Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати його своїм батьком та внести зміни в актовий запис про її народження, вчинений відділом державної реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому 17 лютого 1989 року №542 та вказати батьком дитини [PERSON], видати нове свідоцтво про народження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 1987 році її мати [PERSON] стала проживати однією сім'єю з [PERSON], від їх спільного проживання [INFO] народилась позивач, про що в книзі реєстрації актів про народження у відділі РАЦС Чернігівського міськвиконкому 17.02.1989 року зроблено актовий запис №542, запис про батька дитини був зроблений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. В той час її батьки реєструвати шлюб не бажали та батько не звертався до органів РАЦС щодо визнання батьківства. Після її народження батьки продовжували проживати спільно, виховували її разом, через деякий час вони припинили жити разом, але батько продовжував спілкуватись з нею, вони разом їздили відпочивати, він забирав її до себе та бабусі на декілька днів, постійно надавав матеріальну допомогу, завжди визнав себе її батьком. Сторони в судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Протокольною ухвалою суду замінено третю особу відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції на відповідача по справі, від його представника надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, заперечень проти прийняття рішення не має. Дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], згідно свідоцтва про її народження батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька дитини записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідно норми Кодексі про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 55 КЗпШ України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна дитини, особи, на утриманні якої находиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього кодексу, абе рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно частини першої статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи визнання відповідачем позову, вказана обставина не підлягає доказуванню і вважається доведеною. Таким чином позовні вимоги про визнання [PERSON] батьком [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved