Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] в липні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати удаваним в частині покупця Договір купівлі продажу земельної ділянки та адресою: Херсонська область, м. Генічеськ. вул. Червоноармійська. 34, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] за реєстровим номером 178 та визнати його, покупцем за вказаним договором; визнати удаваним в частині покупця Договір купівлі продажу житлового будинку за адресою: Херсонська область, м Генічеськ. вул. Червоноармійська. 34, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] 0.1 та реєстровим номером 179 та визнати його покупцем за вказаним договором; визнати недійсним свідоцтво про право власності від 18.03.2015 р. на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з вбудованим магазином за адресою; Херсонська область, м. Генічеськ. вул. Червоноармійська, 34 видане Реєстраційною службою Генічеського районного управління юстиції Херсонської області; визнати за ним право власності на земельну ділянку та житловий будинок з вбудованим магазином за адресою; Херсонська область, м. Генічеськ. вул. Червоноармійська, 34. Свої вимоги мотивує тим, що з 2010 року він являється фізичною особою підприємцем та за місцем свого проживання в [INFO] здійснює підприємницьку діяльність, повязану з роздрібною торгівлею продуктами харчування. З того часу як вказує позивач, він почав активно розвивати свою діяльність, та з цією метою розширення своєї діяльності, вирішив придбати в м. Генічеськ приміщення магазину. Знайшовши підходящий обєкт, який являв собою старий будинок, який знаходився на приватизованій земельній за адресою м. Генічеськ. вул. Червоноармійська, 34 позивач вирішив його придбати з метою подальшої реконструкції під магазин або готель. Вказує, що домовившись з продавцем ДрюцькимВ.M. про купівлю будинку за 65326.00 грн. та земельної ділянки 78265,00 грн. у лютому 2013 р. з метою уникнення сплати податку з громадян, які мають у власності декілька обєктів нерухомості великою площею, прийняв рішення про оформлення права власності на зазначений будинок на свого сина [PERSON] Олександровича. 01 березня 2013 р. разом зі своїм сином звернулись до приватного нотаріуса Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON]. де уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, який нотаріус посвідчив за реєстровим №178 та договір купівлі-продажу будинку, який нотаріус посвідчив за реєстровим № 179, де покупцем, за даними договорами виступив [PERSON], хоча фактично будинок та земельну ділянку придбав він особисто, про що було відомо продавцюДрюцькому В.М, так як про умови угоди вони з ним домовлялись особисто, гроші йому оплачував також особисто позивач, про що останній написав власноручно розписку, яка на даний час не збереглася. Вказує, що з часу купівлі-продажу вказаного будинку, ним було розпочато реконструювання придбаного будинку в житловий будинок з магазином, в ході якого ним було вкладено в будування всі вільні грошові кошти, так як він особисто купував будівельні матеріали та наймав будівельників. Зазначає, що оскільки особистих коштів не вистачало ,то він звертався до родичів та друзів з проханням взяти кошти на будівництво в борг. Всього ним було отримано в борг понад 80 тис. доларів США , які він вклав у будівництво зазначеного будинку та магазину. Однак у звязку з тісними дружніми стосунками з особами у яких він брав кошти в борг, позика належним чином не оформлювалася, відповідні розписки ним не видавалися. У березні 2015 року будинок був повністю реконструйований та на ім'я сина позивача відповідача по справі [PERSON] Реєстраційною службою Генічеського районною управління юстиції Херсонської області було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.03.2015 р. Зазначає, що на час коли придбавався будинок та укладалися відповідні угоди купівлі-продажу його син перебував у зареєстрованому шлюбі з третьою особою [PERSON], який у червні 2016 року рішенням Генічеського районного суду Херсонської області було розірвано. На даний час [PERSON] подала до суду позов про поділ спільного майна подружжя і просить суд поділити все майно, яке було придбано нею та [PERSON] в період шлюбу, включивши будинок та земельну ділянку за адресою: Херсонська область,м. Генічеськ. вул.Червоноармійська, 34. Вважаючи, що зазначеним позовом [PERSON] порушуються його права та законні інтереси, а. зокрема, право власності на зазначений будинок та земельну ділянку, оскільки фактично вважає себе їх покупцем, так як вкладав гроші в реконструкцію будинку, тому звернувся до суду з даним позовом. У судовому засідання позивач [PERSON], свої позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що спірний будинок та земельна ділянка жодним чином не є обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки зазначене майно фактично не було придбане подружжям і не могло бути придбане ніким з них, так як на час придбання майна жоден з них не працювали, не отримували жодних доходів, а грошові кошти на придбання нерухомості він їм не позичав і не дарував. Пояснив, що [PERSON] взагалі ніколи не працювала після укладення шлюбу з його сином, а сам [PERSON] у 2007 році зареєструвався як фізична особа-підприємець, але фактично діяльності не здійснював, доходів не отримував, що підтверджується відповідними деклараціями та звітами. Крім того з 04.03.2013 р його підприємницька діяльність була припинена та в час коли було придбано будинок та земельну ділянку їх родина проживала з ним, у належному позивачу будинку за адресою: Херсонська області Генічеський район, смт. Новоолексіївка. вул. 30 років Жовтня, 84 та повністю знаходилась на його утриманні. Фактично купленим будинком подружжя не користувалось жодного дня, та даний будинок не використовується й на даний час, бо він не придатний для проживання. Вказує, що реєстрація в будинку [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON]. здійснення з невідомих йому причин, оскільки реєстрація відбулась 24.09.2014 р.. в той час, як технічний паспорт на нього був виданий тільки 12.12.2014 р., а свідоцтво про право в власності 18.03.16 року, а [PERSON] як фактичний власник будинку, не надавав згоди на реєстрацію в ньому дружини та сина. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги [PERSON] Суду пояснила, що позивачем було виконано всі обовязки, що належить виконати покупцю: знайдено відповідний будинок, здійснено домовленістю, щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу, зокрема його ціни; ним було особисто передано продавцю грошові кошти та в подальшому здійснено реконструкцію будинку за власні кошти. Вважає, що [PERSON] виконав обовязки покупця за оспорюваним договором купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку , але в силу особистих причин оформив нерухомість на свого сина, у звязку з чим при укладенні договорів купівлі-продажу був прихований належний покупець в особі позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно його батько [PERSON] у звязку з розширенням своєї підприємницької діяльності вирішив придбати земельну ділянку та житловий будинок в м. Генічеськ, з метою подальшої реконструкції будинку в приміщення магазину. Ним на прохання батька було знайдено підходящий будинок та здійснено попередню домовленість з продавцем щодо ціни, умов та порядку продажу житлового будинку. В подальшому він повідомив батька [PERSON] про можливі варіанти для придбання земельної ділянки та житлового будинку, а останній у свою чергу самостійно домовлявся з продавцем, щодо умов договору та порядку його оформлення, передавав грошові кошти продавцеві. Вказує, що дійсно у звязку з наявністю у батька зареєстрованої нерухомості, останній вирішив зареєструвати право власності на придбане нерухоме майно за ним. Крім того [PERSON] пояснив, що в період шлюбу вони з дружиною [PERSON] проживали разом з позивачем по справі та перебували на його утримання. Допомагали батькові у здійсненні ним підприємницької діяльності а він у свою чергу надавав їм грошові кошти на проживання та харчування. Своїх коштів у таких розмірах, що дозволяли б їм самостійно придбати земельну ділянку та житловий будинок вони не мали, оскільки хоча фактично він і був зареєстрований як фізична особа підприємець, однак дохід від підприємницької діяльності був не великий. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. До суду було подана заява від імені [PERSON] відповідно до якої останній вказував, що він жодних домовленостей з позивачем по справі не мав. Всі питання з приводу купівлі-продажу будинку та земельної ділянки він вирішував лише з [PERSON] та [PERSON] без будь-якої участі позивача по справі. Вказує, що при купівлі будинку сторони своїх намірів, щодо дійсних умов придбання будинку не приховували. Організацією зустрічі з покупцями та вирішенням документальних питань займалася матір [PERSON] [PERSON], а грошові кошти він отримував особисто від [PERSON] вказана угода була укладена належним чином та посвідчена нотаріально. Під час її укладання сторонам нотаріусом було розяснено правові наслідки укладення угоди. Просив суд в позові відмовити. В подальшому в ході розгляду справи представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Суду пояснив, що наявна в матеріалах справи заява його клієнта складена не ним, він жодної заяви до суду не надсилав, а вказану заяву підписала його дружина на прохання родичів [PERSON] Щодо обставин справи [PERSON] пояснив, що дійсно 01.03.2013 року ним було укладено в нотаріальному порядку договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку де покупцем виступив [PERSON] Однак під час укладення договорів, йому було відомо, що фактично покупцем за даними договорами виступає батько [PERSON] [PERSON] який оформляв майно сина з особистих причин. Ними була обумовлена вартість майна та досягнуто домовленості, щодо подальшої участі при оформленні майна через сина позивача [PERSON] Грошові кошти йому передавав особисто [PERSON], які він отримав від позивача. Третя особа приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що ним як нотаріусом було посвідчено угоди купівлі продажу між [PERSON] та [PERSON]. Під час оформлення угоди ним було розяснено сторонам наслідки укладення такої угоди, зясовано питання щодо передачі грошових коштів та отримано згоду дружини як продавця так і покупця на вчинення дій повязаних з відчуженням нерухомого майна. Пояснив, що під час укладання угоди позивач присутнім не був та йому невідомо кому належали грошові кошти, які було передано продавцю нерухомого майна, оскільки зясування походження коштів не є умовою при оформленні відповідної угоди. Його дії як нотаріуса при укладенні даних угод відповідали вимогам законодавства, а тому підстав для визнання угод недійсними , а тим паче удаваним на його думку немає. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно перебувала у шлюбі з [PERSON], який в червні 2016 року було розірвано. За час спільно життя вони накопичили заощадження, шляхом ведення підприємницької діяльності , які вони вели спільно з відповідачем [PERSON], та кошти, які були ним подаровані на веселі, так як бажали придбати власне житло для їх сімї, у звязку з чим дані накопичені кошти було витрачено на придбання будинку та земельної ділянки, розташованої по вул.. Червоноармійська, 34 в м. Генічеськ Херсонської області.В подальшому збиралися реконструювати придбаний будинок для здійснення підприємницької [PERSON] Обставини викладені у позові [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки пошук будинку та домовленість про умови продажу, ціну здійснювали особисто вона та [PERSON] Грошові кошти позивач їм не надавав, оскільки вони спільно з чоловіком здійснюючи підприємницьку діяльність мали можливість самостійно придбати спірний будинок. При цьому вважає, що посилання позивача на те, що ним було виконано всі дії покупця також є надуманими та не відповідають дійсним обставинам. В пошуку будинку їй допомагала також її матір [PERSON], яка допомагала у вирішенні питання з приводу оформлення відповідних договорів. Вважає, що даний позов заявлений з метою позбавити її права на отримання частки у спільно сумісному майні подружжя. При оформленні договору купівлі-продажу були здійснені необхідні законні вимоги державним нотаріусом, все було здійснено прозоро і відверто, ніхто нічого не приховував і не вигадував. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову. Вказував, що даний правочин не є удаваним відповідно до ст.. 235 ЦК України, оскільки сторони не мали наміру укласти інший правочин. Його укладення було вільним волевиявленням як продавця так і покупця. Позивачем не надано доказів, щодо того, що ним було вчинено відповідні дії покупця за договором. Його посилання на те, що він отримував у позику від знайомих грошові кошти не підтверджено жодним належним доказом, відсутність його під час укладення самої угоди також свідчить, що він не був зацікавлений у належному її укладанні. При цьому вказує, що додані позивачем чеки та квитанції про купівлю будівельних матеріалів не свідчать про те, що саме він здійснював реконструкцію даного будинку, оскільки саме в цей час він також здійснював ремонт та будівництво інших обєктів, а надані ним квитанції не містять вказівки на будівництво якого саме обєкту нерухомості було придбано будівельні матеріали. Також вказує, що сумнівним є посилання позивача на те, що ним було взято в борг грошові кошти на загальну суму понад 80 тис. дол.. США, оскільки будинок та земельну ділянку було придбано за 25 тис. дол.. США, які [PERSON] та [PERSON] мали можливість накопичити у звязку зі здійсненням ними підприємницької діяльності. Крім того посилається на те, що навіть отримання грошових коштів від позивача не свідчить про удаваність правочину, оскільки позивач як батько міг надати грошову допомогу своєму синові та його сімї на розвиток своєї власної справи. Просить суд також в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є рідною дочкою [PERSON] Їй відомо, що спірний будинок було придбано її батьком. В кінці грудня 2012 року вона надала батьку грошові кошти в розмірі 17 тис. дол.. США для придбання земельної ділянки, які влітку 2014 року їй було повернуто. Вказує, що будинок було придбано батьком, однак оформлено на [PERSON] з метою уникнення сплати податку на нерухомість. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є двоюрідним братом його дружини. Йому відомо, що [PERSON] придбав земельну ділянку під приміщення магазину. Дійсно позивач брав у нього в борг грошові кошти в загальному розмірі 38500 дол. США. Частину з яких повернув, а іншу ні. Дані кошти бра саме на придбання земельної ділянки та будівництво магазину. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає позивача як односельця, оскільки проживає в смт. Новоолексіївка та являється директором вечірньої школи. Знає, що [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність та хотів придбати житловий будинок в м. Генічеськ по вул.. Червоноармійська та з цією метою в кінці червня 2013 року позичив у нього грошові кошти в розмірі 10 тис. дол.. США Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знає позивача тривалий час, так як разом працювали раніше. На початку серпня 2013 року [PERSON] звернувся до нього з прохання взяти грошові кошти в борг в розмірі 18 тис. дол.. США для купівлі земельної ділянки по вул.. Червоноармійська в м. Генічеськ Херсонської області, які на даний час частково повернув. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює разом з матірю [PERSON] та перебуває на роботі в одному кабінеті з [PERSON] в 2013 році була свідком переговорів щодо придбання житлового будинку та земельної ділянки для [PERSON] та [PERSON], який як їй відомо придбавався для молодої сімї. Також пояснила, що знає, що після реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] здійснювали підприємницьку діяльність та мали власний магазин. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що добре знає [PERSON] та [PERSON] Йому відомо, що вони обоє працювали в магазині [PERSON], однак чи працюють вони на батька чи окремо здійснюють підприємницьку діяльність, йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має дружні стосунки з матірю [PERSON] [PERSON] Йому відомо зі слів [PERSON] та [PERSON], що вони мають власну справу та здійснюють підприємницьку діяльність у своєму магазині. Вказує, що за виконувану роботу, [PERSON] був визнаний кращим дилером заводу з яким останній співпрацює та йому була надана премія на придбання автомобіля, яка була перерахована на рахунок матері [PERSON] а в подальшому кошти повернуті [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає сторони по справі, оскільки іноді допомагає їм по господарству. Вказує, що раніше сторони проживали всі разом. Однак потім вона допомагала молодому подружжю збирати речі для переїзду в будинок по вул.. Червоноармійська в м. Генічеськ, однак чи були вони перевезені їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] та [PERSON], та є їхньою сусідкою по вул.. Червоноармійська в м. Генічеськ, так як також придбала будинок по тій вулиці 2013 року. Їй відомо, що спірний будинок придбали молоде подружжя. За час їхнього проживання [PERSON] у вказаному будинку не бачила, будівництвом та реконструкцією будинку займався [PERSON] як господар. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матірю [PERSON] Вказує, що її дочка з [PERSON] спільно займалися підприємницькою діяльністю та мали власний бізнес. Від діяльності мали значні прибутки. Коли вирішили придбати будинок для здійснення підприємницької діяльності, вона допомагала їм підшукувати відповідний будинок та допомагала з належним оформленням документів. Позивач до діяльності її дочки та свого сина відношення не мав. Будинок вони придбали за свої кошти. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані ними докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо за правилами, встановленими ч.3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша\~поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Згідно зі ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За положеннями ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Удаваним може бути не весь правочин, а лише в частині когось з його учасників. Наприклад, встановивши, що обов'язки покупця за договором купівлі продажу виконав позивач, і він же скористався правами покупця (саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі продажу квартири, зокрема, про її ціну, з продавцем; сплатне за власні кошти її покупну ціну; придбав квартиру для себе, оскільки одразу після її придбання вселився туди і проживає в ній), а відповідач вдає з себе покупця, будучи лише формально вписаним таким в договір, суд визнає договір купівлі продажу в частині покупця удаваним і визнає покупцем за договором позивача у справі. Така правова позиція, була висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 р. у справі за позовом Бобринецького міжгосподарського сортонасінницького підприємства до Н. про визнання недійсним договору купівлі продажу автомашини і права власності на неї (Бюлетень законодавства і юридичної практики України. -1995 -№ 2. -С. 40-42.). Верховний Суд України у своєму узагальненні від 24.11.2008 «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає,що удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб'єкт, який вимагає визнання правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладений з такою метою. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином (наприклад, договір купівлі-продажу квартири, що насправді є договором застави в забезпечення повернення позики або укладений з метою уникнути звернення стягнення на заставлене майно в судовому порядку). При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Так судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, розташованого по вул.. Червоноармійська, 34 в м. Генічеськ Херсонської області удаваним правочином у частині покупця, визнати його покупцем земельної ділянки та житлового будинку з вбудованим магазином, визнати за ним право власності на земельну ділянку та житловий будинок з вбудованим магазином. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 01.03.2013 року приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області було посвідчено договір купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки та договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого на даній земельній ділянці, в якому покупцем вказано [PERSON]. Проте зазначену земельну ділянку та відповідний житловий будинок придбав він за власні кошти,ним виконано обов'язки покупця за договором купівлі-продажу від 01.03.2013 р. і він же скористався правами покупця та, не заперечуючи проти оформлення права власності на [PERSON] та проживання у даному будинку його сина з сімєю, не мав мети передавати її у власність [PERSON], якого зазначено в договорі покупцем лише формально. Прибутки позивача та наявність в нього коштів для придбання нерухомого майна останній підтверджував наявністю в нього боргових зобовязань перед родичами та друзями, які давали йому грошові кошти в борг без будь яких документів. Разом з тим, суд вважає сумнівним посилання позивача на отримання зазначеної ним суми коштів від вказаних ним осіб, хоча такі особи в судовому засіданні і підтвердили факт надання йому грошових коштів у обумовленому ним розмірі, однак такі дії жодним чином не підтвердженні, оскільки не доведено яким чином ці кошти передавалися і коли [PERSON] , а в подальшому яким чином і коли були передані [PERSON] для сплати коштівза придбання будинку і земельної ділянки. Суду не надано доказів щодо отримання позивачем цих коштів, при цьому свідчення свідків не можуть підтверджувати ті обставини, для яких встановлено інший порядок доказування. Зокрема такими доказами може бути наявність боргової розписки, договір позики, застави, тощо. Крім того позивачем не надано суду доказів щодо наявності у нього прибутку у розмірі, що давав би змогу придбати нерухоме майно. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Тобто воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен указати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Ураховуючи те, що стороною спірного договору [PERSON] не був, а зі змісту його позовних вимог не вбачається, що воля сторін договору була направлена на приховування іншого правочину, висновок позивача про застосування до спірних правовідносин ст. 235 ЦК України на думку суду є необґрунтованим. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто предмет судового розгляду формулюється в позовній заяві, в якій позивач зазначає свої вимоги. Разом з тим саме по собі посилання позивача на певну правову норму не звільняє суд від обов'язку, передбаченого ст. 214 ЦПК України, визначити характер правовідносин і правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. З наданого суду договору купівлі-продажу житлового будинку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованих по вул.. Червоноармійська, 34 в м. Генічеськвід 01.03.2016 р. вбачається, що предметом даного договору виступив житловий будинок, зазнач. Літ. А, площею 35.5 кв.м.., житловою 26.4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. Б, сарай літ. В, №1-2, споруди . Разом з тим, предметом поданого позову є не тільки визнання договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки удаваним , а також визнання виданого свідоцтва про власності на реконструйований житловий будинок з вбудованим приміщенням магазину , яке було видано після укладення даного спірного договору.Позивач мав право отримати свідоцтво про право власності , оскільки здійснював реконструкцію за свої кошти, однак і тоді цього не зробив, а зареєстрував реконструйований будинок з вбудованим приміщенням магазину на свого сина [PERSON] та відповідно і земельну ділянку. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд враховує, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, а саме не довів факт придбання ним будинку, оскільки жоден з осіб допитаних в судовому засіданні не підтвердив посилання позивача, щодо того що особисто ним було вчинено дії щодо підшукування нерухомого майна, досягнення домовленостей щодо істотних умов договору, його ціни вчинення дій покупця. Посилання відповідача [PERSON] про те, що йому було відомо, що фактично покупцем виступає позивач належним чином не підтверджено та останній не вказує як саме йому стало про це відомо, від кого з яких підстав. Натомість у заяві представник відповідача [PERSON] зазначає, що дійсно саме [PERSON] вчиняв всі дії з приводу купівлі нерухомого майна. Такі ж пояснення були надані у нотаріусом який здійснював нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, який в судовому засіданні пояснив, що при оформленні угоди присутніми були лише продавець та покупець разом зі своїми дружинами, жодних інших осіб при укладанні угоди присутніми не були. При цьому саме по собі посилання позивача на те, що одразу ж після укладення договору відповідача повернув йому грошові кошти свідчить про те, що йому відомо було про дату, час та місце укладення договору, він мав можливість оформити нерухоме майно на своє імя, а сторони договору не вчиняли жодних дій на приховування обставин вчинення цього правочину Суд також вважає сумнівними доводи позивача та його представника, що дійсних намірів сторін при укладенні відповідних договорів, оскільки ні у своєму позові ні в ході розгляду справи позивач не вказував, що фактично виступаючи продавцем за укладеними договорами, мав намір в подальшому зареєструвати за собою право власності на спірне майно, або щодо того, що під час укладання договору між ним та [PERSON] була домовленість про фактичну/удавану/ роль останнього у даній угоді. Вказані обставини свідчать про те, що позивач можливо і надавши грошові кошти на купівлю нерухомого майна, однак не мав наміру виступати покупцем при оформленні відповідної угоди. Крім того після укладення угоди купівлі-продажу [PERSON] з його слів на протязі тривалого часу інвестував свої грошові кошти у реконструкцію житлового будинку, та до червня 2016 року не мав наміру оформляти його на своє імя та лише після звернення [PERSON] до суду з позовом про поділ майна подружжя звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON], тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed