Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

05 грудня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати його, [PERSON], батьком дитини [PERSON], уродженки міста Одеса, народженої [INFO] від матері [PERSON] та внести зміни до актового запису, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про народження [PERSON], вказавши у графі відомості про дитину прізвище: замість [PERSON] - [PERSON]; у графі відомості про батька: замість [PERSON] - [PERSON], у графі дата народження батька зазначити [INFO]. Позов мотивує тим, що у січні 2015 року він познайомився з відповідачкою, з якою в подальшому стали проживати разом у зйомній квартирі за адресою: [ADDRESS], а згодом, 01 квітня 2016 року переїхали на іншу квартиру за адресою: [ADDRESS]. [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON], реєстрація народження якої була проведена відповідачкою відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України без відома позивача. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою спільно проживали, вели спільне господарство та виховували дочку [PERSON]. В добровільному порядку встановити його батьківство відносно малолітньої дочки [PERSON] відповідачка відмовляється. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд його задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували. Позивач суду пояснив, що він проживав разом з відповідачкою однією сім'єю та дійсно є батьком малолітньої дочки [PERSON]. Відповідачка відмовляється оформити його батьківство в органах реєстрації актів цивільного стану, не надає йому можливості спілкуватися із дочкою, турбуватися про неї, матеріально утримувати, тому він змушений звернутися до суду. Відповідачці [PERSON] судові повістки надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: [ADDRESS] Однак, повертались з відмітками, що вона за вказаною адресою не проживає (а.с. 91, 117, 139, 158, 167, 173). Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 171, 176). Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача та його представника адвоката [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Як вбачається з копії актового запису про народження № 7092 від 04 серпня 2016 року, складеного Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народилась [INFO] в місті Одесі. Батьками дитини зазначені громадяни України [PERSON] та [PERSON], [INFO], зареєстрована по [ADDRESS] Підстава запису відомостей про батька дитини - заява матері від 04 серпня 2016 року. Відомості про батька дитини зазначені на підставі ч.1 ст.135 СК України (а.с. 63). Статтею 7 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.91 р., визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини, 2) за рішенням суду. Частина 1 ст.126 СК України встановлює, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що він є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], народженої відповідачкою [PERSON], відомості про батька у свідоцтві про народження якої зроблені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, хоча на справді він є її біологічним батьком. Як вбачається з договору оренди від 20 березня 2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній орендував квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], строком на 6 місяців з 01 квітня 2016 року з правом продовження договору. В договорі зазначено, що в квартирі будуть проживати 3 особи (а.с.10). З інформації, наданої на запит суду, КУ «Пологовий будинок № 7» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради, вбачається, що [PERSON], 1983 року народження, зареєстрована: [ADDRESS], перебувала на диспансерному обліку по вагітності в ЖК № 8 з 17.02.2016 р.. В індивідуальній картці вагітної та породіллі № 16 відомості про батька дитини відсутні. При проведені ФГ членів родини в карті зазначено прізвище [PERSON] від 18.03.2017р. № 79647. В історії вагітності та родів № 2236 відомості про батька дитини відсутні, в шлюбі не перебуває. [INFO] в 11:00 годині народилась жива доношена дівчинка вагою 3830 г, довж. 53 см., у задовільному стані (а.с. 68). У відповідь на ухвалу суду від 29.01.2018 року, КУ «Дитяча міська поліклініка № 5» інформує, що дитина [PERSON], [INFO] спостерігалась дитячою поліклінікою з народження до липня 2017 року дільничним педіатром [PERSON]. На теперішній час дитина не знаходиться на обліку в КУ «ДМП №5» (а.с. 69). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року, за клопотанням представника позивача у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи». Відбір біологічних зразків призначалось на 30 травня 2018 року та 26 червня 2018 року (а.с. 135, 144), про що відповідачка повідомлялась ( а.с.139-140, 147,180-181). Однак, 10 липня 2018 року вищевказана ухвала була повернута до суду без виконання у зв'язку із тим, що в призначені дати [PERSON] з дитиною - [PERSON] до експертної установи для одночасного відбору біологічних зразків не з'явилась (а.с. 147). Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працював разом з позивачем, знає його з 2015 року. 01 травня 2016 року позивач приїжджав з відповідачкою до свідка у гості. Відповідачка була вагітною, вони проживали разом, між ними існували сімейні відносини. Згодом позивач йому зателефонував, був дуже радісний та повідомив, що став батьком, відповідачка народила від нього дочку. Зі слів позивача свідку відомо, що з моменту народження останній піклувався про дитину. В даний час сторони разом не проживають і відповідачка не дозволяє позивачу бачитись з дитиною. Свідок [PERSON] пояснив суду, що позивач - його друг, він знає його з 2011 року. Йому відомо, що до народження дитини позивач та відповідачка проживали разом на зйомній квартирі в м.Одеса. Свідок бачив позивача та відповідачку разом на святкуванні дня народження у спільного знайомого, а потім у сестри позивача. Відповідачка була вагітною від позивача, який бажав народження дитини. Відповідач дійсно є батьком [PERSON], 2016 року народження. Позивач забрав відповідачку та новонароджену доньку з пологового будинку, піклувався про дитину. Дитина проживала з позивачкою та відповідачем з моменту народження, приблизно влітку 2017 року відповідачка поїхала від позивача та не дозволяє йому бачитись з дитиною. Надані позивачем фотографії підтверджують, що позивач та відповідачка до народження дитини разом проживали, відвідували своїх батьків та спільних знайомих; позивач забрав відповідачку та дитину з пологового будинку; сторони разом проживали (а.с.17-25). Таким чином, досліджені судом докази є належними та допустимими, та підтверджують, що дитина народилася у період спільного проживання сторін як подружжя; до народження дитини позивач як батько 18.03.2017 року проходив флюорографію, забрав відповідачку та дитину з пологового будинку, піклувався про дитину. Отже, батьківство [PERSON] стосовно дитини [PERSON], [INFO], доведено. Відповідачка не з'являлась до експертної установи разом з малолітньою дитиною для проведення судово-генетичної експертизи, яка в цій категорії справ є обов'язковою, інших доказів, які б спростували надані позивачем докази не надала, як не надала і заперечень щодо позову. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання батьківства підлягають задоволенню. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи, що судом визнано позивача батьком малолітньої [PERSON], [INFO], враховуючи вимоги ст. 134 СК України, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги позивача про внесення відомостей до даного актового запису та вказати його батьком дитини. Вимоги позивача в іншій частині не знайшли підтвердження, тому в їх задоволенні належить відмовити.

Outcome: partial