Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

21 вересня 2020 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] (надалі також - позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] (надалі також - третя особа, [PERSON] ) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрат на [PERSON] в розмірі 33562 грн. Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 28-29). 23 грудня 2020 року суд своєю ухвалою задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язав надати Новосанжарський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Суми) до суду: інформацію стосовно дати звернення з заявою [PERSON] , [INFO] , про визнання батьківства відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та дати внесення змін в актові записи про народження дітей і видання свідоцтв про народження (повторно). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Починаючи з 03.09.2018 по теперішній час [PERSON] поглиблено вивчає англійську мову на денній та дистанційній формі навчання у Мовному центрі «Європейський вибір», за послуги якого позивачкою за період з 03.09.2018 по 01.09.2020 сплачено 43125 грн. Крім того, у зв`язку з дистанційним навчанням в Педагогічному національному університеті імені Короленка та у Мовному центрі «Європейський вибір» виникла необхідність придбання комп`ютерної техніки, зокрема, ноутбука, вартістю 23999 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не приймав участі у додаткових витратах на дитину, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України. Таким чином, [PERSON] наголошено, що у зв`язку з особливими обставинами стягненню з відповідача підлягають додаткові витрати, здійснені нею на оплату мовних курсів дитини у період з 03.09.2018 по 01.09.2020 та на придбання ноутбуку, в загальній сумі 33 562 грн. 19 жовтня 2020 року [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву (а.с. 37-39), в якому відповідач просив відмовити в позові повністю. Відповідачем у відзиві на позов, зокрема, зазначено, що позивачкою не доведено здійснення витрат на [PERSON] , що викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей їх спільної дитини. Вказано, що позивачкою також не доведено, що вивчення іноземних мов сином [PERSON] пов`язано з винятковими здібностями дитини. Так само, на його думку, [PERSON] не надано доказів, що підтверджують існування особливих обставин, які зумовили необхідність придбання ноутбуку. Відповідачем наголошено на тому, що позивачка не узгоджувала з ним необхідність здійснення таких витрат на навчання іноземної мови та придбання ноутбука. Вказано, що [PERSON] не доведено необхідність навчання іноземній мові саме у Мовному центрі «Європейський вибір» на платній основі, а також необумовлена необхідність придбання ноутбука відповідної вартості. Крім того, [PERSON] зазначено, що на його утриманні ще є двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких він зобов`язаний утримувати в силу їх малолітства (а.с. 37-39), з огляду на що, враховуючи рівень його заробітної плати, він позбавлений можливості приймати участь у додаткових витратах на дитину. 12 листопада 2020 року третя особа, [PERSON] , надав до суду пояснення, щодо відзиву відповідача (а.с. 51-52), в яких просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У своїх поясненнях [PERSON] вказав, що неодноразово особисто повідомляв відповідачу, що вивчає англійську мову в Мовному центрі. Відповідач знав, що йому подобається футбол, волейбол, однак жодного разу не надав додаткової допомоги на придбання форми чи спортивного приладдя. Зазначив, що, дійсно, у зв`язку з дистанційним навчанням виникла необхідність придбання комп`ютерної техніки, без якої навчання неможливе, оскільки до цього користувався ноутбуком, який йому не належав. Вказав, що свідоцтва про народження дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в яких відповідач зазначений як батько, видані 09.10.2020, після звернення позивача до суду із відповідним позовом, що вказує на бажання відповідача ввести в оману суд та уникнути від сплати додаткових витрат на [PERSON] 12 листопада 2020 року позивачем до суду надано відповідь на відзив (а.с. 56-57), відповідно до якої [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги спираючись на те, що окрім офіційно сплачуваних аліментів, відповідач не брав участі у вихованні дитини, не допомагав фінансово на додаткові витрати дитини до досягнення сином повноліття. Стверджувала, що неодноразово повідомляла відповідача про те, що син вивчає поглиблено англійську мову, однак відповідач не погоджувався на жодну пропозицію надати допомогу для розвитку сина у будь-якому напрямку, хоча знав, що син займається також футболом, баскетболом та вивченням англійської мови. Окрім іншого, [PERSON] наголошено, що після отримання позовної заяви про стягнення з [PERSON] додаткових витрат, відповідач вчинив дії щодо визнання батьківства відносно двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щоб ухилитися від сплати додаткових витрат на [PERSON] . Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що є аналогічними викладеним у відзиві на позов. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов. Додатково ним наголошено на тому, що докази оплати послуг Мовного центру «Європейський вибір» є неналежними, оскільки квитанції до прибуткого касового ордеру щодо оплати таких послуг не містять їх номерів, та прізвища й ініціалів особи, що їх видала. Вказано, що документи про надання послуг із вивчення іноземної мови, надані Мовним ценром «Європейський вибір», копії яких наявні в матеріалах справи, не містять коду ЄДРПОУ відповідної організації, ані на її бланку, ані на печаті такої організації. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (а.с. 84). 06.10.2020 від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі; позовні вимоги просив задовольнити (а.с. 33). Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували з 02 лютого 2002 року у шлюбі (а.с. 7), який згідно зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17 січня 2007 року був розірваний (а.с. 10). Сторони мають спільного повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2002 року (а.с. 9). З довідки № 241 від 11.09.2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , вивчає англійську мову на денній та дистанційній формі навчання в Мовному центрі «Європейський вибір» з 03 вересня 2018 року по теперішній час (а.с. 12). Відповідно до виписки № 241 від 11.09.2020 по оплатам з вересня 2018 року по вересень 2020 року, що видана директором Мовного центру «Європейський вибір» Колівановою Т. [PERSON] , вбачається, що з вересня 2018 року по серпень 2020 року включно за заняття [PERSON] сплачено 43125 грн. (а.с. 13). На підтвердження оплати послуг вивчення іноземної мови позивачем надані копії квитанцій від 05.09.2018, 03.10.2018, 07.11.2018, 07.12.2018, 01.01.2019, 30.01.2019, 05.03.2019, 05.04.2019, 04.05.2019, 04.06.2019, 07.09.2019, 05.10.2019, 08.11.2019, 09.12.2019, 15.01.2020, 17.02.2020, 05.03.2020, 05.04.2020, 30.04.2020, 02.06.2020, 08.07.2020, 08.08.2020 (а.с. 14-21). З довідки № 5-03 від [INFO] року, яка видана [PERSON] вбачається, що він навчається у Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка, факультет філології та журналістики, форма навчання - денна, термін навчання до 30 червня 2023 року (а.с. 22). Як вказано позивачем у позовній заяві, у зв`язку з дистанційним навчанням через запроваджений з 12.03.2020 загальнонаціональний карантин, виникла необхідність придбання комп`ютерної техніки для навчання. В матеріалах справи наявний товарний чек № 1 від 01.08.2020, який посвідчує придбання ноутбук Dell G3 153590 Black вартістю - 23999 грн (а.с. 23). Здійснивши додаткові витрати на дитину у зв`язку з вивченням [PERSON] іноземної мови та через купівлю ноутбука, позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення половини понесених додаткових витрат на сина з його батька, вказавши, що останній в добровільному порядку не бере участь у таких витратах, хоча він є особою працездатного віку та отримує стабільний заробіток. Надаючи оцінку позовним вимогам суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 6 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України) встановлено, що статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно зі статтею 1 Конвенції про права дитини - дитиною є кожна людська істота до досягнення вісімнадцятирічного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 185 СК України визначено один із видів виконання такого обов`язку, зокрема участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною першою статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 провадження (61-1460св18). Висновки щодо правозастосування З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Звертаючись із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на [PERSON] , позивачка посилалась на існування особливих обставин - розвиток здібностей дитини у вивченні англійської мови, а також дистанційне навчання дитини із застосуванням комп`ютерної техніки у зв`язку з введенням загальнонаціонального карантину. Надаючи оцінку таким аргументам позивача, суд зазначає, що саме по собі навчання та вивчення англійської мови не може безумовно свідчити, що відповідні витрати на таке вивчення пов`язані та викликані особливими обставинами. Позивачем не доведено, що вивчення англійської мови сином, витрати на яке понесла [PERSON] , пов`язані з розвитком саме певних здібностей [PERSON] Здібності - це індивідуально-психологічні особливості людини, які забезпечують успішне оволодіння знаннями, навичками, вмінням та ефективну реалізацію в діяльності. На підтвердження того, що вивчаючи англійську мову, син [PERSON] розвиває саме його здібності у цій сфері, позивачкою не надано доказів щодо успішного оволодіння такими знаннями, доказів їх ефективної реалізації, буть то докази, що засвідчують наявність певних здобутків, таких як участь у лінгвістичних конкурсах, олімпіадах, змаганнях, тощо. З огляду на викладене суд зазначає, що саме по собі навчання дитини у Мовному центрі та вивчення в ньому англійської мови, не може свідчити безумовно, що витрати на таке навчання викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини. Отже, витрати позивачки на вивчення [PERSON] англійської мови у Мовному центрі не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Також, судом встановлено, що позивачкою в позові та відповіді на відзив вказується, про те, вона неодноразово намагалась узгодити з відповідачем додаткову фінансову допомогу на виховання та навчання їх спільної дитини. Однак [PERSON] не надано до суду доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо необхідності додаткових витрат на оплату курсів з вивчення іноземної мови, або доказів звернення до відповідача для вирішення відповідних питань Також, суд оцінює критично надані позивачкою докази на оплату послуг з вивчення іноземної мови у Мовному центрі «Європейський виріб» - квитанції до прибуткового касового ордера (а.с. 14-21), оскільки вказані розрахункові документи не містять їх номерів. Надаючи оцінку вимозі позивачки про стягнення додаткових витрат з відповідача на їх спільну дитину у зв`язку з придбанням ноутбуку для дистанційного навчання [PERSON] , суд зазначає таке. Обґрунтовуючи особливу обставину, яка обумовила необхідність придбання ноутбуку Dell G3 153590 Black вартістю - 23999 грн, позивач вказує на дистанційне навчання дитини у зв`язку із введенням загальнонаціонального карантину. Суд зазначає, що придбання вказаного ноутбуку за відповідних обставин, зазначених [PERSON] , не може бути розцінено як додаткові витрати в розумінні статті 185 СК України. Також, суд акцентує, що на підтвердження факту придбання вказаного ноутбуку Dell G3 153590 Black вартістю - 23999 грн позивачкою до позовної заяви надана копія товарного чеку від 01.08.2020 року із печаткою фізичної особи-підприємця [PERSON] . Однак, із вказаного товарного чеку не вбачається за можливе встановити, що відповідний ноутбук був придбаний саме позивачкою - [PERSON] . Отже, наданий до суду доказ, не підтверджує з достовірністю факту купівлі відповідного приладу саме позивачкою для своєї дитини. Крім того, позивачка не надала доказів того, що ці витрати не могли бути меншими і що саме ця комп`ютерна техніка необхідна для розвитку особливих здібностей. Також, обґрунтовуючи особливі обставини для купівлі ноутбуку позивачка вказує на введення загальнонаціонального карантину, що потягло за собою дистанційне навчання дитини у вищому навчальному закладі та мовному центрі. Суд зазначає, що загальнонаціональний карантин був введений рішенням Кабінету Міністрів України від 12 березня 2020 року. З пояснень позивачки встановлено, що з 12.03.2020 року по 01.09.2020 року її син дистанційно навчався у Полтавському національному педагогічному університеті імені В.Г. Короленка та у мовному центрі. Однак з товарного чеку щодо придбання вказаного ноутбуку вбачається, що він був придбаний 01.08.2020, тобто у період літніх канікул, коли навчання у вищих навчальних закладах не здійснюється. Навчання після літніх канікул поновлюється 1 вересня, а вже [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, тобто він став повнолітнім. З виписки по оплатам Мовного центру «Європейський вибір» від 11.09.2020 вбачається, що у серпні 2020 року після придбання позивачкою ноутбуку для особливих потреб сина, останній мав лише 3 заняття з англійської мови і позивачем не надано доказів того, що такі заняття були дистанційними і потребували використання комп`ютерної техніки. Отже, не знаходять свого підтвердження аргументи позивачки щодо необхідності придбання ноутбуку дитині у зв`язку з наявністю особливих обставин - дистанційного навчання, оскільки він придбаний у період, коли у вищому навчальному закладі зайняття не проводились, а коли вони відновились [PERSON] став повнолітнім. Отже, він придбавався для мовних курсів, які мали місце у період з 01 серпня 2020 року по день досягнення повноліття [PERSON] ([INFO] року), що не є особливими умовами для його придбання і позивачкою не доведено їх дистанційний характер. Встановивши, що придбання ноутбука та поглиблене вивчення англійської мови не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Отже, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді, оскільки понесені позивачкою витрати на вивчення сином англійської мови та придбання ноутбуку не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, на підтвердження понесення таких витрат, до суду не надано нелажних та достовірних доказів. Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Розподіл судових витрат Підстави для розподілу судових витрат відсутні. На викладеного,

Outcome: dismissed