Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної міграційної служби в Закарпатській області. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про іпотечний кредит № 80802, згідно з яким [PERSON] надано кредит в розмірі 252 500,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 16% річних строком на 20 років з остаточним терміном повернення суми кредиту не пізніше 27 лютого 2028 року. В забезпечення виконання зобов'язань між ними було укладено Іпотечний договір №628 від 28 лютого 2008 року. 04 лютого 2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено рішення, яким позов ВАТ Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. 25 березня 2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] заборгованості. У ході виконавчого провадження було звернуто стягнення на предмет іпотеки. 04 жовтня 2013 року було призначено прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки на 21 жовтня 2013 року. 23 грудня 2013 року державним виконавцем РВ ДВС Мукачівського МРУЮ винесена постанова про повернення виконавчого документа від 23.12.2013 року. Позивачем направлено [PERSON], [PERSON] письмову вимогу про звільнення житлового приміщення, однак такі залишено останніми без задоволення. На підставі вимог ст. 109 Житлового кодексу України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку» просить суд виселити з житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] відповідачів [PERSON], [PERSON] із зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача Жила Д. В. позовні вимоги, з наведених в позові підстав, підтримав в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 28 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № 82802, відповідно до якого банк передав [PERSON] грошові кошти в сумі 252500,00 грн. зі сплатою процентів за користування коштів в розмірі 16,0% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 27 лютого 2028 року. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за Договором про іпотечний кредит №80802, 28 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку земельну ділянку, розташований на ній одноповерховий житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від 04 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення боргу - з [PERSON] стягнуто 320289 грн. 70 коп. заборгованості за договором про іпотечний кредит №82802 від 28.02.2008 року та 1730 грн. судових витрат (а. с. 71-73). 25 березня 2010 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] заборгованості (а. с. 74-75). 28 березня 2012 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2п-1328 від 25.03.2012 про стягнення 322019,7 грн. на користь ВАТ «Ощадбанк» (а. с. 76). Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 23.12.2013 року виконавчий лист №2п-1328 виданий 25.03.2012 року повернутий стягувачу, оскільки останній не надав згоди залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення (а. с. 79). З довідки №225 від 22 жовтня 2013 року, виданої Чомонинською сільською радою вбачається, що в житловому будинку [ADDRESS], який переданий в іпотеку зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а. с. 80). Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов»язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ч.3 ст.109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Якщо мешканці не звільняють квартиру у встановлений законом строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, діючим законодавством передбачено, що підставою виселення мешканців з житлового приміщення, що є предметом іпотеки є звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому законодавством передбачений певний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» з урахуванням положення ч. 3. ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Відповідно до Іпотечного договору від 28 лютого 2008 року, в п.п. 6.6 якого міститься «Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку позасудового врегулювання» Іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору-купівлі продажу, та /або набути право власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання на підставі цього Договору або укладеного Договору про задоволення вимог Іпотекоденржателя в порядку, встановленому чинним законодавством. Таким чином, у договорі іпотеки, укладеному між сторонами, визначено два способи позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки: продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки на підставі договору купівлі-продажу та/або набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язань. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, передбачені договором, тобто не набув права власності на предмет іпотеки або докази звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду чи на підставі виконавчого напису нотаріуса. Пленум Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 43 своєї постанови № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателем або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, при вирішенні позову про виселення мешканців із житлового суд має враховувати те, що виселення мешканців житлового будинку, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку встановленому законом, зокрема при вирішенні цього питання слід чітко враховувати вимоги положень ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, якими передбачено, що виселенню мешканців житлового будинку який є предметом іпотеки передує звернення стягнення на предмет іпотеки. За даних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed