Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Харківмісьгаз», у якому просить: - визнати дії ПАТ «Харківміськгаз», код ЄДРПОУ 03359552, які полягають у внесенні в Договір № 1009036294 неправильної адреси проживання позивача [PERSON] , ІПН [NUMBER] ,- такими, що порушують права споживача. - визнати Договір № 1009036294 про надання населенню послуг з газопостачання між [PERSON] , ІПН [NUMBER] та ПАТ «Харківміськгаз», код ЄДРПОУ 03359552 - недійсним станом на дату його укладання. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між [PERSON] та ПАТ «Харківміськгаз» 23.03.2013 укладено договір № 1009036294 про надання населенню послуг з газопостачання. Метою укладання договору було обладнання житлового будинку [ADDRESS] , що та час укладання договору належав позивачу на праві власності. Після відчуження позивачем вказаного житлового будинку, [PERSON] звернувся із заявою від 31.07.2018 про розірвання договору № 1009036294 від 23.03.2013.. Заява позивача була задоволена та договір розірвано. 25.10.2018 ПАТ «Харківміськгаз» звернувся до суду з позовом де відповідачем зазначив [PERSON] , про стягнення заборгованості у вигляді вартості необлікованого об`єму природного газу. Під час написання відзиву до вказаної позовної заяви, позивач звернув увагу на те, що в договорі № 1009036294 від 23.03.2013 було невірно зазначені паспортні дані споживача послуг, а саме [ADDRESS] . Позивач вважає, що договір не відповідає вимогам законодавства, тому звернувся з позовом за захистом порушеного права до суду. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 23.03.2013 між ПАТ «Харківміськгаз» та [PERSON] було украдено договір про надання послуг населенню з газопостачання. На підставі цього договору ПАТ «Харківміськгаз» зобов`язується безперервно надавати споживачеві послуги з природного газу для побутових потреб, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленим тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором за адресою [ADDRESS] . У відзиві зазначено, що даний договір укладений на законних підставах, сторони підписали його і дійшли згоди по всім іншим умовам договору. Вимога позивача про визнанні договору недійсним з моменту його укладання на підставі того, що після адреси, до якої АТ «Харківміськгаз» повинен надати послугу з газопостачання саме [ADDRESS] написана фраза Льгов, Курська область є недоречним. До матеріалів справи додано копію паспорта позивача, де зазначено місце народження м.Льгов, Курська область. Таким чином, в договорі зазначено місце народження позивача. Ухвалою суду від 17.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів позовної заяви вбачається, що між ПАТ «Харківміськгаз» та [PERSON] 23.03.2013 було укладено договір про надання населенню послуг з постачання природного газу для побутових потреб за адресою [ADDRESS] . Відповідно до статті 202 ЦК України, правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою для його недійсності (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України). При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 цього Кодексу). За змістом положень ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Тобто норми цивільного законодавства встановлюють свободу сторін в укладанні договорів, що підтверджує вільність волевиявлення сторін. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять його умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Також, у відповідності до п. 1) ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639 ЦК України встановлені вимоги щодо форми договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Взаємовідносини між газопостачальною організацією та споживачем, на момент виникнення спірних правовідносин, регулювались постановою КМУ від 09.12.1999 № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» . Відповідно до п.4 Правил, послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається ним відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. У разі зміни власника об`єкта споживача укладався новий договір. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що при укладанні договору № 1009036294 від 23.03.2013 року між сторонами договору в належній формі було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Відповідно до договору № 1009036294 від 23.03.2013 [PERSON] отримував послуги з постачання природного газу для побутових потребу за адресою [ADDRESS] . Посилання позивача на те, що в реквізитах договору невірно зазначена адреса споживача, не є самостійною підставою для визнання договору недійсним, оскільки в тексті договору зазначено адресу отримання послуг з постачання природного газу, а саме [ADDRESS] , а в реквізитах договору зазначено прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, місце народження та адреса проживання, відповідно до паспортних даних споживача. В позовні заяві позивач підтверджує факт отримання послуг постачання природного газу за адресою [ADDRESS] до моменту відчуження житлового будинку. Що підтверджується, в тому числі заявою від 31.07.2018 року, про повне відлючення споживача від газопостачання за адресою [ADDRESS] . Позивачем не наведено жодних підстав, які б свідчили про невиконання відповідачем умов зазначених у договорі № 1009036294 від 23.03.2013 та не отримання послуг за адресою [ADDRESS] . Крім того, позивачем взагалі не обґрунтовано яким чином зазначені у договорі місце народження споживача порушує його права, посилання позивача на те, що адреси [ADDRESS] на території міста Харкова не існує, не спростовує вищевказаних висновків суду оскільки вказаний факт ніким не оспорюється. Як судом було зазначено вище, спірним договором було зафіксовано факт надання позивачу послуг у м. Харкові [ADDRESS] . Зазначений в договорі м.Льгов, Курська області стосувалося місця народження споживача. Факт отримання послуг саме за вказаною адресою у м.Харкові [PERSON] не заперечується, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Останній день строку складання повного тексту цього рішення, відповідно до статті 259 ЦПК України, є 09 грудня 2019. Утім, з 15.50 год. 05 грудня 2019 по 09.00 год 10 грудня 2019 головуючий суддя Теслікова І.І. перебувала у нарадчій кімнаті, у зв`язку з чим повний текст цього рішення складено 10 грудня 2019 року.

Outcome: dismissed