Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У листопаді 2020 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж суму боргу у розмірі 16510,08 грн. за спожиту електричну енергію та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач користувався електроенергією, але обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку із чим у нього за період з 01.12.2017 по 01.01.2019 виник борг перед позивачем у сумі 16510,08 грн. Ухвалою суду від 01.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2021 року позов Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до [PERSON] про стягнення боргу за електричну енергію задоволено. Ухвалою суду від 24.03.2021 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2021 року по справі за позовом\~\~Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до [PERSON] про стягнення боргу за електричну енергію скасовано, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Зазначив, що з 01.01.2019 року постачання електроенергії побутовим споживачам здійснюється ТОВ «Запоріжжяелектропостачання». За період з 01.12.2017 року по 01.01.2019 року послугу по електропостачанню у квартиру [PERSON] надавало ПАТ «Запоріжжяобленерго».За цей період відповідач користувався електроенергією, однак не сплачував її. Також відповідач за цей період показів приладу обліку не передавав, контролери не мали можливості потрапити до нього у квартиру, щоб зняти покази приладу обліку, а тому розрахунки проведено з урахуванням середньомісячного споживання електроенергії. Покази лічильника надано [PERSON] лише наприкінці 2019 року, а тому за спірний період споживання обраховано виходячи із ділення різниці у показах станом на 01.02.2017 року, які становили 37569 кв/ч та отриманими показами 16.11.2019 року, які становили 49958 кв/ч, та з урахуванням тих, обставин, що з 01.01.2019 року постачання електроенергії побутовим споживачам здійснюється ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», а тому внаслідок внесення таких показів скориговано виставлені кВт год. за показами 48000 кв/ч на 01.01.2019 року, не оплаченими залишилися спожиті відповідачем 10431кв/ч, а заборгованість становить 16510,08 грн., які просить стягнути з відповідача. Представник відповідача в судовому засідання заперечував частково проти позову, надав письмовий розрахунок суми боргу, в якому зазначив, що у період з 01.12.2017 по 01.01.2019 позивачем не здійснювалося знімання показів приладу обліку, а розрахунок споживання був зроблений на підставі фактичного середньоденного споживання за попередній період. При цьому, за твердженням позивача, споживання електроенергії склало 10431 кВт-г. Враховуючи кількість днів 396 у зазначеному періоді, середньоденне споживання мало б складати 10431 / 396 = 26.34 кВт-г, ще не відповідає показникам обліку за попередній період. Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», за період з 01.01.2019 по 31.10.2020 року споживання електроенергії Відповідачем склало 8392 кВт-г. Враховуючи кількість днів 669 у періоді з 01.01.2019 по 31.10.2020, середньоденне споживання складає 12.54 кВт-г. Враховуючи наведене, вважає, що за період з 01.12.2017 по 01.01.2019 року споживання електроенергії Відповідачем має бути розраховане, виходячи з середньоденного споживання за попередній період 16,96 кВт-г, а тому 6241,20 грн. нараховано безпідставно. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. [PERSON] мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією і є її споживачем особовий рахунок № [NUMBER] . Постачання електричної енергії на об`єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] , здійснюється на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово - комунальних послуг, окрім іншого, належать послуги з постачання та розподілу електричної енергії. Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, із наступними змінами та доповненнями (далі - ПКЕЕН) (діяла в період надання послуг по 26.06.2018 року) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 за № 312 (далі ПРРЕЕ). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Проте обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Згідно з абзацом 2 п. 1 ПКЕЕН, як регулювали відносини сторін з 01.12.2017 до втрати чинності на підставі Постанови КМ\~№ 502 від 20.06.2018) ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 19 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Згідно з п. 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п.п. 74, 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно д ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно п. 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ) електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора. Відповідно до п. 7 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з положеннями абз.5 п.13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Вказана норма Закону кореспондується з абз.2 п.1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (далі ПРРЕЕ), положеннями якого передбачено, що для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, його укладення можливе шляхом підписання заяв - приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь - якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). Відповідний Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання та встановлює порядок та умови постачання електричної енергії споживачу постачальником. Згідно з положеннями ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони\~до запропонованого\~договору в цілому. Друга\~сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до п. 4.10 ПРРЕЕ Побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; Відповідно до приписів п.4.22 ПРРЕЕ, оплата за відповідним платіжним документом може бути здійснена за вибором споживача: готівковими коштами або платіжною картою чи безготівковими коштами в центрах обслуговування споживачів, банках або через інші сервіси прямих платежів; з використанням мережі Інтернет (інтернет-банкінг); в інший спосіб, не заборонений чинним законодавством. Відповідно до п. 4.19 ПРРЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Відповідно до п.п. 1, 8, 9 п. 5.2.1 ПРРЕЕ на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України. Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями п.5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії, окрім іншого, зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів та дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Статтею 525 ЦК України передбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, згідно із вищенаведеними правовими нормами обов`язком Відповідача є своєчасна оплата за використану електричну енергію згідно з затвердженими у встановленому порядку тарифами та у визначені законом або договором строки. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що Відповідач свої зобов`язання по оплаті за спожиту електричну енергію своєчасно не виконав. Судом також враховуються і ті обставини, що [PERSON] протягом тривалого часу не виконує свої зобов`язання зі сплати спожитої електроенергії. Так, у Єдиному державному реєстрі судових рішень містяться заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.12.2015 року, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Центральних районних електричних мереж борг за спожиту електроенергію в розмірі 1291,10 коп. за період з 02.12.2014 року по 03.07.2015 року, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29.11.2028 року з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж заборгованість за спожиту електроенергію за період з 06.01.2015 по 01.12.2017 в розмірі 18\~537, 99 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно до знятих показань приладу обліку за період з 01.12.2017 по 01.01.2019 відповідачем спожито 10431 кВт/год., вартістю 16510,08 грн. Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню ті обставини, що станом на 01.12.2017 року покази лічильника відповідача становили 37569 кв/ч.(розрахунок у матеріалах справи №335/7397/18, яку оглянуто в судовому засіданні). Відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню ті обставини, що станом на 01.12.2017 року покази лічильника відповідача становили 37569 кв/ч.(розрахунок у матеріалах справи №335/7397/18, яку оглянуто в судовому засіданні). Відповідачем не оспорюється той факт, що у період з 01.12.2017 року по 01.01.2019 року відповідачем не передавалися покази приладу обліку позивачу, а розрахунок споживання проведено на підставі фактичного середньомісячного споживання. Станом на 01.01.2019 року покази становили 48000 кв/ч. Згідно з вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності зі ст. ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Отже, розрахунок позивача відповідачем не спростовано належними доказами, даних, які б спростовували викладені у позові обставини суду не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати вартості спожитої електричної енергії, не спростував обставин, на які посилається позивач як підстави позовних вимог чи наданий позивачем розрахунок боргу, визнав позов частково на суму 10268,88 грн. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази невиконання відповідачем своїх обов`язків, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Щодо доводів відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів в обґрунтування позовних вимог, суд ставиться критично, оскільки на підтвердження своїх усних пояснень відповідачем суду не надано будь-яких письмових або інших доказів на спростування позовних вимог позивача. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за електроенергію відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Також у розрахунку відповідач просив суд розстрочити виконання рішення суду, врахувавши його скрутне матеріальне становище та карантин. З врахуванням вимог ч.1 ст.267\~ЦПК України, суд вправі розстрочити виконання рішення суду. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на підставі ст. 267 ЦПК України, оскільки доказів його тяжкого матеріального становища ним не надано, що не позбавляє [PERSON] звернутись до суду з таким клопотанням в порядку ст. 435 ЦПК України з наданням відповідних доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved