Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, у якій зазначив, що його прабаба [PERSON] померла [INFO] та після її смерті відкрилась спадщина - будинок [ADDRESS] . У [INFO] помер його [PERSON] , у [INFO] - баба [PERSON] ; [INFO] сталася смерть матері - [PERSON] , а у [INFO] помер батько - [PERSON] . Таким чином, вважає, що на момент подачі позову він є єдиним спадкоємцем на згадане майно за правом представлення черги після смерті його прабаби [PERSON] . Втім, оскільки на момент смерті прабаби йому було чотири роки, він не міг у шестимісячний строк прийняти спадщину, а у подальшому тривалий час проживав на значній відставні від с. Залізний Порт і довго не знав про обставини справи (існування спадкового майна та про своє право на його прийняття). У зв`язку з цим, посилаючись на ч. 3 ст. 1272 ЦК України, просить встановити додатковий двомісячний строк на прийняття спадщини після смерті прабаби [PERSON] . Ухвалою суду від 07.10.2019 було відкрито провадження у даній справі. Ухвалою від 25.10.2019 до участі у справі залучено рідного брата позивача - [PERSON] , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Пояснив, що його батько через складні обставини життя не міг прийняти спадщину після смерті [PERSON] , а тому він змушений вирішувати долю спадкування у судовому порядку. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні в режимі відеоконференції із ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» не заперечував проти задоволення позову, однак просив залучити його до участі у справі як претендента на спадкове майно і встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті прабаби. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, застосувавши норми релевантного законодавства, суд приходить до наступного висновку про обставини справи та відповідні їм правовідносини. За даними паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , позивачем є [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Залізний Порт, Голопристанського району, Херсонської області. До позову додано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00022844131 від 14.05.2019, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO] у віці 73 роки, актовий запис №34, складений 13.12.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського районного управління юстиції у Херсонській області. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 21.12.2018 Солом`янський районний суд м. Києва виніс рішення у цивільній справі №760/17359/18 за заявою [PERSON] , заінтересована особа Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту родинних стосунків. Даним рішенням задоволено заяву [PERSON] та встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та похована у с. Залізний Порт, Голопристанського району, Херсонської області, є рідною прабабою [PERSON] , [INFO] . Рішенням встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у селі Залізний Порт Голопристанського р-ну Херсонської області, що підтверджується паспортом, виданим 19 вересня 1998 року Енергодарським МВУМВС України в Запорізькій області серії СА [NUMBER] та свідоцтвом про народження, виданого 02 січня 1968 року Круглоозерською сільською радою Голопристанського району Херсонської області Серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, а саме метричних документах заявника, зазначено його батька російською мовою « [PERSON] » та його бабця українською мовою зазначена як " [PERSON] ", дівоче прізвище російською мовою « [PERSON] ». Судовим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06.12.2017 встановлено факт, що померлий [INFO] в м. Гола Пристань Херсонської обл. [PERSON] , [INFO] , є рідним дідом [PERSON] , [INFO] . Заявник в своїй заяві стверджує, що його дід [PERSON] є першим сином [PERSON] і саме вона надала сину прізвище [PERSON] після 1925 року. Так, на родинному фотознімку відображено прабабу заявника [PERSON] разом з невісткою [PERSON] та онуком (батьком заявника) [PERSON] . В свою чергу, ідентичність [PERSON] підтверджує її фото у Пенсійному посвідченні від 13 вересня 1967 року №114660. Крім того, родинні відносини підтверджуються свідченнями рідних заявника. Так, двоюрідна сестра заявника, [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] , [INFO] , м. Зеленодольськ, Апостлівського р-ну, Дніпропетровської обл., засвідчує: « [PERSON] є моєю прабабусею, вона є рідною матір`ю мого діда [PERSON] ». Також, рідна тітка заявника [PERSON] , дівоче прізвище [PERSON] , [INFO] с. Залізний Порт, Голопристанського району, Херсонської області, свідчить, що « [PERSON] є її рідною бабою, а її племіннику [PERSON] прабабою». Крім того, брат заявника, [PERSON] [INFO] , м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської обл., нотаріально зазначив свої персональні данні, письмово свідчить, що « [PERSON] є його прабабою, одночасно є прабабою його двоюрідного брата [PERSON] ». Таким чином, під час розгляду справи про надання додаткового строку для прийняття спадщини суд приймає до уваги обставини, наведені у рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 21.12.2018 як доведені і такі, що не потребують повторного доказування. З вище викладених обставин вбачається, що сином померлої [PERSON] є [PERSON] (дід заявника), а невісткою - [PERSON] (баба заявника). Також, спільною дитиною [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (батько заявника). Ухвалюючи рішення в справі про надання додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходить з припису ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона має довести обставини, якими обгрунтовує свої вимоги чи заперечення; і вважає, що позивачем мають бути доведені такі обставини: 1) виникнення права на спадщину; 2) неможливість прийняття спадщини у зв`язку з пропущенням встановленого на це законом строку; 3) поважність причин пропуску строку. Оцінюючи твердження позивача [PERSON] про виникнення у нього права на спадкування після смерті прабаби [PERSON] , суд керується наступними положеннями матеріального права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). За змістом ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вказана норма цивільного кодексу щодо часу, з якого відкривається спадщина, є аналогічною нормі ст. 525 ЦК УРСР (що діяв на день смерті померлої [PERSON] ), відповідно до якої часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. В силу положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1261-1265 ЦК України, до першої черги спадкоємців відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; до другої - рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; до третьої - рідні дядько та тітка спадкодавця; до четвертої - особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; до п`ятої - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві [PERSON] посилається на ст. 1266 ЦК України, відповідно до якої внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Положення даної статті дублюються у висновку ВС України, викладеному в постанові №6-16цс17 від 07.06.2017. Натомість, сам же позивач зазначає, що його батько [PERSON] на час відкриття спадщини був живим і помер [INFO] , тобто через 40 років потому. Дане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Дід позивача [PERSON] (син померлої прабаби) помер [INFO] ,, тобто через 15 років після відкриття спадщини, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС Голопристанського районного управління юстиції у Херсонській області від 24.01.2018, актовий запис №145. Так, баба позивача [PERSON] (невістка померлої [PERSON] ) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області від 12.06.2003 року, актовий запис №86. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , про що у справі міститься свідоцтво, видане 17.08.2007 Дніпровською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, серія [NUMBER] , актовий запис №71. Зважаючи на викладене, ст. 1266 Цивільного кодексу України не відповідає правовідносинам, які склалися по даній справі, а тому не може бути застосована судом. Крім того, відповідно до принципу «jura novit curia» суд вважає доцільним не замовчувати, що до подібних правовідносин можливо застосувати положення Цивільного кодексу України про спадкову трансмісію, за умови, що спадкоємець помер протягом строку прийняття спадщини, не встигши здійснити таке прийняття. Так, відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. У випадку що склався, спадкова трансмісія не може бути застосована з огляду на такі обставини. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР (що діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 530 вказаного кодексу визначено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Інших черг спадкування кодексом не передбачено. В силу ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, усі спадкоємці після смерті [PERSON] , про яких зазначає [PERSON] у позові, були живі протягом строку прийняття спадщини, встановленого ст.549 ЦК УРСР та ст. 1270 ЦК України, але не прийняли її. Тому положення ст. 1277 ЦК України про спадкову трансмісію суд не може застосувати до досліджених обставин справи. Тверджень про інше позивачем не висловлювалося, доказів не надавалося. Таким чином, [PERSON] не доведено основного предмету доказування за даним позовом - наявності в нього права на прийняття спадщини після смерті прабаби [PERSON] , а тому по відношенню до позивача відсутній механізм реалізації права на спадкування будинку [ADDRESS] . Згідно з цим, вимоги [PERSON] про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини не грунтується на фактичних обставинах справи та відповідних нормах матеріального права, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed