Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 січня 2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від спільного проживання мають з відповідачем дитину - [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалось. Відносини в останній час значно погіршились. Відповідач постійно зловживає спиртними напоями, збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на утримання дитини - [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання в судове засідання не з'явився, клопотань про розгляд справи без його участі до суду не надіслав. За таких обставин, суд, з урахуванням думки позивача, вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 11 січня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER], виданого відділом державної РАЦС Рівненського МУЮ, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Шлюб існує формально, тому суд вважає за можливе його розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. За положенням ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи. Так, твердження позивача, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн., є недоведеними, оскільки позивачем не подано доказів про його доходи. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення аліментів, а саме про доцільність стягнення у розмірі 700 грн. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 1ст. 88 ЦПК України, підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 111, 112, 180, 184 СК України,

Outcome: dismissed