Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

08.02.2017 р. позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позову обгрунтовані тим, що малолітній [PERSON], [INFO], батьками якого є сторони у справі, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач (батько) в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. В судовому засіданні 19.05.2017 р. позивач звернулася до суду із заявою, відповідно до якої уточнила позовну заяву в частині початку стягнення аліментів, а саме просила почати стягнення аліментів з 01.05.2017р. В свою чергу, в цьому ж судовому засіданні відповідач позов з урахуванням уточненої дати початку стягнення аліментів визнав повністю. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та позицію Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. Встановлено, що позивач та відповідач перебували між собою у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 2010р., який був розірваний рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 05.02.2016р. у справі № 589/764/16-ц/а.с. 2/. У шлюбі народився син - [PERSON], [INFO] Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.11.2010р. /а.с. 4/. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач наразі добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. При цьому, за нормою ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, враховуючи те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку і спроможний надати матеріальну допомогу, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. При цьому, не зважаючи на вимоги ст. 191 СК України, зважаючи на те, що позивач просить розпочати стягнення аліментів саме з 01.05.2017р., присудити до їх стягнення з відповідача саме з цієї дати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved