Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь банку 102441,97 грн. заборгованості відповідно до укладеної Генеральної угоди б/н від 11.12.2013 року та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 11.12.2013 року [PERSON] , отримала кредит у розмірі 35709,73 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір. Що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договоромю Свої ж зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 102441,972 грн., з яких: 25052,50 грн. - заборгованість за кредитом; 18928,94 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 47098,70 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 11361,83 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, які позивач просить суд стягнути з відповідачки. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2018 рокувищезазначену справу було направлено до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області за підсудністю. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.12.2018 року по справі було відкрито провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 18 січня 2019 року було задоволено заяву представника відповідача, адвоката Лапшина В.В. та продовжено [PERSON] строк на подачу відзиву на позов на десять днів з дня отримання даної ухвали. Також було зобов`язано позивача надати відповідачу копію позовної заяви з додатками належного шрифту та якості. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 21 лютого 2019 року було задоволено заяву представника відповідача, адвоката Лапшина В.В. та відкладено розгляд справи. Ухвалою Жовтоводського міського суду від 19 квітня 2019 року було задоволено заяву представника позивача та відкладено розгляд справи. 14 травня 2019 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від позивача надійшла уточнена позовна заява де позивач збільшив свої позовні вимоги та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 01.04.2019 року в сумі 111911,81 грн., яка складається з наступного: 25052,50 грн. - заборгованість за кредитом; 21384,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 54113,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 11361,83 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились, у своїх письмових заявах просили розглядати справу у їх відсутність. Також, у своїй заяві, яка надійшла до суду 30.05.2019 року, представник відповідача, адвокат Лапшин В.В. просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки, на його думку, позивач звернувся до суду з порушенням строку позовної давності. Також, на його думку, Банк не мав права нараховувати відповідачці передбачені договором проценти за кредитом та неустойку, оскільки змінив строк виконання зобов`язання. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Так, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 11.12.2013 року сторони погодили зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме проценти на 9406,89 грн., штраф на 2133,4 грн. Заборгованість за договором з дати підписання Генеральної угоди складає 38199,73 грн. Дата остаточного погашення заборгованості за договором 31.12.2015 р. Згідно з п.1.3.1 Генеральної угоди, строком повернення кредиту, є 2-й день з моменту такого порушення. П.1.3.2 вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня наступного за днем повернення кредиту (2-ий день), вважається простроченою. 1.3.3 у день наступний за днем повернення кредиту (2-й день) позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 11540,29 грн. Відповідно до п. 2.1 Банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 35709,73 грн. на строк 24 місяці з 11.12.2013 року по 31.12.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі потреби в сумі 35709,73 грн. у обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у вказані в заяві, умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку, починаючи з 1по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1786,91 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2015 року. Також, відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та згодна з Умовами та правилами та підтверджує факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАО КБ «ПриваьБанк» (а також його місцезнаходженні), а саме цілі, для якої кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування з коротким викладом відмінностей між ними в тому числі зобов`язаннями позичальника, типі відсоткової ставки, сумі, на яку кредит може бути виданий, орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуги з оформлення договору, строку на який кредит може бути отриманий, варіантах повернення кредиту, включаючи кількість платежів їх частоті та обсягу, можливості дострокового повернення кредиту та його умовах, необхідності здійснення оцінки майна, якщо така оцінка являється необхідною, ким вона здійснюється, податковому режимі сплати відсотку та державних субсидіях на які позичальник має право, та відомостях про те, від кого позичальник може отримати детальну інформацію переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. /а.с.11/ З позовної заяви вбачається, що [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" сума заборгованість за кредитним договором станом на 01.04.2019 року в сумі 111911,81 грн., яка складається з наступного: 25052,50 грн. - заборгованість за кредитом; 21384,08 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 54113,40 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 11361,83 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до частини другої статті 1054ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами укладеної між сторонами Генеральної угоди не передбачено нарахування процентів за користування кредитом та інших платежів після закінчення строку дії договору. Згідно п. 2.1 Генеральної угоди дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 грудня 2015 року. Таким чином, у межах строку дії Генеральної угоди до 31.12.2015 року відповідачка повинна була повертати Банку кредит і сплачувати проценти за користування ним. Починаючи з цієї дати, термін дії угоди закінчився. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, позов банку є обгрунтованим та підставним, відповідає нормам ст. 1048 та 1050 ЦК України та Генеральній угоді, що була укладена між сторонами, однак в задоволенні даного позову слід відмовити через пропуск позовної давності з огляду на наступне. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення шомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу) Аналогічних правових висновків Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12, зокрема, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів готівкою чи безготівково: з погашення процентів щомісячно за попередній місяць, з погашення кредиту - в повному обсязі не пізніше останнього дня, вказаного на платіжній картці, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником свого зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-154 цс15 від 30 вересня 2015 року. Згідно із ч.1 ст.259ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За статтею 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої статті 267ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості останнє погашення заборгованості відповідачка зробила 25.09.2014 року. Надана позивачем виписка по руху коштів за період з 01.01.1999 року по 04.04.2019 року доводить те, що 13.01.2015 року відбулось списання штрафу за прострочення по договору в сумі 11540,29 грн., але незважаючи не це, позивач повторно у позовній заяві просить стягнути цю суму на свою користь, що не передбачено умовами Генеральної угоди. Отже, враховуючи дану позицію Верховного Суду строк позовної давності для позивача по даній справі сплив у вересні 2017 року, а позивач з позовом звернувся лише у жовтні 2018 року. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приват Банк» слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed