Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

30 травня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що його рідними дідом та бабою по лінії батька були [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну ділянку площею 4,68 га, що розташована на території Супрунівської сільської ради та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила, його баба [PERSON], яка померла [INFO] року. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, в тому числі на земельну ділянку площею 4,68 га, яку [PERSON] фактично прийняла у спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] Його рідний батько [PERSON] помер [INFO] року, тобто ще до смерті своїх батьків, а тому він є спадкоємцем за правом представлення після смерті батька на спадкове майно, що залишилось після смерті діда та баби. На даний час [PERSON] має намір прийняти спадщину, що залишилась після смерті баби, оскільки про відмову від прийняття спадщини він не заявляв, але своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що був юридично не обізнаний щодо порядку прийняття спадщини та вважав, що він і так прийняв спадщину автоматично, бо був малолітнім на час смерті батька, а також через те, що він не знав про існування спадкового майна у виді земельних ділянок через неправомірну поведінку [PERSON], яка про намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] йому не повідомила та, визначивши через суд додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, подала відповідну заяву нотаріусу та прийняла спадщину померлої [PERSON] Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визначити йому додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] тривалістю в три місяці за правом представлення після смерті батька [PERSON] 08 серпня 2016 року від позивача надійшла заява про уточнення позову, де відповідачем зазначена Супрунівська сільська рада, в якій останній просив визначити йому додатковий строк лише після смерті діда [PERSON], який помер [INFO] року, посилаючись на те, що він є сином [PERSON], який помер [INFO] року, та онуком [PERSON], який помер [INFO] року. Вважає, що він фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті діда, оскільки на той час йому було лише 14 років, а тому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю в три місяці. У судовому засіданні 10 серпня 2016 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявили суду клопотання про заміну неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача Супрунівську сільську раду, оскільки позивач змінив підстави позову та змінив відповідача. Ухвалою суду від 10 серпня 2016 року за клопотанням позивача [PERSON] та його представника [PERSON] неналежного відповідача [PERSON] було змінено на належного відповідача Супрунівську сільську раду Білопільського району Сумської області. [PERSON] була залучена судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві, підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Супрунівської сільської ради Білопільського району в судове засідання не з'явився, голова сільської ради Боровик М.В. направив суду листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають повністю. Третя особа - [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги не підтримали, суду зазначили, що позивач зазначив у позові про фактичне прийняття ним спадщину після смерті діда за правом представлення. В той же час він ставить питання, що пропустив строк подання заяви нотаріусу, при цьому не навів жодної поважної та обгрунтованої причини пропуску встановленого законом строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті діда. Але якщо позивач вважає, що фактично прийняв спадщину, то в такому випадку необхідності у визначенні додаткового строку немає. Посилання [PERSON] на те, що вона приховувала існування спадкового майна є надуманим та нічим не підтверджується. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримала, суду пояснила, що вимоги позивача законні, він дійсно прийняв спадщину після смерті діда. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, в.о. завідувача Улянівської нотаріальної контори Калініченко Є.Ю. направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши позивача [PERSON], його представника [PERSON], третю особу [PERSON], її представника [PERSON], третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] року в м. Білопілля Сумської області, його батьком був [PERSON], який помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про смерть його батька (а.с. 5, 9). Батьками [PERSON], відповідно дідом та бабою позивача, були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] є рідною тіткою позивача по лінії батька, що підтверджується свідоцтвами про її народження та одруження (а.с. 67-68). [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, зокрема на земельну ділянку площею 4,68 га, що розташована на території Супрунівської сільської ради та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 10). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16 серпня 2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, не заводилась (а.с. 106). Із довідки Супрунівської сільської ради №401 від 26 травня 2016 року вбачається, що [PERSON] постійно і до дня смерті свого чоловіка [PERSON] проживала з ним в одному будинку в с. Ганнівка-Тернівська Білопільського району Сумської області, вели спільне господарство (а.с. 12). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 7). Також судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 грудня 2012 року [PERSON] визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] тривалістю у два місяці з дня набрання чинності рішенням суду. Рішення суду набрало законної сили 25 грудня 2012 року (а.с. 13). Із копії спадкової справи №35/2013, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, вбачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подала її донька [PERSON] на підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 13 грудня 2013 року (а.с. 69-72). Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла, але юридично не оформила, дружина покійного [PERSON], баба позивача, яка вступила в управління спадковим майном. Вказані обставини також були встановлені рішенням Білопільського районного суду від 13 рудня 2012 року у справі за позовом [PERSON] до Супрунівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 13). Згідно з абз. 2 ч. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При їх відсутності відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснювалось позивачу питання з приводу належного відповідача у даному спорі. Але позивач та його представник наполягали, що належним відповідачем є саме Супрунівська сільська рада, оскільки нікому із спадкоємців ще не видано свідоцтво про спадщину після смерті [PERSON] і подача [PERSON] заяви нотаріусу про прийняття спадщини не є підставою вважати її належним відповідачем. Аналізуючі зазначені вище факти, суд вважає, що належним відповідачем у даній справі повинна бути [PERSON], а не Супрунівська сільська рада Білопільського району, тому що, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини, [PERSON] фактично її прийняла. Таким чином, позов [PERSON] заявлений не до належного відповідача Супрунівської сільської ради Білопільського району. Крім того, відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Враховуючи викладене, оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] його сина [PERSON] вже не було в живих, на підставі ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР спадкоємцем є його онук [PERSON] Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З огляду на положення ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР дії, які свідчать про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У своїй позовній заяві [PERSON] одночасно зазначив, що він фактично прийняв спадщину, але юридично її не оформив. І тут же зазначає, що пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і просив визначити йому додатковий строк. У судовому засідання суд з'ясовував у позивача його позицію у даній справі. Суду він зазначив, що вважає себе таким, що фактично прийняв спадщину після смерті діда. І в той же час все рівно просив визначити додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спдащини. На питання суду, чи звертався він із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса і чи прийняв таку заяву нотаріус, позивач суду зазначив, що заяву нотаріусу він подав, при цьому письмових доказів на підтвердження цього суду він не надав, хоча як зазначалось вище, нотаріус суду повідомив, що спадкова справа після смерті діда позивача не заводилась, а після смерті баби спадкова справа заведена за заявою [PERSON] Крім того, позивач не зміг пояснити суду, чи прийняв заяву нотаріус чи відмовив у її прийнятті, лише наполягав, що у судове засідання необхідно викликати нотаріуса, яка і повинна все сама пояснити. У відповідності з ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. Аналогічна норма закріплена і в ч. 3 ст. 1272 ЦК України: за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що позивач стверджує, що він фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його діда [PERSON], тому суд вважає, що підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає. В той же час позивач наполягав на визначенні йому додаткового строку для прийняття спадщини, але не надав жодного належного та допустимого доказу на пітдвердження того, що з поважних причин пропустив цей строк. Тим більше, даний позов ним заявлений не до належного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed