Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

02.04.2021 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою, в якій просила встановити факт, що вона є спадкоємицею п`ятої черги після смерті [PERSON] 06.10.2020 року заявниця звернулася до Приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Власової С.Я. про прийняття спадщини за законом, так як вона є спадкоємицею п`ятої черги на спадкування. Нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що для цього необхідно надати документи, які б підтверджували факт того, що вона є спадкоємицею п`ятої черги. В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт, що вона є спадкоємицею п`ятої черги після спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 06.04.2021 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Просять заяву задовольнити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є медсестрою та часто приїздила на виклики до батька [PERSON] . Вона думала, що вони родичі. [PERSON] часто ходила за покупкам, виконувала всю роботу про яку просили, завжди була поряд. Доглядала спочатку батька, а після його смерті [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона проживала по [ADDRESS] , була сусідкою [PERSON] . З 2007 року постійно бачила [PERSON] в квартирі сусідів з кватири №13 , завжди допомагала їм. Спочатку доглядала за батьком, а після його смерті за [PERSON] . Думала, що вони родичі. Свідок [PERSON] пояснив, що думав, що [PERSON] родичкою [PERSON] та його батьку. Доглядала їх двох до смерті. Також приходив допомагав її чоловік. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] доглядала [PERSON] та його батька до смерті, думав, що вони родичі. Заслухавши участників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 02.04.2020 року серія [NUMBER] . Заявниця здійснювала догляд за померлим по день його смерті. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] та отримала свідоцтво про його смерть. Відповідно до постанови Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Власової С.Я. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 постанови від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" до п`ятої черги право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінка, чоловіка про досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів І,ІІ і ІІІ груп), яка не була членом сім`ї спадкодавця , але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів існування. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що маютью ридичне значення»№ 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вказаним вимогам заявником не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту, що вона є спадкоємицею п`ятої черги після спадкодавця [PERSON] . В судовому засіданні заявник зазначила, що доглядала за [PERSON] та отримувала за це грошові кошти. Не надано доказів, що вона не менш як п`ять років отримувала матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування. Також факт, що заявниця є спадкоємицею п`ятої черги не підтверджено і показами свідків, а тому, відповідно, суд позбавлений можливості встановити даний факт з їх показів. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог [PERSON] в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч.7ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

Outcome: dismissed