Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті [INFO] року його матері - [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку розташовану на території Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області, площею 3.8532 га кадастровий номер [NUMBER] із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12.06.2007 року Рокитнянською районною державною адміністрацією Київської області. Він являється спадкоємцем за заповітом та 09.09.2016 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осадчої Т.Л. із питанням про оформлення права на спадщину. Остання на його звернення надала лист, в якому зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не має можливості, оскільки спадкоємець [PERSON] у встановлений строк не прийняв спадщину (не подав заяву до нотаріальної контори протягом шести місців з дати смерті спадкоємця). Вказаний лист нотаріуса вважає фактично відмовою у вчиненні нотаріальної дії. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 3.8532 га, розташованої на території Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, натомість надіслав на адресу суду заяву, якою позов визнав та просить розглянути справу у його відсутності. За таких обставин суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності вказаних сторін спору та третіх осіб, що узгоджується із положеннями ст. 169 ЦПК України. Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року року померла матір позивача - [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно заповідала позивачу. В масу спадкового майна входить право власності спадкодавиці на земельну ділянку розташовану на території Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області, площею 3.8532 га, кадастровий номер [NUMBER], із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належить спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Рокитнянською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 25.01.2007 року № 31 та зареєстрованого 12.06.2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734700188. На разі, позивач у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а також не надав нотаріусу підтверджуючих документів про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і у звязку з чим йому було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Викладене підтверджується отриманими у справі письмовими доказами, якими є: - паспорт на імя позивача, серії [NUMBER] виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві - свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] видане відділом реєстарції смерті у м. Києві; - заповіт, посвідчений 02.07.2002 року секретарем Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 257; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON] районною державною адміністрацією Київської області; - лист приватного нотаріуса Київського міського нораіального округу Головного територіального управілння юстиції у м. Києві Осадчої Тетяни Львівни адресованого на імя [PERSON] за вих. № 95/02-14 від 09.09.2016 року; - довідка № 2601 від 01.10.2014 року, видана центром обслуговування споживачів № 1 Соломянської районної в місті державної адміністрації КП "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" про те, що [PERSON] з 08.04.1966 року по день смерті [INFO] року була зареєстрованою в [ADDRESS] - витяг із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свдоцтва про право на спадщину), з якого вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась; - витяг із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), з якого вбачається, що заповіт [PERSON], посвідчений 22.07.2002 року Шарківською сільською радою Рокитннянського раойну Київської області зареєстровано в реєстрі 03.07.2006 року; - копія свідоцтва про народження відповідача [PERSON] та копія паспорта на його ім'я; -звіт про експертно-грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 3.8532га, розташованої на території Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області, згідно якого ринкова вартість останньої становить 101840.08 грн.; - відповідь на запит суду приватного нотаріуса Київського міського норіального округу Головного територіального управілння юстиції у м. Києві Осадчої Тетяни Львівни за вих. № 101/01-16 від 30.09.2016 року про надання спадкової справи. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами спору регулюються ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1223, 1225, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 вказаного Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і що має місце у випадку з позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 1270 для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки, спадкоємець [PERSON] не подав до нотаріальної контори такої заяви, то він вважається таким, що спадщину не прийняв. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на системний аналіз вкзааних норм Цивільного кодексу України позивач має право та можливість оформити спадщину у нотаріальному порядку і що вказує на відсутність спору щодо права власності на спадкове майно. Так, відповідно до п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Як вбачається, із отриманих у справі доказів, позивач має правовстановлюючий документ на земельну ділянку розташовану на території Шарківської сільської ради Рокитнянського району Київської області, площею 3.8532 га кадастровий номер [NUMBER] із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: Державний акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Рокитнянською районною державною адміністрацією Київської області на ім'я спадкодавиці [PERSON]. Разом з тим, як вбачається, позивач не вжив всіх передбачуваних законом заходів щодо прийняття ним спадщини і в тому числі шляхом звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і для чого у нього відсутні будь-які перешкоди. Оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На разі, визнання позову відповідачем судом не приймається за відсутності для цього законних підстав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed