Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належав житловий будинок №7 по вулиці Липецькій у с.Руські Тишки Харківського району Харківської області з відповідними господарськими будівлями та спорудами. 23 жовтня 2015 року секретарем виконкому Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області за реєстровим №87 був посвідчений заповіт від імені [PERSON], яким вона заповіла усе належне їй на час смерті майно, позивачеві. 01 травня 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті позивач звернувся до органів нотаріату за оформленням свох спадкових прав. 12 листопада 2016 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з земельної частки (паю) розміром 6,26 умовних кадастрових га, яка знаходиться в КСП імені [PERSON] на території с.Руські Тишки Харківського району Харківської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами №7 по вулиці Липецькій у с.Руські Тишки Харківського району Харківської області їй було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували право власності [PERSON] на зазначений будинок. Тому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене нерухоме майно. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до вимог ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Частинами 3 та 4 ст.2 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України). Відповідно до ст.1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Як вбачається з листа КП Харківське районне бюро технічної інвентаризації №ч-671 від 31.10.2016 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Руські Тишки, вул.Липецька, 7 не зареєстроване. Згідно матеріалів первинної інвентаризації станом на 19.10.2016 року за зазначеною адресою розташовано: житловий будинок літер А-1, сараї літер Б, В, Г, Д, З, погріб літер зп, вбиральня літер Е, вигрібна яма літер Ж, свердловина літер к, огорожа №№1, 2, 3. Самовільне будівництво та перепланування відсутнє. (а.с.7). Згідно з інформацією №885, наданою Русько-Тишківською сільською радою Харківського району Харківської області 25.05.2016 року, житловий будинок зі службовими будовами і спорудженнями, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Руські Тишки, вул.Липецька, 7 зареєстрований в погосподарській книзі Русько-Тишківської сільської ради по селу [PERSON] за №209, рік забудови будинку 1936. Головою господарства значиться [PERSON] Двір відноситься до категорії робочих. Земельна ділянка площею 20000 кв.м. фонду Русько-Тишківської сільської ради (а.с.9). 23 жовтня 2015 року секретарем виконкому Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області за реєстровим №87, був посвідчений заповіт, яким [PERSON] заповіла усе належне їй на час смерті майно, у тому числі земельну ділянку в розмірі 6,77 га та житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Руські Тишки, вул.Липецька, 7, [PERSON] (а.с.16). 01 травня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 10 травня 2016 року виконкомом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області (а.с.13). Після смерті [PERSON] позивач звернулась до органів нотаріату за оформленням своїх спадкових прав і 12 листопада 2016 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області їй було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі розміром 6,27 умовних кадастрових га, яке знаходиться в КСП імені [PERSON], на території с.Руські Тишки Харківського району Харківської області (а.с.15). Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у відношенні житлового будинку №7 по вулиці Липецькій у с.Руські Тишки Харківського району Харківської області, то 06 жовтня 2016 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, які б підтверджували право власності [PERSON] на нього (а.с.8). У відповідності з вимогами ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач прийняла частину спадщини у виді права на земельну частку (пай), суд доходить до висновку про те, що вона фактично прийняла і житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Руські Тишки, вул.Липецька, 7. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved