Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири. У судовому засіданні позивач пояснив суду, що він є власником квартири [ADDRESS] . Вказану квартиру було залито водою з вини відповідача, який є власником квартири № 13 поверхом вище. Оскільки у добровільному порядку відповідач шкоду не відшкодував, позивач просив стягнути суд на його користь 34000,00 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства. Будь-яких заяв чи клопотань від останнього до суду не надходило. Представник третьої особи Панченко О.В. у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши позивача та представника третьої особи Панченко О . В., дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 22.06.2000 серія КВ №45128 (а.с. 3). Згідно акта від 09 вересня 2014 року, складеного комісією у складі голови правління ОСББ "Наш дім" Корж Л.В. та ФО-П [PERSON] , аварія сталася в ніч з 31 серпня 2014 року по 01 вересня 2014 року в квартирі № 13 . Доступу до квартири не було надано, хоча у квартирі було чутно голоси. Внаслідок залиття нижче розташованої квартири № 5 , було видно як у ній протікала вода, були мокрі стеля та стіна в туалеті, площею 1 кв.м., стеля у ванній кімнаті, площею 0,5 кв.м., стеля в кімнаті вздовж стіни шириною 10-15 см., довжиною 2 м. погонних. Доступу до квартири № 13 не надано в момент залиття. Зі слів власника квартири № 13 був зірваний кран в туалеті, який уже замінено (а.с. 6). Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач -відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не довів розмір завданої йому шкоди, а саме: не надано кошторису проведення ремонтних робіт, не проведено експертного будівельно-технічного дослідження, а суд не має право збирати докази з власної ініціативи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що у позовних вимогах суд відмовив, вимоги про стягнення на користь позивача судового збору задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed