Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON], Відділу Держгеокадастру, третя особа: Садівниче товариство «Утес» про визнання порушень меж земельної ділянки, яка знаходиться в приватній власності, правил добросусідства, при визначенні меж суміжних землекористувачів, а також усунення перешкод у користуванні. 30.05.2017 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримав та просив суд прийняти рішення про звільнення земельної ділянки №103, розташованої на території садівничого товариства «Утес» Новоолександрівскої сільської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, загальною площею 0,0425 га., яка належить [PERSON], на праві приватної власності, та має кадастровий номер 1221481500:01:025:0161, від паркану, встановленого власником суміжної земельної ділянки [PERSON], який проходить вздовж межі земельних ділянок №103 і №104 по частці землі моєї земельної ділянки №103. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити у звязку з його необґрунтованістю. Відділу Держгеокадастру та представник Садівничого товариства «Утес» у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомили. Суд вислухавши у судовому засіданні думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними докази, суд дійшов до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема може бути визнання правочину недійсним (ст. 15-16 ЦК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ст. 64 ЦПК України). Речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи (ст. 66 ЦПК України). Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки №103 площею 0,0425 га, розташованої на території садівничого товариства «Утес», Новоолександрівської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської областію, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку - серія ЯИ № 034722 від 25 лютого 2010 року, а також, за розпорядженням голови Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, отримано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - серія САЕ № 874889 від 21 січня 2013 року. Вказані документи зареєстровані в Державному реєстрі прав на нерухоме майно [PERSON] з державного реєстру серія СЕК № 025865 від 21 січня 2013 року. Кадастровий номер земельної ділянки 1221481500:01:025:0161. Як пояснив позивач у судовому засіданні, ще в 90-ті роки, коли власники земельних ділянок розписувались отримання якихось межових знаків, у кращому випадку це були просто кілки, які при бажанні підлягають заміні. Власник сусідньої земельної ділянки №104 [PERSON] побудувала дві тверді межі вигляді підпірних стінок , довгі сторони яких утримують перепад землі, а короткі сторони розташовані по лінії межі між ділянками №103 та №104. В подальшому усі замірювання земельної ділянки позивача проводились цих капітально встановлених підпірних стінок. В 1994 році по межі земельних ділянок 103 і 104, уздовж цих штучних лінійних споруд, ним встановлений паркан вигляді закопаних труб, між якими натягнута сітка «рабиця». З того часу і до міс листопада 2012 року межа між земельними ділянками № 103 і № 104 не змінювалась претензій з боку сусідніх власників не надходило. Починаючи з листопаду 2012 року і до лютого 2016 року, між власниками суміжних земельних ділянок № 103 (власник [PERSON]І.) і № 104 (власник [PERSON] П.) розпочався земельний спір. Особливістю цього спору було те, що [PERSON], за допомогою найнятих людей, ліквідує межову споруду ( паркан, стоячий по межі діл. № 103 і № 104 на землі діл. № 103), який їй не належав і все це було зроблено без згоди суміжного землекористувача. Замість зламаного паркану, встановили бетонний, висотою біля двох метрів, та ще й з південного боку (затінення) земельної ділянки, що належить позивачу. Як пояснив позивач у судовому засіданні, він зі свого боку, починаючи з 20 листопада 2012 року, звертався з заявами до голови садівничого товариства «Утес», писав листа до начальника Дніпропетровської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру», в яких повідомляв про порушення «Статуту» садівничого товариства і законів України, з боку суміжних землекористувачів. Головною вимогою в цих заявах було звільнення його земельної ділянки від паркану, встановленого [PERSON] Єдиним досягненням в цьому напрямі була виписка з протоколу загальних зборів с/т «Утес» від 24 серпня 2013 року, в якій пропонувалось [PERSON] до 30 вересня 2013 року демонтувати паркан, а у разі невиконання рішення загальних зборів, суперечку перенести на розгляд суду. Коли він готував позовну заяву до суду, він вже знав, що [PERSON] отримала кадастровий номер на свою земельну ділянку №104, стало питання проходження межі між нашими ділянками. Якщо вона проходить по паркану, то явно було б накладання меж земельних ділянок №103 і 104 і провина, у цьому випадку, була б на землевпорядній організації, яка розробляла технічну документацію для [PERSON] У зв'язку з тим, що на виміри він запрошений, в установленому порядку, не був, як суміжний землекористувач, проходження межі залишалось під знаком питання. У березні 2017 року він звернувся до незалежного інженера-землевпорядника з проханням зробити зйомку земельних ділянок №103 і №104. При ознайомленні з матеріалами справи, а саме з листами «План меж земельної ділянки № 104» і «Кадастровий план земельної ділянки № 104», що входять в технічну документацію по землеустрою [PERSON], видно, що лінійні розміри земельної ділянки, схема якої розміщена на цих листах, співпадає з схемою, зробленою на його прохання інженером-землевпорядником. З цього виходить виведення, що накладання меж земельних ділянок №103 і №104 немає, межі земельної ділянки №104 в натурі (на місцевості) мають дійсні лінійні розміри. А ось те, що стосується паркану, встановленого [PERSON] в 2012 році, можна з упевненістю стверджувати, що він стоїть на частці землі його земельної ділянки № 103. Саме тому ним і було змінено предмет позову. Як встановлено у судовому засіданні,[PERSON], являється власницею земельної ділянки площею 0,0420 га, розташованою на території садового товариства «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Це підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю - серія ДП ДН № 016776 від 30 липня 1997 року. Державний акт видано на підставі рішення виконкому Волоської сільської Ради народних депутатів від 21 травня 1997 року № 27 за призначенням - ведення садівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 309. В липні 2015 року [PERSON] звернулася до ліцензійної організації TOB «Український земельно-правовий центр» з заявою на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передбаченої А.01.06 - для ведення колективного садівництва площею 0,0420 га, яка належить їй на праві власності, з метою отримання кадастрового номеру. На підставі даної технічної документації, земельній ділянці, площею 0,0420 га., яка належить [PERSON] на праві власності, було присвоєно кадастровий номер 1221481500:01:025:0118 У липні 1997 року на виконання рішення виконкому №27 Волоської сільської ради народних депутатів від 21 травня 1997 року, інженером-землевпорядником Дніпропетровського філіалу інституту землеустрою, в присутності представників відділу по земельним ресурсам, народного депутату та землевласника [PERSON], суміжних землекористувачів [PERSON], [PERSON] встановлені межі земельної ділянки площею 0,0420 га, яка передавалася [PERSON] у власність. Відповідно був складений Акт встановлення меж земельної ділянки що передається у власність [PERSON], та План земельної ділянки, що передається у власність. Даний Акт підписав і суміжний землекористувач - [PERSON] Письмових зауважень від нього не поступало. Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, від того часу межі, належної [PERSON] земельної ділянки, не змінювалися і площа земельної ділянки теж не змінилася. Це підтверджується Актом відновлення меж земельної ділянки, передбаченої для ведення садівництва на території с/т «Утес», діл. 104, Волоської сільської ради, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, та Планом меж земельної ділянки, які знаходяться в матеріалах технічної документації із землеустрою. Закон України «Про Державний земельний кадастр» передбачив, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень. Після того, як було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для отримання кадастрового номеру, суміжний землекористувачі - [PERSON] безпідставно відмовився погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме Акт встановлення (погодження) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та План меж земельної ділянки та прийому-передачі межових знаків. Інші суміжні землекористувачі були відсутні при погодженні технічної документації. 26 липня 2015 року Волоською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області, у складі земельної комісії: - Голови садового товариства «УТЕС» [PERSON], членів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], складено Акт, про відмову суміжних землекористувачів земельних ділянок 103, 76, 77, 105 в с/т «УТЕС» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, від підпису в акті встановлення меж земельної ділянки №104, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДН №016776, виданого на підставі рішення виконкому Волоської сільської Ради народних депутатів від 21 травня 1997 року № 27 за призначенням - ведення садівництва, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №309. Відповідно до висновків комісії, межі, за якими зроблено геодезичну зйомку для встановлення (відновлення) меж земельної ділянки №104 в с/т «УТЕС» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області [PERSON], вважаються дійсними. З набранням чинності Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, визначено новий порядок ведення державної реєстрації земельних ділянок. Відповідно до законодавства державну реєстрацію земельної ділянки здійснюють державні кадастрові реєстратори територіальних органів земельних ресурсів. Послідовність проведення державної реєстрації земельної ділянки визначається Порядком ведення Державного земельного кадастру. Першим кроком у процесі проведення реєстрації земельної ділянки є подання державному кадастровому реєстратору заяви про державну реєстрацію земельної ділянки. До заяви в обов'язковому порядку додаються: оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі); електронний документ, який містить відомості про результати робіт із землеустрою та оцінки земель і є підставою для внесення даних до Державного земельного кадастру; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про державну реєстрацію земельної ділянки перевіряє: повноваження особи, що звернулася з такою заявою; наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; розташування об'єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень; придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, визначеним законодавством, державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті та обліковує її шляхом реєстрації у Державному земельному кадастрі з присвоєнням їй реєстраційного номера та фіксацією дати її реєстрації. Заява реєструється в день її надходження в порядку черговості. Дата реєстрації заяви у Державному земельному кадастрі є датою її прийняття. Законодавством визначено строк проведення державної реєстрації земельної ділянки, який становить 14 календарних днів з дня реєстрації заяви. Протягом визначеного строку державний кадастровий реєстратор опрацьовує подані документи і за результатами проведеної роботи здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку на титульному аркуші документації із землеустрою про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру та повертає заявникові таку документацію. Проставлення державним кадастровим реєстратором зазначеної позначки є підставою для передачі відповідної документації на затвердження органу державної влади або органу місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню відповідним органом). На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор на безоплатній основі надає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Державний кадастровий реєстратор може приймати рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі: невідповідності поданих документів вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів не в повному обсязі. У таких випадках державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення. Розташування в межах належної [PERSON] на праві приватної власності земельної ділянки, яку передбачалося зареєструвати, інших земельних ділянок (або їх частин) які належать сумісним землекористувачам, державним реєстратором виявлено не було. Тобто, відповідно до геодезичного звіту, будь яких накладок на земельні ділянки суміжних земелекористувачів виявлено не було. Документи [PERSON] подані в повному обсязі. За висновками комісії, межі земельної ділянки №104, яка належить [PERSON] на праві власності, являються дійсними. Державним реєстратором зроблено позначку на титульному аркуші документації із землеустрою про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор наддав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Таким чином кадастровий номер було присвоєно належній [PERSON] на праві приватної власності, земельній ділянці, на законних підставах. Права суміжних землекористувачів не порушені. [PERSON]І не надав жодного належного доказу порушення його права, тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed