Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 29.12.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач була ознайомлена з умовами надання кредиту та підтвердила свою згоду підписанням заяви про надання кредиту. Відповідно до умов договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 30.03.2015 року має заборгованість в розмірі 24331 грн. 92 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 3000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 15278 грн. 38 коп.; заборгованість за пенею та комісією 4418 грн. 69 коп., а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором: штраф (фіксована частина) 500 гривень та штраф (процентна складова) 1134 грн. 85 коп.. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерне товариство комерційний банк «Прват Банк» у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Банку на ПАТ КБ «Приват Банк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 24331 грн. 92 коп. та витрати понесені по справі в сумі 243 грн. 60 коп.. В подальшому позивач уточнив заявлені позовні вимоги і просив з врахуванням рішенням Баштанського районного суду від 09.12.2013 року , яким стягнуто з відповідача на користь позивача 24007 грн.87 коп., стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за відсотками в сумі 3344грн.93 коп. В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками в сумі 3344 грн.87 коп. за період з 10.10.2013 року по 30.03.2015 року підтримав. Відповідач проти задоволення позову заперечувала, оскільки рішенням Баштанського районного суду від 09.12.2013 року вже стянуто з неї заборгованість за кредитним договором в повному обсязі і на даний час вказане рішення перебуває на виконанні. Вважає безпідставним подальше нарахування відсотків позивачем. Вислухав пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме: заяву позичальника № б/н від 29.12.2007 року; розрахунок заборгованості; умови та правила надання банківських послуг, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного: В судовому засіданні встановлено, що дійсно 29.12.2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснював щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань, рішенням Баштанського районного суду від 09.12.2013 року було задоволено позов ПАТКБ " ПриватБанк" і стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 10.10.2013 року в сумі 24007 грн. 87 коп.. яка складалась із: заборгованості за кредитом 3000 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 11933 грн.45 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 7455грн., а також штрафи при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених договором: штраф (фіксована частина) 500 гривень та штраф (процентна складова) 1119 грн. 42 коп.. За даним рішенням суду відкрито виконавче провадження. На виконання рішення суду боржницею було сплачено 2209 грн.76 коп. 21.04.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» знову звернулося з позовом про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, яка утворилась станом на 30 березня 2015 р. на загальну суму 24331грн 92коп., в подальшому уточнивши позовні вимоги, просив стягнути 3344 грн.93 коп. процентів за період з 10.10.2013 року по 30.03.2015 року, тобто за період після ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до п.6.5; 6.6; 8.6 Умов надання банківських послуг передбачено обовязок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором в розмірі та на умовах, встановлених договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. У разі невиконання зобовязань, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. При порушенні строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позивальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 5.7.Умов надання банківських послуг Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, в разі невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань за договором. Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Звернувшись у 2013 році до суду позовом про стягнення кредитної заборгованості позивач застосував до позичальника положення ст. 611 ЦК України. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 09.12.2013 року з позичальника було стягнуто всю заборгованість за кредитом, а також проценти за користування станом на 10.10.2013 рок та штрафи. Тобто Банком було реалізовано своє право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі. Зі змісту уточненої позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просив стягнути з позичальника проценти за користування кредитом, які він продовжив нараховувати вже після судового рішення, тобто за період з 10.10.2013 року по 30.03.2015 року. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони. За такого заявлені позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed