Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 25 липня 2009 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції Луганської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №16. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через втрату взаєморозуміння, взаємоповаги та любові один до одного. Напротязі тривалого часу проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилася, в своїй заяві просила розглянути справу без її участі, на своїх вимогах наполягає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище "[PERSON]". (а.с.3). Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, до початку підготовчого судового засідання надав заяву, в котрій просить розглянути справу без його участі, та визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Строк на примирення просив не надавати. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу, крім того відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїй заяві просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №704 від 02.08.2018 про сплату судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 352 грн. 40 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved