Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач у липні 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення від права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування за законом, який уточнив 01.10.2013 року та просить ухвалити рішення, яким усунути [PERSON], [INFO] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року; визнати за ним, [PERSON], [INFO], право на спадкування всієї спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року за адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. [INFO] року помер його брат, [PERSON], який народився [INFO] року, постійно проживав разом із ним та його сім'єю, [PERSON], та онуком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Дітей у брата не було. На час смерті в шлюбі він не перебував. Після смерті брата відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою [ADDRESS] та інше нерухоме майно, на яке померлий мав право, але не встиг отримати право власності. Відповідно до даних з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.11.2012 року та даних технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] КП «Харківське міськБТІ» від 12.12.2012 року інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями складає 117229 грн., житлова складає 67,2 кв. м., допоміжна 41,9 кв. м., загальна 109,1 кв. м. Тобто вартість ? частини житлового будинку 29307,25 грн., 1/8 - 14653,63 грн., 1/12- 9769,08 грн., 1/24- 4884,55 грн. Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] видано державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори 27.11.2012 року, пройшло державну реєстрацію 12.12.2012 року, спадкова справа 317/1996, зареєстровано в реєстрі за №6-922. В ті ж самі строки отримав свідоцтво про право на спадщину за законом і він, позивач по справі, спадкова справа №317/1996, зареєстровано в реєстрі за №6-924. Як спадкоємці, після смерті батька, відповідно до його розпоряджень вони отримали ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS]. Крім них двох, у батьків був ще один син, [PERSON], який народився [INFO] року та фактично з 1983 року з батьками та ними не проживав. Після смерті батька він також отримав право власності на ? частину нерухомого майна за вказаною адресою. Після смерті матері також залишився спадок у вигляді ? частини прав власності на нерухома майно за адресою [ADDRESS]. 26 квітня 2012 року вони із братом ([PERSON]) звернулися до державного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Для визначення долі кожному спадкоємцю, нотаріус зобов'язав їх надати оригінал свідоцтва про право на спадщину від 14.06.1996 року на ім'я матері [PERSON], оскільки ніяких розпоряджень після своєї смерті [INFO] року вона не залишила. Оригінала документу у них ніколи не було, де він ніхто не знає, тому нотаріус припускає, що він знаходиться у третього спадкоємця. Свідоцтво про право на спадщину за законом отримано позивачем 21.08.2013 року. Спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є: ? части - її син [PERSON] та ? частина - її син [PERSON]. Тобто свідоцтво отримано ним на 1/8 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. В свідоцтві зазначено, що на іншу 1/8 частину житлового будинку свідоцтво ще не видано. Вартість спадкового майна, на яке видано свідоцтво на день смерті спадкодавця становить 9075 грн. [PERSON] помер [INFO] року. Таким чином 1/8 в рівних частинах по ? спадкового майна після смерті спадкодавця - [PERSON], також підлягає розподілу між ним та відповідачем. При оформленні спадщини ? частини будинку після смерті батька на них з братом, згідно з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, яке було видано КП «Харківське міськБТІ» за № 36147410 від 07.11.2012 року стало відомо, що ? частина будинку, яка була оформлена відповідно до права на спадщину на їх брата [PERSON] була подарована їм невідомій особі [PERSON]. Про наміри подарувати комусь батьківську спадщину їм не було відомо, бо значний час вони із братом збирали гроші, щоб провести переговори з братом щодо покупки його частини, оскільки ніяких намірів про постійне проживання, сплачування комунальних платежів, виконання будь-яких дій щодо підтримання в належному стані житлового будинку у нього ніколи не було. Після смерті батька у встановлений законом строк він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Коли минуло шість місяців він знову звернувся до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у зв'язку із неочікуваною смертю його брат не лишив розпоряджень щодо належного йому майна. Саме під час спілкування з нотаріусом стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини звернувся третій брат [PERSON] Ще за життя батька, їх стосунки погіршилися. Фактично ніякого нормального спілкування, як того належить близьким родичам, ніколи не було. Хоча саме покійний брат пішов на зустріч [PERSON] та надав дозвіл на реєстрацію в батьківській хаті, коли йому було потрібно оформити пенсію, бо він скаржився, що жінка не реєструє його. 19.06.2007 року його зареєстрували постійно, оскільки за ним залишилася ? частина спадкового майна після смерті батька. Не зважаючи на факт реєстрації, [PERSON] ніколи не знаходився за місцем реєстрації, а постійно проживав за адресою своєї дружини. За рік до смерті, брат [PERSON] тяжко хворів. Восени 2012 року його стан погіршився, його поклали у лікарню, де він знаходився з 30.10.2012 року по день смерті [INFO] року. Перебування та лікування в спеціалізованій клініці потребувало дуже великих фінансових витрат та зобов'язувало його витрачати багато часу щодо уходу за тяжкохворим. Позивач неодноразово телефонував третьому брату [PERSON] щоб сповістити про такі серйозні проблеми, але ніякої допомоги - ані фінансової, ані будь-якої іншої, він не отримав. Взагалі він на цей важкий час просто зник. Після того, як він був повідомлений про ці проблеми, його телефон не відповідав, дома у жінки його постійно не було. Позивач зняв практично всі кошти з пенсійного рахунку свого та брата, який тяжко хворів. Крім того, він ще поніс витрати на оформлення спадщини після смерті батька на себе та брата - [PERSON], який фізично не в змозі був оформити спадщину. Позивач не мав наміру збирати чеки на лікування та інші витрати, бо було не до того. Та після поховання дещо збереглося. Але це тільки підтверджені витрати, а скільки їх було, підтвердити нічим, а тільки можна припустити. Тільки підтверджених чеків та інших документів, витрачених для лікування та проведення операції [PERSON] збереглося на суму 5978,56 грн. На поховання та послуги з кремації було також витрачено підтверджених 3278,8 грн. В той же час ніякої фінансової підтримки від відповідача він не отримав. На похорон він також не з'явився, тобто всі проблеми по похованню лягли тільки на позивача та його доньку. Вони вимушені були позичати гроші на лікування та для достатнього харчування брата під час находження в лікарні, заощаджувати на собі та відмовляти собі у всьому необхідному для життя. Тобто під час тяжкої хвороби брата відповідач свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної допомоги. Натомість він фактично знущався з них, бо лише вимагав гроші за те, щоб відмовитися від своєї частини у спадщині. Відповідач навіть моральної підтримки не надав брату, коли він був у безпорадному стані та не підтримав позивача під час похорону, тому він звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що про хворобу брата відповідач узнав за два дні до його смерті. Між ними останній рік перед смертю склалися неприязні стосунки. Вони на протязі року фактично не спілкувалися. Брат їздив у Москву на заробітки, виглядав нормально, не був похилого віку, ніхто не казав йому, що він захворів, ніхто не просив допомоги, він навіть не знав про смерть брата, тому не був на його похоронах. Вважають, що відповідач не мав можливості надавати допомогу, так як не знав у якому стані знаходився померлій брат. Крім того, він старше брата за віком, також є пенсіонером за віком, отримує малу пенсію. Після похорон його діти надали допомогу позивачу у розмірі 1000 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, повно та всебічно дослідивши надані та долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступних обставин. Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві власності: 1/4 частина за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5 ХДНК 27.11.2012 року, реєстровий №6-922 ( а.с.16-17); 1/4 частина за позивачем [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 5 ХДНК 27.11. 2012 року, реєстровий №6- 924 ( а.с.18) та 1/8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 5 ХДНК 01.08.2013 року, реєстровий №6-544 ( а.с.46-47); 1/4 частина за [PERSON] на підставі договору дарування від 22.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] реєстровий №1920 (а.с. 13). [INFO] року помер його брат, [PERSON], який народився [INFO] року, постійно проживав разом з позивачем, [PERSON] та його сім'єю, [PERSON], та онуком [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 14 грудня 2012 року , актовий запис №16516 (а.с. 9) та довідкою ділянки №11 комітету району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району міста Харкова Харківської міської ради ( а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою [ADDRESS] та інше нерухоме майно, на яке померлий мав право, але не встиг отримати право власності. Як вказав позивач у позовній заяви та пояснив у судовому засіданні сам та його представники , проти чого не заперечував відповідач та його представник, померлий [PERSON], позивач - [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними братами. Дітей у померлого брата не було. На час смерті в шлюбі він не перебував, тому ці факти не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, оскільки вони визнані сторонами по справі. Тому позивач , [PERSON] та його брат, відповідач по справі, [PERSON] є єдиними спадкоємцями другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України. У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копіє спадкової справи №146/2013 , заведеною П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою 06 березня 2013 року , після смерті [PERSON] ( а.с. 65,79,80). Зі вказаної спадкової справи також вбачається, що позивач, [PERSON], звернувся до державного нотаріуса П'ятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до вирішення судом цієї справи ( а.с.71-72), так як він просить суд постановити рішення, відповідно до якого усунути від права на спадкування за законом після померлого [PERSON], його брата, [PERSON], на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] стосовно усунення від права на спадкування [PERSON], після смерті їх брата виходить з наступного. Згідно вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні вищезазначених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стосовно знаходження померлого [PERSON]. в безпорадному стані суд прийшов до наступних висновків. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та лікування ( абз. 3 ч. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). Як вбачається з пояснень ,наданих в судовому засіданні позивачем [PERSON] та його представниками, а також це підтверджується матеріалами справи, [PERSON] помер у віці 63 років та, за рік до смерті він почав хворіти, що підтверджується випискою із історії хвороби №2290 ( а.с.20), а, починаючи з вересня 2012 року стан його здоров'я погіршився, його поклали у лікарню, де він знаходився з 30.10.2012 року по день смерті [INFO] року. Зі вказаного часу [PERSON] хворів на захворюваннями легенів,серця, потім йому був встановлений остаточний діагноз «плоскоклетінний рак правої легені», йому була зроблена операція, після якої він і помер. Все зазначене підтверджується виписками з історії хвороби Міської клінічної лікарні №3 за № 2290, 2930; випискою із медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення Харківського обласного клінічного онкологічного центру , форма № 027-1/0, довідкою про причини смерті від 14 грудня 2012 року , згідно якої причина смерті [PERSON] - рак правої легені (а.с.19-22). Також факт того, що [PERSON] дійсно у 2012 році хворів вказаними захворюваннями, неодноразово знаходився на лікуванні в лікарні підтверджується поясненнями, наданими в судовому засіданні позивачем [PERSON] та його представниками, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Але, ні в одній зі вказаних вище виписок із історій хворобі померлого [PERSON] не вбачається, що він знаходився в тяжкому, безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду. Навпаки, як вбачається з першої виписки із історії хворобі Харківської клінічної лікарні №3 №2290 [PERSON]. хворіє 5 днів, не лікувався, викликана медична швидка допомога, йому був встановлений діагноз « двостороння бронхопневмонія» рекомендовано нагляд у терапевта за місцем проживання та уникати переохолодження (а.с.20). З виписки історії хвороби той же лікарні №3 №2930 [PERSON] рекомендовано госпіталізацію в ХОКОЦ з наступною явкою до дільничного терапевта ( а.с.21).Іншої медичної документації суду не було надано. До осені 2012 року [PERSON] вів активний образ життя, постійно рухався, спілкувався з сусідами, друзями, міг самостійно ходити по вулиці, їздив до Москви, тобто не був прикутим до ліжка, та доглядав за собою сам, що в свою чергу унеможливлює знаходження останнього в безпорадному стані в цей час. Як пояснила представник позивача [PERSON] на операцію він ліг з 27.11.2012 року, а [INFO] вже помер. Даний факт підтверджується поясненнями, наданими в судовому засіданні сторонами по справі, та показаннями свідка [PERSON], який пояснив у судовому засіданні, що його хвороба та смерть були раптовими. Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про те, що померлий [PERSON] знаходився в тяжкому стані, потребував постійної допомоги, турботи і стороннього догляду та не міг фізично забезпечити умови свого життя з того моменту, як йому була зроблена операція, тобто з 21.11.2012 року та по момент його смерті, а саме [INFO] року, загальною тривалістю 22 дні, що в свою чергу не є тривалим знаходженням в безпорадному стані. Стосовно ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги своєму братові, який її потребував, суд дійшов до наступного висновку. Виходячи із роз'яснень, які надав Вищій спеціалізований суд України у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Позивач в судовому засіданні зазначив, що відповідач не приймав ніякої участі у долі свого брата, знущався над ним, вимагав гроші, матеріально не допомагав коли він хворів , на операцію, участі при організації похорон не приймав, не був на похоронах, не надавав навіть моральної підтримки брату. Як встановлено в судовому засіданні відповідач по справі, [PERSON]., [INFO] є пенсіонером, єдиним доходом якого є пенсія за віком, він старше за віком померлого брата, а тому, як він зазначив, сам потребує допомоги. Крім того, як він так і його представник [PERSON] пояснили у судовому засіданні, що він не спілкувався з братом останній рік, так як вони посварились, між ними склалися неприязні стосунки. Про хворобу брата він не знав, дізнався про неї за кільки днів до його смерті, що він помер йому не сказали, про допомогу також не казали. Його представник [PERSON], яка є його дочкою, пояснила суду, що він пенсіонер, отримує мале пенсію, тому вона сама йому допомогає, грошей у нього не має. Ці факти підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Тобто матеріальне становище як померлого,позивача так і відповідача була скрутним, фактично рівним, проти чого не заперечував і позивач. Також позивач [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] не приймав участі при організації похорон свого брата та він сам за свої кошти та кошти дочок займалася похоронами. На підтвердження цього суду надані відповідні докази. (а.с.29-30) Однак, факт того, що [PERSON] за свої кошти займався організацією похорон брата не є підставою для усунення від спадщини другого рідного брата. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що діти відповідача надали допомогу позивачу у розмірі 1000 грн., проти чого він також не заперечував. Таким чином, позивачем [PERSON] та його представниками всупереч статті 60 ЦПК України не було доведено умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві під час знаходження його у безпорадному стані, а також що померлий [PERSON] потребував допомоги саме від свого другого брата [PERSON], оскільки як зазначено в рішенні вище, тільки при встановленні факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи, суд може усунути спадкоємця від права на спадщину. Оскільки судом встановлено, що підстав для усунення спадкоємця [PERSON] від права на спадщину після смерті свого брата, [PERSON],тому у суду не моє підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання за ним права на спадкування всієї спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року за адресою [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed