Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виселення [PERSON] з житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Чернігів, вул. Максима Загривного, 22. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, [PERSON],22. Разом з ним в даному будинку більше нікого не зареєстровано, але проживає батько позивача [PERSON]. Мати позивача померла в 2004 році. Фактично відповідач проживає з 2006 року. Стосунки з відповідачем не склалися, він постійно випиває, вчиняє сварки, знущається, б'є. Неодноразово виганяв з дому, навіть взимку без теплої одежі. Весь двір заставив розібраними автомобілями, з відповідачем постійно живуть різні жінки, до нього постійно приходять його знайомі, брат (дядько позивача, котрий близько 15 років відбував покарання в місцях позбавлення волі) які разом із ним пиячать, та принижують позивача. Це продовжується систематично, поліцією неодноразово проводились перевірки та вживались заходи впливу щодо відповідача. Через надмірні стреси та душевні страждання, які завдавав відповідач здоровя позивача погіршилося настільки, що комісією МСЕК призначено позивачу 3-тю групу інвалідності. Відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] - Коцюбинське, Шевченка, 118. Проживання разом з відповідачем є нестерпним. На прохання позивача переїхати проживати в інше житло, відповідач відмовляє, а тому позивач змушений подати до суду заяву про виселення відповідача, який порушує йог право на спокійне життя, завдає йому моральних страждань. В судовому засіданні 26.08.2016 року позивач позовні вимоги підтримав. Пояснив, що являється власником будинку. 10 років позивач терпів поведінку відповідача, який постійно диктує свої правила, перебуває в алкогольному та наркотичному стані сп'янінні, приводить своїх жінок. Позивач звертався до поліції 11.02.2016 року, 28.03.2016 року, 09.03.2016 року. На подвір'ї будинку відповідач влаштував СТО з ремонту транспортних засобів, повсюди металолом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що по заявам позивача винесені попередження відносно відповідача, який принижує честь і гідність, здійснює моральний та фізичний тиск. Позивач неодноразово звертався до органів поліції, документи підтверджують фізичне насильство і неможливість сумісного проживання. Позивач є власником, а відповідач має інше місце постійного проживання. Відповідач порушує право на користування власністю позивача, на нього спричиняють тиск. Відповідач живе як член сім'ї позивача власника. Представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що конфлікти виникали на підстав того, що позивач не працює, не оплачує комунальні послуги. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що надані матеріали не доводять вину відповідача у протиправності дій, які роблять неможливим сумісне проживання. Перевірки проведені не у відповідності наказу МВС № 550 від 11.10.2010 року. Були перевірки, які не встановили насильства в сім'ї, тобто не встановлено протиправності дій, до адміністративної відповідальності відповідач не притягувався, на обліку не перебуває. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали перевірки по зверненню [PERSON] № 13468, матеріали перевірки по зверненню [PERSON] № 31713, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких підстав. Відповідно до акту від 25.07.2016 року комісії Новозаводської районної у м. Чернігові ради [PERSON], [INFO], який зареєстрований в [INFO] зі слів [PERSON] - власника будинку за адресою м. Чернігів, вул. М. Загравного, буд. 22 проживає з 2006 року без реєстрації (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.7) [PERSON] померла 30 вересня 2004 року. Копія договору купівлі-продажу будинку від 07.03.2006 року ( а. с. 16), копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно - будинку 22 по вулиці Пархоменка в м. Чернігові ( а. с. 18) підтверджують право власності [PERSON] на дане нерухоме майно. Відповідно до довідки Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 19.08.2016 року № 198/124/43/10/2016 [PERSON], [INFO], проживає за адресою [INFO], до відповідальності, передбаченої Кодексом України про адміністративні правопорушення не притягувався, на профілактичному обліку у відділі не перебуває (а.с. 42). Відповідно до ст. 157 ЖК УРСР, членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу, а саме: систематичного порушенням правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Тобто для застосування норм ст. 157 ЖК УРСР необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. При цьому, виходячи з офіційного характеру заходів запобігання і громадського впливу, які мають передувати виселенню осіб на підставі ст. 116 ЖК УРСР, без надання іншого жилого приміщення, відповідно до правил ст. 59 ЦПК України про допустимість засобів доказування, факт застосування заходів запобігання судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, виконавчими комітетами, іншими уповноваженими органами, та заходів громадського впливу органами самоорганізації населення (будинкові, вуличні, квартальні комітети, товариські суди тощо), повинні підтверджуватися письмовими доказами. З наданих суду доказів і даних по зверненням [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення, що стосуються протиправної поведінки [PERSON], яка порушує правила співжиття, що робить неможливим проживання з ним в одному будинку, вбачається, що лише за зверненням від 28 березня 2016 року відносно [PERSON] винесено офіційне попередження, яке може бути доказом в обґрунтування позовних вимог. По заяві [PERSON] від 23.06.2016 року з пояснень [PERSON] від 16.07.2016 року вбачається, що була проведена профілактична бесіда з роз'ясненням чинного законодавства, що свідчить про відсутність систематичності порушення правил співжиття і застосування заходів запобігання і громадського спливу, які виявилися безрезультатними. Належних та допустимих доказів на підтвердження систематичного порушення правил співжиття з боку відповідача, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному будинку та вжиття відповідних заходів попередження чи громадського впливу, які не дали позитивних результатів в силу вимог ч. 1 ст. 116 ЖК, позивачем не надано, а тому суд не знаходиться підстав визначених ст. ст. 116, 157 ЖК УРСР для задоволення позову в межах заявлених вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed