Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] (далі -позивач) звернулась до суду з позовом про скасування рішення комісії Публічного акціонерного товариства «Київенерго» ЄДРПОУ 00131305 (надалі по тексту, - Відповідач, ПАТ «Київенерго») оформленого протоколом № 2478 від 22.04.2014 року засідання комісії з розгляду акта про правопорушення № 32001 від 20.03.2014року. та стягнення моральної шкоди у розмірі 4000грн. В ході розгляду справи позивач змінив предмет позову та просив скасувати протокол № 1010 від 26.06.2014 року засідання комісії СВП за спірних питань по розгляду акта про порушення № 32001 від 20.03.2014р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Електропостачання квартири забезпечує відповідач. 20.03.2014р. представниками відповідача було проведено технічну перевірку помешкання та складено Акт про порушення № 32001 від 20.03.2014 року. 22.04.2014року на підставі Акту про порушення № 32001 від 20.03.2014 року було прийнято рішення комісії Відповідача оформлене протоколом № 2478 від 22.04.2013 року. Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернулась із скаргою на дії відповідача до Національної комісії з регулювання енергетики (далі НКРЕ). За наслідком розгляду скарги НКРЕ виявлено порушення у діях відповідача при складанні акту про правопорушення. Рішенням комісії СВП зі спірних питань по розгляду акта правопорушення № 32001 від 20.03.2014р. яке оформлено протоколом № 1010 від 26.06.2014р. позивачу донараховано до сплати вартість неврахованої електричної енергії на суму 6386,23 грн. Позивач вказує, що вказане рішення порушує права та охоронювані законом інтереси, тому звернулась до суду із вказаним позовом та просить скасувати протокол № 1010 від 26.06.2014року засідання комісії СВП зі спірних питань по розгляду акта про порушення № 32001 від 20.03.2014р. та стягнути моральну шкоду у розмірі 4000грн. У судовому засіданні, позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засідання представник відповідача проти позову заперечував, вказував на те що під час перевірки було виявлено факт самовільного підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника позарахунковим засобом обліку електричної енергії при відсутності договору з електропостачальником. Було складено акт про порушення № 32001 від 20.03.2014 року. На засіданні комісії з розгляду актів Правил користування електричною енергією 22.04.2014 року було ухвалено рішення про проведення нарахування згідно п. 3.5 за формулою 2.7 методики визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕ. Відповідно до методики було визначено вартість недоврахованої електричної енергії. 26.06.2014р. відбулось засідання комісії СВП зі спірних питань по розгляду акта про порушення . На засіданні прийнято рішення про відміну рішення комісії яке оформлене протоколом № 2478 від 22.04.014р. та здійснити перерахунок за шість місяців. Нарахування за недораховану електричну енергію здійснено за період з 21.09.2013р. по 20.03.2014р. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до п.4 ст.4 ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України є актами цивільного законодавства, тому Правила користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затверджені постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357 є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2014 року під час перевірки стану електроустановки позивача за адресою: [ADDRESS], представниками Відповідача було виявлено факт самовільного підключення електропроводки до електричної мережі енергопостачальника позарахунковим засобом обліку електричної енергії. Підключення виконано прихованим методом, при контрольному огляді виявити порушення можливості не було. Згідно ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» порушення Правил КЕЕ є правопорушенням у сфері електроенергетики та тягне за собою відповідальність згідно діючого законодавства. Перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656. На підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань комісії з розгляду актів про порушення, визначаються обсяг та сума завданих споживачем збитків. Так, на підставі акта № 32001 від 20.03.2014 року про порушення Правил користування електричною енергією, комісією по розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією було прийнято рішення, оформлене протоколом за № 2478 від 22.04.2014 року, згідно якого комісією здійснено перерахунок обсягу недооблікованої електричної енергії за період з 21.03.2011 року по 20.03.2014 року та зроблено висновок про те, що до сплати підлягає сума в розмірі 30174,99 грн. 18 червня 2014року за зверненням позивача відбулось засідання комісії з розгляду та розв'язання суперечностей, спірних ситуацій між відповідачем та споживачем за участі представника НКРЕ. Комісіє. Прийнято рішення, рекомендувати переглянути нарахування обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення ПКЕН згідно п.3.5 за формулою 2.7 Методики за період з дня останнього контрольного огляду приладу обліку до дня виявлення порушення, але не більше за шість календарних місяців. 26 червня 2014року відбулось засідання комісії СВП зі спірних питань по розгляду акта про порушення № 32001 від 20.03.2014р. На засіданні було прийнято рішення про відміну рішення комісії оформлене протоколом № 2478 від 22.04.2014 та здійснення перерахунку зі шість місяців. Нарахування за недораховану електричну енергію за адресою: [ADDRESS] здійснено за період з 21.09.2013р. по 20.03.2014р.. Сума до сплати складає 6386, 23 грн. Дане рішення зафіксоване протоколом № 1010 від 26.06.2014р. В судовому засіданні представник позивача заперечував факт самовільного підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника. За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст. 16 ЦК України. Одним із таких способів, як зазначено у п. 10 ч. 1 наведеної статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання встановлює, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживача. Тобто, за змістом вказаної норми суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акта. Дослідивши правову природу рішення комісії, яке позивач просить скасувати, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідне рішення не є актом, який безпосередньо тягне за собою виникнення, зміну чи припинення певних прав або обов'язків позивача, не тягне для споживача негативних правових наслідків у вигляді примусового безспірного стягнення вартості додатково нарахованого обсягу електричної енергії, оскільки не є документом, на підставі якого здійснюється стягнення у примусовому порядку. Рішення комісії не є актом, який породжує певні правові наслідки, зазначене рішення не спрямовано на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів цих відносин, воно не є за своєю суттю рішенням державного чи іншого органу, тобто офіційним документом. Зокрема, згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електроенергією. Як зазначається у п. 7 Правил користування електричною енергією новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електроенергією. Відповідно до п.п. 19, 20, 21 Правил користування електричною енергією, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Іншими словами, кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно боржником за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Згідно з п. 48 Правил користування електричною енергією, споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. А пунктом 42 даних Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до статті 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є, зокрема, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку, порушення правил охорони електричних мереж, порушення правил користування енергією. Тому, суд вважає, що питання про наявність правових підстав для стягнення зі споживача плати за порушення ПКЕЕ на підставі відповідного акта перевірки та рішення комісії має вирішуватись під час розгляду справи за позовом про стягнення грошових коштів за вчинене порушення або про зобов'язання вчинити певні дії, пов'язані з відновленням становища, яке існувало до виникнення відповідного спору. В такому разі оскаржені акти підлягатимуть оцінці в сукупності з іншими доказами у відповідності з вимогами статті 212 ЦПК України. При цьому, в обох випадках сторони мають належними та допустимим доказами довести або спростувати факт вчинення відповідного правопорушення. Крім цього. відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не зазначено, в чому полягає вина відповідача, якими неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяна шкода, з яких міркувань виходив позивач при визначенні розміру її відшкодування та не наведено докази, які підтверджують позовні вимоги в цій частині. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed