Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: село Жовтневе, вулиця Леніна № 77 Згурівського району Київської області. Рішенням Жовтневої сільської ради Згурівського району Київської області від 06.10.2015 року № 172-43-УІ вулиця Леніна в селі Жовтневе Згурівського району Київської області була перейменована на вулицю Українська. Право власності на житловий будинок зареєстровано в КП КОР «Яготинське бюро технічної інвентаризації» 25.10.2012 року. В житловому будинку зареєстровані відповідачка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], але фактично вони не проживають в житловому будинку з 17 вересня 2015 року і по теперішній час без поважних на те причин, житлом не цікавляться та не ставилась до нього, як до постійного місця проживання, витрат з його утримання не несуть, переїхали до іншого місця проживання. Через реєстрацію відповідачів в будинку, позивач позбавлений можливості оформити субсидію на оплату послуг з постачання природного газу, продати належний йому на праві власності будинок тощо. Відповідачі не є членами сімї позивача, домовленості про збереження за ними права на користування житловим будинком понад шість місяців обумовлено не було, договір найму житла не укладався. Відповідачі відмовляються в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку з будинку позивача. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просить суд: 1. Визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: село Жовтневе, вулиця Українська № 77 Згурівського району Київської області, який належить [PERSON] на праві приватної власності. 2. В разі задоволення позову не застосовувати до відповідачів положення ст.88 ЦПК України. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задоволити. Додатково пояснив, що відповідачка [PERSON] проживала в цивільному шлюбі з його сином-інвалідом. З вересня 2015 року відповідачка переїхала проживати до іншого чоловіка, його сусіда [PERSON], неповнолітня [PERSON] проживає з матірю. Неповнолітній [PERSON] після сварки з матірю та її співмешканцем перейшов проживати до позивача. В судовому засіданні [PERSON], як відповідач та законний представник неповнолітніх відповідачів [PERSON], [PERSON], позовні вимоги не визнала та показала, що деякий час проживала цивільним шлюбом з сином позивача. В період шлюбу позивач [PERSON] зареєстрував у своєму будинку відповідачку та її неповнолітніх дітей. На даний час вона проживає цивільним шлюбом з іншим чоловіком [PERSON]. Разом з ними проживає її дочка [PERSON] Певний час з ними проживав її син [PERSON], але після сварки він перейшов проживати до позивача [PERSON] Прописатись з дітьми в будинку [PERSON] вона не має можливості, оскільки право власності на будинок [PERSON] не оформлене. Представник Згурівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування, [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. В будинку позивача зареєстровані неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], знятими з реєстраційного обліку вони можуть бути лише за наявності іншого місця постійного проживання та можливої реєстрації в ньому. Оскільки таке житло відсутнє, діти тимчасово проживають в інших будинках, то їх неможливо визнати такими, що втратили право користування житловим будиноком позивача. Свідок [PERSON]А показав, що проживає в будинку по вулиці Українська, 78 в селі Жовтневе Згурівського району Київської області, в будинку який належав на праві власності його померлій дружині. Після смерті дружини він спадщину не оформив. Відповідачка [PERSON] на даний час проживає з ним цивільним шлюбом. З ними проживає неповнолітня дочка позивачки - [PERSON] Певний час з ними проживав і неповнолітній син позивачки [PERSON], якого після сварки свідок вигнав з будинку. Зараз [PERSON], живе у позивача [PERSON] Свідок не проти прописати відповідачів в своєму будинку, але через неоформлення права власності на нього, не має можливості зробити цього.\~ \~\~ Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: село Жовтневе, вулиця Українська (колишня вулиця Леніна) № 77 Згурівського району Київської області, що встановлено з копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.6-9), копії рішення Згурівського районного суду Київської області від 06.09.2012 року у справі № 1011/801/12 (а.с.10-11), копії витягу про державну реєстрацію права власності (а.с.12), копії висновку про технічний стан приватного житлового будинку садибного типу (а.с.13), рішення Жовтневої сільської ради від 06.10.2015 року № 172-43-УІ про перейменування вилиці Леніна на вулицю Українську (а.с.14). В житловому будинку позивача зареєстровані відповідачка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON], але фактично вони в житловому будинку не проживають з 17 вересня 2015 року (акт депутатського обстеження житлового будинку від 05 квітня 2016 року а.с.15). Відповідачі не є членами сімї позивача (довідка Жовтневої сільської ради № 149 від 28 березня 2016 року а.с.16). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України, якою передбачено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи позицію органу опіки і піклування, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходить з того, що наслідком визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом є подальше зняття таких осіб з реєстрації проживання. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадяни України зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. В ході судового розгляду встановлено, що в житловому будинку по вул. Українська № 77 в с. Жовтневе Згурівського району Київської області, який належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], зареєстровані відповідачка [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] Відповідачі не мають іншого постійного місця проживання, за яким можуть бути зареєстровані. Враховуючи те, що відсутня можливість здійснити реєстрацію відповідачки та її неповнолітніх дітей за іншим місцем проживання, суд вважає за необхідне відмовити повністю в задоволенні позову [PERSON] про визнання [PERSON], неповнолітніх [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим будинком, що розташований по вул. Українська, 77 в с. Жовтневе Згурівського району Київської області та належить на праві власності позивачу.

Outcome: dismissed