Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою № 53 по вул.. Набережна, 19 в м. Червонограді Львівської області, яка належить їй та [PERSON] на праві сумісної власності подружжя; встановити порядок користування зазначеною квартирою, виділивши їй у користування жилу кімнату площею 12,6 кв.м. (на поверхневому плані техпаспорту за № 4) та жилу кімнату площею 9,8 кв.м. (на поверхневому плані техпаспорту за №5), кладову площею 0,8 кв.м. (№3), балкон (лоджію) площею 1,3 кв.м. (вихід з кімнати № 5), а у користування відповідача кімнату площею 20,2 кв.м. (на поверхневому плані техпаспорту за №7) та балкон (лоджія) площею 1,4 кв.м. (вихід з кімнати №7), кладову площею 0,8 кв.м. (№XXII), всі інші приміщення, які є місцями загального користування, а саме: кухню, ванну кімнату, туалет, два коридори залишити у спільному користуванні. Вимоги обгрунтовані тим, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 09.09.1989 року. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.07.2015 року шлюб з відповідачем розірвано. За час їхнього спільного проживання в шлюбі була придбана трикімнатна квартира загальною площею 70,4 кв.м. за адресою, вказаною вище. Спірна квартирна знаходиться на 5-му поверсі в 5-ти поверховому будинку, а тому вона поділу не підлягає, оскільки неможливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Зазначає, що добровільно встановити порядок користування цією квартирою нне може з відповідачем, а без встановлення такого порядку подальше спільне користування квартирою неможливе через те, що відповідач зловживає спиртними напоями і з квартири пропадають її речі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, окрім стягнення з нього судового збору, оскільки коштів на сплату такого немає, так як не працює. Представник третьої особи Виконкому Червоноградської міської ради у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні даного спору покладається на думку суду. Представник третьої особи КП «Червонограджитлокомунсервіс» у судовому засіданні при вирішенні справи поклався на думку суду. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи КП «Червонограджитлокомунсервіс», зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.09.1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії II-СГ № 433530 (а.с. 8). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 08.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 10.04.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], що належить продавцям на праві спільної часткової власності (а.с. 11). Як видно з поверхневого плану квартири, що знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Набережна, 19/53 Львівської області зазначена квартира знаходиться на пятому поверсі пятиповерхового будинку загальною площею 70,4 кв.м., з яких: перша кімната 12.6 кв.м. (на поверхневому плані техпаспорта № 4), друга кімната 9,8 кв.м. (на поверхневому плані техпаспорта № 5), третя кімната 20,2 кв.м. (на поверхневому плані техпаспорта № 7), кухня 8,7 кв.м. (№8), ванна кімната 2,7 кв.м. (№6), туалет 1,6 кв.м. (№9), коридор 5,8 кв.м., 4,0 кв.м. (№1, №2), кладова 0,8 кв.м., 0,8 кв.м. (№3, №XXII), балкон (лоджія) 1,4 кв.м. (вихід з кімнати №7), 1,3 кв.м. (вихід з кімнати №5). Згідно з копією реєстраційного посвідчення на квартиру ДКП Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації від 11.04.2002 року квартира [ADDRESS] в цілому зареєстрована за [PERSON] (а.с. 12). Як видно з довідки КП «Комінтех» № 6186 від 21.07.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 2 осіб: [PERSON] власник, [PERSON] чоловік (а.с. 7). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 60, частини 1 статті 61, статті 68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.63 СК України). Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч.1 ст.372 ЦК України). Згідно з положенням частини 1 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У разі незгоди громадянина - власника квартири в будинку державного або громадського житлового фонду, в якому частина жилих приміщень передана у приватну власність, з рішенням, що тягне за собою припинення його права власності (про знесення будинку, переобладнання жилого будинку в нежилий), це рішення відповідно до ст.52 Закону "Про власність" і ст.172 Житлового кодексу не може бути виконано до вирішення спору судом. При розгляді такого спору вирішуються й питання відшкодування власникові завданих збитків, якщо будуть встановлені законні підстави для прийняття оспорюваного рішення. Згідно з положенням частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ураховуючи пояснення позивача у позовній заяві стосовно того, що з відповідачем добровільно вирішити спір стосовно порядку користування спірною квартирою немає можливості та згоди щодо цього спільно дійти не можуть, останній чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою, оскільки зловживає спиртними напоями та з квартири пропадають її речі, суд дійшов висновку про обґрунтованість а, отже, про його задоволення. Ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд,

Outcome: approved