Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], зазначивши в його обгрунтування, що [INFO] помер її брат [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS] разом з нею у належному їй будинку, який був з умовами тимчасово зареєстрований на його ім'я, при цьому ніхто не заперечував проти фактичних обставин та фактичної належності їй зазначеного нерухомого майна, разом з тим, діти та дружина померлого, які жодного дня не проживали, не володіли та не користувалися будинком, на теперішній час претендують на належну їй нерухомість, бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач також зазначила, що 24 серпня 2013 року сплинув 6-ти місячний термін для звернення до нотаріальної контори та прийняття спадщини. Крім того, 30 серпня 2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто у видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON], [INFO], померлого [INFO] на будинок [ADDRESS], як спадкоємцю 2-ої черги, з тих підстав, що в заповіті, складеному спадкодавцем [PERSON], та посвідченому 07.02.2007 року державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори, реєстровий №3-242, серед спадкоємців за заповітом вона (позивач) не значиться, крім того, спадкоємцями є син спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом, та одночасно відмовився від спадкування за законом, а також дружина спадкодавця (спадкоємець І-ої черги) [PERSON], яка спадщину прийняла фактично, так як постійно проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Зазначену постанову позивач вважає такою, що винесена всупереч вимогам діючого законодавства, зокрема, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, а дії нотаріуса незаконними з тих підстав, що після спливу 6-ти місячного строку після смерті [PERSON] та виниклим спором вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою на підставі п.3 Гл.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року №29605 та ст.2-1 Закону України «Про нотаріат», при цьому до її звернення її не було повідомлено про наявність заяв спадкоємців, листом нотаріуса від 30.08.2013 року за №22/02-14 їй фактично не було надано повної відповіді та її права звернення до суду, при цьому питання про видачу їй свідоцтва про право на спадщину нею не ставилося. Більш того, нею були надані нотаріусудовідки за підписом голови квартального комітету за №21 про те, що спадкоємець [PERSON] не проживає у спірному будинку, у зв'язку з чим та відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, не є особою, що прийняла спадщину, оскільки зазначеною статтею передбачається постійне проживання на час смерті із спадкодавцем, а не реєстрація за будинковою книжкою, на підставі чого їй мало б бути відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва, разом з тим нотаріус, ввівши [PERSON] за спадковою справою до спадкоємців І-ої черги, зазначені обставини не встановив і такі відомості щодо фактичного прийняття [PERSON] спадщини та її проживання, як того вимагає ст.1268 ЦК України, - відсутні. З огляду на викладене вище, позивач просила визнати дії нотаріуса неправомірними, скасувати постанову від 30 серпня 2013 року про відмову приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, тобто у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата [PERSON], [INFO], який помер [INFO], на будинок [ADDRESS] та зобов'язати видати свідоцтво. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, при цьому інтереси позивача в порядку ст.ст. представляв повноважний представник. Крім того, позивач подала до суду заяву-клопотання за вх.№7182 від 04.03.2014 року, в якій просила заслухати та вирішити її заяву-клопотання за її відсутності, в якій також зазначила, що мало місце звернення до приватного нотаріуса [PERSON] з питань, зазначених у заяві від 28.08.2013 року, в т.ч. про зупинення виконання нотаріальних дій, крім того, поза межами зазначеної заяви, приватним нотаріусом було надано лист від 30.08.2013 року, а в подальшому, - спірну постанову, одночасно нотаріус надав їй бланк-заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, про що їй стало відомо після витребування судом матеріалів спадкової справ, у чому (написанні заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину) не було потреби при наявності її заяви від 28.08.2013 року. Крім того, вказує, що [PERSON] фактично спадщину не прийняла, про що нотаріус зазначає в листах та оскаржуваній постанові. Представник позивача, будучи присутньою в судових засіданнях 28.11.2013 року, 12.02.2014 року, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити. В подальшому подала заяви за вх.№6520, 7148 від 27.02.2014 року, 04.03.2014 року про подальший розгляд справи за її відсутності як представника позивача. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними, просила відмовити позивачу в їх задоволенні. В обгрунтування заперечень зазначила, що [INFO] помер [PERSON], який за життя залишив заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Першої Кіровоградської нотаріальної контори Тєреховою С.В., 07 лютого 2007 року, зареєстровано в реєстрі за №3-242, в якому розпорядився, що на випадок його смерті майно, яке належить йому на праві власності, він заповів [PERSON] та [PERSON]. 25 червня 2013 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття нею спадщини за законом після смерті її брата [PERSON] була заведена спадкова справа №03/2013. 03 серпня 2013 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся син спадкодавця [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON], так як постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на момент відкриттяспадщини, що було встановлено відомостями в домовій книзі, виданій 23.09.1986 року, в якій зазначено про реєстрацію останньої за вказаною адресоюз 28.05.2002 року, відомості про зняття з місця реєстрації за вказаною адресою відсутні. 30 серпня 2013 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під [ADDRESS] після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] Підставою для відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину став той факт, що відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Виходячи з положень п.1.2 Розділу 10, п.4.1 Розділу 4 п.3.28 Розділу 10, ст.ст.1258, 1261, 1262 ЦК України при розгляді заяви [PERSON] було встановлено, що в межах спадкової справи №03/2013 спадкоємцями першої черги майна померлого - [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 серпня 2013 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що остання є спадкоємцем 2-ої черги спадкування. Представник відповідача також зазначила, що позивачем не доводяться обставини, на які міститься посилання в позовній заяві, а саме: незаконність дій нотаріуса при винесенні постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Зваживши доводи, викладені в позовній заяві, приймаючи до уваги заяву-клопотання позивача [PERSON] від 04.03.2014 року, пояснення представника позивача в судових засіданнях по справі 28.11.2013 року та 12.02.2014 року, заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є необгрунтованими та безпідставними, а відтак такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.3, ст.16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст.16 ЦК України, яка також визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, одним із способів захисту права, встановленого Законом, є оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, оскарження нотаріального акта. Відповідно до ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З матеріалів спадкової справи №03/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON], розпочатої 25 червня 2013 року, заведеної приватним нотаріусом кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], актовий запис за №565. 25 червня 2013 року з заявою про прийняття спадщини за законом, яка зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №4, звернулася [PERSON], якій спадкодавець був рідним братом. Заявник також в заяві зазначила інших спадкоємців: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), від 25 червня 2013 року у спадковому реєстрі міститься інформація щодо заповіту заповідача [PERSON], [INFO], реєстрація заповіту 07.02.2007 року, реєстратор Кіровоградська міська державна нотаріальна контора, номер в реєстрі №3-22. 03 серпня 2013 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №7 звернувся син [PERSON], якому спадкодавець був батьком. Заявник також в заяві зазначив інших спадкоємців [PERSON]. Крім того, 30 серпня 2013 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №8 звернулася [PERSON], в якій вона також зазначила, що спадщину вона прийняла відповідно до ст.1269 ЦК України шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, зареєстрованої в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 25.06.2013 року за №4, та, крім того, в заяві просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом, на вказане у заяві майно , а саме: житловий будинок під [ADDRESS], належного спадкодавцю на праві особистої приватної власності, у разі відмови в оформленні спадщини, заявник просила надати письмове роз'яснення або постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 30 серпня 2013 року приватним нотаріусом Кіровоградськогоміського нотаріального округу [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою на підставі ст.49 Закону України «Про нотаріат», п.п.31, 32, 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата [PERSON], [INFO], який помер [INFO], на житловий будинок [ADDRESS]. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом заявнику [PERSON] вказано на те, що вона є спадкоємцем 2-ої черги за законом, при цьому, крім неї, спадкоємцями є дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON], яка прийняла спадщину в порядку ст.1268 ЦК України, та син спадкодавця [PERSON] - [PERSON], який прийняв спадщину за заповітом, складеному спадкодавцем [PERSON] 07.02.2007 року, Крім того, вона також не вказана серед спадкоємців спадкодавця [PERSON] за зазначеним заповітом. Правове обгрунтування зазначеної постанови приватним нотаріусом зазначено на ст.ст.1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, які регулюють правовідносини спадкування. У постанові заявнику також роз'яснено право та порядок оскарження зазначеної постанови. Правомірність та законність зазначеної постанови приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 серпня 2013 року оскаржується позивачем. Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» та Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених цим Законом. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до ст.50 Закону та Глави 14 Порядку нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса;прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи;про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання);причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство;порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Судом відзначається, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, винесена 30 серпня 2013 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], відповідає загальним вимогам щодо змісту та форми, необхідних реквізитів та даних, передбачених у ст.50 Закону України «Про нотаріат». Нотаріальні дії вчинюються нотаріусами України на підставі Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, при цьому Глава 10 зазначеного Порядку регламентує порядок видачі нотаріусами свідоцтв про право на спадщину. Так, відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 ч.1 Глави 10 зазначеного Порядку спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна; факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 ЦК України, яке підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою(п.п.1.12,1.13 Порядку). Відповідно до п.2.1 ч.2 Глави 10 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття(п.3.1 ч.3 Глави 10 Порядку). Відповідно до п.п.3.21, 3.22, 3.28 ч.3 Глави 10 Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; уразі відмови від прийняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування отримують спадкоємці за законом почергово. Відповідно до п.п.4.1, 4.6 ч.4 Гл.10 Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 ЦК України до спадкування за законом в першу чергу закликаються діти спадкодавця, той з подружжя, що пережив спадкодавця, та його батьки. Спадкоємцями другої черги за законом є рідні брати та сестри спадкодавця, його дід та баба як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). Відповідно до ст.1258 ЦК України, яка визначає черговість спадкування за законом, право на спадщину у спадкоємців другої черги виникає якщо відсутні спадкоємці першої черги або спадкоємці першої черги не прийняли спадщину або відмовилися від її прийняття, чи спадкоємців першої черги усунено від права на спадкування. Підставою для відмови у видачі відповідачем позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом став той факт, що відповідно до зазначеної вище статті спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до п.3.28 ч.3 Глави 10 Порядку уразі відмови від прийняття спадщини усіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування отримують спадкоємці за законом почергово. Аналізуючи викладене вище, судом встановлено, що відповідачем при розгляді заяви позивача [PERSON] було з'ясовано, що в межах заведеної спадкової справи №03/2013 до майна [PERSON], померлого [INFO], спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON], а також син [PERSON], в свою чергу [PERSON] є спадкоємцем другої черги спадкування, а відтак приватним нотаріусом [PERSON] при винесенні постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2013 року було дотримано вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, при цьому доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту позовних вимог, суд вважає, що позивачем не доводяться обставини, на які міститься посилання в позовній заяві, а саме: незаконність дій нотаріуса при видачі постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, спростовується матеріалами спадкової справи, а саме: заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка надійшла 30.08.2013 року та яка зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ під №8, і твердження позивача про те, що вона не зверталася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Більш того, відзначається, що зазначені позивачем в позові обставини щодо наявності спору між спадкоємцями спадкодавця [PERSON], заперечення позивача щодо права власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] та оспорення у зв'язку з цим договору дарування, не пов'язані з діями відповідача щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу з підстав прийняття її спадкоємцями першої черги. Окрім того, враховуючи твердження позивача про те, що спадкоємці першої черги за законом фактично спадщину не прийняли, так як [PERSON], яка є дружиною спадкодавця [PERSON], не проживає у [ADDRESS] та постійно не проживала і на момент смерті спадкодавця, про що під час судового розгляду справи представником позивача та в адресованій на адресу суду позивачем заяві-клопотанні заявлялися клопотання про виклик свідків, які б могли підтвердити факт не проживання [PERSON] за вказаною адресою,надавалися документи з квартального комітету, відсутність яких у заявника [PERSON] при зверненні до нотаріуса викликала відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадину за законом, що є підставою для нового звернення заявника до нотаріального округу, а не для скасування постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Окремо відзначається, що при винесенні відповідачем постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, судом не встановлено також обставин, за наявності яких в порядку п.4.13 ч.4 Гл.10 Порядку вчинення нотаріальної дії мало б бути зупинено до вирішення справи судом, і, зокрема, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа при цьому, зазначений в заяві від 28.08.2013 року [PERSON], адресованій приватному нотаріусу, намір звернутися до суду з заявою про оспорення договору дарування, не є обгрунтованою письмовою заявою (позовом) до суду, та у зв'язку з цим і відсутнє повідомлення суду про надходження позовної заяви. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позивач не довела суду належними та допустимими доказами по справі обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову за його безпідставністю та недоведеністю. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 1217, 1258, 1261, 1262 ЦК України, Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595,

Outcome: dismissed