Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідачів відновити за власний рахунок газопостачання квартири [ADDRESS] та скласти акт підключення до системи газопостачання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником вищевказаної квартири на підставі Свідоцтва про право власності [NUMBER] виданого 15.03.2016 року приватним нотаріусом ОМНО Качур О.М. У зв'язку із заборгованістю попередньої власниці квартири [PERSON] газопостачання у даній квартирі було припинене та станом на 06.11.2018 року борг за послуги газопостачання складає 4 021,39 грн. Представник позивача неодноразово звертався до відповідачів з вимогою відновлення газопостачання, проте йому було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м. Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач надав до суду відзив та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки за адресою: [ADDRESS] відкритий особовий рахунок [NUMBER] на ім'я [PERSON], а отже позивач не є стороною договору постачання природного газу. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Колишнім власником даної квартири була [PERSON], на ім'я якої відкрито особовий рахунок на газопостачання [NUMBER]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2017 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виселено з квартири [ADDRESS]. 01.04.2016 року газопостачання у вищевказану квартиру було припинено у зв'язку із наявною заборгованістю колишнього власника, станом на 19.12.2018 року заборгованість складає 4021,39 грн. Після придбання квартири, позивач, як новий власник квартири, не звертався до відповідачів з приводу укладення договору постачання природного газу, у зв'язку з чим особовий рахунок на даний час відкрито на ім'я колишнього власника квартири, а саме на [PERSON] Відповідно до Постанови КМУ №758 від 01.10.2015р., яка діяла до 01.04.2017р., та чинної Постанови КМУ №187 від 22.03.2017 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» ТОВ «Одесагаз-Постачання» було та на даний час є постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до правил постачання природного газу затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 року, побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до правил постачання природного газу, затвердженого постановою КМУ від 30.09.2015 року, підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов. Відповідно до абз.2 п.11 Постанови КМУ №758 від 01.10.2015 та абз.2 п.14 Постанови КМУ №187 від 22.03.2017 Постачальники природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки, зобов'язані постачати природний газ побутовим споживачам, об'єкти газоспоживання яких розташовуються в межах відповідної території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, за ціною, що не може перевищувати граничних роздрібних цін на природний газ. У відповідності до п.11 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Відповідно до абз.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» та п.2 Розділу III вказаних Правил постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого НКРЕКП, які є однаковими для всіх побутових споживачів України і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір), затверджений Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, розміщений на офіційному сайті НКРЕКП, сайті ТОВ «Одесагаз-Постачання» в мережі Інтернет за визначеною адресою та в друкованому видані, що опубліковано в межах території ліцензованої діяльності: газета «Одеські вісті» від 12.12.2015 №107. Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". Відповідно до п.4.4. Договору об'єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу, або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період. Відповідно до п.5.5. Типового договору розподілу природного газу Споживач, що є побутовим, який за умовами цього Договору розраховується за лічильником газу, зобов'язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п'яти календарних днів (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ. У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об'єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об'єму споживання на відповідний період. Відповідно до п.5.6 Типового договору розподілу природного газу та пп.5 п.4 розділу IX Постанови НКРЕКП «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» №2494 від 30.09.2015, Оператор ГРМ зобов'язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об'єм та обсяг розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для можливості її використання суб'єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником Споживача. Визначені за цими умовами об'єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов'язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Величина об'єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ, поки інше не буде встановлено сторонами у відповідності до договору розподілу природного газу або у судовому порядку. Розрахунки за Договором здійснюються на підставі даних оператора ГРМ щодо об'єму постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період. Згідно п.1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Частиною 1 ст.19 зазначеного закону визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що позивач після набуття права власності на вищевказану квартиру, зобов'язаний був укласти з ТОВ «Одесагаз-Постачання» договір постачання природного газу, а також відкрити на своє ім'я особовий рахунок. На даний час позивач не є стороною договірних правовідносин з відповідачами, з заявою про укладення договору він не звертався, що у свою чергу позбавляє його можливості для звернення з вимогами до відповідачів щодо зобов'язання вчинення певних дій.

Outcome: dismissed