Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що позивач надає послуги з постачання теплової енергії в квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , опалювальною площею 40,70 квадратних метри. Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Додає , що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення . Відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Послуги з постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяці відповідно по роках. Вартість послуг з постачання теплової енергії визначається розрахунковим методом щомісяця, шляхом перемноження 1м2 на тариф з урахуванням фактичної температури : зовнішнього повітря розрахункового періоду та фактичної тривалості надання послуг у цьому періоді. В разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії відповідачі оплачують послуги, згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Розрахунки проводилися згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг № 650 від 06.06.2014 р., № 146 17.10.2014 р., постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №610 від 03.03.2015р., № 1171 від 31.03.2015р., № 969 від 09.06.2016р., № 1536 від 28.12.2017р оку . Додає, що оплата за надані послуги повинна здійснюватись відповідачем не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим . Вказує, що обов`язків відповідач не виконує, внаслідок чого заборгував за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2015 року по 31.05.2019 рік - 9415,88 грн. Стверджує, що від відповідача відповідних документів про те, що він в установленому порядку відмовився від централізованого опалення не надходило. Відповідач користується послугами з постачання теплової енергії на підставі укладеного договору та не в повній мірі виконують обов`язків по оплаті житлово-комунальних послуг. Посилаючись на норми матеріального права, просить суд, стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості та 1921 гривень судового збору, 735,65 гривень- втрат від інфляційних процесів ; 209,48 гривень- три відсотки річних . В судове засідання представник позивача не з`явився. У поданій до суду позовній заяві міститься його клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також вказує, що позовні вимоги підтримує та у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи без його участі та ухвалення заочного рішення. Справа слухалась у відсутності відповідача , який не з`явився в судове засідання незважаючи на те, що повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою його місця проживання. Крім того, його виклик було здійснено через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України - відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України -у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог п.п 1,2,4, ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних прчин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає , виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України - передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною ч 1 ст. 3 цього ж Кодексу - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно договору про надання полуг з централізованого опалення від 23.10.2007 року , укладеного між МКП «Чернівцітеплокомуненерго» та [PERSON] , виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення , а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах , передбачених цим договором (п.1.1 договору). (а/с. 10-11). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно укладеного між сторонами договору , ( розділу VI) суперечності між сторонами розв`язуються шляхом переговорів або у судовому порядку. Відповідно до матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, несплата за надані послуги з централізованого опалення розрахована за період з 01.10.2015 року по 31.05.2019 рік. Проте , відповідач за даний період часу вносив часткову проплату за централізоване опалення. Останній платіж було здійснено у січні 2018 року. Матеріали справи не містять чіткого розрахунку боргу [PERSON] за оплату наданих послуг. Крім того, жодного доказу про надіслання відповідачу досудової вимоги чи попередження його за наслідки несплати заборгованості , матеріали справи також не містять. Тобто , з боку позивача , умови договору про те , що суперечності між сторонами вирішуються , перш за все шляхом переговорів , дотримано не було та відповідних доказів суду не надано. Відповідно до положень ст.ст. 76-80 ЦПК України- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 7 ст 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підставі наведеного вище, враховуючи положення ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої під час ухвалення рішення суд, окрім іншого вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити , враховуючи надання належних доказів,

Outcome: dismissed