Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

12.12.2016 Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 18286 грн 47 коп., посилаючись на те, що 24.09.2013 в м.Красилові на вул.Грушевського з вини відповідача, який керував автомобілем ВАЗ з державним номерним знаком ВХ2153АС, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), що підтверджується постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 30.10.2013. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Сітроен з державним номерним знаком ВХ8390ВС, який на час ДТП належав ДП ПАТ «Оболонь». Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ №6/0412 від 20.11.2013, складеного ТзОВ «Подільська незалежна оцінка», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Сітроен становить 17376 грн 47 коп.. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1208203 терміном дії з 08.05.2013 і №2/1-22198 від 07.05.2014. У звязку з настанням події, передбаченої п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» МТСБУ здійснило регламенту виплату потерпілій особі в розмірі 17376 грн 47 коп.. Посилаючись на положення п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» позивач просив стягнути в відповідача 17376 грн 47 коп., посилаючись на те, що 08.05.2014 МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку понесених позивачем виплат на користь потерпілого та 910 грн витрат понесених на збір документів, однак відповідач в добровільному порядку не компенсував витрати позивача. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без участі представника позивача. Вказав, що заяв та клопотань не має. В подальшому представник позивача надіслав до суду заяву щодо розгляду справи за відсутності представника позивача і вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлений про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання повторно не зявився, заперечень проти позову не надав та про причини своєї неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. В силу п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За положенням ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1,ч.2 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Так, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст.64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Порядок завірення копій документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відповідно до яких Відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи. Перелік документів, на які ставлять відбиток печатки, визначає організація на підставі нормативно-правових актів. Його подають в інструкції з діловодства організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ (п.5.26). Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (5.27). Як на докази, які підтверджують позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилався: - щодо вини відповідача у ДТП на копію постанови суду, яка долучена до позовної заяви; - щодо звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди та полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АС/1208203 терміном дії з 08.05.2013 до 07.05.2014 на копію полісу, який долучений до позовної заяви; - щодо здійснення МТСБУ виплати потерпілому регламентної виплати в розмірі 17376 грн 47 коп. на копії платіжних доручень №1/1-22198 від 13.01.2014 і №2/1-22198 від 07.05.2014, які додаються до позовної заяви. Крім цього, позивачем до позовної заяви долучено та надано суду: - копія заяви ДП ПАТ «Оболонь» «Красилівське» від 20.11.2013; - копія Звіту №6/0412 про оцінку колісного транспортного засобу; - копія платіжного доручення №83 від 14.01.2014; - копія листа (претензії) МТСБУ до відповідача; - копія довіреності на представника позивача; - копія додаткової угоди до Контракту про надання правової допомоги. Оскільки підстави для звільнення від доказування, передбачені ст.61 ЦПК України, у даній справі відсутні, на позивача покладений обовязок довести належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги. Оригіналів письмових доказів, згідно ч.2 ст.64 ЦПК України, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог суду надано не було. Всі подані позивачем до суду ксерокопії документів містять лише напис «Відповідає оригіналу» та графічний підпис без зазначення назви посади, особи яка його здійснила, ініціалів та прізвища цієї особи, дати засвідчення копії та відбитку печатки підприємства, установи чи організації, яка засвідчувала копію. Таким чином суд констатує, що надані суду копії документів, як письмові докази, не відповідають вимогам, встановленим пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, а тому є недопустимими, відповідно до ст.59 ЦПК України. Посилання позивача у позовній заяві на існування постанови Красилівського районного суду від 30.10.2013 про визнання відповідача винним у скоєнні ДТП, не звільняє позивача від обовязку надати суду належним чином завірену копію постанови суду із відміткою про набрання цією постановою законної сили. Долучена до позову ксерокопія постанови Красилівського районного суду від 30.10.2013 по справі №677/1724/13-п, без відмітки про набрання постановою законної сили, не є допустимим доказом, оскільки ця копія виготовлена з порушенням порядку завірення копій, що наведений вище у даному рішенні. Судом 21.02.2017, в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України, винесено ухвалу, яку надіслано до МТСБУ про витребування до 19.04.2017 у позивача - оригіналів чи належним чином завірених, в порядку, визначеному пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, копій документів, на які сторона позивача посилається, як на докази, що підтверджують позовні вимоги, оскільки жодного оригіналу чи належним чином завіреної копії документа позивачем суду надано не було. Вказана ухвала отримана 02.03.2017 представником позивача [PERSON], що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак витребувані судом оригінали письмових доказів чи належним чином завірені їх копію, суду надано не було. Незважаючи на ухвалу суду, представник позивача [PERSON] 10.04.2017 повторно надіслав до суду заяву, яка отримана судом 12.04.2017 про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Будь-яких причин, що могли перешкоджати подати суду наявні у позивача письмові докази в оригіналах чи належним чином завірених копіях, представником позивача суду не повідомлено. Клопотань про відкладення судового засідання для подачі таких доказів чи клопотань про витребування судом доказів, у звязку зі складнощами у позивача щодо отримання таких доказів, відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, суду не надходило. Таким чином, позов задоволенню не підлягає у звязку з недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем належних та допустимих доказів, на підтвердження заявлених позовних вимог суду надано не було. У звязку з недоведеністю основних позовних вимог про стягнення коштів, також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення понесених ним судових витрат, відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed