Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначив, що 31.10.2019 року позивача було прийнято на роботу на підприємство ТОВ «Східбудтрансгаз», на посаду «машиніста крана автомобільного». Наказом від 22.05.2020 року позивача було звільнено за прогул без поважної причини на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Позивач просить суд визнати незаконним його звільнення в порядку п.4 ст.40 КЗпП України; поновити позивача на роботі за спеціальністю «машиніст крана автомобільного», 6-го розряду в ТОВ «Східбудтрансгаз»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.05.2020 року до дня поновлення на роботі; вирішити питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.05.2020 року він, перебуваючи на робочому місці в ТОВ «Східбудтрансгаз», виконуючи свої трудові обов`язки, отримав удар залізною трубою по лівому передпліччю від свого колеги [PERSON] , після чого позивач був доставлений до приймального відділення бригадою ШМД та був оглянутий лікарем, зроблено R-знімок. За результатом обстеження, встановлено діагноз закритий перелом с-н3 лівої ліктьової кістки із зміщенням. Відповідно листка непрацездатності позивач звільнений від роботи з 29.05.2020 року. 09.06.2020 року позивачу була проведена операція відкрита репозиція перелому лівої ліктьової кістки. Таким чином, позивач лікувався на стаціонарі з 09.06.2020 до 22.06.2020 року. Також зазначив, що він особисто звертався до директора ТОВ «Східбудтрансгаз» із заявою про нещасний випадок, який трапився на підприємстві, на що відповіді не отримав. 24.06.2020 року у відповідь на запит адвоката, підприємством була надіслана відповідь, що [PERSON] був звільнений з підприємства 22.05.2020 року за прогули. Підприємством не було зафіксовано нещасний випадок, який трапився з [PERSON] 27.05.2020 року. З листа-повідомлення від 11.06.2020 року вбачається, що [PERSON] не надав в 3 денний термін підтверджуючі документи про відсутність позивача на роботі, внаслідок чого був звільнений. Зазначив, що він знаходився на роботі 27.05.2020 року та з ним стався нещасний випадок, а наказ про звільнення був складений одразу після того, як трапився нещасний випадок на підприємстві, який є прихованим задля уникнення підприємством відповідальності. Вважає, що звільнення було незаконним, так як було оформлено заднім числом, з яким він навіть не був ознайомлений. Крім того, не відповідають дійсності твердження директора ТОВ «Східбудтрансгаз» щодо неодноразового порушення [PERSON] трудової дисципліни, цим фактам немає жодного підтвердження. В зв`язку з чим, позивач просить суд скасувати наказ від 22.05.2020 року про звільнення в порядку п.4 ст.40 КЗпП України; поновити його на роботі ТОВ «Східбудтрансгаз» на посаді «машиніста крана автомобільного»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Представником відповідача подано відзив, в якому він просить суд в задоволенні позову відмовити через безпідставність позову, оскільки вважає звільнення позивача законним та обґрунтованим. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Заяви,\~клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): не надходили та не застосовувались. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Так, прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом робочого дня, а також відсутність без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно. Отже, склад прогулу, вчиненого за виною працівника, характеризується двома ознаками: а) відсутністю на роботі протягом робочого дня; б) відсутністю на роботі протягом дня більше трьох годин як безперервно, так і сумарно. Відсутність на роботі з поважних причин не можна вважати прогулом. У всіх випадках прогулу роботодавець повинен вирішити питання про поважність причин відсутності працівника на роботі. Якщо він вважає, що прогул був здійснений без поважних причин, він може розірвати трудовий договір з працівником. В свою чергу обов`язок доводити поважність причини відсутності на роботі покладений на працівника. Звільнення працівника з роботи може мати місце за одноразовий випадок прогулу без поважних причин. Але таке звільнення є правом, а не обов`язком роботодавця. Звільнення за прогул є дисциплінарним стягненням, тому під час його застосування повинні бути дотримані порядок і строки накладення дисциплінарних стягнень. Розірвання трудового договору за цією підставою можливе як у тих випадках, коли працівник після вчинення прогулу приступив до роботи, так і тоді, коли він не має наміру продовжувати працювати. У першому випадку датою звільнення буде дата, зазначена у наказі про звільнення, або останній день роботи такого працівника, в другому випадку - день, коли він фактично залишив роботу. Згідно із ч.1 ст.\~147\~КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В пункті 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~06.11.\~1992\~року №\~9\~"Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів" зазначено про те, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни. Наказ про застосування до працівника стягнення не може містити стягнень, не передбачених ст. 147 КЗпП України. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Судом встановлено, що наказом директора ТОВ «Східбудтрансгаз» № 18 від 30.10.2018 року позивача прийнято на постійну роботу на посаду машиніста крана автомобільного з 31.10.2018 року. Актами членів комісії ТОВ «Східбудтрансгаз» про відсутність працівника на роботі встановлено відсутність [PERSON] 22.05.2020 року на робочому місці повний робочий день. Наказом директора ТОВ «Східбудтрансгаз» [PERSON] від 22.05.2020 року № 25 позивача звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Факт відсутності позивача на роботі без поважних причин підтверджується наданими стороною відповідача доказами: доповідною запискою головного інженера ТОВ «Східбудтрансгаз» Бекшаєва В.О. від 22.05.2020р., щодо відсутності [PERSON] на робочому місці для виконання робіт по облаштуванню майданчика ЗБП по свердловині № 88 Західно-Соснівського ГКР ГПУ «Шебелинкагазвидобування», що призвело до несвоєчасного виконання робіт замовнику, актом членів комісії ТОВ «Східбудтрансгаз» про відсутність працівника на роботі встановлено відсутність [PERSON] 22.05.2020 року на робочому місці повний робочий день. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] \~22 травня 2020 року допустив прогул без поважних причин, і відповідач мав достатні підстави для звільнення його з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Стосовно посилання позивача щодо знаходження на робочому місці 27.05.2020 року та отримання травми на підприємстві, суд зазначає наступне. Відповідно довідки КНП «Красноградська центральна районна лікарня» щодо звернення [PERSON] 27.05.2020 року о 13:05 год. внаслідок травми до зазначеного медичного закладу з відміткою «травма у побуті», таку ж саме відповідь отримано з зазначеної лікарні на адвокатський запит від 26.06.2020 року. Актом інспекційного відвідування Головного управління Держпраці у Харківській області від 20.08.2020 року встановлено, що в ході перевірки не встановлено факту отримання [PERSON] травм на виробництві 27.05.2020 року, повідомлень про нещасний випадок до Головного управління Держпраці у Харківській області від ТОВ «Східбудтрансгаз» та лікувальних закладів не надходило. Доказів, які підтверджують факт наявності нещасного випадку на виробництві позивачем не надано, матеріали справи таких доказів не містять. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ділянка, де виконують роботи ТОВ «Східбудтрансгаз» є відкритою ділянкою місцевості з великим радіусом території доступ до якої мають будь які особи. Тому, доказів того, що позивача 27.05.2020 року забрали до медичного закладу саме з робочого місця матеріали справи також не містять. Щодо порушення відповідачем процедури звільнення, а саме звільнення позивача «заднім числом», суд зазначає наступне. Стаття 149\~КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. На виконання вимог ст.149\~КЗпП України відповідачем неодноразово надсилалися запити на адресу [PERSON] щодо надання пояснень причин відсутності його на робочому місці 22.05.2020 року, (лист від 22.05.2020 року, 11.06.2020 року), але відповіді на запити отримано не було. Таким чином, відповідач, надсилаючи листи, діяв в межах діючого законодавства про працю, та в разі отримання ним пояснень щодо відсутності [PERSON] на робочому місці з поважних причин, повинен був скасувати наказ про звільнення [PERSON] з внесенням необхідних змін в трудову книжку. Отже, твердження позивача про те, що наказ про його звільнення виносився «задніми числами» з метою уникнення негативних наслідків, пов`язаних з нещасним випадком на виробництві, не відповідають обставинам справи та спростовуються доказами відповідача, які він подавав до суду. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів суду, тих обставин, що причини його звільнення є неправильними або такими, що не відповідають чинному законодавству. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed