Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» у якому просив визнати недостовірною, такою що принижує честь, гідність і ділову репутацію, інформацію про громадянина України [PERSON] , [INFO] , у вигляді фактичних тверджень, а саме: «...Группа лиц спортивной наружности в сопровождении уволенного в декабре 2016 года бывшего руководителя предприятия [PERSON] пыталась захватить административную часть здания торгово-развлекательного комплекса, мотивируя свои действия тем, что [PERSON] с 22.06.2017 года является новым директором Общества, предоставив выписку из Единого государственного реестра, которая была изготовлена на основании заведомо сфальсифицированных документов о продаже корпоративных прав Общества , а по факту ТРК Victoria Gardens, площадью более 100 000 м. кв. за 100 тыс. грн и отстранение действующего руководства...», «...Сообщается, что неизвестные угрожали сотрудникам предприятия предметами, похожими на холодное оружие, а также требовали от директора предоставить все печати и документацию. Рейдеров удалось остановить благодаря действиям администрации ООО «Феникс- Капитал», а также вмешательству полиции. Кроме того, были разоблачены факты фальсификации вышеупомянутых документов...», «...Однако, несмотря на это, 15 сентября 2017 года преступники снова попытались осуществить рейдерский захват ООО «Феникс-Капитал». Уточняется, что «вследствие преступных действий в интересах граждан Украины [PERSON] и [PERSON] государственным регистратором [PERSON] в Киеве, в нарушение принципа территориальности государственной регистрации регистрационных действий, на основании заведомо подложных документов в Единый государственный реестр были внесены данные о замене законного владельца предприятия ООО «Феникс- Капитал» - компании Globcon Limited на [PERSON] , а также - законно назначенного руководителя предприятия [PERSON] на уволенного в декабре 2016 года [PERSON] ...», «...При этом изменения в Единый государственный реестр были внесены на основании сфальсифицированных документов, которые использовались во время первой попытки рейдерского захвата...», викладених у статті під назвою: «Рейдерская атака во Львове: в ТРЦ Victoria Gardens не исключили новой попытки захвата» розміщеній на сайті «[INFO]», за посиланням: [INFO]; зобов`язати відповідача спростувати не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів, з моменту набрання законної сили рішення суду у цій справі, створену та поширену ним недостовірну формацію, яка стосується громадянина України [PERSON] , [INFO] , на сайті [INFO] шляхом розміщення резолютивної частини судового рішення за цим позовом. В обґрунтування позову вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» діючи в порушення вимог ст.ст. 3,21, 24, 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 201, 301 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 5, 7, 30 Закону України «Про інформацію», зловживаючи своїм правом на свободу думки і слова, поширив у формі фактичних тверджень попередньо створену недостовірну інформацію про громадянина України [PERSON] , яка викладена неправдиво, тобто містить відомості про події які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, оскільки вони викладені перекручено. Вказав, що 19.09.2017, відповідач, діючи в порушення вимог та положень ст.ст. 3, 21, 24, 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 201, 301 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 5, 7, 30 Закону України «Про інформацію», зловживаючи своїм правом на свободу думки і слова, усвідомлюючи наслідки своїх дій, поширив попередньо створену недостовірну інформацію про Позивача, шляхом розміщення на власному сайті інтернет - видання «Обозреватель» ( [INFO] ) за адресою: [INFO] , статтю під назвою « [INFO] ». Вказав, що зазначена вище стаття містить наступні фрагменти недостовірної інформації у формі фактичних тверджень відповідача про позивача, яка викладена неправдиво, тобто містить відомості про події які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, оскільки вони викладені перекручено, а саме: «.. .Группа лиц спортивной наружности в сопровождении уволенного в декабре 2016 года бывшего руководителя предприятия [PERSON] пыталась захватить административную часть здания торгово-развлекательного комплекса, мотивируя свои действия тем, что [PERSON] с 22.06.2017 года является новым директором Общества, предоставив выписку из Единого государственного реестра, которая была изготовлена на основании заведомо сфальсифицированных документов о продаже корпоративных прав Общества , а по факту ТРК Victoria Gardens, площадью более 100 000 м.кв. за 100 тыс. грн и отстранение действующего руководства...», «...Сообщается, что неизвестные угрожали сотрудникам предприятия предметами, похожими на холодное оружие, а также требовали от директора предоставить все печати и документацию. Рейдеров удалось остановить благодаря действиям администрации ООО "Феникс-Капитал", а также вмешательству полиции. Кроме того, были разоблачены факты фальсификации вышеупомянутых документов...», «...Однако, несмотря на это, 15 сентября 2017 года преступники снова попытались осуществить рейдерский захват ООО «Феникс-Капитал». Уточняется, что «вследствие преступных действий в интересах граждан Украины [PERSON] и [PERSON] государственным регистратором [PERSON] в Киеве, в нарушение принципа территориальности государственной регистрации регистрационных действий, на основании заведомо подложных документов в Единый государственный реестр были внесены данные о замене законного владельца предприятия ООО «Феникс-Капитал» - компании Globcon Limited на [PERSON] , а. также - законно назначенного руководителя предприятия [PERSON] на уволенного в декабре 2016 года [PERSON] ...», «...При этом изменения в Единый государственный реестр были внесены на основании сфальсифицированных документов, которые использовались во время первой попытки рейдерского захвата...». Позивач стверджує, що вказана інформація у формі фактичних тверджень, яка створена та поширена Відповідачем за вказаних вище обставин, є завідомо недостовірною, оскільки вона викладена неправдиво, тобто містить відомості про події, які існували, але відомості про них не відповідають дійсності, оскільки вони викладені перекручено, внаслідок навмисного невиконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 302 ЦК України та ст. 2 Закону України «Про інформацію», щодо обов`язкової попередньої перевірки поширюваної інформації на предмет її достовірності. Одночасно з цим, Позивач, при реалізації свого права на судовий захист, вважає, що з врахуванням презумпції недоторканості гідності, честі та ділової репутації, закріпленої в ст.ст. 3 і 68 Конституції України, які у відповідності до ч. 3 ст. 8 Конституції України є нормами прямої дії, з врахуванням положень ст. 10 ЦПК України, обов`язок довести, що вказана вище поширена інформація відносно позивача є достовірною, покладається на відповідача. На думку позивача, відповідач як автор та поширювач вказаної недостовірної інформації, в порядку ст.ст. 10, 58, 59 і 60 ЦПК України зобов`язаний довести у цій справі, що: 1.Дійсно Позивач у супроводі «...группы лиц спортивной наружности пытались захватить административную часть здания торгово-развлекательного комплекса...... 2.Дійсно Позивач «...угрожали сотрудникам предприятия предметами, похожими на холодное оружие...». 3.Дійсно Позивач є «...рейдером...». 4.Дійсно Позивач є«...преступником...». 5.Дійсно Позивач «...пытался осуществить рейдерский захват...». 6.Дійсно «...изменения в Единый государственный реєстр были внесены на основании сфальсифицированных документов...». Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні в повному обсязі. Подав до суду письмовий відзив у якому вказував, що висловлювання мали характер оціночних суджень. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує. Подав до суду письмові пояснення у яких вказував на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] на сайті OBOZREVATEL розміщено статтю під назвою « [INFO] » у якій містилася така інформація: [PERSON] , [INFO] , у вигляді фактичних тверджень, а саме: «...Группа лиц спортивной наружности в сопровождении уволенного в декабре 2016 года бывшего руководителя предприятия [PERSON] пыталась захватить административную часть здания торгово-развлекательного комплекса, мотивируя свои действия тем, что [PERSON] с 22.06.2017 года является новым директором Общества, предоставив выписку из Единого государственного реестра, которая была изготовлена на основании заведомо сфальсифицированных документов о продаже корпоративных прав Общества , а по факту ТРК Victoria Gardens, площадью более 100 000 м. кв. за 100 тыс. грн и отстранение действующего руководства...», «...Сообщается, что неизвестные угрожали сотрудникам предприятия предметами, похожими на холодное оружие, а также требовали от директора предоставить все печати и документацию. Рейдеров удалось остановить благодаря действиям администрации ООО «Феникс- Капитал», а также вмешательству полиции. Кроме того, были разоблачены факты фальсификации вышеупомянутых документов...», «...Однако, несмотря на это, 15 сентября 2017 года преступники снова попытались осуществить рейдерский захват ООО «Феникс-Капитал». Уточняется, что «вследствие преступных действий в интересах граждан Украины [PERSON] и [PERSON] государственным регистратором [PERSON] в Киеве, в нарушение принципа территориальности государственной регистрации регистрационных действий, на основании заведомо подложных документов в Единый государственный реестр были внесены данные о замене законного владельца предприятия ООО «Феникс- Капитал» - компании Globcon Limited на [PERSON] , а также - законно назначенного руководителя предприятия [PERSON] на уволенного в декабре 2016 года [PERSON] ...», «...При этом изменения в Единый государственный реестр были внесены на основании сфальсифицированных документов, которые использовались во время первой попытки рейдерского захвата...». Згідно з ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У відповідності до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як вбачається із п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Однак, згідно з ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс , Гудвіна , Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку. Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11). Також,відповідно до ст.2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу)» свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом, коли обмеження цього права необхідно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. У відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від27лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи,а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Також у п. 19 даної Постанови вказано, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Як вбачається із інформації, викладеної у статті під назвою «Рейдерская атака во Львове: в ТРЦ Victoria Gardens не исключили новой попытки захвата» відповідачем надано оцінку дій позивача, зокрема, охарактеризовано такі дії терміном «рейдерство», правове визначення якого відсутнє у законодавстві України, не є таким, що носить стверджувальний характер, за своїм змістом має суспільне значення, та на переконання суду, носить характер оціночних суджень на основі отриманої інформації і є виключно суб`єктивною думкою автора. У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1ст. 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Позивачем чи його представником не надано суду пояснень та обґрунтувань яка саме інформація, поширена відповідачами направлена на порушення немайнових прав позивача, з метою захисту яких пред`явлено позов та які саме права позивача порушено відповідачами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак позивачем та його представником не надано суду жодних доказів, що внаслідок поширення відповідачами інформації щодо позивача у вищевказаних статтях будь-яким чином порушено та завдано шкоду його честі гідності, діловій репутації, а також, що такі дії відповідачів порушують будь-які особисті немайнові права, завдають шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджають позивачу повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позивачем та його представником не надано суду жодних належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів у їх підтвердження, а відтак, на переконання суду, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed