Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

05 червня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 1993 році сторони по справі уклали шлюб, а 20 липня 1994 року у них народилася донька, [PERSON]. У 2005 році їх шлюб було розірвано, після чого відповідач фактично не приймав участі у вихованні дитини. Аліменти сплачував нерегулярно і ніяк не допомагав. Позивачці самій довелось утримувати доньку, забезпечувати їй належні умови проживання. Донька сторін по справі закінчила навчання на контрактній основі в технікумі та вступила у вищий навчальний заклад також на контрактній основі, що потребує немалих коштів. Таким чином, позивачка просить суд врахувати всі обставини справи і стягнути з відповідача заборгованість по аліментам, яка складає 28 745 грн. 81коп. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. У випадку повторної неявки відповідача просила ухвалити по справі заочне рішення (а.с.42). Відповідач у судове засідання двічі не зявився, будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Належне його повідомлення міститься на аркушах справи 41,44. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №004307 від 07 вересня 1994 року (а.с.10), батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №159716 від 07 червня 2005 року (а.с.9), шлюб між сторонами розірвано. Як випливає з копії двостороннього договору про надання освітніх послуг №14Д1015бд (а.с.7) розмір плати за навчання [PERSON] у вищому навчальному закладі складає 4 500 гривень щороку. Як вбачається з копії розрахунку заборгованості по аліментам (а.с.а.с.5-6), заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 20.07.2012 року складає 28 754, 81 грн. Таким чином, виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів перебуває на виконанні у виконавчій службі, з матеріалів справи не вбачається, що виконавче провадження закривалося. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Вказана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Крім того, в розумінні вказаної вище норми Закону не передбачено стягнення за рішенням суду заборгованості за аліментами, які вже стягуються за виконавчим листом, пред'явленим до виконання згідно рішення суду, задля уникнення подвійного стягнення. Тобто, в разі утворення, зокрема в даному випадку, заборгованості за аліментами, її стягнення проводиться виконавчою службою на підставі того ж виконавчого листа. З огляду на вищевказані обставини та вимоги закону, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам на повнолітню дитину. При цьому відмова в задоволенні судом позовних вимог позивачки про стягнення суми заборгованості по аліментам жодним чином не знімає з відповідача обов'язку по сплаті такої суми боргу, а державного виконавця відповідного відділу ДВС обов'язку вжиття заходів примусового виконання рішення суду в порядку та на умовах, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який діяв на момент подачі позову, позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому на підставі ч.2 ст. 88 ЦПК України його слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed