Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області в особі Житлово-побутової комісії ГУ СБ України у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі контракту про проходження військової служби від 28.04.2010 проходив військову службу в органах Служби безпеки України у званні полковника на посаді першого заступника начальника управління по Головному управлінню Служби безпеки України у м. Києві та Київській області. На виконання розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.09.2012 №500 «Про надання службової квартири» Печерська районна в м. Києві державна адміністрація видала позивачу ордер №12625 на право зайняття службового жилого приміщення від 20.09.2012. Наказом Служби безпеки України «По особовому складу» від 11.10.2013 №1202-ос позивача було звільнено з військової служби по Головному управлінню Служби безпеки України у м. Києві та Київській області за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «б» пункту 62 у запас Служби безпеки України. Однак, листом від 16.09.2016 №51/17/7-1039/24 позивача було повідомлено, що наказом Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області від 01.09.2015 №619 скасовано рішення про надання позивачу трикімнатної службової квартири [ADDRESS]. Позивач вважає, що вказаний наказ та рішення житлово-побутової комісії Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області про скасування рішення начальника Головного управління про надання позивачу квартири, оформлене протоколом №4 від 11.11.2014, є протиправними та такими, що мають бути скасовані судом, оскільки, позивач був звільнений за станом здоров'я, а не за власним бажанням, та така підстава, як не вселення до службової квартири, не може бути підставою для втрати права користування службовим житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просив відмовити в повному обсязі. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначив, що комісія зі службового розслідування констатувала, що надання позивачу та членам його сім'ї службової квартири здійснено безпідставно та з порушенням ст. 48 ЖК УРСР. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу в органах Служби безпеки України у званні полковника на посаді першого заступника начальника управління по Головному управлінню Служби безпеки України у м. Києві та Київській області. (а.с. 6) Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.09.2012 №500 «Про надання службової квартири» затверджено рішення адміністрації Управління Служби безпеки України у м. Києві про надання службової квартири [ADDRESS] військовослужбовцю [PERSON] на родину із 5 осіб. (а.с. 10) Печерська районна в м. Києві державна адміністрація видала позивачу ордер №012625 на право зайняття службового жилого приміщення від 20.09.2012. (а.с. 11) Наказом Служби безпеки України «По особовому складу» від 11.10.2013 №1202-ос позивача було звільнено з військової служби по Головному управлінню Служби безпеки України у м. Києві та Київській області за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «б» пункту 62 (за станом здоров'я - обмежено придатний до військової служби) у запас Служби безпеки України. (а.с. 20) У Свідоцтві про хворобу №372/4583 від 25.09.2013 зазначено про те, що [PERSON] обмежено придатний до військової служби. (а.с. 18) Протоколом №4 засідання житлово-побутової комісії Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 11.11.2014 постановлено виїхати на місце з метою перевірки, чи дійсно квартира [ADDRESS] є вільною; у випадку підтвердження факту не заселення означеної квартири, скасувати рішення про надання [PERSON] службового житла; звернутись до Печерської районної у м. Києві держадміністрації щодо скасування рішення про видачу [PERSON] ордера. (а.с. 16) Наказом начальника Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області від 01.09.2015 №619 скасовано рішення про надання позивачу на родину з 4-х осіб трикімнатної квартири [ADDRESS]. (а.с. 13) Відповідно до вимог ст. 47 Конституції України, держава гарантує кожному прав на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. У п. 7 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями зазначено про те, що військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності у них за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими житловими приміщеннями. В свою чергу, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 27 Закону України «Про Службу безпеки України», держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років. Підставою для винесення наказу начальника Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області від 01.09.2015 №619, яким скасовано рішення про надання позивачу на родину з 4-х осіб трикімнатної квартири [ADDRESS], послугувало те, що позивач не вселився до зазначеної квартири та звільнився з військової служби, не прослуживши в Управлінні та в системі СБУ 10 років, через що втратив право на одержання службового житла від Служби безпеки України, оскільки, як вбачається зі змісту наказу, такий винесено враховуючи рішення житлово-побутової комісії від 11.11.2014. Однак, обставини, наявність яких послугувала для винесення наказу №619 від 01.09.2015 про скасування рішення про надання позивачу квартири [ADDRESS], не можуть прийматися до уваги як належні підстави для скасування рішення про надання позивачу службової квартири, оскільки, не вселення до службової квартири не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування службовим житловим приміщенням. Крім того, відповідно до ст. 124 ЖК УРСР, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Отже, підлягають виселенню із службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення, службовці, які припинили трудові відносини за власним бажанням, однак, як встановлено судом, позивача звільнено зі служби за станом здоров'я. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що на момент виділення позивачу квартири [PERSON] та члени його сім'ї були забезпечені житлом, оскільки, як вбачається з оскаржуваного наказу, такий винесено на підставі рішення житлово-побутової комісії від 11.11.2014. В свою чергу, відповідно до Протоколу №4 засідання житлово-побутової комісії Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 11.11.2014, підставою для скасування рішення начальника Головного управління зазначено: не вселення позивача до квартири та звільнення його з військової служби. Отже, наявність чи відсутність у позивача іншого житла на момент прийняття рішення про надання йому службової квартири не була підставою при винесенні оскаржуваного наказу №619 від 01.09.2015. Також, не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на те, що квартири [ADDRESS] фізично не існує, оскільки, відповідно до листа №105/01-4053-1 від 11.09.2017, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація повідомила, що відповідно до розпорядження Печерської районної в .м Києві державної адміністрації №370 від 20.07.2012, квартира [ADDRESS] була включена до числа службових, на підставі розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації №500 від 19.09.2012 надана позивачу. Інформації та відповідних матеріалів стосовно зміни нумерації квартири в Печерській райдержадміністрації не виявлено. (а.с. 113) З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог [PERSON], а саме визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу начальника Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області Глуговського М. від 01.09.2015 №619 про скасування рішення про надання трикімнатної службової квартири [ADDRESS] Івану Івановичу на родину з 4-х осіб. Не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення житлово-побутової комісії Головного управління СБУ у м. Києві та Київській області про скасування рішення начальника Головного управління про надання позивачу квартири, оформлене протоколом №4 від 11.11.2014, оскільки, зазначене позивачем рішення не є по суті рішенням, а є протоколом засідання, яким не скасовано рішення про надання позивачу службового житла, а викладено перелік дій, які мають вчинитися для встановлення існування підстав для скасування рішення про надання позивачу службового житла. Враховуючи встановлені судом обставини справи та виходячи з вимог чинного законодавства, якими регламентовані спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved