Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, який в ході судового розгляду уточнила та просила вселити її в квартиру [ADDRESS], виселити [PERSON] та членів її сім"ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі зазначеної квартири в помешкання - квартиру [ADDRESS], стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати, а також зобов»язати Коростенський районний сектор Управління Державної міграційної служби України вчинити певні дії щодо скасування записів реєстрації відповідача та всіх зареєстрованих осіб квартири [ADDRESS], зобов»язати реєстраційну службу Коростенського міськрайонного управління юстиції провести скасування запису реєстрації будинку за номеро 4537963 від 25.08.2004 року, який зробелно на підставі договору дарування на ім»я [PERSON] від 22 липня 2004 року, який визнано недійсним. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON], в період якого побудували будинок [ADDRESS]. 22 липня 1992 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. [PERSON] став перешкоджати їй проживати в спірному будинку, а 22.07.2004 року уклав договір дарування 1/2 частини спірного будинку, який є спільною сумісною власністю, [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2013 року договір дарування 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] визнано недійсним. 30 липня 2013 року [PERSON] незаконно зареєструвала членів своєї сім"ї в належне позивачу помешкання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні не визнали позовні вимоги. Подали письмові заперечення на позов [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 22.07.1992 року. В грудні 1991 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розподіл майна подружжя , до складу якого входила і квартира [ADDRESS]. Дана цивільна справа розглядалась судами до серпня 2012 року. В цей час [PERSON] подарував [PERSON] спірну квартиру [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2013 року договір дарування було визнано недійсним. Дане рішення набрало законної сили. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.11.2011 року, залишеним без змін в цій частині рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09.02.2012 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.08.2012 року встановлено, що ? частини будинку, яка була продана [PERSON] на час укладання даної угоди була спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на ? частину будинку [ADDRESS]. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] відмовлено. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року залишено без змін . Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.1 чт.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в спосіб визначений Законом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 22.11.2011 року позивач [PERSON] є власником лише ? частини житлового будинку [ADDRESS], проте висуває позовні вимоги щодо виселення зі спірного будинку в цілому. Відповідач [PERSON] вселилася в спірне житло на підставі договору дарування від 22 липня 2004 року, який було визнано лише 03 липня 2013 року за рішенням апеляційного суду Житомирської області недійсним. Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном. Позивач [PERSON] має право на проживання та користування ? частиною спірного житлового будинку. Проте, доказів щодо неможливості вселення в ? частину житлового будинку [ADDRESS], а також доказів про наявність перешкод щодо її вселення, позивач суду не надала. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed