Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

17 вересня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру сплати аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 04 вересня 2013 року Хотинський районним судом був розірваний шлюб між ним та відповідачкою. Від шлюбних відносин у сторін народилось троє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2009 року з позивача на користь відповідачки на утримання трьох неповнолітніх дітей стягуються аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09 квітня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на момент винесення судового рішення сторони продовжували проживати разом та вести спільне господарство до 2013 року. Проте, 05 вересня 2013 року відповідачка звернулась із виконавчим листом до відділу ДВС Хотинського РУЮ для його виконання. Державний виконавець отримавши виконавчий лист здійснив нарахування заборгованості по виплаті аліментів починаючи з 09 вересня 2010 року тобто за три минулі роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до примусового виконання. Станом на 01 серпня 2015 року борг з урахуванням сплачених аліментів в цей період складає 36.332 гривні. Вказує, що 29 квітня 2015 року позивач зареєстрував шлюб з іншою жінкою [PERSON], з якою проживає разом у її власному будинку по даний час. Разом із ними в будинку проживають мати пенсіонерка та діти [PERSON] 01 вересня 2015 року позивач працевлаштувався до СФГ «Дружба» підсобним робочим. Заробітна плата становить 1218.00 гривень на місяць. Також на його утриманні перебуває його матір пенсіонерка [PERSON] яка проживає окремо в с. Окопи, Тернопільської області. Джерелом існування його сім'ї являється його заробітна плата, та дохід дружини, інших доходів не має, а тому сплачувати аліменти він не в змозі. Зазначає, що відповідачка проживає у власному будинку біля якого є земельна ділянка, фруктовий сад, утримує свійську тварину. Також відповідачка неофіційно працює за кордоном. Тому підтримуючи вищевикладене, просить змінити розмір аліментів встановлений рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2009 року по справі № 2-376/09 у твердій грошовій сумі по 500 гривень на кожну дитину шляхом зменшення стягнення з трьох дітей проводити стягнення тільки на двох неповнолітніх дітей; скасувати нарахований державним виконавцем борг по виплаті аліментів у розмірі 36.332 гривні здійснений за минулий період - три роки, який передував пред'явленню виконавчого листа до примусового виконання, починаючи з 09 вересня 2010 року по 09 вересня 2013 рік так як в цей період сторони проживали разом; встановити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 від усіх отриманих видів заробітку. Представник позивача [PERSON] змінив позовні вимоги, просить першу вимогу з уточнюючої позовної заяви, а саме вимогу про змінення розміру аліментів встановлений рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.05.2009 року по справі № 2-376/09 у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну із трьох дітей: шляхом стягнення аліментів тільки на двох неповнолітніх дітей - залишити без розгляду, інші вимоги задовольнити. В судове засіданні представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнюючі позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але від неї на адресу суду надійшла заява з проханням про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює вказані правовідносини, суд дійшов до наступних висновків. Перша вимога з уточнюючої позовної заяви, а саме вимога про змінення розміру аліментів встановлений рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 05.05.2009 року по справі № 2-376/09 у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну із трьох дітей: шляхом стягнення аліментів тільки на двох неповнолітніх дітей - слід на підставі ст. 207 ЦПК України залишити без розгляду, оскільки позивач подав заяву про залишення даної вимоги без розгляду. Судом встановлено, що сторони по справі розірвали шлюб 04 вересня 2013 року, від якого мають троє дітей: повнолітня [PERSON] [INFO]; неповнолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2009 року з позивача на користь відповідачки на утримання трьох дітей стягуються аліменти в розмірі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 09 квітня 2009 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13). Судом встановлено, що одній із дітей, а саме [PERSON] на даний час досягла повноліття. Згідно наданої представником позивача довідки № 262 від 03.02.2016 року, виданої Хотинським районним центром зайнятості, вбачається, що [PERSON] з 20 січня 2016 року перебуває на обліку як безробітний в Хотинському РЦЗ. Згідно ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Згідно розрахунку заборгованості позивача по аліментам, станом на серпень 2015 року заборгованість по аліментам становить 76682 гривень. Статтями 141, 180 СК України, ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Досліджені судом докази вказують на те, що відповідач [PERSON], будучи обізнаним з покладеним на нього обов'язком щодо сплати аліментів на користь його неповнолітніх дітей, не в повній мірі проводив їх сплату, в зв'язку з чим виникла заборгованість. Про обізнаність [PERSON] з обов'язком щодо сплати аліментів підтверджується рішенням Хотинського районного суду від 08.05.2009 року № 2-376/2009, оскільки [PERSON] був присутній при винесенні рішення про стягнення аліментів, а також під час розгляду вказаної справи позов визнав (а.с.13). Обов'язок по сплаті аліментів існує у платника з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду і не залежить від того, чи проживали після того разом та чи вживалися отримувачем аліментів заходи щодо його примусового виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Позивачем не надано доказів, що заборгованість по аліментам виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що не має підстав для скасування боргу по виплаті аліментів, а тому позовна заява позивача про скасування нарахованого боргу не підлягає задоволенню Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Абзацами 3,4,5 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а тому це не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 1 ст. 10 , ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин на які він посилається у позові, то суд вважає, що позивачем не доведено факту зміни матеріального, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів або наявність інших фактів які б обґрунтовували необхідність зменшення розміру аліментів. Крім того, згідно положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що на даний час [PERSON] офіційно не працює, має мінливий дохід, тому суд вважає, що не має підстав для призначення аліментів у відсотковому відношенні від отриманих доходів. За таких обставин, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed