердження: «спіймана на хабарі», «в червні зловили на хабарі», «Полтавцева, як керівник майна міста, ні на що не впливає і тому вона проста шахрайка, а не корупціонера». На зазначену публікацію відреагували 1300 осіб, прокоментували 59 осіб, поширили публікацію 406 осіб. [PERSON] вважає, що вказані відомості, поширені відповідачем є недостовірними, вигаданими, не відповідаючими дійсності та ганьблять її честь, гідність, ділову репутацію, як громадянина та працівника органу місцевого самоврядування. На думку позивачки відповідач, порушуючи принцип презумпції невинуватості, наперед зробив висновок про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення і це його твердження є недостовірним, оскільки відсутній обвинувальний вирок щодо неї. Твердження відповідача про те, що вона, нібито отримала «хабара», не відповідає дійсності, є недостовірним, негативним та створює про неї уявлення, як про особу, що причетна до кримінального правопорушення та, що вона неналежно виконує свої обов`язки. Позивачка вважає, що відповідач являючись публічною особою, безперечно порушив право її на повагу до її гідності та честі в очах суспільства, її колег, друзів, в родинному колі. При цьому суспільство, не обізнане у суті спірних питань, які виникають навколо неї, сприймає вказану інформацію, як встановлений факт. З огляду на викладене позивачка вважає, що поширена відповідачем інформація містить конкретні фактичні твердження, що не відповідають дійсності і негативно впливають на її репутацію, а відтак розповсюджена [PERSON] інформація підлягає спростуванню в той же спосіб, в який вона була поширена. Крім того, позивачка вважає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні її честі гідності і ділової репутації. Свої моральні страждання позивачка оцінює у 90000 гривень. Судові витрати, понесені нею при зверненні до суду складають 2466,80 сплаченого судового збору та 9000 гривень витрат на правову допомогу адвокатом. Зазначені суми позивачка просила стягнути х відповідача на її користь. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Шпуганич В.П. позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Майстренко Н.М. позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши надані доказі, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із скриншоту сторінки «Facebook» (а.с. 14-18) видно, що 17.08.2018 року [PERSON] розмістив публікацію, яка містить відомості: «Наглість і жадність: «Андріїв повернув на роботу керівника міського майна Полтавцеву, яку зловили на хабарі а прокуратура злила справу, на роботі в мерії такий чиновник точно більше не працюватиме та прокуратура не продовжила Полтавцевій відсторонення від посади і та вчора як ні в чому не бувало з`явилася на роботі в мерії продовжувати свої темні справи». Розміщення цього посту не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем та його представником. Із скриншоту сторінки «Facebook» (а.с. 19-22) видно, що 09.10.2018 року [PERSON] розмістив публікацію, яка містить відомості: «спіймана на хабарі», «в червні зловили на хабарі», «Полтавцева, як керівник майна міста, ні на що не впливає і тому вона проста шахрайка, а не корупціонера». Розміщення цього посту не заперечувалось в судовому засіданні відповідачем та його представником. Згідно сайту Ужгородської міської ради (а.с. 26-27) [PERSON] є депутатом Ужгородської міської ради. Із скриншотів сайту «Судова влада» (а.с. 88-89) видно, що в Ужгородському міськрайонному суді розглядається кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у шахрайстві. Із повідомлення про підозру від 14.06.2018 року (а.с. 113-116)видно, що [PERSON] оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, тобто за одержання неправомірної вигоди, кваліфікуючими ознаками якого є одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди та вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище. З повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 03.08.2018 року (а.с. 117-120) вбачається, що [PERSON] змінено раніше повідомлену 14.06.2018 року підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України на підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на шахрайство, кваліфікуючими ознаками якого є закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. У кримінальному провадженні №42018070000000209 від 06.06.2018 року про обвинувачення [PERSON] складено обвинувальний акт про вчинення злочину за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України від 03.08.2018 року (а.с. 121-125). Із публікацій на сайті Прокуратури Закарпатської області від 13.06.2018 року (а.с. 131-132) та від 15.06.2018 року (а.с. 141) видно, що при отриманні 800 доларів США неправомірної вигоди викрито начальника Управління майном міста Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, у зв`язку з чим їй обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. З інформації, розміщеної у засобах масової інформації (а.с. 133-140,142-148) видно, що на хабарі 800 доларів США затримано начальника Управління майном міста Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради Полтавцеву Т.В., якій обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Згідно ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач отримуючи інформації із сайту прокуратури Закарпатської області, будучи присутнім під час судових засідань при обранні [PERSON] запобіжного заходу, мав можливість переконатись у правдивості інформації про притягнення її до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 368 КК України. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність обставин. По-перше, це поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. В даному випадку судом встановлено, та не оспорювалось сторонами, що інформація, оскаржена позивачкою, поширена відповідачем на своїй сторінці «Facebook» та доведена до широкого кола осіб. По-друге, поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача. В даному випадку встановлено судом, що інформація поширена відповідачем стосується [PERSON] Втрете. поширена інформація повинна не відповідати дійсності, бути неправдивою або перекрученою. В даному випадку, суд вважає, що відсутній цей елемент. А саме інформація, поширена відповідачем. не є неправдивою, а об`єктивно відповідає дійсності. Так, перший оскаржуваний допис відповідача містить твердження: «Наглість і жадність: «Андріїв повернув на роботу керівника міського майна Полтавцеву, яку зловили на хабарі а прокуратура злила справу, на роботі в мерії такий чиновник точно більше не працюватиме та прокуратура не продовжила Полтавцевій відсторонення від посади і та вчора як ні в чому не бувало з`явилася на роботі в мерії продовжувати свої темні справи». Негативним є вислів «повернув на роботу керівника міського майна Полтавцеву, яку зловили на хабарі». Представник позивача стверджував, що ця інформація неправдива, але його твердження спростовується інформацією Прокуратури Закарпатської області згідно якої: «при отриманні 800 доларів США неправомірної вигоди викрито начальника Управління майном міста Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради» та повідомленням про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України. Другий оскаржуваний допис відповідача містить твердження: «спіймана на хабарі», «в червні зловили на хабарі», «Полтавцева, як керівник майна міста, ні на що не впливає і тому вона проста шахрайка, а не корупціонера». Зазначені твердження є негативними і на думку представника позивача неправдиві. Однак, на думку суду таке твердження представника позивача спростовується інформацією Прокуратури Закарпатської області згідно якої: «при отриманні 800 доларів США неправомірної вигоди викрито начальника Управління майном міста Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради», повідомленням про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України, тобто закінчений замах на шахрайство, кваліфікуючими ознаками якого є закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. Решта тверджень відповідача у висловах від 09.10.2018 року та 09.10.2018 року містять критичні оцінки діяльності інших посадових осіб і державних органів та оціночні судження. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вчетверте, розповсюджена інформація, мусить порушувати особисті немайнові права, тобто або завдавати шкоди особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Інформація про [PERSON] , поширена відповідачем на своїй сторінці «Facebook» 17.08.2018 року та 09.10.2018 року, на думку суду, хоч і є негативною, однак є цілком правдивою, оскільки судом дійсно встановлено, що [PERSON] затримувалась правоохоронними органами за підозрою у отриманні неправомірної вигоди, їй обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в цьому кримінальному провадженні, їй було оголошено підозру за ч. 3 ст. 368 КК України, яка в подальшому була змінена на підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.\~2\~ст.\~15\~ч.\~1\~ст.\~190\~КК України,\~ в\~теперішній час\~в Ужгородському\~міськрайонному суді\~розглядається кримінальне\~провадження про\~її обвинувачення\~за ч.\~2\~ст.\~15\~ч.\~1\~ст.\~190\~КК України.\~Вказана інформаціє\~існує в\~об`єктивній реальності,\~подавалась офіційно\~Прокуратурою Закарпатської\~області,\~засобами масової\~інформації,\~судом.\~ \~ Таким чином, відсутня така ознака як неправдивість поширеної інформації щодо позивачки. Відсутність такої складової із переліченого списку, як неправдивість поширеної інформації, виключає юридичний склад правопорушення, за яким позов про захист честі і гідності фізичної особи підлягав би задоволенню. Крім того, свобода вираження поглядів, на думку суду, становить підґрунтя демократичного суспільства та основну умову його прогресу й розвитку кожної особистості. Свобода вираження поглядів включає в себе право кожного на висловлювання своєї думки, чим в даному випадку і скористався відповідач. При цьому він поширив інформацію, що становила громадський інтерес і включала в себе питання правосуддя. В свою чергу межі критики державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування є ширшими ніж для приватних осіб, і тому, на думку суду, публікації відповідача у мережі «Facebook»,\~які стосувались\~позивачки та\~містили критичні\~висловлювання про\~діяльність інших\~посадових осіб\~та державних\~органів є\~цілком прийнятними.\~З огляду\~на викладене\~суд вважає\~за необхідне\~у задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] \~про визнання\~інформації негативною, недостовірною, зобов`язання іі видалити і спростувати відмовити у повному обсязі. Оскільки у задоволенні основних позовних вимог [PERSON] відмовлено то суд вважає, що відсутні будь які правові підстави для стягнення з [PERSON] моральної шкоди та судових витрат на користь позивачки, а тому у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити. На підставі та

Outcome: dismissed