Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У травні 2021 [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , яким просила визнати [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , батьком позивача. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що вона народилась у 1983 році в с. Щасливе Оріхівського району Запорізької області, та мала дівоче прізвище « [PERSON] ». Її матір`ю є [PERSON] , а відомості про її батька [PERSON] , були внесені до актового запису про народження зі слів матері, оскільки на той час вона не перебувала у шлюбі. Однак насправді батьком позивача був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Вони познайомились у 1983 році, зустрічались як чоловік та жінка, потім мати позивача завагітніла та народила позивача. При цьому [PERSON] супроводжував її до пологового будинку та забирав її разом з дитиною з нього. Після цього мати та [PERSON] близько двох років прожили без реєстрації шлюбу як сім`я. Проживали у будинку батьків матері позивача. [PERSON] піклувався про доньку, ставився до неї як батько. Знайомі та друзі також ставились до матері позивача та [PERSON] як до пари, відвідували їх на свята, дарували подарунки. Після цього мати позивача та [PERSON] почали проживати окремо, але все життя [PERSON] визнавав позивача своєю донькою, спілкувався з нею, підтримував стосунки, збирався оформити своє батьківство, але не встиг, оскільки [INFO] раптово помер. Після його смерті відкрилась спадщина у виді будинку за адресою [ADDRESS] , земельної ділянки під цим будинком, та права на дві земельні частки (паї) у с. Щасливому. Звернувшись до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав як спадкоємця за законом першої черги, позивач отримала відмову через відсутність документа, який підтверджував би батьківство [PERSON] по відношенню до позивача. Водночас відповідач [PERSON] , як спадкоємиця [PERSON] за законом п`ятої черги, також подала заяву про прийняття спадщини. Відтак, позивач змушена звернутись до суду за визнанням [PERSON] своїм батьком в порядку ст. ст. 128, 130 Сімейного кодексу України. Ухвалою суду від 20.05.2021 було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку загального позовного провадження. Учасникам був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. В підготовчому судовому засіданні позивач, та її представник, адвокат Федорець В.І., позовні вимоги підтримали. В порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України заявили про виклик свідків зі своєї сторони, залучили речові докази у виді предметів одягу ймовірно [PERSON] та інших речей, які ймовірно були у використанні [PERSON] , а також заявили про намір просити суд призначити судову експертизу на предмет встановлення спорідненості позивача та особи, які ймовірно належали надані позивачем речі. Представник відповідача, адвокат Макаренко О.М., в підготовчому судовому засіданні позов не визнав. В порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України залучив копію свідоцтва про смерть [PERSON] та заявив про виклик свідків зі сторони відповідача. Третя особа пояснень по суті позову не надала, явку представника не забезпечила, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Щодо вирішення інших питань, зазначених у ч. 2 ст. 197 ЦПК України, від учасників справи клопотань не надходило. Щодо врегулювання спору за участю судді в порядку глави 4 Розділу ІІІ ЦПК України питання перед судом не порушувалось. Підстав для прийняття процесуальних рішень, передбачених п. п. 1, 2 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, під час підготовчого судового засідання встановлено не було. Ухвалою суду від 05.08.2021 року справу було призначено до розгляду по суті. Під час судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пославшись на факти та норми права, викладені в позовні заяві. Позивач наполягала, що все життя спілкувалась із [PERSON] як із своїм батьком, а він ставився до неї все життя також як батько. У дитинстві та юності, поки позивач проживала в с. Щасливе, вони спілкувались постійно. Коли позивач поїхала з села, вони почали бачитись рідше. В періоди, коли позивач приїжджала до села, то піклувалась за [PERSON] , в тому числі брала його речі для прання, а потім повертала. Незадовго до смерті [PERSON] погодився оформити батьківство на позивача, та збирався оформити свої права на належне йому майно, але не встиг. Так сталося, що напередодні смерті [PERSON] позивач в черговий раз взяла деякі його речі для прання, які й залишились в неї, і саме ці речі вона пред`явила як речові докази. Представник відповідача під час судового розгляду позов не визнав, пославшись на відсутність належних та допустимих доказів, якими би підтверджувались позовні вимоги. Зі свого боку вважав недоцільним допит раніше заявлених свідків з боку відповідача, і не наполягав на їх виклику, з чим сторона позивача погодилась. Дослідженням наданих\~сторонами доказів\~судом встановлено,\~що позивач (дівоче прізвище - [PERSON] ) народилась [INFO] у с. Щасливе Оріхівського району Запорізької області. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.06.1986 року Оріхівським відділом ЗАГС, матір`ю позивача зазначена [PERSON] , а батьком [PERSON] (актовий запис № 11). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00031190282 від 11.06.2021 року, у графі «відомості про відмітки, зроблені в актовому записі» зазначено таке: «Даний актовий запис підписано заявником. Колишня назва відділу «Оріхівський відділ ЗАГС м. Оріхів Запорізька область». ГР. 7 місце постійного проживання с. Щасливе, Оріхівський район, Запорізька область, УРСРЮ. Гр. 8 Де і ким працює (якщо не працює, то вказати джерело засобів існування) на утриманні матері. Гр. 13 підстави відновлення запису заява матері, довідка Комишуваського родбудинку від 30.05.1986 р., довідка Новоіванівської с/Ради Оріхівського району про склад сім`ї № 60 від 16.04.1986 р., довідка дитячої консультації Комишуваської лікарні від 29.04.1986 р. Гр. 16 Для відміток дані про батька вказані по заяві матері від 20.06.1986 р.». 10.01.2015 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. У свою чергу, мати позивача [PERSON] 24.06.1993 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Щодо [PERSON] у матеріалах справи наявні такі документи: -копія посвідчення № [NUMBER] , виданого йому в АТП-12327, про займання посади інженера; -копія трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , заведеної 03.11.1978 року у відділ кадрів Запорізького РМЗ; -копія Свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 13.04.2021 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яким підтверджується факт його смерті [INFO] у віці 59 років (актовий запис № 765). Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки зі сторони позивача. Так, свідок [PERSON] надала суду показання, що вона є матір`ю позивача. У 1983 році вона (маючи тоді дівоче прізвище [PERSON] ) познайомилась із [PERSON] , вона почали зустрічатись як пара, а через деякий час вона народила від [PERSON] доньку позивача. При цьому [PERSON] визнавав себе батьком дитини, супроводжував свідка до полового будинку та забирав з нього, а після цього вони почали проживати разом як сім`я, але без реєстрації шлюбу. При цьому на той час [PERSON] втратила свідоцтво про народження, внаслідок чого не могла отримати паспорт та, відповідно, зареєструвати народжену нею дитину. У 1985 році вони із [PERSON] припинили спільне проживання. У 1986 році свідок все ж таки отримала свідоцтво про народження дитини [PERSON] , але відомості про батька її дитини як про [PERSON] були внесені до актового запису та свідоцтво про народження з її слів. В подальшому [PERSON] протягом всього життя ставився до позивача як до доньки, допомагав свідку як матері, але батьківство не оформлював. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, протягом тривалого часу підтримує дружні стосунки з [PERSON] та її родиною. У 1983 році [PERSON] народила доньку, чому [PERSON] дуже радів. У 1983-1985 рока вони із [PERSON] проживали разом, [PERSON] її ревнував та бив, і у 1985 році вони розійшлись, але із позивачем він продовжував спілкуватись. Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що з 1980 року знайома та товаришує із [PERSON] . Вона із [PERSON] поводились як пара, [PERSON] супроводжував її до пологового будинку та забирав нього. Два роки вони прожили разом, але потім розійшлись через сварку [PERSON] із вітчимом [PERSON] . Свідок [PERSON] надала суду показання про те, що також з 1980 року знайома та товаришує із [PERSON] . В тому числі свідок зустрічалась з [PERSON] та [PERSON] по святах, вони поводились як пара, але потім свідок переїхала до іншого села. У 1988 році свідок повернулась до с. Щасливе. Після того, як [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, вони продовжували жити так званим гостьовим шлюбом. [PERSON] мав намір одружитись на [PERSON] але чекав на виділення йому житла у м. Мелітополь. Однак в подальшому вони шлюб так і не уклали. До позивача [PERSON] ставився як до доньки. Приблизно за рік до смерті [PERSON] свідок спілкувалась з ним, і він висловлював бажання оформити батьківство щодо позивача, але соромився свого становища (жив окремо та самотньо, мав незначний дохід). Також всім свідкам були пред`явлені для огляду надані позивачем речові докази: рожевий поліетиленовий пакет зі стікером зеленого кольору з надписом «окурок», в якому знаходиться лоток з недопалком, рожевий поліетиленовий пакет зі стікером зеленого кольору з надписом «Расческа», в якому знаходиться гребінець чорного кольору, рожевий поліетиленовий пакет зі стікером зеленого кольору з надписом «носки», в якому знаходяться панчохи чорного кольору, рожевий поліетиленовий пакет зі стікером зеленого кольору з надписом «рубашка», в якому знаходиться чоловіча рубашка світло-бузкового кольору; рожевий поліетиленовий пакет із стікером зеленого кольору з надписом «шапка», в якому знаходиться чорна в`язана шапка. Під час цього огляду свідки [PERSON] та [PERSON] впізнала сорочку та шапку як такі, що належали [PERSON] . Свідок [PERSON] впізнала лише шапку як таку, що належала [PERSON] . Свідок [PERSON] не впізнала жодного з пред`явлених їй предметів. При цьому позивачем не було надано порівняльних зразків речей, які пред`являлись для впізнання, через що жоден із свідків не зміг чітко вказати, за якими саме індивідуальними ознаками вони впізнають ту чи іншу річ як таку, що належала [PERSON] . Після дослідження речових доказів позивач та її представник заявили, що знімають з розгляду подане одночасно з позовної заявою клопотання про призначення судової експертизи на предмет встановлення відповідності ДНК позивача та [PERSON] , [INFO] , оскільки вважають, що вже досліджених судом доказів достатнього для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Відтак, відповідне експертне дослідження не призначалось і не проводилось. Мотиви суду при ухваленні рішення по суті позову. 1.Щодо розгляду заявлених вимог в порядку позовного провадження. Відповідно до ст. 293, 315 \~ \~ \~ \~ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, до яких закон відносить і факти родинних відносин між фізичними особами, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Водночас частиною шостою статті 294 ЦПК України передбачено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. З наведеного випливає, що у разі наявності спору про право відповідні вимоги про встановлення факту родинних відносин підлягають розгляду в порядку позовного провадження. [PERSON] подала позов до [PERSON] як до спадкоємиці [PERSON] за законом, вважаючи себе спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги, обравши вимогу про встановлення факту батьківства способом захисту свого спадкового права. У справі відсутні письмові докази звернення відповідача із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , однак представник відповідача в судовому засіданні підтвердив факт такого звернення. Таким чином, між сторонами виник спір про право спадкове, і тому він підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. До подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (надалі КЦС ВС) справі № 715/2537/19 (постанова від 30.09.2021). 2.Щодо норм матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних відносин Відповідно до матеріалів справи, позивач народилась [INFO] . Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п.3) роз`яснив, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю України. Такий підхід застосовується у практиці КЦС ВС, наприклад, у постанові від 03.03.2021 у справі № 463/6372/19. Відтак, посилання позивача у позовній заяві на ст. ст. 128, 130 Сімейного кодексу України та відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо практики їх застосування суд відхиляє як такі, що не підлягають застосуванню до спірних відносин. Відповідно до ст. 55 КпШС України Якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Статтею 53 КпШС України було передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При цьому суд не бере до уваги той факт, що позивач просила не «встановити факт батьківства», а «визнати певну особу батьком», оскільки некоректне формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову як реалізованого способу захисту суперечить завданням цивільного судочинства. 3.Щодо належності, допустимості та достовірності наданих позивачем доказів Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норми статті 53 КпШС України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed