Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

02.12.2013 року до Краматорського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. 22.01.2014 року ухвалою Краматорського міського суду було замінено по цивільній справі за позовом [PERSON] до Краматорської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку первісного відповідача Краматорську міську раду на належного відповідача [PERSON]. Із позову вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. 20.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки. Право власності на житловий будинок [PERSON] зареєструвала у КП БТІ у м. Краматорсььку, але право власності на земельну ділянку [PERSON] не зареєструвала. 26.01.2010 року Краматорським міським судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів. 21.01.2010 року Краматорським міським судом було накладено арешт на усе майно, яке належить [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 29.02.2010 року постановою державного виконавця передано [PERSON] в рахунок погашення боргу будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку розміром 0,0328 га, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. 10.08.2012 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з публічних торгів, яке було зареєстровано у КП БТІ м. Краматорська. Таким чином, отримати державний акт на земельну ділянку позивачка не має можливості, оскільки старий державний акт на землю є дійсним, не скасований, в порядку спадкування нікому не перейшов. Тому просить суд винести рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] розміром 0,0328 га в межах згідно плану, переданого для будівництва та обслуговування житлового будинку. У судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили свої позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач суду пояснила, що вона дійсно продавала будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вона не пам'ятає, чи продавала вона земельну ділянку, державного акту на земельну ділянку в неї не має, на теперішній час вона звернулася до Управління держземагентства у м. Краматорську для отримання державного акту на землю. У подальшому відповідач у судове засідання, призначене на 14.02.2014 року не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Ухвалою Краматорського міського суду від 14.02.2014 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позову і продовжено судовий розгляд справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS]. (а.с. 11 - 12) Згідно витягу про державну реєстрацію прав житловий будинок, розташований в [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 20.01.2007 року належить на підставі приватної власності [PERSON] (а.с. 15) Рішенням Краматорського міського суду від 26.01.2010 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 8000 грн. завдатку та додаткову суму у розмірі завдатку, а усього 16 000 грн. (а.с. 9) 29.02.2012 року постановою державного виконавця передано [PERSON] в рахунок погашення боргу будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку розміром 0,0328 га, які знаходяться за адресою [ADDRESS]. (а.с. 22) 10.08.2012 року приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з публічних торгів, а саме: житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] (а.с. 16) Згідно витягу про державну реєстрацію прав житловий будинок, розташований в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів належить [PERSON] (а.с. 17) Як визначено статтею 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Статтею 377 ЦК України встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда. На земельну ділянку, що перевищує визначені статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України розміри, право власності виникає на загальних підставах та у порядку, визначених чинним законодавством. Порядок передачі у власність громадянам земельних ділянок із земель державної або комунальної власності передбачений статтею 116 ЗК України. Згідно з частинами першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії. Таким чином, виникнення права власності на об'єкти нерухомості не є безумовною підставою для автоматичного укладення угоди щодо земельної ділянки. Обов'язковою умовою передачі у власність земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, є наявність позитивного рішення сесії відповідної ради про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Судом встановлено, що 20.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі - продажу земельної ділянки, що знаходиться у [ADDRESS], розміром 0,0328 га в межах згідно з планом, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку. (а.с. 13 - 14) Відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] на підставі рішення Краматорської міської ради від 07.07.2004 року № 19/ІУ - 48 є власником земельної ділянки площею 0,0328 гектарів у межах згідно з планом для будівництва та обслуговування жилого будинку. Земельна ділянка розташована по [ADDRESS]. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 15-1285 ( а.с. 62) Згідно довідки Управління Держкомзему у м. Краматорську Донецької області земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на земельну ділянку ДН № 844434 (а.с. 61) Даний державний акт є дійсним та в установленому порядку акт про державну реєстрацію не скасовувався та не визнаний недійсним. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed