Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

09.12.2020 року позивач [PERSON] звернулась до Міловського районного суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дінеро" про визнання договору позики недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалась на те, що між нею та ТОВ «Дінеро», було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала позику, однак, ознайомившись зі змістом договору, позивач вважає, що укладений договір є недійсним оскільки нею не підписувався. Крім того, вказує, що оспорюваний договір не містить істотних умов договору таких як ціна та сукупна вартість кредиту. Також вказує, що відповідач ввів її в оману не надавши повну інформацію про предмет та умови договору. Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено її до підготовчого провадження. 30.12.2020 року на адресу суду надійшов відзиі від відповідача ТОВ «Дінеро». У своєму відзиві представник відповідача заперечує щодо заявлених позовних вимог та просит суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на його необґрунтованість. Зокрема представник відповідача посилається на те, що оспорюваний договір укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача в електронній формі, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Умови договору відповідають вимогам ЦК України та жодним чином не порушують права позивача як споживача послуг. Ухвалою суду від 27.01.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчано та належним чином. За правилами ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Так, судом встановлені наступні фактичні обставини справи, що підтверджуються дослідженими письмовими доказами. 24.01.2020 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Дінеро», було укладено договір короткострокового кредиту (Договір кредитної лінії № AG 7697281), за яким [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 6,500 грн та на умовах, встановлених договором під зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки. При укладенні зазначеного договору позивачкою було надано особисті дані та згоду на обробку персональних даних (з їх включенням до електронних баз персональних даних) в межах дії укладеного договору. Крім того 24.01.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Дінеро», була укладена додаткова угода до Спеціальних умов для короткострокового кредиту № AМ7697281до договору кредитної лінії № AG 7697281 від 24.01.2020 року. Відповідно до досліджених в судовому засіданні у якості письмових доказів копій Договорів короткострокового кредиту (Договір кредитної лінії № AG 7697281 від 24.01.2020 року), додаткової угоди до Спеціальних умов для короткострокового кредиту № AМ7697281 до договору кредитної лінії № AG 7697281 від 24.01.2020 року, Паспорту споживчого кредиту інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, та загальних умов договору кредитної лінії судом встановлено, що зазначені договори укладено в порядку, передбаченому\~Законом України № 675-VIII від 03 вересня 2015 року «Про електронну комерцію». Так, відповідно до пункту 1 \~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електроній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у виді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються заявником до інших електронних даних, та надсилаються Кредитодавцю; заявка - документ встановленої Кредитодавцем форми, який заповнюється заявником на сайті Кредитодавця для підтвердження відповідності заявника умовам, які містяться у Правилах надання грошових коштів у кредит, та для отримання оферти (пропозиції) укласти договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами). При поданні первинної заявки відбувається реєстрація заявника та сайті та формування його особистого кабінету. Наступні заяви подаються вже зареєстрованими заявниками виключно для отримання рішення про можливість надання кредиту (направлення оферти) Кредитодавцем; заявник - фізична особа, яка має намір укласти договір з Кредитодавцем (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами); інформаційно-телекомунікаційна система - сукупність інформаційних та телекомунікаційних систем Кредитодавця, яка працює в форматі сайту(ів) Кредитодавця, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле; логін особистого кабінету - номер мобільного телефону заявника/Позичальника; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує заявник/Позичальник, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор (одноразовий пароль) Кредитодавець може передавати заявнику засобом зв`язку, вказаним заявником під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення смс-повідомлення за номером телефону, вказаним заявником під час заповнення заявки. Одноразовий ідентифікатор також надається Позичальнику під час кожного входу в інформаційно-телекомунікаційну систему Кредитодавця для ідентифікації особи Позичальника за допомогою електронного підпису; особистий кабінет - частина інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитодавця, яка становить сукупність сторінок (в тому числі захищених), що формуються заявнику в момент його реєстрації на сайті Кредитодавця (особистий розділ заявника), за допомогою яких (таких сторінок) заявник/Позичальник здійснює повну взаємодію з Кредитодавцем, має постійний доступ до договору, Правил надання грошових коштів у кредит, Графіка платежів та іншої інформації, яка відображається у особистому кабінеті. Доступ до особистого кабінету здійснюється заявником/Позичальником після авторизації шляхом введення логіна особистого кабінету та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (який заявник/Позичальник отримує від Кредитодавця) на сайті Кредитодавця і має юридичне значення ідентифікації заявника/ Позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця в розумінні частини восьмої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»; оферта - пропозиція Кредитодавця заявнику укласти договір з Кредитодавцем (взяти на себе права та обов`язки, передбачені кредитним договором та Правилами), яка надсилається заявнику у електронній формі у його особистий кабінет та виражає намір Кредитодавця вважати себе зобов`язаним у разі прийняття її заявником/Позичальником. Умови оферти щодо укладення договору діють потягом 72 годин з моменту надіслання оферти Кредитодавцев заявнику у особистий кабінет; кредит - грошові кошти, надані Кредитодавцем Позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа першого Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання зазначеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент його оформлення були відсутні її волевиявлення та внутрішня воля на його укладення. Між тим суду надано документи, які свідчать про те, що 24.01.2020 р. між сторонами було укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 6\~500 грн. зі сплатою процентів строком на 30 днів шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку Позичальника. Згідно пункту 1 договору Позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно частини першої\~статті 1 Закон України «Про електронну комерцію», що регулює сферу його застосування, цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. Термін «електронний підпис одноразовим ідентифікатором» задекларовано у частинах 3-4 пункту 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, електронна форма представлення інформації -спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; електронне повідомлення -інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Факт оформлення заявки на отримання споживчого кредиту, яку оформила [PERSON] , є акцептом на укладення кредитного договору (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Зокрема зі змісту оспорюваного договору слідує наступне. В розділі 2 Договору кредитної лінії № AG 7697281 зазначено: «2.1. Встановлення договірних відносин між Сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: 2.1.1. на Порталі Позичальник повинен заповнити Заяву шляхом введення необхідної Суми Кредиту та Строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватися у полі, в якому Позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення вищезазначеної Заяви: 2.1.1.1. Позичальник створює Особистий кабінет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі; 2.1.1.2. Позичальнику надається пропозиція Кредитодавця Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, наданої в Заяві (надалі іменується як «Пропозиція»). Якщо Позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в Заяві (наприклад, запитувану суму), нова Пропозиція буде надана на основі нововведених умов. За запитом Позичальника Кредитодавець повинен надати Позичальнику Пропозицію в паперовому вигляді чи на іншому довговічному носії. Позичальник має право проаналізувати Пропозицію та порівняти її з пропозиціями конкурентів; 2.1.1.3. Натискаючи кнопку «Прийняти», Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на (І) використання персональних даних Позичальника для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) Позичальника та для виконання Договору відповідно до Політики конфіденційності; (ІІ) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (ІІІ) встановлення договірних відносин з Кредитодавцем, як передбачається Договором, та (ІV) складення Договору; 2.1.2. Код підтвердження (надалі іменується як «Код підтвердження») буде надіслано Кредитодавцем на Номер телефону Позичальника. Шляхом введення Коду підтвердження Позичальник підписує та приймає Пропозицію та підтверджує укладення Договору на основі Загальних умов Кредиту.» \~ \~ \~ \~Отже,\~як слідує\~з наведеного порядку, при укладенні договору позивачем здійсненні дії, які свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору, без відповідних дій з її боку укладення договору було б неможливе. Згідно статтей\~5,\~7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у виді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Якщо автором створюються ідентичний за документарною інформацією та реквізитами електронний документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму, допустимість електронного документа, як доказу, не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно частини дванадцятої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Що стосується того, що укладена угода не відповідає вимогам\~Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ані перед укладенням договору, ані протягом його дії відповідач не повідомляв позивача у письмовій формі про укладення договору, не повідомляв позивача у письмовій формі про умови надання кредиту, то кредит на суму 6, 500 грн. надавався строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, Позичальник прийняла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно укладеного договору. За умовами договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: розмір процентів складає 1,33 % від суми кредиту за кожен день користування та 1,5% в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту Кредит має бути повернутий протягом 30 днів. Суму кредиту в розмірі 6, 500 грн. позивач отримала в повному обсязі шляхом безготівкового перерахування, що підтверджується копією платіжного доручення № 192124551. Стаття 626 ЦК України\~визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Кодексу, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 1 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко прояснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні і грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Згідно частин першої, другої\~статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби -місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків. Згідно частин четвертої-шостої\~статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії. Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суб`єкти господарювання, їх працівники несуть відповідальність за нечесну підприємницьку практику згідно із законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заявка до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Втім в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору AG № 7697281 вимогам законодавства, оскільки доводи [PERSON] в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору, отже відсутні підстави для визнання означеного договору недійсним з підстав, передбачених статтями\~203,\~215 ЦК України, статтями\~11,\~19 Закону України «Про захист прав споживачів», на не встановлено обставин, які б свідчили, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Дінеро» вчинені із застосуванням нечесної підприємницької практики та є такими, що порушують права [PERSON] , як споживача. Відповідно до частин 1-4\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1-3\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~статті 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed