Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.04.2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини-інваліда, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка є дитиною інвалідом, аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня предявлення позову. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем у справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01.03.2017 року. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Дочка [PERSON] має інвалідність, є інвалідом з дитинства, потребує постійного догляду та нагляду. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини-інваліда не надає, хоча має таку можливість, має постійне місце роботи зі стабільним доходом. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Щодо визначення розміру аліментів позивач посилається на ст. 182 СК України, щодо часу, з якого аліменти на утримання дитини присуджуються позивач посилається на ст. 191 СК України. Крім того, позивач посилається на ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що ст. 88 СК України визначає право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, проте утримання самої позивачки не є предметом її позову. Згідно ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, але [PERSON] досягла повноліття 11.02.2010 року, тому ст. 141 СК України не може бути застосована судом при вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, зясувавши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, суд встановив наступне: Сторони у справі позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб було розірвано 01.03.2017 року (а.с. 15). Від цього шлюбу вони мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Дочка [PERSON] має інвалідність, є інвалідом з дитинства, потребує постійного догляду та нагляду, що підтверджується довідкою МСЕК від 22.08.2011 року (а.с. 14). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 24 червня 2010 року [PERSON], [INFO], було визнано недієздатною, призначено над нею опікуном її мати [PERSON] (а.с. 12). Обов'язок щодо утримання повнолітніх дочки та сина покладається законом на обох батьків рівною мірою. У СК України послідовно провадиться принцип рівності прав й обов'язків матері й батька. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина не є продовженням обов'язку батьків по утриманню дітей до досягнення ними вісімнадцяти років, оскільки ці обов'язки виникають із різних підстав. Обов'язок батьків по утриманню дитини припиняється з досягненням нею повноліття. Про це прямо зазначено в ч. 3 ст. 183 СК України. Стягнення аліментів на дочку, сина, які досягай повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою (абз. 4 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 p.). Таким чином, обов'язок батьків щодо утримання повнолітніх дочки, сина є самостійним обов'язком. Після досягнення дитиною вісімнадцяти років за наявності передбачених в законі умов для виникнення права на утримання необхідно знову звернутися до суду для примусового стягнення аліментів, якщо матір, батько не виконують свої обов'язки добровільно. Позов про стягнення аліментів подають самі повнолітні дочка, син або їхній опікун. Батьки не можуть заявляти позови про стягнення аліментів на непрацездатних повнолітніх дочку, сина, оскільки вони є законними представниками лише щодо своїх дітей, які не досягли повноліття. У випадку, якщо повнолітні дочка, син у встановленому законом порядку визнані недієздатними, позов подається їхнім законним представником, включаючи одного з батьків, за умови, що він призначений опікуном, але саме в інтересах повнолітніх недієздатних дітей та про стягнення аліментів на користь повнолітніх дітей, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. В зазначеному випадку з позовом звернулась мати [PERSON], в позові вона просить стягнути аліменти на свою користь, а не на користь повнолітньої дитини-інваліда, і при цьому посилається на ст.ст. 88, 180, 182, 183,185, 191, 199 СК України. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але судом встановлено, що дитина [PERSON] досягла повноліття 11.02.2010 року. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до\~ст.\~77ЦПК України \~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З врахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], яка є дитиною інвалідом, аліментів в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня предявлення позову, задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed