Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Керівник Немирівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Липовецької міської ради Липовецького району із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що під час вивчення Немирівською місцевою прокуратурою стану дотримання інтересів держави під час сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності було встановлено, що [PERSON] 05.12.2005 на підставі договору купівлі-продажу набув право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 220,3 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Об'єкти нерухомості розташовано на землях комунальної власності Липовецької територіальної громади, розпорядником яких є Липовецька міська рада. Згідно рішення Липовецької міської ради № 10 від 18.04.2006 [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки, на якій розташовано вищевказані нежитлові приміщення. Однак з моменту набуття права власності на майно [PERSON] від укладення договору оренди вищезазначеної земельної ділянки ухиляється та використовує земельну ділянку комунальної власності без правовстановлюючих документів, будь-яких грошових коштів за її використання до місцевого бюджету не сплачує. Наявність порушення інтересів держави та бездіяльність органу до компетенції якого віднесені представницькі повноваження у даній сфері, стало підставою для звернення прокурора до суду із даним позовом, в якому він просить суд стягнути з [PERSON] в рахунок відшкодування збитків заподіяних безоплатним використанням земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] грошові кошти в сумі 172 327 грн. 33 коп. за період з 01.05.2014 по 01.05.2017 згідно проведеного розрахунку збитків шляхом їх зарахування до бюджету, також просить вирішити питання судових витрат. В судовому засіданні прокурор Юрченко В.В. та представники Липовецької міської ради Липовецького району Вінницької області [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві. Додатково суду пояснили, що розмір земельної ділянки, якою користується відповідач без правовстановлюючих документів, склав 2,0 га згідно проведених комісією обмірів, що має відображення на викопіюванні з публічної кадастрової карти України. Вказані землі відносяться до земель промисловості згідно генерального плану 1967. Нарахування збитків проводилось спеціалістом Липовецької міської ради, який був затверджений розпорядженням Липовецької районної державної адміністрації на підставі Положення, затвердженого розпорядженням голови Липовецької райдержадміністрації за №255 від 21.08.2014. Дані про передачу земельної ділянки попередньому власнику будівлі та їх розмір відсутні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він придбав за договором купівлі - продажу від 05.12.2005 року лише будівлі, що розташовані в [ADDRESS] Земельна ділянка для обслуговування цих будівель не була предметом правочину і йому не відомо площа землі, якою користувались попередні власники. З метою отримання землі для обслуговування придбаних ним будівель, у 2006 році ним дійсно було подано заяву про надання дозволу на виготовлення технічної документації по проекту відведення земельної ділянки, у якій розмір не було визначено. За наслідками розгляду поданої ним заяви, рішенням 1 сесії 5 скликання Липовецької міської ради за №10 від 18.04.2006 року йому, [PERSON], було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по проекту відведення земельних ділянок без визначення площі земельної ділянки. Втім жодна із проектних організацій, до яких він звертався, не була спроможна виготовити технічну документацію без встановлення її меж та розміру, у зв'язку із чим він звернувся до Липовецької міської ради із заявами усного та письмового характеру, за наслідками розгляду яких було створено комісію, яка виходила на місце, однак із площею та межами, на яку можливо було б виготовити технічну документацію, вони не визначились по даний час. Зазначив, що ним справно сплачувався податок за землю під будівлею до 2014 року, про що надав квитанцію відповідного змісту. Жодних дій щодо ухилення від сплати податку за землю чи укладення договору оренди земельної ділянки, що розташована під будівлю він не вчиняв та був згоден сплачувати, однак через невизначеність площі реально цього не міг виконати. За порадою змлевпорядної організації, він, [PERSON] звертався з заявою до Липовецької міської ради, щодо визначення меж земельної ділянки, щодо якої має бути виготовлений проект, однак межі не були визначені. Згоден сплатити податок за землю під придбаною ним будівлею в розумному розмірі, залежно від отриманого ним доходу та не як із земель промисловості, оскільки вона за цим призначенням ним не використовується. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області [PERSON] не заперечувала щодо задоволення позову у заявленому обсязі, вказавши, що Акт визначення розміру збитків завданих власниками землі та землекористувачами складений комісією 04.05.2017 на підставі Положення, був затверджений розпорядженням голови РДА 10.05.2017. Розмір збитків заподіяних територіальній громаді нарахований у вигляді орендної плати, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до довідки Липовецької міської ради від 19.04.2017 за №02-42/274-1, із площі 2,0 га на підставі рішення Липовецької міської ради від 18.04.2006 1 сесія 5 скликання для обслуговування куплених приміщень (згідно договору купівлі - продажу), що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та склав 172 327, 33 грн., за період з 01.05.2014 по 01.05.2017, які підлягають стягненню із відповідача до бюджету територіальної громади. Додатково пояснила, що розмір земельної ділянки, з якої нараховувались збитки ними було взято із матеріалів, що були надані Липовецькою міською радою до розрахунку. Суд, вислухавши пояснення сторін та осіб, які беруть участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, встановив, що [PERSON] є власником будівель, загальною площею 202,2 кв.м. та огорожа №1 та №2, що розташовані в [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу укладеного 05.12.2005 (а.с.7). Право приватної власності зареєстровано за [PERSON].07.02.2006, в підтвердження чому є реєстраційне посвідчення на об'єкт нерухомого майна (а.с.19). Згідно рішення виконавчого комітету Липовецької міської ради за № 86 від 20.07.2017 було впорядковано адреси будинків по [ADDRESS], користувачем якої є [PERSON] присвоєно № 60. 29.03.2006 [PERSON] було подано заяву до Липовецької міської ради про надання йому дозволу на виготовлення технічної документації по проекту відведення земельної ділянки, у зв'язку із купівлею майна (бувшого цегельного заводу) по [ADDRESS] 18.04.2006 рішенням 1 сесії 5 скликання Липовецької міської ради від 18.04.2006 (а.с.4), [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації по проекту відведення земельної ділянки по [ADDRESS], із земель Райсільгоспкомунгоспу для обслуговування куплених приміщень (згідно договору купівлі - продажу). Зобов'язано у двохмісячний термін укласти договори з відповідними ліцензованими землевпорядними організаціями на розміщення проекту відведення. Згідно Викопіювання з публічної кадастрової карти України (а.с.5), що засвідчене підписом міського голови та печаткою Липовецької міської ради [PERSON], будівлі належні [PERSON] розташовані на земельній ділянці площею 2 га в [ADDRESS] Згідно Викопіювання з нормативної грошової оцінки, що засвідчене підписом міського голови та печаткою Липовецької міської ради [PERSON], будівлі належні [PERSON] розташовані на земельній ділянці площею 2,6181 га в [ADDRESS] Липовецькою міською радою Липовецького району було проведено розрахунок збитків (без зазначення дати його проведення), який необхідно сплатити [PERSON] за використання земельної ділянки в [ADDRESS] (а.с.11). Вказаний розрахунок (у вигляді орендної плати) нараховано з площі 2,0 га за період з 01.05.2014 по 01.05.2017, виходячи з категорії землі промисловості, від нормативної грошової оцінки землі за відповідні роки, з урахуванням коефіцієнта індексації нормативно грошової оцінки землі за відповідний рік, із застосуванням відсотку від нормативно грошової оцінки землі за відповідний рік, який склав 172 327, 33 гривень та підписаний головою міської ради [PERSON]. 04.05.2017 комісією Липовецької районної державної адміністрації було складено Акт визначення розміру збитків, який був затверджений розпорядженням голови Липовецької РДА Вінницької області від 10.05.2017 (а.с.10), відповідно до якого розмір збитків заподіяних територіальній громаді нарахований у вигляді орендної плати із земельної ділянки категорія - землі промисловості, площею 2,0 га склав 172 327, 33 гривні за період з 01.05.2014 по 01.05.2017. 18.05.2017 Липовецькою міською радою в адресу [PERSON] було направлено повідомлення (а.с.14), відповідно до якого останнього зобов'язано протягом 30-ти денного терміну з дати отримання повідомлення сплатити розмір визначених збитків в сумі 172 327, 33 гривень шляхом сплати їх на рахунок Липовецької територіальної громади. Ураховуючи те, що відповідач використовував земельну ділянку без документів, що посвідчують право користування нею (договір оренди), що є порушенням вимог Земельного кодексу України, у добровільному порядку не відшкодовує збитків, на підтвердження чому є лист Липовецької міської ради (а.с.15) та інформація надана Липовецьким відділенням Немирівської ОДПІ від 27.07.2017, вказане стало підставою для звернення прокурора в інтересах Липовецької міської ради Липовецького району до суду із даним позовом про відшкодування збитків. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб'єктами права на землі комунальної власності згідно статті 80 ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Статтею 206 ЗК України та статтею 2 Закону України «Про плату за землю» визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. За приписами статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до частини ч.1, 2 статті 120 ЗК України( в редакції, що діяла на момент виникнення права власності на об»єкти нерухомості у [PERSON].) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку, за умови належності земельної ділянки попередньому власнику будівель на праві користування. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору (оренди, емфітевзису, суперфіцію). За умови належності земельної ділянки на праві власності попередньому власнику будівель для переходу права власності на земельну ділянку чи її частину, передумовою виникнення права власності на земельну ділянку є укладення відповідної цивільно-правової угоди. При розгляді даної справи ні прокурор, ні позивач жодних доказів, на підставі яких можливо було б встановити, правовий статус, площу та підстави використання земельної ділянки попереднім власником будівель - [PERSON], суду не надав, що позбавляє суд можливість встановити дані обставини та не виключає можливості, що земельна ділянка на якій розміщені будівлі належала [PERSON] на праві власності. При цьому відсутність розміру ділянки, що належав [PERSON], на якій розташовані будівлі, позбавляє суд можливості перевірити правильність розрахунку розміру шкоди заподіяної Липовецькій міській раді та використати його в якості достовірного доказу. Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України). За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 1 Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком. Наявність вини заподіювача шкоди презюмується. В той же час відповідачем [PERSON] надано докази на відсутність його вини, щодо неоформлення земельної ділянки, якою він користується. Зокрема відсутність в рішенні 1 сесії 5 скликання Липовецької міської ради від 18.04.2006 (а.с.4) розміру земельної ділянки, щодо якої надано дозвіл на виготовлення технічної документації, позбавляє можливості відповідача оформити відповідний проект. Вказане рішення приймалось позивачем-Липовецькою міською радою, а відтак вина за його формулювання лежить виключно на ній. Пояснення відповідача [PERSON], що він намагаючись виготовити проект відведення земельної ділянки для подальшого оформлення договору оренди землі, звертався до Липовецької міської ради з заявою про визначення меж земельної ділянки, щодо якої має виготовлятись проект та що відповідні межі Липовецькою міською радою не були визначені, жодним чином не заперечувались та не спростовувались, що позбавляє суд підстав сумніватись в їх достовірності. В той же час пояснення відповідача [PERSON], щодо сплати ним податку за землю, згідно відповідного рішення - повідомлення, яке було надане йому податковою- підтверджується відповідною квитанцією, яка долучена до матеріалів справи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 11 ЦПК України). Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 10 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що відповідач набув право власності на будівлю, загальною площею 202, 2 кв.м., що розташована в [ADDRESS], зареєструвавши право власності у державному реєстрі. В судовому засіданні прокурор та представники позивача не надали доказів та не навели правові підстави користування земельною ділянкою попереднім власником нерухомого майна, не надали суду відповідних документів, не змогли підтвердити розмір площі земельної ділянки, якою користувався попередній власник та віднесення її до категорії земель промисловості. Відповідач [PERSON] в свою чергу довів відстнусть його вини, щодо неоформлення проекту відведення земельної ділянки та подальшого укладення договору оренди землі. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки прокурором та представниками позивача не надано належних та допустимих доказів розміру заподіянних відповідачем збитків територіальній громаді та їх наявності, а відповідач довів відсутність його вини, щодо неукладення договору оренди, в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до ст.88 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено відносить його за рахунок прокуратури Вінницької області. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed