Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до відповідача ПАТ «Холдингова Компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року зазначену справу у порядку ст.116 ЦПК України передано за підсудністю на розгляд Печерському районному суду м. Києва, після чого ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2016 року справу за позовом [PERSON] до ПАТ «Холдингова Компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав прийнято до провадження суду./а.с.16, 41, 49/ Звертаючись до суду за захистом свого права позивач послався на те, що 05 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №3934/РН-К, згідно з умовами якого, відповідач продав позивачеві майнові права на квартиру [ADDRESS]. Пунктом 3.1 договору встановлено, що на дату його підписання вартість майнових прав на квартиру складає 770808 грн. 15 коп., в тому числі ПДВ, виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м - 10773 грн., в тому числі ПДВ. Відповідно до п.3.2 договору позивач зобов'язався оплатити 99% вартості майнових прав у розмірі 763159 грн. 32 коп., в тому числі ПДВ. Також позивач вказав на те, що договорі його сторони погодили графік оплати вартості майнових прав (п.3.2 договору), згідно якого останній термін оплати вартості майнових прав на квартиру було встановлено 13 грудня 2013 року. На виконання умов договору позивач здійснив оплату вартості майнових прав на квартиру в розмірі 763159 грн. 32 коп., в тому числі ПДВ, при цьому решту вартості майнових прав на квартиру, що залишилася неоплаченою, позивач зобов'язався оплатити після обмірів БТІ м. Києва на підставі технічного паспорту на квартиру. В свою чергу, відповідач зобов'язався відповідно до п. 6.1 договору вчинити дії. Направлені на спорудження об'єкта будівництва. Посилаючись на те, що введення в експлуатацію об'єкта не відбулося, ні в строки обумовлені умовами договору, ні на момент звернення до суду за захистом свого права, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь, передбачену п. 4.2. договору суму пені у розмірі 0,01 % від суми неналежного виконання зобов'язання, яка згідно наведеного позивачем розрахунку склала 19578 грн. 32 коп./а.с.3/ Протягом розгляду справи позивач, користуючись своїм правом, збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь, передбачену п. 4.2. договору суму пені у розмірі 0,01 % від суми неналежного виконання зобов'язання, яка згідно наведеного позивачем розрахунку склала 27780 грн. 48 коп./а.с.37/ В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позивачем вимоги та просив їх задовольнити з урахування збільшення позовних вимог. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на викладене в письмових запереченнях./а.с.54-58/ Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05 грудня 2013 року між сторонами даної справи було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав №3934/РН-К, далі Договір./а.с.5-9/ Відповідно до п.11 Договору компанія продає, а покупець придбає майнові права на квартиру [ADDRESS], на умовах та в порядку, що визначені в цьому договорі. Пунктом 3.1 Договору встановлено, що на дату його підписання вартість майнових прав на квартиру складає 770808 грн. 15 коп., в тому числі ПДВ, виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м - 10773 грн., в тому числі ПДВ. Так, відповідно до п.3.2 Договору позивач зобов'язався оплатити 99% вартості майнових прав у розмірі 763159 грн. 32 коп., в тому числі ПДВ, відповідно до графіку оплати вартості майнових прав (п.3.2 договору), останній термін якого було встановлено 13 грудня 2013 року. На виконання умов договору позивач здійснив оплату вартості майнових прав на квартиру в розмірі 763159 грн. 32 коп., в тому числі ПДВ, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» №3934/4 від 15.01.2014 року (а.с. 4). Решту вартості майнових прав на квартиру, що залишилася неоплаченою, позивач зобов'язався оплатити після обмірів органом, що проводить техінвентаризацію та отримання технічного паспорту на квартиру за ціною майнових прав у перерахунку на 1 кв. м., яка діяла на момент здійснення покупцем останнього поточного платежу за цим договором. Як вбачається зі змісту п.1.4 Договору, відповідач зобов'язався передати позивачеві майнові права на квартиру, а покупець прийняти їх. Передача та прийняття майнових прав здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав після отримання Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічних паспортів, виготовлених органом, що проводить техінвентаризацію. Покупець набуває право власності на майнові права після оформлення акту приймання-передачі майнових прав. Також, відповідно до п.6.1 Договору відповідач прийняв на себе зобов'язання перед позивачем вчинити дії, направлені на спорудження об'єкта будівництва. Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги, позивач посилається на те, що відповідачем порушено зобов'язання в частині строку введення об'єкту в експлуатацію, тому відповідно п. 4.2 договору купівлі-продажу майнових прав у відповідача настала відповідальність за порушення зобов'язань у вигляді сплати пені в розмірі 0,01 % від суми неналежно виконаного зобов'язання, відтак слід стягнути з відповідача на його користь пеню за період з 30.03.2015 року по 30.03.2016 року, що становить 364 дні, в розмірі 27780 грн. 48 коп. Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною 3 статті 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 4.2 Договору визначено, що за неналежне виконання своїх зобов'язань Компанія сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, умовами п.4.2 Договору між сторонами передбачено відповідальність відповідача перед позивачем за невиконання грошового або майнового зобов'язання за даним Договором. Разом з тим, виходячи з суті передбаченого Договором зобов'язання, на невиконання якого з боку відповідача посилається позивач, до спірних правовідносин сторін не може бути застосовано вищенаведений пункт 4.2. Договору щодо сплати пені, з огляду на наступне. Так ст.ст. 1-4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне грошове зобов'язання" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Сума зменшення розміру пені відноситься на результати фінансово-господарської діяльності одержувача грошових коштів, а щодо державних установ та організацій, що фінансуються за рахунок бюджету, - на зменшення їх фінансування. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12. З аналогічних міркувань майновим зобов'язання є зобов'язання з передачі майна або майнових прав боржником кредитору. Так, позивач стверджує про невиконання відповідачем умов п.6.1. Договору між сторонами про введення будинку в експлуатацію до 30.03.2015 року - зобов'язання, яке не передбачає за своїм змістом обов'язку відповідача сплатити на користь позивача грошові кошти або передати майно чи права на нього, а також не містить свого вираження у грошовій сумі, від якої можливо розрахувати пеню, тобто не є грошовим або майновим зобов'язанням, за порушення якого передбачено нарахування пені відповідно до умов п.4.2 Договору. Таким чином, як вбачається зі змісту п.6.1 Договору, дане зобов'язання вочевидь не є грошовим або майновим, і не має по відношенню до позивача майнового характеру. Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов п.6.1 Договору до останнього не може бути застосовано передбачену п.4.2 Договором відповідальність у вигляді стягнення пені від суми невиконаного зобов'язання. При цьому, суд не приймає доводів позивача про оцінку суми невиконаного відповідачем зобов'язання у розмірі вартості майнових прав, які не передані відповідачем позивачу. Так, як встановлено судом, позивачем на виконання умов Договору оплачено лише 99% вартості майнових прав, вказана обставина не заперечувалась самим позивачем. Відтак, у позивача відсутні правові підстави стверджувати про настання у відповідача терміну для виконання зобов'язання з передачі майнових прав позивачу, - оскільки останній зі свого боку не виконав обов'язок щодо повної оплати в повному обсязі вартості майнових прав відповідно до п.1.6 Договору. Зокрема, відповідно до умов п.1.4, п.1.6 Договору, зобов'язання перед позивачем у відповідача щодо передачі майнових прав на квартиру виникає з моменту отримання Сертифікату, проведення кінцевих розрахунків, а не з орієнтовної дати введення будинку в експлуатацію, вказаної у пункті 6.1 Договору. Таким чином, підстави визначати невиконане відповідачем зобов'язання, про яке стверджує позивач, у сумі вартості майнових прав за Договором також відсутні. Відтак, позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed