Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду, вказуючи, що 22 березня 2007 року з відповідачем був укладений договір оренди землі за № 121 строком на 11 років. В липні 2016 року , отримуючи орендну плату за 2016 рік у грошовій формі, [PERSON] отримана на підпис документ, який вона підписала не читаючи, бо була хвора. У вересні 2016 року вона прийшла до адміністрації ПАТ задля отримання,як вона вважала, додаткової орендної плати в сумі 1500 грн . Під час отримання цієї доплати вона була повідомлена, що це виплати тим, хто підписав додаткову угоду і продовжив строк оренди. Тоді ж виявилось, що вона підписала додаткову угоду до договору оренди землі від 2007 року. Будучи незгодною із продовженням строку оренди, вона відразу ж повернула отримані гроші та звернулась до директора ПАТ із заявою про розірвання додаткової угоди, але отримала письмову відмову від 30 вересня 2016 року. Позивачка посилається, що була введена в оману відповідачем, внаслідок чого вона підписала додаткову угоду, якої вона не читала та не отримувала свій екземпляр. Крім того, вона вважає, що угода укладена з порушеннями діючого закону : - державна реєстрація угоди від 9 серпня 2016 року відбулося 4 серпня 2016 року, - відповідно до п. 3.2 договору оренди, угода про продовження договору оренди може бути укладена лише після закінчення його дії 12 квітня 2018 року, - відповідачем не було надіслано [PERSON] пропозицію та проекту для ознайомлення. Не отримано її письмової згоди щодо запропонованих умов договору, - додаткова угода містить умови, що є економічно невигідними для позивача. Позивачка просить визнати оспорювану додаткову угоду недійсною, посилаючись, що укладання додаткової угоди від 9 серпня 2016 року не відповідає її внутрішній волі, а підписала вона угоду, будучи введеною відповідачем в оману. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги за виключенням оспорювання обставин державної реєстрації додаткової угоди , наполягаючи, що позивачка підписала додаткову угоду, будучи навмисно введеною відповідачем в оману. Так, під час отримання орендної плати за 2016 рік вона підписувала деякі документи, серед яких виявилася додаткова угода до договору оренди. Позивачка, перебуваючи у хворобливому стані, не прочитала наданий документ та не зрозуміла його суті. Представник ПАТ «Олександрівський Райагрохім» позов не визнав, вважає, що підстав для задоволення позову немає, бо додаткова угода до договору оренди землі відповідає вимогам законодавства, вона може бути укладеною під час строку дії договору оренди. Додаткова угода буда надана позивачці для ознайомлення, вона її добровільно підписала, прийнявши пропозицію. Надані позивачкою медичні документи не свідчать про знаходження позивачки в стані, коли вона не розуміла значення своїх дій. На думку представника, після підписання додаткової угоди, позивачка змінила свої наміри під впливом свого сина, який виявив бажання обробляти земельну ділянку власними силами. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. 22 березня 2007 року між [PERSON] та ВАТ « Олександрівський Райагрохім» був укладений договір оренди землі за № 121, за яким позивачка,будучи власником земельної ділянки, відповідно до державного акту серії ЯА № 723381 реєстраційний номер 01061650351 від 13 березня 2006 року, передала відповідачу в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,96 га, та розташовану на території Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької області. Відповідно до п. 3 договору, строк дії договору визначений у 11 років. Укладений договір оренди був зареєстрований у Олександрівському районному відділі Донецької регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України за № 04071650080 від 12 квітня 2007 року . а.с.12-13 За актом прийому-передачі земельної ділянки [PERSON] передала земельну ділянку орендарю ВАТ «Олександрівський Райагрохім» згідно договору оренди землі від 22 березня 2007 р. за № 121. а.с.16 Суду надана оспорювана додаткова угода від 9 серпня 2016 року до договору оренди землі, за якою орендодавець [PERSON] та орендар Приватне акціонерне товариство «Олександрівський Райагрохім» внесли зміні до договору оренди землі № 121 від 22 березня 2007 року , а саме: продовжили строк дії договору на 12 років з 12 квітня 2018 року ( п.1 угоди) та збільшили орендну плату з 1% до 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки . а.с 40 За відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельній ділянці, що належить [PERSON], присвоєно кадастровий номер 1420355100:01:000:0601. Внесені дані щодо реєстрації 4 серпня 2016 року права оренди , відповідно до договору оренди землі № 121 від 22 березня 2007 року, та рішення про державну реєстрацію 9 серпня 2016 року додаткової угоди до вказаного договору оренди землі . а.с. 18-19 Позивачка [PERSON] заперечувала надання своєї згоди на продовження строку дії договору оренди землі та стверджувала, що підписав угоду під впливом обману зі сторони бухгалтера ПАТ - [PERSON], яка не повідомила позивачці зміст документу та наслідки його підписання збільшення строку оренди на 12 років. Судом встановлено наступні обставини укладання додаткової угоди. 15 липня 2016 року позивачка знаходилась в адміністративному приміщенні ПАТ "Олександрівський Райагрохім " , де отримала орендну плату за 2016 рік . Тоді ж вона і підписала спірну додаткову угоду до договору оренди. Позивачка посилається, що їй не було надано ніяких пояснень щодо запропонованого на підпис документу . Через поганий зір вона не прочитала його текст , крім того, вона погано почувалася через хворобу , внаслідок чого не зрозуміла що саме підписала, вважаючи, що це стосується отриманої нею орендної плати. Опитана в судовому засіданні свідок [PERSON] заперечувала надані позивачкою пояснення, вказуючи, що у липні 2016 року [PERSON] була запрошена до бухгалтерії ПАТ, де , за її заявою, достроково ,у звязку із хворобою, було видано орендну плату за 2016 рік. Відразу після цього їй було запропоновано ознайомитися з проектом додаткової угоди до договору оренди та у разі згоди - підписати . [PERSON]. ознайомилась та підписала угоду, приймаючи рішення на свій розсуд. Представник відповідача пояснив, що після підписання додаткової угоди орендодавцем, вона підлягала подальшому оформленню підпису орендарем та державній реєстрації, що відбулось 9 серпня 2016 року. У вересні 2016 року позивачка була запрошена до бухгалтерії ПАТ для отримання грошової допомоги в сумі 1500 грн. На думку позивачки, доказом введення її в оману є те, що отримавши гроші та зрозумівши, що вони надаються тим, хто уклав додаткову угоду щодо продовження строку оренди, будучи незгодною з такими умовами, вона відразу ж повернула гроші до каси. Ці ж обставини підтвердив свідок [PERSON] - син позивачки, який заявив, що мати не мала наміру продовжувати строк дії договору оренди, бо вони вирішили самостійно вирощувати сільгосппродукцію. Відповідно до ч.1ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Щодо визначення моменту вчинення додаткової угоди до договору оренди землі, суд виходить з того, що зміна договору вчиняється у такій самій формі, що й договір ( ст. 654 ЦК України). Згідно пункту 12.1. договору оренди землі № 121 від 22 березня 2007 року, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. За умовами договору( п. 14.1) та відповідно до ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», що діяли на час укладання договору оренди, він набрав чинності після підписання сторонами та державної реєстрації . Державна реєстрація договору оренди відбулась 12 квітня 2007 року. а.с. 13 15 липня 2016 року [PERSON] отримала пропозицію відповідача щодо укладання додаткової угоди до договору оренди землі, якою внести зміні до договору щодо строку дії договору та орендної плати. Того ж дня позивачка власноручно підписала запропонований проект угоди, що ,відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, свідчить про її вільне волевиявлення. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Позивачка наполягає, що 15 липня 2016 року вона підписала договір, будучи введеною в оману відповідачем, бо вважала, що підписує бухгалтерський документ про отримання в цей день орендної плати. За вимогами ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Як роз'яснено у п.20 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Відповідно до ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так,суду надано в якості письмового доказу видатковий касовий ордер від 15 липня 2016 року, в якому [PERSON] власноруч вказала суму отриманої орендної плати та поставила підпис. а.с. 70 Тоді ж позивачці було надано на підпис проект додаткової угоди до договору оренди, що міститься на одній сторінці тексту, де під реквізитами орендодавця позивачка поставила свій підпис. (а.с. 40). Суд вважає, що цими письмовими доказами та поясненнями свідків не підтвердився факт вчинення особою, що діяла від імені ПАТ, зокрема, бухгалтером [PERSON], будь-яких дій (активних або пасивних), які б свідчили про умисне введення позивачки в оману щодо істотних обставин справи чи їй були навмисно повідомлені неправдиві відомості щодо природи правочину, що призвело до підписання оспорюваного правочину. Так, обман міг мати місце, якщо позивачкою було доведено, що представником ПАТ заперечувались наявність обставин, які перешкоджали вчиненню правочину, або якщо ним замовчувалось їх існування. З огляду на те, що позивачкою не доведені такі обставини, крім того, вона посилалась на поганий зір та самопочуття в цей день, можна припустити, що вона діяла під впливом помилки, але [PERSON] не погодилась змінити заявлену нею правову підставу позову. Щодо інших підстав, незгода позивачки з певними положеннями укладеної додаткової угоди, на які вона посилається у позовній заяві ( розмір орендної плати, порядок надання проекту угоди на ознайомлення, дата укладання угоди) у разі доведеності , є підставою для вимоги про зміну чи розірвання оспорюваної угоди. Згідно ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Суд, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог. Таким чином, позов про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, як такої, що вчинена під впливом обману не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed