Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «ПриватБанк» про встановлення факту розкриття банківської таємниці та факту підроблення судового рішення, розірвання кредитного договору та відшкодування моральної шкоди. В позові посилався на те, що 26 березня 2012 року ним та відповідачем укладено кредитний договір №SAMDN50000060432304, за яким він отримав кредит у розмірі 2800 грн. При наявності вільних коштів частково ним кредит погашався, щоправда, із затримкою. Але відповідач вдався до неправомірних дій відносно позивача: направив на його адресу лист, в якому зазначав, що ініційовано судовий позов відносно нього. До даного листа було додано копію рішення суду, яке містить ознаки підробки, та в якому зазначена необґрунтована заборгованість за договором. Крім того, на дверях будинку та на дверях квартири позивача було розміщено листівки з фото позивача, його прізвищем, ім'ям та по батькові, адресою та інформацією про те, що він не виконує кредитних зобов'язань. Лист про наявність заборгованості одержала літня мати позивача - [PERSON], яка сильно розхвилювалася. У зв'язку з цим стан її здоров'я різко погіршився, і [INFO] вона померла. Вказував, що такими діями відповідача порушено норми чинного законодавства, та завдано шкоди правам позивача. Тому позивач просив суд встановити факт розкриття відповідачем банківської таємниці, факт підроблення відповідачем офіційного документу - рішення іменем України, розірвати кредитний договір №SAMDN50000060432304 від 26 березня 2012 року, що був укладений ним та відповідачем, а також стягнути з відповідача на його користь 50000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Ухвалою суду від 16 січня 2014 року відкрито провадження у даній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення факту розкриття банківської таємниці, розірвання кредитного договору та відшкодування моральної шкоди, та відмовлено у відкритті провадження в частині вимоги про встановлення факту підробки судового рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просив задовольнити. Представник відповідача Колесніков В.О. проти позову заперечив. Зазначив, що діями банку права позивача порушені не були. Заперечив факт розкриття банківської таємниці відносно позивача. В задоволенні позову просив відмовити. Представники третіх осіб - прокуратури Полтавської області Копитець О.О. та управління Національного банку України у Полтавській області Коломієць В.М. в судовому засіданні послались на розсуд суду. Зазначили, що рішення в даній справі жодним чином не вплине на права або обов'язки осіб, яких вони представляють. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 26 березня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав позивачу кредитні кошти. З приводу невиконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредиту між сторонами виник спір. Як повідомив в судовому засіданні представник відповідача, станом на 30 січня 2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 3702,96 грн. Факт наявності заборгованості визнавав і позивач. Згідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом же не встановлено порушення умов кредитного договору з боку відповідача. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачем не надано суду доказів того, що відбулося розміщення на дверях його будинку та квартири листівок з його фотокарткою, анкетними даними та інформацією про наявність боргу, а також, що таке розміщення здійснено відповідачем. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» факт розповсюдження такої інформації заперечує. Також представник відповідача обґрунтовано посилається на п.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною кредитного договору сторін, згідно якого банк має право будь-яким способом доводити до відому третіх осіб інформацію про заборгованість позичальника по цьому договору. Тому, хоча судом і не встановлення здійснення вказаних вище дій відповідачем, суд приходить до висновку про наявність у відповідача права на їх здійснення. Направлення банком позивачу листа з вимогою погасити заборгованість також не є порушенням умов договору. Тому підстави для розірвання даного кредитного договору згідно ч.2 ст.651 ЦК України відсутні. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо встановлення факту розкриття банком банківської таємниці, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 Закону України „Про банки і банківську діяльність" інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про стан рахунків клієнта. У відповідності до п.1 ст.1076 ЦК України, відомості, що складають банківську таємницю, можуть бути надані банком органам державної влади та їх посадовим особам виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Підстави для отримання інформації, що містить банківську таємницю, передбачені пунктами 1 - 4 ч. 1 ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Уповноважені особи мають право отримати будь-яку інформацію, віднесену Законом до банківської таємниці на підставі пункту 1 ( з дозволу власника цієї інформації). Як вже встановлено судом, згідно умов кредитного договору від 26 березня 2012 року банк має право будь-яким способом доводити до відому третіх осіб інформацію про заборгованість позичальника по цьому договору. Крім того, інформація, щодо наявності у нього заборгованості за кредитом, без зазначення реквізитів договору, кредитора, суми зобов'язання, тощо, не є банківською таємницею в значенні ст. 60 Закону України „Про банки і банківську діяльність". З цих підстав позовна вимога про встановлення факту розкриття банком банківської таємниці задоволенню також не підлягає. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Судом не встановлено вчинення відповідачем неправомірних дій по відношенню до позивача, відповідно, відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] у війці 75 років (а.с.12). Але будь-які докази, що смерть вказаної особи потягли за собою дії відповідача, що існує прямий причинний зв'язок між діями відповідача та смертю [PERSON], сторонами суду надані не були. На підставі викладеного в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. Враховуючи, що позивач є інвалідом 2-ї групи, в силу п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору він звільнений, судові витрати в даній справі необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed