Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання дій протиправними та скасування реєстрації місця проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за №11259465000 відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 30000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 151500,00 грн., із відсотковою ставкою 13,4 % річних. З метою належного виконання кредитних зобов`язань 28.11.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим номером 3253, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . 11.06.2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» були укладені договір факторингу №4 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., за реєстр. № 2459-2460, відповідно до умов яких право вимоги за вищевказаними кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ». В квартирі, що є предметом іпотеки, зареєстровані чотири особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в зазначеній квартирі після 28.11.2007 року, тобто після укладення договору іпотеки. В зв`язку з тим, що позивач свою згоду на реєстрацію вищевказаних осіб в іпотечному майні не надавав, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати реєстрацію відповідачів в предметі іпотеки незаконною та відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом скасування реєстрації місця проживання відповідачів. Ухвалою суду від 16.08.2021 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.11.2021 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. 12.10.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Поповської О.М., яким вона просить відмовити позивачу в позові у повному обсязі. Обґрунтовує зазначене тим, що позивач ввів суд в оману, надавши недостовірні докази, посилаючись на те, що за договором про відступлення права вимоги за договорами іпотеки він має право вимоги за кредитним договором №11259465000 від 28.11.2007 року та за договором іпотеки від 28.11.2007 року, укладеним між [PERSON] , [PERSON] і АКІБ «УкрСиббанк», бо в додатку до договору про відступлення права вимоги , укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», позивач прийняв право вимоги за договором іпотеки від 28.12.2006 року, укладеного з [PERSON] за кредитним договором №11105735000 з відсотковою ставкою за кредитним договором 12,20% і терміном погашення до 28.12.2017 року. Також зазначила, що надані до позову довідки ЖКП «Бриз» за 2007-2008 роки, свідчать про те, що банку і позивачу, ще з 2012 року було відомо про те, що неповнолітні діти зареєстровані за місцем їх народження, реєстрації та проживання їхньої матері, [PERSON] . Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник [PERSON] та відповідач [PERSON] до суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх участі та згідно яких заперечили проти задоволення позову в повному об`ємі. Представник третьої особи Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради до судового засідання не з`явився. Подав заяву, якою просив розглянути справи без участі представника Адміністрації за наявними в матеріалах справи документами. Представник третьої особи служби у справах дітей Адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради до судового засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити без участі представника служби у справах дітей, враховуючи, що думка стосовно спору викладена у висновку органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У відповідності до ч.ч.5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 11259465000 відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 30000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 151500,00 грн. (п.1.1), із відсотковою ставкою 13,4 % річних (1.3.1). Строк дії договору становить до 28.11.2014 року (п.1.2.2).(а.с.7-9) З метою належного виконання кредитних зобов`язань 28.11.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим номером 3253, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . (а.с.11-12) 11.06.2012 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ» були укладені договір факторингу №4 та Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., за реєстр. № 2459-2460, відповідно до умов яких, як зазначає сторона позивача, до них перейшло право вимоги за вищевказаними кредитним договором та договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ».(а.с.13-19) З доданих стороною позивача копій довідок № 5134 від 23.10.2007 року та № 5198 від 28.11.2007 року, виданих ЖКП «Бриз» встановлено, що за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані дві особи, а саме відповідачі [PERSON] , 1950 р.н. та [PERSON] , 1986 р.н. (а.с.21-22). З доданих стороною позивача копій довідки № 5230 від 15.10.2008 року, виданої ЖКП «Бриз» та відповіді Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за № 19.03.03-11/3765/21 від 15.06.2021 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] крім зареєстрованих відповідачів, зареєстрованими значаться неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.20, 23) З Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа № 2-619/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно рішення суду від 31.10.2011 року позов задоволено, та зокрема стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11259465000 від 28.11.2007 року в сумі 337393,82 грн. (а.с.88) Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про недоцільність зняття дітей з реєстрації місця проживання №7774/02.02.01-22/03/14/21 від 23.10.2021 року служба у справа дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, обстеживши умови проживання дітей, провівши бесіду з матір`ю дітей, враховуючи інтереси дітей, вважає недоцільним зняття дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання, за адресою: [ADDRESS] .(а.с.67-69) Позивач вважає, що порушення його права пов`язане з тим, що відповідачі всупереч умовам договору іпотеки не мали права без згоди іпотекодержателя реєструватися в предметі іпотеки, а тому вважає, що дана реєстрація є незаконною та просить відновити становище, яке існувало до порушення шляхом скасування реєстрації місця проживання відповідачів в предметі іпотеки. Проте, суд не може погодитися з доводами позовної заяви, виходячи з наступного. Статтею 19\~Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України регулюються Законом України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~від 11\~грудня 2003\~року №\~1382-IV (далі за текстом - Закон № 1382-IV), який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Статтею 2\~названого Закону визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. За визначенням абз. 7 ст.\~3\~Закону №\~1382-IV органом реєстрації місця проживання є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Абзацом 5 ст.\~3\~Закону №\~1382-IV та ч. 1 ст.\~379\~Цивільного кодексу\~України надано визначення поняттям «місце проживання» та «житла фізичної особи». Так, місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до абз. 11 ст.\~3\~Закону №\~1382-IV реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ч. 1 ст.\~6\~названого Закону (в редакції 2012 року) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Отже, громадянам гарантується вільний вибір місця свого проживання. В той же час, реєстрація місця проживання громадян здійснюється у встановленому чинним законодавством порядку відповідним виконавчим органом, на який покладено обов`язок щодо реєстрації осіб. Відповідно до ст.\~11\~Закону №\~1382-IV реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Наказом МВС\~України від\~22.11.2012\~р.\~№ 1077 затверджено Порядок реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів (надалі - Порядок № 1077), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п. 1.3 названого Порядку реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Пунктом 1.6 Порядку № 1077 визначено, що ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в Україні (далі - реєстраційний облік) здійснюється територіальними підрозділами ДМС та адресно-довідковими підрозділами територіальних органів ДМС з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних. Реєстраційний облік ведеться у межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці відповідного адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС. У територіальному підрозділі ДМС картотеки складаються з відомостей про реєстрацію у формі картки реєстрації особи (додаток 1) та адресної картки (додаток 2), а в адресно-довідковому підрозділі територіального органу ДМС - талона зняття з реєстрації місця проживання в Україні (додаток 3) та відомостей про реєстрацію місця проживання особи (додаток 4). Відповідно до п. 2.3 Порядку № 1077 відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім`я, по батькові, стать, дата і місце народження). Відповідно до п.п. 2.10 - 2.13 названого Порядку у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання до територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого було зареєстроване попереднє місце проживання особи, у той же день надсилається письмове повідомлення про зняття особи з реєстрації місця проживання (додаток 12) та талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні. У разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці (Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя) талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні до адресно-довідкового підрозділу не надсилається. У відомостях про реєстрацію місця проживання особи робиться відмітка "одночасно знято з реєстрації". У паспортний документ особи, місце проживання якої реєструється з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання, територіальним підрозділом ДМС спочатку проставляється штамп зняття з реєстрації місця проживання особи (далі - штамп зняття з реєстрації місця проживання), зразок якого наведено в додатку 4 до Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13 квітня 2012 року N 320, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02 липня 2012 року за N 1089/21401, а потім штамп реєстрації місця проживання особи. Якщо після здійснення реєстрації місця проживання особи з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання буде встановлено, що особа не повідомила про реєстрацію місця проживання разом з нею неповнолітніх дітей, обидві дії скасовуються відповідно до розділу VII цього Порядку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг», повноваження у сфері реєстрації місця проживання фізичних осіб покладено на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад. Положеннями ст.\~9\~Закону України\~«Про іпотеку»\~від 5\~червня 2003\~року N\~898-IV (надалі - Закон N 898-IV) визначено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Відповідно до ч. 2 ст.\~10\~Закону N\~898-IV іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Таким чином, право користування об`єктом іпотеки може здійснюватися виключно за згодою іпотекодержателя, тобто без наявності письмової згоди останнього, будь-яка особа позбавлена можливості здійснити реєстрацію свого місця проживання на об`єкті, що є предметом іпотеки. Отже, власники квартири (яка знаходиться в іпотеці) вправі, відповідно до положень наведеного законодавства, реєструвати в останній своїх рідних членів сім`ї (зокрема малолітніх та неповнолітніх дітей за згодою батьків), а також інших осіб при відповідній наявності належного дозволу іпотекодержателя такої квартири, обов`язок щодо чого передбачений ст. 9 Закону України «Про іпотеку». Позивач фактично посилається на бажання в позасудовому порядку, а не у порядку виконання рішень судів, звернути стягнення на предмети іпотеки та застави, шляхом реєстрації прав на вказані об`єкти чому заважає реєстрація неповнолітніх. При цьому, позивачем не надано суду будь яких належних та допустимих доказів в підтвердження посилань, що через реєстрацію неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] були порушені його права, оскільки на час реєстрації дітей іпотекодержателем було ПАТ «УкрСиббанк», яке в 2011 році зверталось до суду, щодо дострокового стягнення заборгованості з відповідачів за договором про надання споживчого кредиту за №11259465000 від 28.11.2007 року. Крім того, з наданих копій документів на підтвердження права вимоги позивача за кредитним договором від 28.11.2007 року (кінцевий строк дії договору 28.11.2014 року) та іпотечним договором від 28.11.2007 року, надані додатки до Договору факторингу № 4 від 11.11.2012 року, згідно яких передані права вимоги за кредитним договором від 28.12.2006 року (кінцевий строк дії договору 28.12.2017 року) та іпотечним договором від 28.12.2006 року (а.с.15, 18). Таким чином стороною позивача не надано належних доказів на підтвердження свого права вимоги за кредитним договором №11259465000 від 28.11.2007 року та іпотечним договором від 28.11.2007 року. Окремо необхідно зазначити, що згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. У постанові Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок, що «зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи підтверджують, що спір у позивачки є саме з ТзОВ «Кей-Колект» з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТзОВ «Кей-Колект» щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо. Отже позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, і на тій підставі, що з позовної заяви не вбачається, що позивач звертався як власник до територіальних органів надання адміністративних послуг з заявою про зняття відповідачів з реєстрації і останньому було відмовлено у вчиненні такої дії, і які в подальшому можуть бути оскаржені до суду та на права та обов`язки яких впливатиме рішення суду, з залученням до участі у справі в якості відповідача державний орган, який здійснює реєстрацію. Крім того, позивачем не надано доказів, що останній звертався до відповідачів з вимогою про зняття їх з реєстрації, проте остання не була виконана відповідачами. Зважаючи на недоведеність позовних вимог, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності та необґрунтованості. Враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем в силу ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню та покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed