Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї 3% річних в сумі 3239,13 доларів США, що за курсом НБУ від 16.07.2021 складає 88395,86 грн. за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором №MKA0GA0000000010 від 14.05.2008. Як на підставу для задоволення вищевказаних позовних вимог, банківська установа посилається на те, що в процесі цивільно-правової реалізації укладеного між позивачем та відповідачем договору кредиту, зобов`язання позичальника перед банківською установою зі сплати кредиту та інших нарахувань залишилися невиконаними, що є підставою для стягнення 3% річних . Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала. З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 14.05.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанком» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) укладено кредитний договір №MKA0GA0000000010 (надалі - Кредитний договір), згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 19780,72 доларів США на термін до 11.05.2018 (а.с. 12-15). На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27 липня 2016 року (надалі -Рішення) присуджено до стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" суму заборгованості в розмірі 83 290,95 доларів США, що за курсом 21,13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.05.2015 року складає 1759937 грн. 86 грн., за кредитним договором №MKA0GA0000000010 від 14.05.2008 року та судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп.. (а.с.4-5). Дана заборгованість включає в себе: заборгованість за кредитом 18 077,71 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 13 599,20 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 3 383,62 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 44 252,62 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) 11.83 доларів США, штраф (процентна складова) 3 965,67 доларів США. Рішення суду набуло законної сили 03.04.2017. Відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини щодо укладання Кредитного договору, а також надання кредитних коштів та неповернення їх відповідачем не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки мають преюдиційне значення. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 27.07.2015 по 16.07.2021 в розмірі 3239,13 доларів США, нарахованих на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, за несвоєчасне виконання Заочного рішення. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить з того, що ст. 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі І книги 5 ЦК України «Загальні положення про зобов`язання», а відтак поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Виконання своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом відповідач в порушення статей 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України не виконав, внаслідок чого позивачем було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами (справа №2-3145/09). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію (яка продубльована в наступних за нею постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 675/869/16-ц, від 31 жовтня 2018 року по справі № 155/1315/15-ц та ін.) про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена правова позиція зазначена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). З огляду на те, що грошове зобов`язання у відповідача виникло з дати набуття Рішенням законної сили (04.07.2017), і відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, тобто позивач має право на отримання: - 3% річних від простроченої суми за невиконання Рішення за період з 04.07.2017 по 16.07.2021. При цьому, 3% річних суд розраховує за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? 3% / 365 днів ? [Кількість днів]. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача за період з 04.07.2017 по 16.07.2021 підлягає стягненню сума коштів у розмірі 2188,64 доларів США (18077,71 (заборгованість за кредитом) х 3%/365 х 1473 дні), що за курсом 27,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.07.2021 складає 59727,99 гривень. Враховуючи те, що позивачем заявлена вимога про стягнення 3% річних у зв`язку з простроченням викоаннання зобов`язань, а відповідачем не надано доказів повного виконання зобов`язань за Кредитним договором, не спростованого наданих позивачем розрахунків вказаних сум, вимоги за предметом позову підлягають задоволенню частково. Судові витрати по справі у сумі 1533,84 грн підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed