Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 29 березня 2011 року відповідач [PERSON] отримала від нього кошти в сумі 21682 гривні 63 копійки, які він зняв зі свого депозитного рахунку № [NUMBER] у Ямпільському відділенні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказані кошти він передав своїй племінниці [PERSON] - відповідачці по справі, з метою виконання домовленості щодо довічного догляду за ним, як людиною похилого віку. Відповідач [PERSON] цього ж дня відкрила новий депозитний рахунок - [NUMBER] , у цьому ж банку і поклала вказані кошти на свій рахунок. Однак, відповідач не мала наміру здійснювати догляд за ним, а кошти присвоїла, вчинивши стосовно нього шахрайські дії. Після отримання його коштів у сумі 21682 гривні 63 копійки та поміщення їх на свій депозитний рахунок, [PERSON] отримувала відсотки за перебування цих коштів на депозитному рахунку, а 31.01.2014 достроково розірвала ощадний депозит і отримала всю суму грошей. СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області здійснювало досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018020370000102, внесеному до ЄРДР 03.04.2018 за ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння коштами, які знаходилися на його депозитному рахунку у Ямпільському відділенні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», вчиненого шахрайським шляхом відповідачем [PERSON] 01.04.2020 кримінальне провадження було закрите на підставі ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування, передбачений ст.219 КПК, закінчився. Позивач зазначив, що своїми діями відповідач [PERSON] завдала йому матеріальної шкоди на суму 21682 гривні 63 копійки, а також, в результаті вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, йому заподіяні моральні страждання, оскільки він є інвалідом першої групи, часто хворіє і вказані кошти необхідні були йому на придбання ліків, продуктів харчування. Із-за переживань у нього почалися головні та сердечні болі, порушився сон і здоров`я в цілому. Вважає, що вказаним кримінальним правопорушенням йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 15000 гривень. Оскільки факт вчиненого [PERSON] стосовно нього шахрайства був вчинений ще 26.03.2011, а рішення у кримінальному провадженні було прийнято лише 01.04.2020, вважає, що ним пропущено строк для звернення до суду за захистом своїх прав з поважних причин, тому просить суд поновити йому строк на подачу позову до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки він пропущений з поважних причин, а також стягнути з відповідача його на користь 21682 гривні 63 копійки матеріальної шкоди, а також моральну шкоду в сумі 15000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному об`ємі, зазначивши, що він є людиною похилого віку і відповідач шахрайським методом заволоділа його коштами. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Просила суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог, зазначивши, що ніяких шахрайських дій стосовно [PERSON] вона не вчиняла, грошей у нього не брала, а на депозитний рахунок в банку внесла свої власні кошти, вироку стосовно неї немає. Також у встановлений процесуальним законом строк надійшов відзив від відповідача [PERSON] , вх.№5912 від 06.10.2020, в якому вона зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, оскільки вони є надуманими та безпідставними. Ніякого договору довічного утримання (догляду) між нею та позивачем [PERSON] ніколи не укладалося. [PERSON] не є самотньою людиною, у нього є родина і йому немає сенсу звертатися до сторонніх людей з приводу догляду за ним. Також вказала, що стосовно неї немає вироку суду, в якому її визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.190 КК України, а в матеріалах справи є постанова про закриття кримінального провадження від 01 квітня 2020 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018020370000102, в якій вказано, що в ході досудового розслідування, проведеними заходами причетну особу до вчинення вказаного кримінального правопорушення встановити не представилося можливим. В задоволенні позову просила відмовити (а.с.42). Заяви, клопотання: клопотання відповідача про долучення письмових доказів; заява позивача про перенесення розгляду справи; заява відповідача про проведення підготовчого судового засідання без його участі, заява позивача про відкладення розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі та призначення підготовчого судового засідання; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, поновлення судового розгляду справи та призначення судового розгляду справи, про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 03.04.2018 зареєстровано кримінальне провадження №12018020370000102 за заявою [PERSON] про заволодіння шахрайським шляхом його коштами [PERSON] (а.с.7). Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.07.2018, справа №153/650/18, встановлено, що клопотання слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018020370000102 від 03.04.2018 про тимчасовий доступ до речей і документів задоволено. Надано слідчим СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області тимчасовий доступ до інформації про наявність відкритих рахунків на ім`я [PERSON] в ПАТ «Райффазен Банк Аваль» із за зазначенням їх номеру, дати та місця відкриття, а також руху грошових коштів в період з 01.01.2010 по 31.12.2012 (а.с.8-9). Із копії протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10.08.2018 та опису речей і документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 10.08.2018 встановлено, що працівникам СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надано тимчасовий доступ до інформації, зазначеної в ухвалі Ямпільського районного суду Вінницької області та зазначено перелік вилучених документів (а.с.10-11, 12). Із копії виписки по рахунку ПАТ «Райффазен Банк Аваль», особовий № [NUMBER] [PERSON] за період з 01.01.2010 по 29.03.2011 встановлено, що 29.03.2011 було здійснено видачу готівки в сумі 21682 гривні 63 копійки та [PERSON] достроково розторгнено фіксований депозит [NUMBER] (а.с. 13-16). Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 12.07.2018, справа №153/650/18, встановлено, що клопотання слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12018020370000102 від 03.04.2018 про тимчасовий доступ до речей і документів задоволено. Надано слідчим СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області тимчасовий доступ до інформації про наявність відкритих рахунків на ім`я [PERSON] в ПАТ «Райффазен Банк Аваль» із за зазначенням їх номеру, дати та місця відкриття, а також руху грошових коштів в період з 01.01.2010 по 09.07.2018 (а.с.17-18). Із копії протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10.08.2018 та опису речей і документів, вилучених на підставі ухвали слідчого судді від 10.08.2018 встановлено, що працівникам СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області надано тимчасовий доступ до інформації, зазначеної в ухвалі Ямпільського районного суду Вінницької області та зазначено перелік вилучених документів (а.с.19-20, 21). Із копії виписки по рахунку ПАТ «Райффазен Банк Аваль», особовий № [NUMBER] [PERSON] , за період з 19.03.2011 по 01.01.2012 встановлено, що 29.03.2011 було здійснено внесення готівки на депозитний рахунок в сумі 21682 гривні 63 копійки та [PERSON] достроково розторгнено ощадний депозит [NUMBER] (а.с. 22-25). Із копії постанови про закриття кримінального провадження від 01.04.2020 встановлено, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018020370000102 від 03 квітня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України закрито, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України (а.с.26). Із копії ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.07.2020 встановлено, що у задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження №12018020370000102 - відмовлено (а.с.29-32). Із копії ухвали Вінницького апеляційного суду від 16.07.2020 встановлено, що ухвалу слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.07.2020 про відмову в задоволенні скарги [PERSON] на постанову слідчого Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження №12018020370000102 залишено без змін (а.с.28). Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.10.2019 встановлено, що позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишено без розгляду (а.с.44). Вказані докази відповідають вимогам ст.ст.76-80 ЦПК України, тобто є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.8, п.9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Під час судового розгляду відповідачем не було заявлено клопотання про застосування судом строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а тому питання про поновлення такого строку, судом не вирішувалося. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення інших судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює зазначені правовідносини, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача на користь позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 03.04.2018 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №12018020370000102 за заявою [PERSON] про заволодіння шахрайським шляхом його коштами [PERSON] , яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Постановою слідчого СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 01.04.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018020370000102 від 03 квітня 2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України закрито, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України. У вказаній постанові зазначено, що станом на 01.04.2020 жодній особі про підозру повідомлено не було, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні закінчився. Тобто, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України стосовно [PERSON] встановлена не була. Докази того, що саме відповідач [PERSON] вчинила шахрайські дії стосовно [PERSON] , в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено факт завдання йому матеріальної шкоди відповідачем [PERSON] та незаконного заволодіння нею грошових коштів в сумі 21682 гривні 63 копійки. Враховуючи вказані обставини, суд не має підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 21682 гривні 63 копійки матеріальної шкоди і вважає в цій частині позовних відмовити. Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 15000 гривень, суд виходить з того, що відповідно до ч.ч.1, 4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Всупереч вимогам ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність незаконних дій, що обмежують чи порушують його права та свободи, з боку відповідача, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою. Позивач не довів належними і допустимими доказами самого факту заподіяння йому моральної шкоди заявленими діями відповідача. Враховуючи достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача також необхідно відмовити. Таким чином, судом не встановлено та позивачем не доведено, що відповідачем порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Також позивачем не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведено протиправність діяння та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Оскільки в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, тому при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.8 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed