Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

05.04.2018 р. до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування на утриманні. В заяві зазначає, що вона зареєстрована за адресою: [INFO], а фактично проживає за адресою: [INFO]. Заявник перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Її чоловік [PERSON] помер 11.04.2016 р., був зареєстрований за адресою: [INFO], а фактично проживав за адресою: [INFO]. [PERSON] раніше перебував на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні пенсійного фонду України та отримував пенсію за віком відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 14.03.2018 р. заявник звернулась до Шевченківського обєднаного управління ПФУ м.Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії у звязку із втратою годувальника, відповідно до ст.36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Листом № 159/О-1 від 16.03.2018 р. Шевченківське обєднане управління запропонувало їй надати документ, який засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сімї, а у разі неможливості надати такі документи запропоновано звернутись до суду. За заявою [PERSON] просить встановити факт спільного проживання однією сімєю її та [PERSON], який помер 11.04.2016 р., а також встановити факт її перебування на утриманні чоловіка [PERSON], який помер 11.04.2016 р. Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від заявника та зацікавленої особи клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.14). Відповідно пенсійного посвідчення [PERSON] отримує пенсію по інвалідності (а.с.13). П.5 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. В порушення п.1 ч.1 ст.318 ЦПК України [PERSON] не вказала мету встановлення факту її проживання разом з чоловіком [PERSON] однією сім'єю, а тому суд вважає заяву в цій частині необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Ст. 38 Закону України « Про пенсійне забезпечення» передбачено, що члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Згідно ч.1 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких встановив цей факт. Заявник [PERSON] в поданій заяві про встановлення факту перебування на утриманні зазначає, що її чоловік [PERSON] помер 11.04.2016 р., на підтвердження чого надала свідоцтво про смерть серії ДНР № 027201, видане Донецькою Народною Республікою (а.с.15). Згідно з положенням п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч.2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що свідоцтво про смерть [PERSON] 11.04.2016 р., яке видане на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків. Відсутність документу про державну реєстрацію смерті [PERSON], є підставою для відмови в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні з підстав, визначених ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки факт смерті померлого у встановленому законодавством України порядку не зареєстрований.

Outcome: dismissed