Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

20 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Богуславська сільгосптехніка» (далі-відповідач) за участю третьої особи Хмельницьке обєднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в якому просить: зобовязати відповідача зробити перерахунок його заробітної плати за виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видати йому довідку за формою, встановленою Міністерством соціального захисту населення України, в якій вказати, що він відпрацював: 01.06.1986 року у третій зоні небезпеки 14 годин (кратність 4); 02.06.1986 року у третій зоні небезпеки 13 годин (кратність 3); 03.06.1986 року у другій зоні небезпеки 13 годин (кратність 3); 04.06.1986 року у другій зоні небезпеки 14 годин (кратність 3), виходячи із годинної тарифної ставки для шестигодинного робочого дня встановленого в зоні відчуження, доплати за роботу в надурочний час з урахуванням перші дві години в полуторному розмірі, а наступні години в подвійному розмірі, доплати за роботу у вихідний день 01.06.1986 року, доплати за класність в розмірі 25%, премії в розмірі 60%, і збереженого середньомісячного заробітку за основним місцем роботи. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в період з 19.11.1985 року по 24.09.1991 року він працював водієм 1 класу Богуславського РО «Сільгосптехніка» - правонаступник Приватне акціонерне товариство «Богуславська сільгосптехніка», що підтверджується копією трудової книжки. На підставі наказів відповідача в 1986 році його неодноразово направляли у відрядження до зони небезпеки, де приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Оскільки розмір доходів в зоні небезпеки №2 істотно впливає на розмір його пенсії, він звернувся до відповідача із заявою про видачу відповідної довідки. Однак відповідач видав довідку в якій не вказано повний його заробіток, а саме невірно вказано розмір премії та невірно вказано кількість відпрацьованих годин. Розмір нарахованої йому премії та заробітної плати можливо встановити із книги нарахування заробітної плати за період відряджень за 1986 рік. Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну від 29.10.1992р. №09-3751, якщо роботу в зоні відчуження оплатили неправильно, підприємство, установа, організація зобовязано провести перерахунок заробітної плати. Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.86р. №153/10-43, для всіх працівників, які виконували роботи, повязані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного опромінення, був встановлений 6-годинний робочий день. Однак, фактично він працював по 13-14 годин у день. Цей факт підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], а також рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі № 2-24/08 від 17 січня 2008 року, тому дані обставини є встановленими та не підлягають доказуванню. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на вищевказані обставини та пояснили, що позивач в 1986 році неодноразово був у відрядженні приймаючи участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На даний час він бажає отримати від відповідача довідку про доходи за формою №122 лише за роботу в Чорнобильській зоні за період з 01.06.1986 року по 04.06.1986 року включно, щоб її надати Пенсійному фонду для перерахунку пенсії, оскільки він хворіє і кошів на лікування не вистачає. Представники позивача вважають, що на підставі показів свідків та рішення Богуславського районного суду Київської області від 17 січня 2008 року, яким було вирішено аналогічну справу, вимоги позивача є доведеними та не підлягають доказуванню, тому просили позов задовольнити в межах заявлених вимог. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що під час оформлення позивачем пенсії підприємство вже надавало йому довідку за формою №122 на підставі тих документів, які є в наявності (а.с.141). На даний час позивач звернувшись до підприємства бажає отримати довідку, в якій було би зазначено про зону небезпеки, кратність, кількість відпрацьованих годин, про доплату за роботу в надурочний час та вихідні дні, про премію за період з 01.06.1986 року по 04.06.1986 року, що є не можливим, оскільки відсутні первинні документи, які б підтверджували дані обставини. Так, відносно позивача, на підприємстві відсутні: накази про відрядження, посвідчення про відрядження, табель обліку робочого часу, довідки про відпрацьований час, маршрутні листи, товарно-транспортні накладі та інші документи за цей період. Позивач також не надав підприємству будь-які первині документи. Представники відповідача звернули увагу суду на те що, згідно копії посвідчення про відрядження №189 від 26.05.1986 року (а.с. 13), наданого до позовної заяви вбачається, що згідно наказу №22 позивача було направлено у відрядження до м. Чорнобиль, але відмітки, які містяться у цьому відрядженні зазначено, що позивач перебував у населених пунктах, які не відносяться до зони небезпеки. Крім того, представники позивача пояснили, що на підприємстві не затверджено Положення про преміювання і тому нікому із працюючих премія не нараховувалась та не виплачувалась. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила письмові пояснення (а.с.144). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в період з 26.04.1986 року по 05.05.1986 року він, Краснощок, [PERSON] та Дудар були у відрядженні. Працювали вони у Припяті три дні по 13-14 годин. У них був наступний розпорядок дня: спали в автомобілях, прокидалися десь 07 год.30 хв., снідали, їхали на роботу, під час погрузки або розгрузки знаходилися в автомобілі та відпочивали, обідали, потім знову возили різне майно, вечеряли, приблизно працювали до 19 год.30 хв. У Термаховку возили дошки та обладнання з Чорнобиля. [PERSON] їздив у Припять два дні. Він та [PERSON] не їздили разом, оскільки якщо він загружався, то [PERSON] розгружався. Кількість ходок у кожного водія була різна. З ними були працівники міліції, які просили перевезти баки з Чорнобиля до Припяті. По завершенню відпряження маршрутні листи вони здавали по місцю роботи, де було зазначено куди і коли вони їздили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] працював на автомобілі ЗІЛ-130 з причепом. 23.07.1986 року [PERSON] відвіз його з Богуслава в зону відчуження, а 10.08.1986 року привіз назад із зони відчуження до Богуславу. Заслухавши доводи представників позивача, відповідача, пояснення свідків та дослідивши матеріали, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 19 листопада 1985 року по 24 вересня 1991 року позивач [PERSON] працював водієм Богуславського РО «Сільгосптехніка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариств «Богуславська сільгосптехніка» (відповідач по справі). Відповідно до наказів № 42 від 07.05.1986 року, № 22 від 26.05.1986 року, № 23 від 06.06.1986 року та № 56 від 28.08.1986 року позивача [PERSON] неодноразово було направлено у відрядження в зону відчуження для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Зазначені обставини не заперечувались представниками сторін та підтверджуються копією трудової книжки (а.с.8-11), копіями посвідчень про відрядження (а.с.12-15) та довідкою №426, виданої 10.10.2017 року ПрАТ «Богуславська сільгосптехніка» (а.с. 64). На даний час [PERSON] є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії та особою з інвалідністю першої групи Б, захворювання, повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією посвідчення серії А №305046 від 29.06.2017 року з копією вкладки №704103 С (а.с.7) та копією довідки Хмельницької МСЕК серії АВ № 0922552 (а.с.26). Із письмових пояснень представника третьої особи наданих суду (а.с. 138) вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та з 19.02.2008 року отримував пенсію за віком у відповідності до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі- Закон). Розмір пенсії за віком становив 1663,60 грн. (а.с. 28). Пенсія за віком була призначена на підставі посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2), серії А № 514840 та довідки №47, виданої 19.02.2008 року ВАТ «Богуславська сільгосптехніка» про період перебування в м. Чорнобиль з 26.05.1986 року по 24.06.1986 року (а.с.141). Дана довідка по формі відповідає вимогам Постанови Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 09.03.1998 року №122. 21.07.2017 року [PERSON] звернувся до управління із заявою про перерахунок пенсії з виду на вид, надавши довідку Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії про надання йому першої групи інвалідності, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії А № 305046. В цей де день у відповідності до ст. 54 Закону [PERSON] було зроблено перерахунок пенсії, розмір якої становить 3739,20 грн. Судом встановлено, що 07 квітня 2017 року позивач звернувся до відповідач із заявою про видачу довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження за період з 01.06.1986 року по 04.06.1986 року. Відповідач надав відповідачу довідку про заробітну плату за 1986 рік (а.с.29), однак відмовив у видачі довідки зразка затвердженого Постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 09.03.1998 року №122, в звязку з відсутністю оригіналів первинних документів (а.с.30). Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. За змістом ст. 54 Закону по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Із 1 січня 2012 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Указаним нормативним актом проведено перерахунок пенсії за інвалідністю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Пунктом 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (позивач був призваний на військові збори як військовозобов'язаний) та працював у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди; за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4,1 - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період. Таким чином пенсії зазначеним особам призначаються виходячи із заробітної плати, розрахованої на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст.82 ЦПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду. Твердження представників позивача [PERSON] та [PERSON] про те, що вимоги позивача підтверджуються показами свідків та рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі від 17 січня 2008 року, суд не приймає до уваги, оскільки встановлення фактичного відпрацьованого часу у зоні небезпеки, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня, згідно п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п.2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р. передбачено, що установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається, такий розрахунок може бути проведений лише на підставі первинних документів. Крім того, позивач на підтвердження факту про те, що він в період з 01.06.1986 року по 04.06.1986 року включно, перебував у відрядженні, де працював в зоні небезпеки по 13-14 годин надав до позову копію посвідчення про відрядження №189 від 26.05.1986 року (а.с.13). Так, судом встановлено, що згідно наказу №22 від 26.05.1986 року водія [PERSON] направлено у відрядження до Чорнобиля для роботи на АТС на період з 26.05.1986 року по 04.06.1986 року, однак на зворотній стороні даного посвідчення про відрядження містяться відомості та печатки про перебування у м Харкові та м Києві, тобто в населених пунктах, які не входять до зони небезпеки. Проаналізувавши надані позивачем копії довідок, копії посвідчень про відрядження та копію протоколу зборів трудового колективу, суд вважає не тими первинними документами з яких можна встановити фактично відпрацьований час у зоні відчуження в період з 01.06.1986 року по 04.06.1986 року включно, місце і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці та встановленню щодо перебування у цей період в зоні небезпеки. Враховуючи, вищевказане, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про зобовязання відповідача зробити перерахунок заробітної плати за виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видати йому довідку за формою №122 за період з 01.06.1986 року по 04.06.1986 року, в якій необхідно вказати про тривалість роботи в зоні небезпеки по 13-14 годин, про кратність, про доплати за роботу в надурочний час та вихідний день і доплату за класність. Щодо вимоги позивача про включення до довідки премії у розмірі 60% за виконання робіт у зоні ЧАЕС, судом встановлено, що відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року №153/10-43 (прийнята відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156) премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючим на підприємстві системи преміювання. Таким чином, якщо до поїздки працівника в зону відчуження або після повернення премія йому нараховувалась за період виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, премія також повинна була бути нарахована в розмірах, визначених діючим на той час на підприємстві положенням про преміювання. При цьому в зазначене положення могли бути внесені зміни у відповідності з підпунктом 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 "Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які зайняті не роботах, що пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненого навколишнього середовища" щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць. Таким чином у довідці повинні були вказані премії, які нараховані [PERSON] за період з 01.06.1986 року по 0.06.1986 року за виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в розмірах, визначених діючим на той час на підприємстві Положенням про преміювання, з урахуванням змін, внесених до положення про преміювання у відповідності з підпунктом 4 пункту 1 постанови РМ УРСР і Украпрофради від 10.06.1986 року №207-7. В судовому засіданні представники відповідача пояснили, що на підприємстві не було Положення про преміювання і тому премія не нараховувалася і не виплачувалася. За таких обставин, оскільки в Богуславському РО «Сільгосптехніка» не було системи преміювання, тобто не було Положення про преміювання, що діяло на період виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, то в такому випадку відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного

Outcome: dismissed