Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У вересні 2009р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з уточненим та доповненим позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (далі - ПАТ «ЕК «Одесаобленерго»), Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради (далі - Малиновська райдержадміністрація), Одеська міська рада (далі - ОМР), [PERSON], посилаючись на те, що вони є власниками житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS]. Позивачі зазначали, що по сусідству з ними проживає [PERSON], відповідачка у справі, яка без відповідних дозвільних документів у дворі свого будинку, що розташований по [ADDRESS] збудувала приміщення гаражу, шляхом перебудови сараю. Стверджували, що самовільне будівництво приміщення гаражу призвело до забудови опори електрозв'язку та електропостачання, яка обнесена будівельними конструкціями приміщення гаражу, в наслідок чого тривають перебої у постачанні електроенергії до їх будинку [ADDRESS], що належить їм на праві власності. Посилаючись на те, що вказані обставини порушують їх права, позивачі просили суд зобов'язати [PERSON] за власні кошти демонтувати самовільно збудований гараж. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 листопада 2010р. до участі у справі залучено Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, а 01 березня 2012року за її клопотанням залучено до участі у справі як співпозивача (т.1 а.с.43). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013р. за заявою [PERSON], та за згодою Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, останню було виключено з числа співпозивачів та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору (т.2 а.с.26). Крім того, у зв'язку зі смертю [PERSON], [INFO], в якості її правонаступника було залучено [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (т.2 а.с.28,29). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2013р. до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено [PERSON], яким було подана до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (т.2 а.с.79). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013р. до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Одеську міську раду (т.2 а.с.89). Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON], діючі на підставі довіреностей від 05.12.2012р. та 24.01.2012 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні (т.2 а.с.18,137). Представник ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» в судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення на позов від 20.08.2013р. в яких зазначав, що опора ПЛ-0,4кВ від ТП -955, знаходиться на балансі Північного РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго». Продаж опори гр. [PERSON] не проводилася. Вказував, що для експлуатації вказаної ПЛ-0,4кВ не має перешкод, під'їзд автовишки доступний. Скарг та заяв мешканців [ADDRESS] та [ADDRESS] на неякісне електропостачання до Північного РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» не надходило. Крім того, просив слухати справу у відсутність представника ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» (а.с. т.2 а.с.35-36,37,38 ). Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діючий за довіреністю від 14.01.2014р. в судовому засіданні просив винести рішення по справі на розсуд суду (т.2 а.с.138). Представник Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була власником жилого будинку [ADDRESS] та власником земельної ділянки, на якій розташований цей будинок. Встановлено, що відповідно до договору дарування від 05.12.2003р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,0634 га, що знаходиться по [ADDRESS] (т.1 а.с.80). Зазначена земельна ділянка належала дарувальнику [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №467160, виданого Одеською міською радою 31.12.2002р. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2005р. за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS] (т.1 а.с. 101). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.05. 2006р. рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2005р. було скасовано, справа направлена на новий розгляд (т.1 а.с.102). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2011р. позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння [ADDRESS], залишені без розгляду (т.1 а.с.104-105). Встановлено, що [INFO] [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.2 а.с.28). 26.05.2010р. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (т.2 а.с.29). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 11.08.1994р. та на грошові кошти (т.2 а.с.65-68). Спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину, шляхом звернення у встановлений законом строк до П'ятої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (т.2 а.с.58). З матеріалів спадкової справи вбачається, що до П'ятої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини крім [PERSON], також звернувся [PERSON], [INFO], який у своїй заяві зазначав, що [PERSON] є його бабусею, оскільки перебувала в зареєстрованому шлюбі з його дідусем [PERSON], який помер [INFO]. Стверджував, що його рідний батько [PERSON], помер [INFO], а тому він, як онук померлої має право на спадщину за законом за правом представлення після смерті [PERSON] (т.2 а.с.70). За думкою суду, вказані твердження [PERSON] не відповідають дійсності і спростовуються документами, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], його рідними батьками є [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с. 72). Встановлено, що [INFO] [PERSON], [INFO], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.2 а.с.72обор.). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] його батьками були [PERSON] та [PERSON], а не [PERSON] (т.2 а.с.73). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що 18.07.1981р. Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с.74). Таким чином, батько [PERSON] народився задовго до реєстрації шлюбу його діда з [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.06.2013р., [PERSON] помер [INFO]. (т.2 а.с.73 обор.). Листом державного нотаріуса П'ятої одеської державної нотаріальної контори від 18.07.2013р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на обов'язкову частину у спадщині, оскільки він не є спадкоємцем першої черги (т.2 а.с.76). Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Тобто, спадкування за правом представлення надано не лише внукам та правнукам, а й прабабі, прадіду, племінникам, двоюрідним братам та сестрам, тобто родичам третього-четвертого ступеня споріднення. З роз'яснень Міністерства юстиції України від 11.10.2011р., щодо окремих питань спадкування вбачається, що "Ступінь споріднення" це кількість народжень, що пов'язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв'язках. Не належать до спадкоємців за законом першої черги пасинки та падчерки після смерті вітчима та мачухи, якщо не мало місце усиновлення чи утримання. Оскільки батько [PERSON] - [PERSON], не відноситься до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON], так як не був її рідним сином, то і [PERSON] не має право на спадкування за правом представлення після смерті [PERSON], так як не є її рідним онуком. Судом встановлено, що [PERSON] під час експлуатації домоволодіння [ADDRESS], самовільно, без відповідних дозвільних документів у дворі зазначеного будинку збудувала приміщення гаражу літ. «Е», шляхом перебудови та збільшення приміщення сараю літ. «Б». За твердженням позивача, самовільне будівництво приміщення гаражу призвело до забудови опори електрозв'язку та електропостачання, яка була обнесена будівельними конструкціями приміщення гаражу, в наслідок чого тривають перебої у постачанні електроенергії до будинку, що розташований по провулку [ADDRESS], що належав на праві власності [PERSON], а після відкриття спадщини в силу ст. 1268 ЦК України [PERSON] Встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS], є комунальною власністю, і належить територіальній громаді м. Одеси, представником якої є Одеська міська рада, відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно ч.15 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. За положенням частин 1,4,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок , будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом , якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст.9 Закону України від 20 травня 1999року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову. Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Згідно зі ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідно до ч.ч. 4,7 ст.376 та ст.391 ЦК України орган місцевої влади чи місцевого самоврядування мають право вимагати знесення самочинно збудованої будівлі, в разі якщо вона збудована на його земельній ділянці, або якщо вона збудована на земельній ділянці, яка виділена забудовнику для цієї мети, але з відступленням від проекту чи з порушенням будівельних норм і правил, або якщо таке будівництво порушує право інших осіб, в разі неможливості його перебудувати або відмови особи, яка його здійснила, перебудувати будівлю. З письмових пояснень та листа ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» вбачається, що опора ПЛ-0,4кВ від ТП -955, що розташована коло будинку [ADDRESS], як і вся ВЛ0,4 кв., яка проходить по провулку, знаходиться на балансі Північного РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго». Продаж опори гр. [PERSON] не проводився і для експлуатації вказаної ПЛ-0,4кВ на даний час немає перешкод, під'їзд автовишки доступний. Скарг та заяв мешканців [ADDRESS] та [ADDRESS] на неякісне електропостачання до Північного РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» не надходило (т.1 а.с.141, т.2 а.с.35-36,37,38). Відповідно до діючого законодавства позивач, як власник суміжної земельної ділянки та будинку має право вимагати знесення самочинно збудованої будівлі в разі, якщо цим будівництвом порушено їх право. В судовому засіданні, на пропозицію суду, щодо можливості надання позивачем клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи з метою з'ясування, якими діями відповідачки порушенні його права, [PERSON] відмовився від проведення судової будівельно-технічної експертизи, про що надав заяву (т.2 а.с.91). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зобов'язання [PERSON] за власні кошти демонтувати самовільно збудований гараж, слід відмовити, оскільки ним не доведено, що будівництвом цієї споруди були порушені його права, як власника суміжної земельної ділянки. Крім того, представником [PERSON] були надані до суду копії договору підряду та акту приймання виконаних будівельних робіт, з місту яких вбачається, що ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» були виконані роботи по виносу опори за межі будівлі [ADDRESS] (т.2 а.с. 149-150, 151-154).

Outcome: dismissed