Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», третя особа: Оболонська районна у м. Києві державна адміністрація, про зміну договору найму житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі та відповідач на підставі ордеру, виданого на ім'я їх покійної матері, проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] Вказана квартира складається з трьох ізольованих кімнат. На час звернення позивачів до суду в квартирі склався певний порядок користування житловим приміщенням, позивач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] займають кімнату площею 11,4 кв.м., позивач [PERSON] та її дочка [PERSON] проживають у кімнаті площею 11,7 кв.м., а відповідач займає кімнату площею 17,9 кв.м. Особовий рахунок на квартиру значиться за померлою [PERSON], після її смерті договір найму з іншими членами сім'ї не укладався. Відповідач, займаючи найбільшу житлову площу в квартирі, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не бере та відмовляється сплачувати будь-які рахунки за користування житлом. Посилаючись на наведене, просять суд змінити договір найму житлового приміщення квартири [ADDRESS] та розподілити особовий рахунок по сплаті житлово-комунальних послуг по квартирі, надавши позивачам та відповідачу окремі рахунки щодо оплати таких послуг. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Від представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» надійшли заперечення, в яких підприємство просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із відсутністю підстав для внесення змін до договору найму. Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на неможливість зміни умов договору найму житлового приміщення із виділенням позивачам житлової площі, оскільки це не відповідає вимогам законодавства. Крім того, зазначила, що з приводу зміни договору найму до Оболонської РДА в м. Києві ні позивачі, ні відповідач не зверталися. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Позивачі та відповідач постійно проживають в квартирі [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення серії Б № 95798 від 02.11.1981, виданого на ім'я їх померлої матері [PERSON] (а.с. 8-9). Квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат площею 17,9 кв.м., 11,7 кв.м. та 11,4 кв.м., загальна площа квартири становить 68,0 кв.м., житлова площа - 41,0 кв.м. Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 88/4319 від 20.06.2016 у вказаній квартирі зареєстровано п'ять осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 103 Житлового кодексу УРСР договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 104 Житлового кодексу УРСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає статті 63 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 104 Житлового кодексу УРСР встановлено, що у разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. За приписами ст. 106 Житлового кодексу УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно ст. 61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем , житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством,установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Саттею 64 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 63 Житлового кодексу УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 48 Житлового кодексу УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Згідно ст. 47 Житлового кодексу УРСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу. Відповідно до Постанови Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 15.07.1985 № 582 встановлено, що жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі, але не більше однієї кімнати на одну особу і не менш як 9 кв.м. жилої площі. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено, що в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. За результатом розгляду справи судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстровано п'ять осіб, загальна жила площа квартири складає 41,0 кв.м., а відтак жила площа квартири на одну особу становить 8,2 кв.м. (41 кв.м/5 кв.м.). Таким чином, з урахуванням розміру жилої площі, яка припадає на кожного члена сім'ї, є неможливим виділення окремих приміщень без порушення санітарних норм на житлове приміщення. До того ж такий поділ призведе до штучного погіршення житлових умов осіб, зареєстрованих у даній квартирі, у разі чого у сторін виникне право для постановки на квартирний облік. Приймаючи до уваги вищевикладені норми житлового законодавства, у суду відсутні підстави для розподілу особового рахунку між сторонами та укладення окремих договорів найму. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивачів чи відповідача до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації щодо укладення договору найму житлового приміщення після смерті їх матері. Разом з тим, як вбачається з позовної заяви, спірні правовідносини пов'язані з оплатою вартості житлово-комунальних послуг. Відтак, позивачі не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг. Такий спосіб захисту порушених прав позивачів у даному випадку є належним. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення. З викладеного,

Outcome: dismissed