Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

01 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 30.10.2013 зареєструвала з відповідачем шлюб. Від цього шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач зазначила, що діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] офіційно не працює, але перебував за кордоном у Республіці Польща, отримує нерегулярний і мінливий дохід. Аліменти відповідач нікому не платить. У зв`язку з наведеним, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також, позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно, оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Ухвалою від 15.07.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Витребувано письмові докази. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 17.07.2019, відзиву на позовну заяву до суду не направив. В судове засідання позивач не з`явилась. Подала через канцелярію суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку. Суд провів заочний розгляд справи за відсутності відповідача, про що постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 30 жовтня 2013 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.10.2013 (а.с. 9). [PERSON] і [PERSON] є батьками двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04.06.2014 та серії [NUMBER] від 13.06.2018 (а.с. 10-11). Згідно з копії довідки про склад сім`ї № 3019 від 18.06.2019, виданої Волочиським комунальним підприємством житлово-експлуатаційною конторою, малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). [PERSON] , [INFO] відвідує центр розвитку дитини «Калинка» (а.с. 13). Згідно з копії витягу з наказу № 709а від 20.08.2018, [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 20.08.2018 до 11.06.2021 (а.с. 8). [PERSON] знаходиться на обліку у УСЗН Волочиської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, що підтверджується копією довідки № 1227/2 від 24.06.2019, виданої відділом грошових виплат і компенсацій ГУ ПФУ в Хмельницькій області (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд вважає, що відповідач, відповідно до Закону, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб обраний позивачем, що узгоджується з вимогами ст. 181 СК України. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, в даному випадку, суд виходить з того, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний та мінливий дохід, діти хоча і зареєстровані разом з батьком та матір`ю, але фактично повністю знаходяться на утриманні позивача, що потребує значних матеріальних коштів. Суд звертає увагу, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01.07.2019 становить 1699 грн., а з 01.12.2019 - 1779 грн. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що сума в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка стягуватиметься як аліменти на дітей, буде обґрунтованою та законною. Крім того, згідно з ст. 75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 01 липня 2019 року складає 2007 гривень. Враховуючи вищевикладене, а також те, що молодшому синові [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем, не виповнилось трьох років, суд вважає, що [PERSON] має право на утримання від чоловіка, тому з відповідача на користь позивача до досягнення дитиною трьох років слід стягнути аліменти у розмірі 1000 грн. Суд вважає, що саме така сума, буде достатньою для утримання дружини та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Суд враховує, що позивач не довела належними та допустимими доказами обґрунтованості своїх позовних вимог в частині спроможності відповідача сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі, тоді як і відповідач [PERSON] не надав суду доказів на спростування позову та висновків суду. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за кожну заявлену позивачем вимогу, тобто в сумі 1536 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial