Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

До суду з позовними вимогами звернувся [PERSON], який зазначив, що у зв'язку з виконання наказу Арцизького районного суду Одеської області від 14.02.2008р. з нього та [PERSON] солідарно на користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» мала бути стягнуто заборгованість за кредитним договором та договором поруки № у розмірі 13 946,16 грн. та суму державного мита й витрат ІТЗ, у зв'язку з чим 26.09.2011р. відповідачем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону його відчуження. Посилаючись на те, що постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчім служби Одеського міського управління юстиції від 10.10.2011 року про повернення виконавчого документа стягувачеві його законні права як власника майна, на яке накладено арешт по виконанню рішення Арцизького районного суду Одеської області, були порушені, позивач просив: зняти арешт з рухомого та нерухомого майна, яке належить [PERSON], накладений Першим Суворовським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі постанови від 26.09.2011р., виконавче провадження № В-15308; скасувати запис у реєстрі обтяжень нерухомого майна № 33101328, внесений Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції па підставі постанови від 26.09.2011р.; скасувати запис у реєстрі обтяжень рухомого майна № 33101346, внесений Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на підставі постанови від 26.09.2011р. В судовому засіданні позивач та його адвокат [PERSON] вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача Теличко Н.Б. заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на законність дій державного виконавця. До суду представник залученої до участі судом третьої особи ПАТ «Райффайзенбанк Аваль" не з'явився, третя особа повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши надані докази та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. На виконанні першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий документ - судовий наказ № 2-н-25/08, який видав Арцизський районній суд Одеської області 14.03.2008р. про стягнення в солідарному порядку з позивача та [PERSON] грошової суми в розмірі 14 031,16 грн. та постановою відповідача від 26.09.2011р. було винесено постанов про арешт майна божника - позивача по справі - та оголошення його у розшук (а.с. 19-21, 25, 26). Постановою державного виконавця від 10.10.2011р. судовий наказ було повернуто стягнувачеві на підставі п.4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 13). Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване». Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту (боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - п. 16. За положеннями ч.1 ст. 33 ЦПК України суд може замінити первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача лише за клопотанням позивача. Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом роз'яснено позивачу та його адвокату [PERSON] зазначені положення ст. 33 ЦПК України та можливі наслідки пред'явлення позову до неналежного кола відповідачів, проте клопотання про залучення ПАТ „Райфайзен Банк Аваль" в якості належного відповідача або співвідповідача позивач та його адвокат не заявили, натомість погодились на його залучення в якості третьої особи, та ухвалою суду від 05.03.2014р. Райфайзен Банк Аваль було залучено в якості третьої особи. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач - ст.30 ЦПК. Сторони, крім прав та обов'язків, визначених ст. 27 ЦПК України, мають ще додаткові права, встановлені ст. 31 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін. Згідно положень ст.ст. 11, 31 ЦПК України право визначення предмета та підстав позову належить виключно позивачеві. Оскільки [PERSON] заявляє вимоги про визнання ордерів недійсними не до особи, в інтересах якої накладено арешт на майно, ці вимоги підлягають залишенню без задоволення як заявлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed