Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група», ТОВ «Інфоторія» про визнання договорів недійсними. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є засновником ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група». Між відповідачами ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» та ТОВ «Інфоторія» було укладено договір №86 від 05.05.2014 року про надання послуг з прибирання приміщення та договір №87 від 05.05.2014 року з надання розвантажувально-навантажувальних робіт. [PERSON] вважала, що вказані договори не спрямовані на реальне настання правових наслідків, тобто є фіктивними, оскільки на її думку послуги фактично не надавалися, а договори укладені з метою ухилення від сплати податків чи інших невідомих позивачу причин. Укладення оспорюваних договорів між відповідачами порушує права [PERSON] як засновника ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група». А тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просила визнати недійсними укладені між ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» та ТОВ «Інфоторія» договір №86 від 05.05.2014 року про надання послуг з прибирання приміщення та договір №87 від 05.05.2014 року з надання розвантажувально-навантажувальних робіт. Позивач [PERSON] не зявилася в судове засідання, хоча про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» заперечував проти задоволення позову зазначив, що оспорювані договори відповідають вимогам закону, направлені не реальне настання юридичних наслідків. А тому просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач ТОВ «Інфоторія» не зявився в судове засідання, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договорів, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є засновником ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група», а [PERSON] є керівником ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група», що підтверджено копією єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. (а.с.4-11). 05.05.2014 року між ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» та ТОВ «Інфоторія» було укладено договір про надання послуг №86, за умовами якого ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» доручив, а ТОВ «Інфоторія» прийняв на себе зобовязання з організації виконання комплексу робіт по прибиранню приміщення Замовника, що знаходиться за адресою м. Кременчук вулиця 50 років СРСР, будинок 29. Обумовлено, що оплата здійснюється протягом 10 банківських днів з моменту підписання Акту виконання робіт (наданих послуг) на основі рахунку, виставленого Виконавцем. Оплата здійснюється у національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця. Договір діє з 05.05.2014 року по 31.12.2014 року. (а.с. 12-13). 05.05.2014 року між ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» та ТОВ «Інфоторія» було укладено договір про надання послуг №87, за умовами якого визначено порядок взаємовідносин між Замовником і Виконавцем при плануванні і здійсненні навантаження або розвантаження вантажів від організацій постачальників та розрахунків між Сторонами. Виконавець зобовязався за завданням надати послуги, в порядку та на умовах, визначених Договором. А Замовник зобов'язався оплатити отримані послуги. Договір діє з 05.05.2014 року до 31.12.2014 року. (а.с.14-15). ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» та ТОВ «Інфоторія» уклали акт надання послуг №138 від 27.06.2014року про виконання послуг з прибирання приміщення, вартість послуги 58000,00 грн. з ПДВ, а також акт про надання послуг №139 від 27.06.2014 року про виконання розвантажувально-навантажувальних робіт, вартість послуги 40000,00 грн. з ПДВ., оформили податкову накладну №138 від 27.06.2014 року та податкову накладну №139 від 27.06.2014 року. (а.с.29-30, 36-37). ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» за виконані роботи згідно з актами №13 від 27.06.2014 року та №139 від 27.06.2014 року перерахувало кошти ТОВ "Інфоторія" в сумі 91000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №670 від 14.07.2014 року, а також перерахувало кошти в сумі 7000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №27 від 14.07.2014 року (а.с.31-32, 37-38). Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі. Статтею 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. (ст.10 ЦПК України). Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, встановленого в ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.4 ст.10 ЦПК України, суд роз'яснив позивачу [PERSON] принципи змагальності та диспозитовності цивільного процесу, запропонував подати докази в обґрунтування позовних вимог. Цей факт підтверджується листом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області №166015 вих. від 22.06.2015 року, який позивач отримала 06.07.2015 року (а.с.61-62). Зі змісту позовних вимог вбачається, що [PERSON] вважає недійсними укладені між ТОВ «Українська промислово-технічна проектна група» та ТОВ «Інфоторія» договір №86 від 05.05.2014 року про надання послуг з прибирання приміщення та договір №87 від 05.05.2014 року з надання розвантажувально-навантажувальних робіт, оскільки, на її думку, вони не спрямовані на реальне настання правових наслідків, тобто є фіктивними. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Проте позивач [PERSON] не подала суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження позовних вимог про недійсність оспорюваних нею договорів з підстав їх фіктивності. [PERSON] обґрунтувала позов лише власними думками. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договорів.

Outcome: dismissed