Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

28.10.2015 року заступник прокурора міста Чернігова звернувся до суду в інтересах держави в особі [PERSON] культури і туризму, національностей та релігій [PERSON] обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області з позовом до [PERSON] міської ради, [PERSON] та просив поновити пропущений строк, визнати незаконним і скасувати п.1.44 рішення 48 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради від 30.03.2010 р. «Про передачу земельних ділянок у власність громадян для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва і індивідуальних гаражів та надання згоди на розроблення технічної документації із землеустрою», яким [PERSON] передано безоплатно у власність земельні ділянки загальною площею 0,0162 га, по пр. Перемоги, буд. 55 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 220220, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0046 га, розташовану за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, 55, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 18.08.2010 р. за № 011083001564(11066) та у [PERSON] міському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 09.09.2010 р., нормативно грошова оцінка якої становить 32 238 грн. 18 коп.; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 220221, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0104 га, розташовану за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, 55, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 18.08.2010 р. за № 011083001563(11066) та у [PERSON] міському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 09.09.2010 р., нормативно грошова оцінка якої становить 177 грн. 74 коп.; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 220222, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0012 га, розташовану за адресою: м. Чернігів, пр. Перемоги, 55, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 18.08.2010 р. за № 011083001562(11066) та у [PERSON] міському відділі ЧРФДП «Центр ДЗК» 09.09.2010 р., нормативно грошова оцінка якої становить 8409,96 грн.; стягнення судових витрат. Мотивуючи вимоги наступним: відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1996 р. [PERSON] отримала у спадщину від матері [PERSON] 4/25 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр. Жовтневої революції (на даний час пр. Перемоги)[ADDRESS], житлова площа - 134,1 кв.м, площа земельної ділянки 1000 кв.м. Зазначає, що у 2009 р. відповідачка замовила технічну документацію із складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0162 га, що розташована по вищевказаній адресі. Рішенням 48 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради від 30.03.2010 р. (пункт 1.44) передано безоплатно у власність [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,0162 га по пр. Перемоги, буд. 55 в м. Чернігові для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На підставі вказаного рішення виготовлено та зареєстровано три державні акти на право власності на вказані земельні ділянки серії ЯЛ № 220220, № 220221, № 220222 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 18.08.2010 року та 19.09.2010 року за № 011083001564, № 011083001563, № 011083001562 у [PERSON] відділу ЧРФ ДП «Центр ДЗК». Вказують, що так як зазначені земельні ділянки входять до території археологічної пам'ятки, тобто є землями історико-культурного призначення, тому передача у власність відбулася з грубими порушеннями законодавства, оскільки здійснювалася без погодження відповідних органів охорони культурної спадщини. Вказують, що листом [PERSON] культури і туризму, національностей та релігій [PERSON] обласної державної адміністрації від 19.05.2014 р. підтверджено, що земельна ділянка по пр. Перемоги, 55 у м. Чернігові розташована в межах пам'ятки археології «Передгороддя стародавнього м. Чернігова IX-XVIII ст.», охоронний номер 1е, взятої на облік розпорядженням [PERSON] обласної державної адміністрації за № 856 від 28.12.1998 р. З метою захисту об'єктів археології, надання земельних ділянок в межах пам'яток археології здійснюється за погодженням з відповідними органами охорони культурної спадщини. Вказує, що технічна документація із землеустрою з органом охорони культурної спадщини не погоджувалась, останнім висновок на ім»я [PERSON] не видавався. Вказують, що надання у власність громадянам земельних ділянок має відбуватися на підставі розробленого та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а не на підставі технічної документації, що є різними видами документації із землеустрою. Вказують, що строк позовної давності пропущений з поважних причин, оскільки, вказані обставини стали відомі після надходження листа інспекції 19.05.2014 р., тому просять вказаний строк поновити. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові (а.с. 1-9). Представник [PERSON] культури і туризму, національностей та релігій [PERSON] обласної державної адміністрації в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області позовні вимоги підтримав. Представника відповідача [PERSON] міської ради позов не визнала та надала до суду письмові заперечення (а.с.65-71). Відповідач в судовому засідання позовні вимог не визнала та надала суду письмові заперечення (а.с.77-79). Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.05.1996 р. [PERSON] є власником 4/25 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд, що знаходиться у м. Чернігові по проспекту Жовтневої революції (на даний час проспект Перемоги) буд. 55. У 2009 р. відповідачка замовила технічну документацію із складання державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0162 га, що розташована по вказаній адресі (а.с.50-62,76,79). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. 30.03.2010 року п.1.44 рішення 48 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради передано безоплатно у власність [PERSON] три земельні ділянки загальною площею 0,0162 га по пр. Перемоги, буд. 55 в м. Чернігові для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10). На підставі цього рішення [PERSON] міської ради від 30.03.2010 р. виготовлено та зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею три спірні державні акти на право власності на земельні ділянки площами 0, 0104 га, 0, 0046 га і 0, 0012 га (а.с.11-13). У відповідності до ст.ст.14, 19 Конституції України право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства, по результатах якої складено акт від 16.05.2014 р. № 000114 (а.с.18-19). Прокуратуру м. Чернігова про результати перевірки було проінформовано листом № 04.01-07/724 від 19.05.2014 р. Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка у м. Чернігові по проспект Перемоги, 55 у м. Чернігові, розташована на території пам'ятки археології - «Передгороддя стародавнього м. Чернігова ІХ-ХVІІІ ст.», охоронний № 1е, взята на облік і паспортизована, що підтверджується наданими позивачем доказами, тобто відноситься до земель історико-культурного призначення та знаходиться в охоронній археологічній зоні №2 (а.с.17). Враховуючи викладене, суд вважає, що вказана територія є об'єктом культурної спадщини в розумінні ст.1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" і належить до земель державної власності в розумінні ч.4 ст.84 Земельного Кодексу України. У відповідності до п.10 ч. 1 ст.6 та ч.3 ст.37 Закону України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), з метою захисту об»єктів культурної спадщини, надання земельних ділянок здійснювалося за погодженням відповідних органів охорони культурної спадщини. Проте, як встановлено судом так і визнається самими сторонами по справи, надання спірної земельної ділянки було проведено без погодження з Головним управлінням культури, туризму і охорони культурної спадщини [PERSON] обласної державної адміністрації, яке, станом на час виникнення спірних правовідносин, виконувало функцію вищезгаданого органу. Разом з тим, Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника (правова позиція ВСУ у справі №6-92цс13). Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року). Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. Вирішуючи питання про те, чи дотримано по дані справі справедливий баланс між інтересами суспільства та правами відповідача [PERSON], суд звертає увагу, що оскільки сама місцева влада при прийнятті спірного рішення про безоплатну передачу у власність відповідної земельної ділянки вважала, що вона має право здійснювати таку передачу без необхідного погодження, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на правильність дій останньої. Більш того, саме по собі знаходження спірної земельної ділянки в охоронній археологічній зоні №2, за відсутності по справі жодних відомостей щодо можливої наявності безпосередньо на самій спірній земельній ділянці або опосередкованій відстані від неї будь-яких об»єктів археологічної спадщини, а також відсутності винної, протиправної поведінки самого набувача (а.с.50-62) та враховуючи тривале володіння і користування згаданою земельною ділянкою останньою (а.с.76), на думку суду, не може бути беззаперечним доводом існування по справі проблеми суспільного значення, яка виправдовує заявлені вимоги позивачів щодо позбавлення права власності відповідача [PERSON] і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що по даній справі має місце непропорційне втручання в мирне володіння своїм майном, що є порушенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, і у зв»язку з цим, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачка [PERSON] є власником безпосередньо частини житлового будинку та надвірних будівель, яка обладнана окремим входом, а не окремо визначеної квартири багатоквартирного будинку і щодо неї не можуть застосовуватися положення законодавства щодо заборони передачі земельної ділянки у власність або користування (а.с.76). Більш того, відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачами пропущено позовну давність і суд критично відносить до доводів сторони позивачів щодо поважності причини її пропущення, зумовленої виявленням вказаних в заяві обставин лише за наслідками проведеної перевірки 16 травня 2014 року, оскільки орган, що її здійснював, не обмежений правом здійснення відповідних перевірок в межах строків позовної давності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed