Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У червні 2020 року ПрАТ «Київ-Дніпровська міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» звернулося до суду із даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього вартість відновлюваних робіт пошкодженої в результаті скоєної ним 08.03.2018 року дорожньо-транспортної пригоди колії № 35 дільниці № 1 Миколаївського виробничого району у розмірі 17 884,45 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 08.03.2018 року близько 04.30 год. [PERSON] , керуючи автомобілем LEXUS 570, державний номер [NUMBER] , що належить відповідачу на праві приватної власності, рухаючись на великій швидкості по прямій проїзній частині по вул. 4-й Повздовжній в м. Миколаєві, зі сторони вул. Космонавтів в напрямку вул. Новозаводської, в районі нерегульованого перехрестя з вул. Новозаводською , в порушення п.2.3 б, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, не справився з керуванням та виїхав за межі проїзної частини з подальшим перекиданням. В результаті порушень відповідачем Правил дорожнього руху та скоєною ним дорожньо-транспортною пригодою була пошкоджена ділянка залізничної колії, яка належить Ольшанській філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», що є стратегічним об`єктом державного значення. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2018 року у визнанні Ольшанської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" потерпілим у кримінальному провадженні за підозрою [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.І КК України, було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2018 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.І КК України, на підставі ст. 46 КК України, кримінальне провадження відносно нього закрито. Згідно калькуляції та розрахункових витрат на відновлення пошкодженої в результаті ДТП колії № 35 дільниці № 1 Миколаївського виробничого району, вартість відновлювальних робіт складає 17 884,45 грн. До теперішнього часу відповідач не відшкодував матеріальні збитки, нанесені Ольшанській філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ», які є значними для державного підприємства. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає про незгоду з позовом. Посилається на те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.03.2020 року у справі № 488/4044/18, яке набрало законної сили Ольшанській філії ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» відмовлено в задоволенні позову до відповідача про стягнення 17 884,45 грн. Отже на думку відповідача відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України справа підлягає закриттю. Відповідач також посилається на те, що відповідно до поліса ОСЦПВ від 09.03.2017 року, який був чинним на час скоєння ДТП, його цивільно-правова відповідальність була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування». Згідно поліса, страхова сума на відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб становить 100000 грн. Тому відповідач зазначає, що заподіяна шкода має бути відшкодована в повному обсязі за рахунок страхової компанії. Відповідач просив стягнути понесені ним витрати на правову допомогу. У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відзиву, просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.06.2018 року [PERSON] 08.03.2018 р. близько 04.50 год., керуючи технічно справним автомобілем LEXUS 570, державний номер [NUMBER] , в салоні якого перебували два пасажири, рухаючись у темний час доби, по вологій, з незначними пошкодженнями та вибоїнами, прямій проїзній частині дороги по вул. 4-й Повздовжній в м. Миколаєві, зі сторони вул. Космонавтів у напрямку вул. Новозаводської, зі швидкістю 70 км/год., в районі нерегульованого перехрестя з вул. Новозаводською, в порушення п.2.3 б, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не обрав безпечну швидкість руху, що дозволена у межах населеного пункту, втратив контроль над керованим ним транспортним засобом та здійснив виїзд за межі проїзної частини з подальшим зіткненням із залізничними коліями та перекиданням автомобіля на дах, внаслідок чого пасажиру [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді саден в області обличчя, перелому лівої променевої кістки, забою грудної клітини справа, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Тією ж ухвалою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.286 ч.І КК України, на підставі ст. 46 КК України, кримінальне провадження відносно нього закрито. [PERSON] 09.03.2017 року укладено поліс №АК/5019466 зі Страховою компанією «АХА Страхування» строком дії до 09.03.2018 року. Згідно полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль LEXUS 570, державний номер [NUMBER] . Згідно п.2 поліса страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталося за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн. Про наявність поліса №АК/5019466 позивачу стало відомо 22.06.2018 року, про що він зазначає у відповіді на відзив. Згідно наданих позивачем документів розмір заподіяної йому шкоди складає 17884,45 грн. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Судом встановлено, позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] як до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 71-73 постанови від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц провадження № 14-176 цс 18, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Аналогічний висновок щодо суб`єктного складу учасників справи зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц провадження № 14-316цс18, підстав для відступу від цього висновку не вбачається. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності (розмір шкоди - 17884,45 грн, ліміт відповідальності - 100 000 грн), а доказів того, що СК «АХА Страхування» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування не надано, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги до відповідача, тому в задоволенні позову з цих підстав слід відмовити. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Частина 3 ст. 137 ЦПК передбачає, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В такому описі слід зазначати перелік конкретних послуг та вартість кожної послуги, або, в разі погодинної тарифікації послуг адвоката - кількість годин, витрачених на надання кожної послуги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК). Більш широкого переліку документів, що підтверджують розмір витрат кодекс не містить, однак з даного приводу є чимало правових висновків Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В даній справі на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав договір про надання правової допомоги та юридичних послуг від 18.09.2020 року, укладений з адвокатом Мезіновим О.Г., пунктом 3 якого передбачено оплата наданих послуг та їх розмір; акт приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги та юридичних послуг від 24.11.2020 року, яким визначна загальна вартість наданих послуг в розмірі 5000,00 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордера від 24.11.2020 року про сплату вказаної суми. За такого понесені витрати відповідача відповідно до вимог пункту другого частини другої ст. 141 ЦПК України слід стягнути з позивача.

Outcome: approved