Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у встановленні меж земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням суду від 25.03.2013р. було виділено частки житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою. Цим рішенням суду постановлено влаштувати відповідачу окремий вхід на частину домоволодіння біля правої бокової межі з боку сусідів по [ADDRESS]. Для цього йому необхідно провести будівельні роботи з демонтування частини фасадного огородження і встановленню металевих воріт шириною 3 м. Їй в свою чергу необхідно своїми силами та своїм коштом встановити огорожу згідно меж затверджених судовим рішенням. Однак до цього часу вона не має можливості це зробити, оскільки відповідач перешкоджає їй це зробити, влаштовує скандали, погрожує знести її огорожу. Вказаними діями відповідача позивачу нанесена моральна шкода, яку вона оцінює в 2000,00 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд усунути перешкоди у встановленні меж земельної ділянки по [ADDRESS] згідно затвердженого варіанту експертизи рішенням суду від 25.03.2013р. шляхом заборони відповідачу втручатися у будівництво огорожі та порушувати її цілісність; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили про їх задоволення. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2013р. був задоволений позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про виділення частки житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. Вказаним рішенням суду від 25.03.2013р. виділено частки житлового будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою згідно з варіантом № 1 судової будівельно-технічної експертизи № 1617-1618. У резолютивній частині цього рішення суду постановлено вхід на частину домоволодіння співвласникам [PERSON], [PERSON] влаштувати окремий, біля правої бокової межі з боку сусідів по [ADDRESS] шляхом демонтування частини фасадного огородження і встановлення металевих воріт шириною 3 м. Витрати по облаштуванню окремого входу орієнтованою вартістю 4855грн. покласти на [PERSON]. Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 29.05.2013р. рішення суду від 25.03.2013р. в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та в частині, якою зобов'язано [PERSON] влаштувати окремий вхід на частину домоволодіння біля правої бокової межі з боку сусідів по [ADDRESS], шляхом демонтажу частини фасадного огородження і встановлення металевих воріт шириною 3 м, скасовано і провадження у справі в цій частині закрито. Це ж саме рішення в частині вирішення питання щодо грошової компенсації різниці у інвентарній власності часток жилого будинку та розподілу судових витрат змінено: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 10987,00 грн. в рахунок компенсації різниці у інвентарній власності виділених кожному з них часток житлового будинку [ADDRESS]; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування судових витрат 942,72 грн.; в іншій частині рішення суду від 25.03.2013р. залишено без змін. Саме на відповідача за рішенням суду покладено обов'язок влаштувати окремий вхід на частину домоволодіння біля правої бокової межі з боку сусідів по [ADDRESS], шляхом демонтажу частини фасадного огородження і встановлення металевих воріт шириною 3 м.. Виконання рішення суду окрема стадія цивільного процесу, яка передбачає зокрема примусове виконання рішення суду та здійснення контролю за виконанням рішення суду. Позивачем було надано Постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу від 30.07.2013року, яка не була нею оскаржена. Також згідно Рішенням Апеляційного суду від 29.05.2013року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 10987,00грн. в рахунок компенсації за зменшення ідеальної частки, яку позивачка на даний час не сплатила. В межах позовних вимог позивач просить усунути перешкоди у встановленні меж земельної ділянки та заборони відповідачу втручатись в будівництво огорожі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона спирається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу у підтвердження факту перешкоди відповідачем до вчинення будь-яких дій. В чому полягає втручання та чинення перешкод з боку [PERSON] позивачем не вказано. У якості доказу про чинення перешкод позивач надає висновок Ленінського РВ ММУ, з якого вбачається, що [PERSON] зверталась з заявою про прийняття мір до [PERSON], який перешкоджає виконанню рішення суду. Вказана заява [PERSON] містить неправдиві відомості, оскільки рішенням суду передбачений обов'язов саме [PERSON] зробити будівельні роботи по облаштуванню окремого входу, а [PERSON] зобов'язана сплатити кошти. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Згідно з п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинно бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оскільки, судом не встановлено протиправності діянь відповідача та не має ніякої шкоди внаслідок таких діянь, так само як і причинний зв'язок між протиправними діяннями та шкодою. З огляду на вказане, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди не має. На підставі вищевказаного, суд вважає, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed