Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У березні 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. У липні 2015 року згідно автоматизованого розподілу судді передана дана цивільна справа. Свої вимоги позивач обгрунтовує таким. У 2006 році між позивачем, який на той час мав статус фізичної особи - підприємця та відповідачем було укладено договір оренди частини нежитлового приміщення - приміщення № 8 площею 14,4 м.кв. та приміщення № 9 площею 15,1 м.кв., загальною ж площею 29,5 м.кв. з метою здійснення підприємницької діяльності. Позивач вказує, що пунктом 5.1.8 договору визначалось, що орендар має право вимагати від орендодавця відшкодування понесених ним збитків по ремонту приміщення, при умові розірвання Договору з ініціативи орендодавця. В подальшому сторонами було внесено зміни до договору згідно яких пункт 6.1. Договору було викладено в наступній редакції: «Договір вступає в силу з дня підписання 28.02.2006 року і діє до 28.02.2014 року», а також було доповнено розділ 5 договору п. 5.1.9 такого змісту: «Орендар має право вимагати від орендодавця відшкодування понесених ним збитків по ремонту приміщення, при умові розірвання договору по закінченню терміну його дії, з власної ініціативи орендаря, а також при умові зазначеній в п.5.1.5 та 5.1.8 Договору». Позивач вказує, що на ремонт та реконструкцію орендованого майна ним було витрачено 20511 грн. 10 коп. 10 січня 2014 року, по причині економічної неефективності використання об'єкта оренди позивач повідомив відповідача про те, що з 15.01.2014 року договір оренди буде розірвано достроково з ініціативи орендаря. Також позивач висунув вимогу до орендодавця про повернення йому коштів, витрачених на ремонт та реконструкцію приміщення. Оскільки відповідач в добровільному порядку вищевказаних коштів не відшкодував, позивач, посилаючись на норми ст. 16 та 778 ЦК України, просив стягнути з відповідача на його користь 20511 грн. 10 коп. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача у поданій через канцелярію суду просив розглядати справу за його відсутності за наявними у ній доказами. Представники відповідачів проти задоволення позову заперечили, вказуючи, що позивач - орендар зробив реконструкцію орендованого приміщення за власною ініціативою, під свої потреби, без згоди орендодавця, а тому посилання позивача на норми ст. 778 ЦК України (відповідно до якої наймач може поліпшити річ яка є предметом найму лише за згодою наймодавця), є безпідставним. Також відповідач вважає, що розмір позовних вимог не доведено, оскільки додані до позовної заяви копії чеків та квитанцій на придбання будівельних матеріалів не підтверджують обставини використання цих матеріалів при реконструкції орендованого приміщення, а також не доведено необхідності виконання робіт за яких ці матеріали були використані. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що між сторонами в даній справі виникли правовідносини найму (оренди) нерухомого майна, що вбачається з нотаріально посвідченого договору оренди частини нежитлового приміщення від 28 лютого 2006 року. Відповідно до п. 5.1.5 даний договір може бути достроково розірваний за ініціативою орендаря у випадках, зумовлених економічною неефективністю використання приміщення. Відповідно до п. 5.1.8. договору орендар має право вимагати від орендодавця відшкодування понесених ним збитків по ремонту приміщення за умови розірвання договору з ініціативи орендодавця. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на зміни та доповнення до договору оренди частини нежитлового приміщення, вказуючи, що сторони, зокрема, домовилися, що договір вступає в силу з дня підписання 28.02.2006 року і діє до 28.02.2014 року, а також було вирішено доповнити розділ 5 договору п.5.1.9 згідно якого орендар мав право вимагати від орендодавця відшкодування понесених ним збитків по ремонту приміщення, при умові розірвання договору по закінченню терміну його дії, з власної ініціативи орендаря, а також при умові зазначеній в п. 5.1.5 та п.5.1.8 цього договору. За текстом позовної заяви позивачем вказувалось, а представниками відповідача в судовому засіданні не заперечувалось, що договір оренди частини нежитлового приміщення від 28 лютого 2006 року було достроково розірвано у січні 2014 року з причини економічної неефективності використання приміщення, тобто, згідно п. 5.1.5 договору. Як вбачається з досліджених судом доказів - містобудівного паспорта для реконструкції частини нежитлового приміщення по вул. Кірова, 14, м. Шостка під дільницю з ремонту побутової техніки, в т.ч. рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 30.03.2006 яким надано дозвіл [PERSON] на реконструкцію орендованої частини нежитлового приміщення, архітектурно-планувального завдання від 20.04.2006, робочого проекту, позивачем було здійснено саме реконструкцію орендованого ним приміщення. Згідно ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Тобто, здійснена позивачем реконструкція є поліпшенням приміщення, що перебувало в оренді (наймі) останнього. Відповідно до ч.1 ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця, а відповідно до ч. 3 даної статті якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Водночас, положеннями ч. 5 ст. 778 ЦК України передбачена відсутність у наймача права на відшкодування вартості поліпшень речі, які не можна відокремити без шкоди для неї, якщо такі поліпшення були зроблені наймачем без згоди наймодавця. В процесі розгляду справи будь-яких доказів, які б вказували на наявність згоди відповідача (наймодавця) на здійснення позивачем поліпшень - реконструкції орендованого у відповідача приміщення, суду не надано. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стаття 60 ЦПК України закріплює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням вищенаведених норм суд приходить до висновку, що позивач не довів, що відповідачем в межах орендиних правовідносин, які існували між ними, було надано згоду на здійснення поліпшень приміщення, орендованого згідно договору оренди частини нежитлового приміщення від 28 лютого 2006 року, а тому вимоги позивача в процесу судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Outcome: dismissed