Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

11.01.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернулась [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про визнання протиправними дій, посилаючись на неправомірність дій працівників АТ «Миколаївобленерго» та незаконність і безпідставність складання Акту про порушення № К 1943 від 26.10.2018 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26.10.2018 року працівниками АТ «Миколаївобленерго» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] склали відносно неї Акт про порушення № К1943 у квартирі [ADDRESS] , де остання є власником 2/3 частини квартири. Так, згідно акту позивач порушила п. 5.5.5. ПРРЕЕ, порушити зазначені правила позивач не могла, оскільки з 01.04.2018 року по 16.10.2018 року вона не проживає у своїй квартирі, в зв`язку з тим, що [PERSON] , який є власником 1/3 частки квартири, вигнав її на вулицю, про що позивач неодноразово повідомляла в письмовій формі відповідача. Проте АТ «Миколаївобленерго» навмисно не направляє своїх представників та не надає письмової відповіді, щоб продовжувати вигадувати різні причини та складати на позивача акти про порушення. Крім того, представники АТ «Миколаївобленерго» не повідомили позивача про проведення планової перевірки лічильника у будинку [ADDRESS] та не надали позивачу для ознайомлення відповідний наказ про проведення планової перевірки. Позивач не могла нічого зробити окрім того, що письмово повідомити АТ «Миколаївобленерго» про самовільне підключення у її квартирі з метою щодо уникнення випадків само підключення та порушення ПКЕЕ та ПРРЕЕ, проте представники АТ «Миколаївобленерго» знову складають на позивача Акти про порушення. Посилаючись на викладене позивач просила суд позовні вимоги задовольнити. 04.03.2019 року до суду представником відповідача Кучерявою Т.Ю. було надано відзив на позовну заяву, в якому остання посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», вказувала на факт укладання між [PERSON] та відповідачем Договору про користування електричною енергією, а як наслідок, правові наслідки порушення умов договору. Згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), які затверджені Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 та набрали чинності з 11.06.2018 споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватись правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Згідно п.5.1.1 ПРРЕЕ АТ «Миколаївобленерго» в межах наданих повноважень здійснює контроль за дотриманням споживачами вимог Правил улаштування електроустановок та ПРРЕЕ, а також вживає заходи для запобігання розкраданню чи пошкодженню приладів обліку, використанню електричної енергії без приладів обліку тощо. Так 26.10.2018 року працівниками АТ «Миколаївобленерго» була проведена технічна перевірка електроустановки в квартирі [PERSON] Під час проведення перевірки за участю позивача було виявлено порушення вищевказаних правил, а саме безоблікове споживання електроенергії шляхом підключення електропроводки з порушенням схеми обліку, у зв`язку із чим за результатами перевірки складено Акт про порушення № К-1943. Акт про порушення є документом, який складається виключно на місці виявлення порушення споживачем. [PERSON] внесла свої зауваження до Акту, де не заперечувала факт наявності порушення, а лише вказала що вчинене воно було вчинено сторонніми особами. Енергопостачальником було повністю додержано приписи ПРРЕЕ в частині проведення перевірки на об`єкті споживача та оформлення акту про порушення, в зв`язку з чим дії АТ «Миколаївобленерго» є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та є правомірними. Щодо неправомірності покладання відповідальності на позивача при складанні акту про порушення, то на теперішній час споживачем за договором про користування електроенергією № 0026071 від 26.01.2010 за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , заяв щодо розірвання договору або припинення користування електричною енергією до АТ «Миколаївобленерго» не надходило, а тому відповідальність за стан електроустановки та за спричинені збитки, внаслідок порушення ПРРЕЕ, обґрунтовано покладено на позивача. У судовому засіданні 03.10.2018 року [PERSON] надала заперечення на відзив відповідача, в якому посилаючись на п. 22 Договору про користування електричною енергією № 0026071 та відсутність письмового повідомлення відповідача про необхідність укласти новий договір, стверджує, що з 26.01.2014 року договірні відносини між сторонами розірвано. Повторно звернула увагу на неможливість користуватися своїм житлом, а саме 2/3 частки квартири [ADDRESS] Миколаєві, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.07.2018 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про вселення та копією виконавчого листа № 2 по справ № 489/4023/18 (провадження № 2/489/2028/18). В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що на час складання Акту про порушення № К 1943 від 26.10.2018 року та до сьогодні вона не має доступу до свого житла, а саме 2/3 частки квартири [ADDRESS] квартирантів до квартири не вселяла, будь-яким чином контролювати їх дії не могла. Позивач продовжувала сплачувати за спожиту електроенергію, сподіваючись повернутись до свого житла, навіть після її примусового виселення іншим співвласником. Показання з лічильника знімала з дільничним інспектором, так як інакше потрапити всередину не видавалось можливим. Про самовільне відключення дротів від лічильника [PERSON] не знала. Про проведення перевірки працівники АТ «Миколаївобленерго» позивача не повідомляли. Крім того позивач зауважила, що не продовжувала дію Договору про користування електричною енергією з відповідачем, тому з 2014 року договірні відносини між ними припинено. Позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримав позицію позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Кучерява Т.Ю. суду пояснила, що дії працівників АТ «Миколаївобленерго» є правомірними, відповідають нормам Правил роздрібного ринку електричної енергії, та умовам Договору про користування електричною енергією, укладеного з позивачем. Даний договір діє та вважається продовженим, оскільки [PERSON] не зверталась до відповідача із письмовою заявою про його розірвання, АТ «Миколаївобленерго» продовжувало надавати послуги з енергопостачання, а позивач продовжувала споживати та оплачувати вищевказані послуги. Кучерява Т.Ю. вказала на неналежний спосіб захисту, обраний позивачем, та відсутність негативних наслідків для останньої, спричинених діями працівників АТ «Миколаївобленерго». У задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що її квартира знаходиться поруч із квартирою [PERSON] Про становище позивача вона знає дуже добре, останню неправомірно висилили із власного житла. На протязі тривалого часу там живуть чужі люди. 26.10.2018 року свідок знаходилась вдома. В цей день по виклику позивача до її квартири прийшли представники АТ «Миколаївобленерго» та складали Акт, під час складання якого [PERSON] пояснювала, що у даній квартирі не проживає з березня 2018 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір про користування електричною енергією № 0026071 від 26.01.2010 року, на підставі якого здійснювалося постачання електричної енергії [PERSON] За ч. 2 та ч. 3 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Оскільки між сторонами вже було укладено Договір про користування електричною енергією № 0026071 від 26.01.2010 року, а як вбачається із матеріалів справи, пояснень представника відповідача та самої [PERSON] , яка не заперечила того факту, що продовжувала споживати електричну енергію та сплачувала за неї кошти, вищевказаний Договір вважається продовженим шляхом конклюдентних дій, тобто дій особи, що виражають її волю встановити правовідносини, але не у формі усного або письмового волевиявлення, а поведінкою, за якою можна зробити висновок про такий намір. Із матеріалів справи вбачається, що представники АТ «Миколаївобленерго» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] провели перевірку за участю споживача [PERSON] та склали Акт про порушення № К 1943 від 26.10.2018 року за особовим рахунком № [NUMBER] у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» з 11 червня 2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії та постанова Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією» (із змінами) втратила чинність. Згідно підпункту 20 п.5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Згідно ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом міністрів України. Відповідно до ст.27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно п.3 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно п 5.5.5. ПРРЕЕ, відповідач зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Отже, згідно ч. 1 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідач, як споживач електричної енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією, зокрема за невідповідність схеми живлення вимогам нормативно-технічних документів та споживання електричної енергії без засобів обліку. Відповідно до п.8.2.4 ПРРЕЕ, у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором. Згідно п.п.5.2.1. ПРРЕЕ електропостачальник має право на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача, іншого електропостачальника, власника мереж, оператора малої системи розподілу, оператора системи, постачальника послуг комерційного банку. Як зазначено у підпункті 5 пункту 3.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 N 562, Методика застосовується, зокрема, в разі самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку. Як вбачається із матеріалів справи, з Актом про порушення № К 1943 від 26.10.2018 року [PERSON] була ознайомлена, про що свідчить її підпис. Надала зауваження, у яких зазначила, що станом на 26.10.2018 року та з березня 2018 року у квартирі вона не проживає, доступу до квартири не має. Також судом встановлено, що Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 24 липня 2018 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про вселення до вищезазначеної квартири. Проте, оскільки [PERSON] , відповідно до Договору про користування електричною енергією № 0026071 від 26.01.2010 року, є споживачем електричної енергії у квартирі [ADDRESS] , а працівниками АТ «Миколаївобленерго», під час проведення перевірки, виявлено порушення - безоблікове споживання електроенергії шляхом підключення електропроводки з порушенням схеми обліку, то суд робить висновок, що складання Акту про порушення № К 1943 від 26.10.2018 року відносно позивача є правомірним та відповідає нормам чинного законодавства. Пунктом 8 Договору № 0026071 передбачено обов`язок Споживача не пізніше ніж за 7 днів до припинення користування електричною енергією у квартирі або на іншому об`єкті письмово повідомити Енергопостачальника про розірвання договору та розрахуватися за спожиту електроенергію, включаючи день виїзду. Відповідно до ч. 4 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином судом не береться до уваги той факт, що [PERSON] з незалежних від неї обставин не мала доступу до квартири [ADDRESS] . Ті обставини, на які посилається позивач, що вона у квартирі не проживає та не має доступу до квартири, ніяким чином не перешкоджали позивачу звернутися до АТ «Миколаївобленерго» із відповідною заявою про розірвання договору або припинення користування електричною енергією. Оскільки позивач не повідомила відповідача про настання таких обставин, тому не вчинила всі залежні від неї дії щодо виконання обов`язків, покладених на неї Договором та нормами чинного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для вирішення справи, та щодо яких у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі виникає спір. У відповідності до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Підставою для визнання дій відповідача неправомірними є невідповідність таких дій вимогам чинного законодавства. Обов`язковою умовою визнання дій неправомірними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясування питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду чи на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутністьпорушеного права встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України та приписів Цивільного процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] , всупереч вимог Цивільного процесуального кодексу України, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення своїх прав та наявності обставин, з якими закон пов`язує протиправність дій відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed