Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У грудні 2019 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , а саме - заборонити наближатися на 100м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] за номером телефону [NUMBER] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, обмежувальний припис просила видати строком на 6 місяців. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказує на те, що [PERSON] є її чоловіком та батьком їх неповнолітніх дітей. Проте з січня 2019 року вони не підтримують шлюбні стосунки. [INFO] [PERSON] приїхав на день народження їх старшого сина і за її дозволом залишився переночувати, оскільки наразі проживає у іншому місті. 08.12.2019 вона попросила [PERSON] покинути її місце мешкання, проте останній вчинив щодо неї фізичне насильство, а саме наніс їй удари у обличчя, нецензурно лаявся. Лише після того, як заявниця викликала поліцію, [PERSON] покинув її житлове приміщення, проте за допомогою телефонних дзвінків продовжував вчиняти психологічне насильство шляхом погроз вбити заявника, найняти людей для нанесення тяжких ушкоджень заявнику та її друзям, погроз викрасти дітей. Таким чином, [PERSON] вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство, а тому на підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вона звернулася до суду з цією заявою. В судовому засіданні заявник підтвердила обставини які викладені в заяві, просила заяву задовольнити. Крім іншого, пояснила, що у відношенні дітей насильства не було. У зв`язку із подіями 08.12.2019 вона звернулася до поліції та факт її побиття зафіксовано у висновку експерта. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що дійсно 08.12.2019 він ударив заявницю в обличчя після того як вона йому подряпала обличчя, про що він також розповів дільничному. Ніколи до цього він руку на дружину не піднімав. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.350-5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Так, судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наразі подружжя проживає окремо. У поданій 09.12.2019 заяві, [PERSON] зазначає про вчинення [PERSON] щодо неї 08.12.2019 фізичного та психологічного насильства. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Зважаючи на наведені вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів сторін, тощо. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] посилалася на вчинення [PERSON] фізичного (побиття) та психологічного (погрози) насильства за місцем її проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] , та на підтвердження цих обставин надала копію висновку спеціаліста судово-медичного експерта від 09.12.2019. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст.77 - 80 ЦПК України). Розглядаючи справу, суд враховує, що заявником окрім висновку експерта не надано жодного доказу, які б підтверджували вчинення проти неї фізичного та психологічного насильства 08.12.2019 [PERSON] , доказів притягнення останнього до відповідальності за вчинення домашнього насильства, відповідне рішення суду відсутнє, отже, не має підстави вважати доведеною його вину у вчиненні домашнього насильства та застосування відносно нього обмежувального припису. Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства. Крім того, заявником не надано об`єктивних доказів, що на час її звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису існує вірогідність вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] в майбутньому. Враховуючи вищенаведене, виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані [PERSON] в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення [PERSON] навмисного домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису. Відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed