Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON]В звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 17 червня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак, через постійні конфлікти, непорозуміння на фоні безпідставних ревнощів зі сторони відповідача та суперечок, життя стало неможливим та нестерпним. Кожен з них має різні характери. Як подружжя з відповідачем не проживають протягом трьох місяців, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що 17 червня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 12, видане Виконавчим комітетом Калинівською селищної ради Васильківського району Київської області. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 57 (а.с.8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина буде проживати разом з матір'ю. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У зв'язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved