Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

06.07.2017 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання договору купівлі продажу недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 29.05.2007 року він придбав у [PERSON] 457 кв.м. земельної ділянки із належної [PERSON] земельної ділянки розміром 1500 кв.м. Названа частка земельної ділянки знаходиться за адресою: м. Миколаїв, [PERSON], вул. Громадянська, №9А, кадастровий номер: 4810136300:11:019:0005. Вищевказане підтверджується договором купівлі-продажу частки земельної ділянки від 29.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за №1104, витягом з Державного реєстру правочинів №4051331 від 29.05.2007 року. В подальшому, на підставі договору №1104 та рішення виконкому Миколаївської міської ради від 24.02.2012 року за №177, придбаній позивачем земельній ділянці надано кадастровий номер 4810136300:11:019:0011 та визначено нову адресу: м. Миколаїв, [PERSON], вул. Громадянська, №9А/1. Про вищенаведене свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №926858 від 28.08.2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 481010001002754. При зверненні до Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, рішенням №РВ-4800266802017 від 30.06.2017 року позивач отримав відмову у внесені вказаних відомостей, яка мотивована тим, що існує перетин з ділянкою площею 0,1500 га, розташованою у м. Миколаєві, [PERSON], вул. Громадянська, №9А, кадастровий номер: 4810136300:11:019:0005, яка нині належить [PERSON]. З вищевикладеного вбачається, що колишній власник земельної ділянки 4810136300:11:019:0005 не вніс відповідні зміни до Державного земельного кадастру, відповідно до договору купівлі-продажу частки земельної ділянки від 29.05.2007 року за №1104. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки кадастровий номер: 4810136300:11:019:0005 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим №312. За вищенаведених обставин, належна позивачу земельна ділянка 4810136300:11:019:0011 вибула з володіння позивача поза його волею, шляхом внесення недостовірних даних про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер 4810136300:11:019:0005 та у подальшому фактично була відчужена за договором №312 та перейшла у власність [PERSON]. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково, суду пояснила, що придбала спірну земельну ділянку у [PERSON] Під час оформлення договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки нотаріусом жодних заборон виявлено не було. Просить суд прийняти рішення на розсуд суду та залишити за нею право на безспірну частину земельної ділянки. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнавав, заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що рішення суду в частині зобов'язання Державного кадастрового реєстратора скасувати державну реєстрацію неможливо реалізувати, оскільки воно буде суперечити Закону України "Про Державний земельний кадастр". Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані стронами, судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 29.05.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частки земельної ділянки (далі - Договір від 29.05.2007р.) в розмірі 457 кв.м. із належної [PERSON] земельної ділянки розміром 1500 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Миколаїв, [PERSON], вул. Громадянська №9А, кадастровий номер 4810136300:11:019:0005. Вказаний договір купівлі-продажу частки земельної ділянки від 29.05.2007 року посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1104. В подальшому, на підставі договору №1104 та рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.02.2012 року за №177, придбаній позивачем земельній ділянці надано кадастровий номер 4810136300:11:019:0011 та визначено нову адресу: м. Миколаїв, [PERSON], вул. Громадянська, №9А/1. Про вищенаведене свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №926858 від 28.08.2012 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 481010001002754. При зверненні до Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, рішенням №РВ-4800266802017 від 30.06.2017 року [PERSON] отримав відмову у внесені вказаних відомостей, яка мотивована тим, що існує перетин з ділянкою площею 0,1500 га, розташованою у м. Миколаєві, [PERSON], вул. Громадянська, №9А, кадастровий номер: 4810136300:11:019:0005, яка нині належить [PERSON]. Тобто, інформація про належність позивачу земельної ділянки, придбаної ним у 2007 році (кадастровий номер 4810136300:11:019:0011), не внесено до Державного земельного кадастру і не може бути внесено в зв'язку із внесення відповідачами до вказаного реєстру інформації про земельну ділянку кадастровий номер: 4810136300:11:019:0005. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки кадастровий номер 4810136300:11:019:0005 є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2017 року (далі - Договір від 05.04.2017), укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] за реєстровим №312. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права та визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Стаття 6 ЦК України передбачає, що сторони вільну в укладенні договорів, які відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання саме в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, спірна земельна ділянка кадастровий номер 4810136300:11:019:0005 належала [PERSON] на підставі Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.01.2017 року, справа №487/5484/16-ц, провадження №2/487/325/17, яке в подальшому рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 24.10.2017 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, було скасовано, та в позові [PERSON] до Миколаївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовлено. Підставою скасування Апеляційним судом Миколаївської області Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.01.2017 року, справа №487/5484/16-ц, стало не залучення до участі у справі [PERSON], без участі якого неможливо вирішити спір щодо визнання права власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку. Таким чином, мається спір стосовно складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], але право на спадкування [PERSON] за законом після смерті вказаної особи не оспорюється. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 25.11.2015р. в м.Миколаєві у віці 79 років померла Паладій (до одруження [PERSON]) [PERSON]. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті вказаної особи став [PERSON] До складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], входила земельна ділянка за адресою: м. Миколаїв, [PERSON], вул. Громадянська №9А, кадастровий номер 4810136300:11:019:0005, частину якої (площею 457 кв.м., присвоєно кадастровий номер 4810136300:11:019:0011) за життя [PERSON] відчужила [PERSON]. В подальшому, останній земельній ділянці присвоєно окрему адресу: м. Миколаїв, [PERSON], вул. Громадянська, №9А/1 та кадастровий номер 4810136300:11:019:0011. Тобто, з часу відкриття спадщини на підставі ч.5 ст.1268 ЦК України, [PERSON] належала земельна ділянка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Громадянська ([PERSON]), земельна ділянка 9а, кадастровий номер 4810136300:11:019:0005, з виключенням з її складу земельної ділянки розташованої за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Громадянська ([PERSON]), буд. 9-А/1, кадастровий номер 4810136300:11:019:0011, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №926858. За такого, [PERSON] був власником вказаної земельної ділянки (за виключенням частини, відчуженої на користь [PERSON] на підстав Договору від 29.05.2007р.) При цьому, скасоване Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.01.2017 року, справа №487/5484/16-ц, лише оформлювало його право власності і не впливає на зміст цього права власності, оскільки воно виникає з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Оскільки судом встановлено, що до складу земельної ділянки кадастровий номер 4810136300:11:019:0005, відчуженої на підставі Договору від 05.04.2017 року, входила земельна ділянка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Миколаїв, вул. Громадянська ([PERSON]), буд. 9-А/1, кадастровий номер 4810136300:11:019:0011, яка належить [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №926858, то Договір від 05.04.2017 року слід визнати недійсним саме в частині відчуження вказаної земельної ділянки, оскільки її відчуження не відповідало його волі. В іншій частині спірна земельна ділянка ділянка не належить [PERSON], а відповідач [PERSON] мав право її відчужувати, як власник, і, як свідчить позиція відповідачів [PERSON] та [PERSON], відчуження відбулось би і без частини земельної ділянки, яка належить позивачу. Тому, позов слід задовольнити частково, визнавши Договір від 05.04.2017р. частково недійсним в частині відчуження земельної ділянки кадастровий номер 4810136300:11:019:0011, без задоволення вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки, оскільки встановлений судом факт поділу на дві частини земельної ділянки площею 0,15 га кадастровий номер 4810136300:11:019:0005, відповідно до вимог частин 10-11 ст.24 Закону України "Про державний земельний кадастр", є підставою для скасування державної реєстрації такої земельної ділянки. На підставі наведеного та

Outcome: partial