Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

01.04.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду уточнив, до Публічного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", та в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати, за період з квітня 2015 року по березень 2016 року в розмірі 50 424,56 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він з 17.05.1990 року працював у відповідача, з 01.11.2006 року на посаді наладчика КВП і А 6 розряду та був звільнений 04.03.2015 року за власним бажанням, згідно наказу №14-к. В порушенні вимог ст.115 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата за період роботи з серпня 2014 року по березень 2015 року не сплачувалась, відповідно до довідки №92 від 20.04.2015року заборгованість становить 23969 грн. Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.06.2015 року на його користь з відповідача було стягнуто суму заборгованості. 23.07.2015 року Київським відділом державної виконавчої служби ХМУЮ було відкрито виконавче провадження, яке станом на 03.03.2016 року не виконано. За вказаних обставин, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 50 424,56 грн. за період з квітня 2015 року по березень 2016 року. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності,\~\~проти заочного\~\~розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, ухваливши про заочний розгляд справи та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємств, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 17.05.1990 року працював у відповідача, з 01.11.2006 року на посаді наладчика КВП і А 6 розряду та був звільнений 04.03.2015 року за власним бажанням, згідно наказу №14-к. Разом з тим, з позивачем у день звільнення не проведено остаточного розрахунку та не виплачено заборгованість по заробітній платі у розмірі 23 969 грн., що встановлено рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.06.2015. (а.с. 3-4) Постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ від 23.07.2015 року відкрито виконавче провадження, яке станом на 03.03.2016 року не виконано. (а.с.5-6) Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 № 100, далі Порядок, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. При цьому, відповідно до п.3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно довідки №14-П від 13.06.2016 року, виданої ПАТ "Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань", для розрахунку середньої заробітної плати враховується відпрацьований робочий час за січень 2015 року - 4587,44 грн. за 1559 робочих годин та за лютий 2015 рок у- 3628,71 грн. за 154 робочі години. Таким чином, середньомісячний заробіток [PERSON] відповідно до розрахункових листів складає 4186,88 грн. (8216,15/ 313 год. =26,25 грн. за год.; 26,25 грн.* 159,5 год. (середньомісячна норма робочого часу за січень та лютий 2015 року (а.с.32) Оскільки судом протягом розгляду справи встановлено, що відповідач не здійснив з позивачем повний розрахунок в день звільнення, суд, виходячи з наведених положень чинного законодавства, рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.06.2015 року, та наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, дійшов висновку про наявність підстав відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України для стягнення середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати в розмірі 50 424,56 грн. за період з квітня 2015 року по березень 2016 року. Відтак позов є обґрунтований, та підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved