Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи вона являється фізичною особою-підприємцем та займається торгівельною діяльністю в орендованому приміщенні в с. Дубові Махаринці Козятинського р-ну Вінницької обл. Голова села [PERSON] вирішила припинити її торгівельну діяльність та доручила відповідачам по справі - [PERSON] та [PERSON] подати заяву до сільської ради від імені громадян села про те, що в магазині вона реалізовує неякісні товари та відмовляється продавати мешканцям села товари. Вказана заява датована 03.06.2013 р. Однак, дана заява оформлена з порушенням законодавства, до неї долучені підписи, які не мають до заяви ніякого відношення. За деяких громадян села розписувалися [PERSON] та [PERSON] Вважає, що заява від імені громадян села Дубові Махаринці була використана Дубово-Махаринецькою сільською радою як підстава не продовжувати договору оренди приміщення з нею. Рішенням 15 сесії 6 скликання Дубово-Махаринецької сільської ради від 13.06.2013 р. рекомендовано не поновлювати та не продовжувати договір оренди з нею. Таким чином, вона зазнала і зазнає душевних страждань в зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів, принижена її честь, гідність, ділова репутація, порушені її зв'язки з громадянами села. Просила солідарно стягнути з [PERSON], [PERSON] на її користь моральну шкоду в сумі 20000 грн. В судовому засіданні позивач та її представники [PERSON], [PERSON] підтримали позов, підтвердили обставини, на які посилаються позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що 03.06.2013 р. була складена заява відносно неналежного обслуговування [PERSON] громадян села в магазині останньої при здійсненні нею торгівельної діяльності. Він написав заяву відносно ставу та магазину та ходив збирав підписи громадян села, попередньо показавши вказану заяву підписантам. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що в магазині позивачки обманюють покупців, зокрема такий факт відбувся із нею та її дочкою. Після складення заяви вона, на прохання жителів, ходила по селу та збирала підписи відносно неякісної роботи магазину та за став. Представник відповідачів - [PERSON], [PERSON] - [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та пояснив, що дійсно позивач по справі здійснювала торгівельну підприємницьку діяльність в с. Дубові Махаринці. 03.06.2013 р. мешканцями села було складено відповідну заяву про те, що [PERSON] неякісно обслуговує покупців. В зв'язку з даним фактом громадяни просили сесію сільської ради припинити право користування приміщенням магазину. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] - немає. Будь-яка вина відповідачів щодо заподіяння останній моральної шкоди - не встановлена. Тому, просив відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] пояснила, що була свідком того, як мати позивачки восени 2013 р. насварилася на покупця - [PERSON], що та ходить в інший магазин, а не до них. Після чого, вона ([PERSON]) дала продавцю зауваження. Заяву на ім'я сільської ради не підписувала. Свідок [PERSON] вказав, що неодноразово ходив до магазину [PERSON] Невдоволений ціною на товари, яка щодня змінюється. На його запитання, чому це відбувається, йому було сказано йти до іншого магазину. Заяву до сільської ради він підписував, так як все, викладене в ній, відповідає дійсності. Свідок [PERSON] пояснив, що невдоволений роботою магазину, в якому його дитині продали неякісні товари та обважили. Заяву від 03.06.2013 р. не підписував. Свідок [PERSON] вказав, що люди у селі скаржаться на роботу магазину. Його дружині не продали хліб, крім того, він має претензії до продавця. Заяву від 03.06.2013 р. підписав в сільській раді, де знаходилося багато жителів села. Все, викладене в заяві, відповідає дійсності. Свідок [PERSON] вказала, що була свідком того, як в магазині продавець кричить на покупця. Невдоволена поганим обслуговуванням в магазині. Заяву до сільської ради підписала власноручно. Свідок [PERSON] пояснив, що в магазині не додають здачу, обважують та продають неякісні товари. Заяву від 03.06.2013 р. він підписував. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що заяву щодо магазину не підписували, претензій до роботи магазину не мають. Свідок [PERSON] пояснила, що 03.06.2012 р., прийшовши на роботу в сільську раду побачила багато людей, які були невдоволені роботою та обслуговуванням магазину. Так, в її кабінеті громадяни села написали відповідну заяву та підписали її, потім ходили по селі та ще збирали підписи. Пізніше, заяву принесли в сільську раду, а вона видала розпорядження про скликання сесії. На сесії сільської ради в присутності жителів села, які підписали вказану заяву, було обговорено дане питання. Свідок [PERSON] вказала, що заяву щодо магазину не підписувала, претензій до роботи магазину не має, однак просила, щоб дітям в магазині не продавали прострочений товар. Свідок [PERSON] зазначила, що заяву від 03.06.2013 р. не підписувала, за роботу та обслуговування магазину сказати нічого не може, так як у магазин не ходить. Свідок [PERSON] вказав, що претензій до роботи магазину не має, однак, заяву від 03.06.2013 р. він підписав. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представників, відповідачів та їх представника, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем (а.с.8-10). 12.07.2012 р. між [PERSON] та Дубово-Махаринецькою сільською радою був укладений договір оренди приміщення, загальною площею 166.1 кв.м. - бувшого будинку пристарілих в с. Дубові Махаринці Козятинського району для ведення торгівельної діяльності, терміном на 11 місяців (а.с.12-14). Рішенням 15 сесії 6 скликання Дубово-Махаринецької сільської ради від 13.06.2013 р. позивачці, на прохання громадян села Д.Махаринець, вирішено договір оренди на приміщення бувшого будинку престарілих гр. [PERSON], який закінчився 12.06.2013 р. не поновляти та не продовжувати (а.с.11). Дане рішення було прийнято сесії сільської ради на підставі заяви жителів с. Дубові Махаринці від 03.06.2013 р., в зв'язку з неякісним обслуговуванням громадян працівниками магазину, які просили сесію сільської ради припинити право користування приміщенням [PERSON] (а.с.4-7). У відповідності ст. 214 ЦПК України при ухваленні рішення, суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались як вимоги, так і заперечення; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинно бути зазначено встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено показами відповідачів [PERSON], [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підписали вищевказану заяву, жителі села були невдоволені поганим обслуговуванням в магазині позивача. Факт неналежної роботи магазину та продавців також в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Сама ж заява від 03.06.2013 р. була складена та частково підписана в сільській раді, в присутності голови села - свідка по справі - [PERSON], яка підтвердила в судовому засіданні невдоволення та обурення громадян села від здійснення торгової діяльності [PERSON] Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не спростували та не підтвердили факту продажу неякісних товарів та незадовільного обслуговування у магазині, так як туди ходять рідко або взагалі не відвідують його. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 471 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Крім того, згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Твердження позивача та її представників про те, що діями відповідачів по справі їй було завдано моральну шкоду, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Позивачка не надала доказів на підтвердження винуватості [PERSON] та [PERSON] у завданні їй моральної шкоди. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вищевказані обставини, суд вважає пред'явлені позовні вимоги не доведеними, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed