Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач у травні 2017 року звернувся до суду з названим позовом, вказуючи, що 02.03.2016 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства КБ « ПриватБанк» з заявою про отримання кредитних послуг та отримав кредит на суму 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий ліміту на картковий рахунок. Банком виконано взяті на себе зобов'язання та видано кредит. Відповідач порушує умови договору та не проводить в установлений термін оплату по кредиту. Станом на 23.04.2017 року загальна заборгованість по кредиту становить 12235,34 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредиту у сумі 12235,34 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява, якою представник позивача підтримав позов та просив суд позов задоволити. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував ( а.с.58). Відповідач на виклик суду неодноразово в судове засідання не з'явився. На його адресу надсилалися ухвали про відкриття провадження у справі з копією позову та додатками до нього, судові повістки , які відповідач отримав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило, причини неявки суду не повідомлялися ( а.с.36,49). Справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом на що позивач дав свою згоду, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Ознайомившись з позовною заявою, взявши до уваги позицію представника позивача викладену у відповідній заяві та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних міркувань. У позовній заяві позивач вказав суду, що 02.03.2016 року [PERSON] звернувся з заявою до Публічного акціонерного товариства КБ « ПриватБанк» про отримання кредитних послуг та отримав кредит на суму 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банком виконано взяті на себе зобов'язання та видано відповідачу кредитну карточку на суму 5000,00 грн. Однак відповідач не проводить в установлений термін оплату по кредиту. Тому станом на 23.04.2017 року загальна заборгованість по кредиту становить 12235,34 грн., з яких : 3400,00 грн. - тіло кредиту; 1613,12 грн. - нараховано відсотків; 6163,39 грн.- нараховано пені; 500,00 грн.- штраф ( фіксована частина); 558,83 грн.- штраф ( процентна складова). Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення Кредитного договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитонадавач зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. Для перевірки обставин, на які посилається позивач, суд ухвалою від 27.06.2017 року зобов'язав позивача надати для огляду в судовому засіданні оригінали документів кредитної справи [PERSON] Представник позивача на виконання даної ухвали не надав суду оригіналів матеріалів, що містяться у кредитній справі [PERSON], натомість лише приєднав копію паспорта [PERSON], що позбавляє суд можливості перевірити докази, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Таким чином, надані завірені позивачем копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку ( а.с.6), витяги із тарифів та умов і правил надання банківських послуг ( а.с.7), є копіями невідомого походження, а відтак не є належними та допустимими доказами у справі згідно положень ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Копіями невідомого походження, як зазначено в правових позиціях Верховного суду України, викладених у справах №6-57743св10, №6-29420св10, що є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі відповідачу кредитної картки "Універсальна" ( а.с.7). Згідно правових позицій Верховного суду України, викладених у справах №6-240цс14, №6-16цс15, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо умови не містять підпису позичальника. Відповідно, позивач не надав суду доказів, усупереч положень ст.ст. 58-60 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.27 ч.2 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду всі наявні докази для підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем суду не надано належних доказів укладення та виконання договору між сторонами, на який посилається Публічне акціонерне товариство КБ « ПриваБанк» у своїй позовній заяві кредитором зарахування коштів на кредитну картку позичальника, видачу коштів готівкою та ін. Виходячи з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В супереч наведеному сторона позивача не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог. Отже, за наведених вище підстав у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, з відповідача не стягується судовий збір на користь позивача.

Outcome: dismissed