Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, [PERSON] про поділ майна подружжя та визначення порядку користування майном, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він , [PERSON], одружився з [PERSON] 07 травня 1982 року. Вказав, що за час спільного проживання нами було збудовано будинок та господарські будівлі та споруди. Як видно з викопіровки від 07.01.1985 року, що зазначене будинковолодіння було спільно побудовано у 1981 - 1985 роках за час їх дійсного проживання у шлюбних відносинах, будинок з господарським будівлями та спорудами. Зазначив, що з а час спільного проживання, вони не отримували свідоцтва про право власності на майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В даний час шлюбні відносини між нами розірвані від 09.08.2010 року, за актовим записом № 114, про що свідчить с свідоцтво про розірвання шлюбу від 17.10.2012 року, серія [NUMBER]. Також вказав, що з матеріалів справи вбачається , те що за час шлюбу та їхнього спільного проживання вони нажили наступне майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами. Загальна вартість майна становить 28 210,00 гривень. Вказав, що враховуючи той факт, що майно побудовано до 1992 року, а відтак не с самовільним, він прийняв рішення вести в експлуатація та отримати право установчий документ (узаконити) будинок з господарським будівлями та спорудами і земельну ділянку за значеною адресою через органи місцевого самоврядування. На підтвердження зазначеної обставини вказує Лист за № 47-01-08 від 16.08.2012 року, відповідно до якого зазначено, документом, який посвідчує відповідність закінчення будівництва виконаного до 05.08.1992 року житлових будинків, будівель, споруд, тощо для потреб державної реєстрації є складений технічний паспорт за результатами технічної інвентаризації. Відповідно з метою уникнення судових спорів, він звернувся до органу місцевого самоврядування, Колінківської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, та просив винести рішення з приводу надання вищевказаного майна у спільну сумісну власність подружжя [PERSON] та [PERSON] оскільки майно фактично було побудовано за час шлюбних стосунків, щоб не порушити права та інтереси відповідачки. Зазначив, що 20 лютого 2013 року було винесено Рішення, відповідно до якого було надано дозвіл на виготовлення технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки для подальшої передачі у спільну сумісну власність. Тим же рішенням було визнано право спільної сумісної власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які розміщені за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON]. Вказав, що він пропонував відповідачу виготовити технічну документацію на земельну ділянку, що закріплена за будинком та провести належним чином державну реєстрацію, як об'єкту нерухомості так і земельної ділянки, які визначені вищевказаним рішення органу місцевого самоврядування, також пропонував укласти нотаріально посвідчений договір про поділ майна подружжя, зокрема про поділ будинковолодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], хоча відповідач, в особі представника, категорично відмовився. Посилаючись на викладене просив розділити майно, що є спільною власністю подружжя, шляхом: визнання за ним [PERSON], право власності на наступне майно: на 1/2 ідеальну частку житлового будинку 61,40 м.кв. загальної площі та 35,30 житлової, який складається: підвал 5,8 м.кв., веранда 6,9 м.кв., кімната 11.10 м.кв., кімната 12.30 м.кв., кухня 13.40 м.кв., кімната 11.90 м.кв., сараю (1984 рік забудови), загальна площа 4,60 м.кв.,сараю (1984 рік забудови), загальна площа 18,90 м.кв.,сараю (1984 рік забудови), загальна площа 10,80 м.кв., навісу загальна площа № 10,80 м.кв.,вбиральня площею 1,60 м.кв., криниця, загальною вартістю 28 210,00 гривень, що знаходиться [ADDRESS], що розміщено на земельній ділянці, площею 0,2500 га, відповідно до кадастрового плану. Та 1/2 ідеальну частку (спільну часткову власність) земельної ділянки, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка закріплена за даним будинковолодінням. Визнати за відповідачем, [PERSON], право власності на наступне майно: 1/2 ідеальну частку (спільну часткову власність) житлового будинку, 61,40 м.кв. загальної площі та 35,30 житлової, який складається:підвал 5,8 м.кв., веранда 6,9 м.кв., кімната 11.10 м.кв., кімната 12.30 м.кв., кухня 13.40 м.кв., кімната 11.90 м.кв., сараю (1984 рік забудови), загальна площа 4,60 м.кв.,сараю (1 984 рік забудови), загальна площа 18,90 м.кв.,сараю (1984рік забудови), загальна площа 10,80 м.кв.,навісу загальна площа № 10,80 м.кв., вбиральня площею 1,60 м.кв.,криниця, загальною вартістю 28 210,00 гривень, що знаходиться [ADDRESS], що розміщено па земельній ділянці, площею 0,2500 га, відповідно до кадастрового плану. Та 1/2 ідеальну частку (спільну часткову власність) земельної ділянки, площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка закріплення заданим будинковолодінням. Встановити порядок користування майном в наступному порядку: За [PERSON] такі приміщення: підвал, площею 5.80 м.кв.; кімната, площею 11.10 м.кв., кімната, площею 11.90 м.кв., навіс літ. «Д», площею 10,80 м.кв., сарай літ. «В», площею 4,60 м.кв. За [PERSON] такі приміщення: кімната площею 12,30 м.кв.. кухня площею 13,40 м.кв, сарай літ. «Б», площею 13,90 м.кв, сарай літ. «Г», площею 18,90 м.кв. Вбиральня та криниця спільного користування та стягнути з Відповідача, [PERSON], понесені мною судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві також вказав, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] починався будуватися 1984 року , і будівництво здійснювалось до 1990 років, а криниця в 1994 році, вбиральня дерев'яна будувалася в 1984 році , а кам'яна вбиральня в 2013 році, коли будувалися сарай та навіс йому не відомо. Також вказав, що прибудова до будинку недобудована та на даний час тільки є фундамент, чи були проведені булівельні роботи в житловому будинку з 2013 році по даний час йому не відомо. Представник позивача [PERSON] підтримала позов з підстав зазначених в ньому, просила його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, та вказав що оскільки у квітні 2013 року його довірителька звернулась, у інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області з метою вводу в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] та оформлення права власності на нього, та інспекцією їй було роз»яснино, оскільки будівництво будинку було завершено у 1995 році, то відповідно до пункту 3.2 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №91 від 24.06.2011 року, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, з господарськими (присадибними) будівлями і спорудами або без них, громадські будинки І та II категорій складності, незалежно від площі приймаються в експлуатацію інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об'єкту на підставі: - двох примірників заповненої декларації; - звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта з висновком про їх відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації; Звіт складається організаціями, шо мають відповідну ліцензію, та за формою, встановленою Наказом Мінрегіонбуду №91 від 24.06.2011 року. - засвідчених в установленому порядку копій державного акту або договору оренди земельної ділянки, на якій розміщено об'єкт; - технічного паспорта, виданого бюро технічної інвентаризації. Важливо, щоб рік побудови об'єкта, який зазначається в технічному паспорті, був не пізніше 2009 року. Після прийняття будинку, будівлі чи споруди в експлуатацію органами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, необхідно також отримати рішення виконкому органу місцевого самоврядування про визнання права власності на цей об'єкт та зареєструвати право власності в БТІ. Отже, за наведеної вище норми нерухоме майно у вигляді будинку, що розташований по [ADDRESS] не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу разом з господарськими будівлями і спорудами, які прилягають до нього. Тому, просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Представник відповідача - представник Колінковецької сільської ради в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без представника сільської ради позов визнає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою сторін у справі. Вказала, що в той час коли [PERSON] знаходився в місцях позбавлення волі, в той час будувався будинок із допомогою всієї вулиці. А саме будинок будував [PERSON], він є батьком [PERSON] Зазначила, що в даний час будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] недобудований та будівництво не завершене та до сьогодні проводяться будівельні роботи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, і не оспорюється сторонами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 1982 року по 09.08.2010 рік. Як вбачається з матеріалів справ, за час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] проводилось бідівництво житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 62 Сімейного Кодексу України встановлено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.п.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за забовязаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України). Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 331 ЦК, ч.1 ст. 182 ЦК, ст.ст.4, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення і експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що завершене будівництво спірного житлового будинку і цей будинок прийнятий і експлуатації. Також це вбачається з показів свідка яка вказала в судовому засіданні, що будівництво не завершене та визнано позивачем в суді та підтверджується копіями квитанцій про оплату будівельних матеріалів. Дати будівництва житлового будинку з господарськими спорудами вказані в інвентарній справі не відповідають дійсності, що визнали, як позивач так і відповідач в судовому засіданні. Отже, враховуючи викладене нерухоме майно у вигляді будинку, що розташований по [ADDRESS] не єоб'єктомм права власності, а тому не може бути предметом поділу разом з господарськими будівлями і спорудами, які прилягають до нього. Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed