Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що у грудні 2012 року вона прийшла на співбесіду до авіакомпанії Wizz Air на співбесіду, де проводився набір нових робітників на посаду молодшого бортпровідника. Через 9 місяців успішної роботи в даній авіакомпанії вона була переведена з посади молодшого провідника на посаду бортпровідника. Через 2 роки вона була обрана серед колег та пасажирів на позицію Амбасадора компанії в Україні та займала цю позицію два терміни (4 роки). Впродовж 4-х років вона сумлінно виконувала свої обов`язки, як Амбасадор компанії приймала участь у тренінгах і конференціях компанії в різних державах. У 2019 році вона була підвищена на позицію старший бортпровідник. Між нею та відповідачем - Компанією «Візз Ейр Хангарі Лтд», було укладено Трудовий договір №4 від 31.12.2015 року та Додаткову угоду до нього від 21.05.2019 року. Пунктом 1 вказаної Додаткової угоди встановлено заробітну плату в розмірі 10 237,50 грн. на місяць та оплату за сектор з розрахунку: 616,07 грн. -за типовий сектор; 739,28 грн. - за середній сектор; 924,11 грн. - за довгий сектор; 1 108,93 грн. - за екстрадовгий сектор. З вказаних сум утримуються всі необхідні податки та обов`язкові платежі, що стягуються у відповідності з законодавством України. За січень 2020 року їй було сплачено заробітну плату у розмірі 28 170,83 грн. Однак, при нарахуванні цієї заробітної плати не було враховано надурочні години роботи, роботу у вихідні та святкові дні та роботу у нічний час. Згідно виписки з внутрішньої програми AIMS у січні 2020 року нею було відпрацьовано 166 годин 33 хвилини, робота у нічний час - 30 годин 55 хвилин; робота у святкові та вихідні дні - 63 години 14 хвилин; польотний час - 132 години 17 хвилин. Враховуючи вимоги КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Галузеву угоду між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України на 2019-2019 роки, Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» №95, ратифікованої Україною 30.06.1961 року, просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за січень місяць 2020 року у розмірі 43 017,49 грн. Розрахунок зробили з урахуванням середньогодинної заробітної плати у січні 2020 року - 169,15 грн. Враховуючи вказану суму розрахували заборгованість яка складається з: за роботу в надурочні години - 14 303,32 грн.; за роботу у святкові та вихідні дні - 21 392,00 грн.; за роботу у нічний час - 7 322,17 грн. В судовому засіданні позивач та її представники підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили врахувати обгрунтування позовних вимог та задовольнити позов. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, просили врахувати надані ними пояснення, відзив. Треті особи: Компанія «Візз Ейр Хангарі Кфт.», Представництво «Візз Ейр Хангарі Кфт.», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у відповідності до вимог ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позов зареєстровано в суді 25.05.2020 року. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.05.2020 року визначено головуючого суддю. Направлено запит та 02.06.2020 року отримано відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м.Києва. 05.06.2020 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового засідання для розгляду справи по суті. Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] надали до справи письмові пояснення. 26.01.2021 року постановлено ухвалу суду про витребування доказів. В суді встановлено, що між Представництвом «Візз Ейр Хангарі Кфт.» та позивачем [PERSON] 31.12.2015 року було укладено Трудовий договір №4. В указаному Договорі зазначено, що Компанія «Візз Ейр Хангарі Кфт.», юридична особа за законодавством Угорщини, з місцезнаходженням за адресою: Міжнародний аеропорт Будапешту, будівля 221, Н-1185 Будапешт Угорщина (Роботодавець), яка діє через своє представництво «Візз Ейр Хангарі Кфт.» (Представництво), з місцезнаходженням за адресою: Україна, 01-32, м.Київ, бул.Тараса Шевченка, буд. 33-Б. В п.1.1. Договору зазначено, що на умовах, визначених договором, роботодавець приймає Працівника ( [PERSON] ) на роботу на посаду бортпровідника, а також зобов`язується забезпечити працівникові належні умови праці та виплачувати Працівникові заробітну плату та інші виплати на умовах, передбачених цим Договором, а Працівник зобов`язується виконувати обов`язки Бортпровідника. В статті 4 Договору викладені умови оплати праці. Заробітна плата виплачується Працівнику двома частинами, загальна заробітна плата, що виплачується Працівнику за цим Договором, встановлюється в сумі 45 630, 00 грн. Додатково до заробітної плати Роботодавець оплачує Працівнику виконання роботи за кожним запланованим та завершеним сектором, під яким розуміється один виліт і одна посадка. Оскільки розмір оплати за сектор може змінюватися залежно від тривалості польотів, як зазначено у Внутрішніх положеннях, сторони погоджуються з тим, що на момент підписання цього Договору оплата за сектор становить: 246,00 грн. - за типовий сектор; 270,60 грн. - за середній сектор; 295,20 грн. - за довгий сектор; 344,40 грн. - за екстрадовгий сектор. Статтею 5 Договору встановлено, що робочий день Працівника визначається в рамках графіка на два місяці. Кількість робочих годин за повний місяць становить 40 годин на тиждень і розраховується за кількістю днів у повному календарному місяці. Роботодавець встановлює режим роботи Працівника відповідно до Внутрішніх правил положень чинного законодавства України. Цим Сторони погоджуються, що вихідні дні упродовж місяця можуть переноситися і надаватися як повний день або як його частина. Цим Працівник погоджується працювати в різні зміни і перебувати в режимі готовності. Цим Сторони погоджуються з тим, що робочий день працівника може бути розбитий на кілька частин; Цим Працівник погоджується, що у зв`язку з характером господарської діяльності Роботодавця неділя також може бути включена в робочий графік Працівника. Час початку та закінчення робочого дня визначається Внутрішнім положенням та законодавством України. 21.05.2019 року між Компанією «Візз Ейр Хангарі Кфт.» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Трудового договору. Згідно умов даної Додаткової угоди сторони домовилися, що починаючи з 01.07.2019 року працівнику встановлюється заробітна плата у розмірі 10 237,50 грн. на місяць; та оплата за сектор з розрахунку: 616,07 грн. - за типовий сектор; 739,28 грн. - за середній сектор; 924,11 грн. - за довгий сектор; 1 108,93 грн. - за екстрадовгий сектор. Відповідно до Наказу Представництва «Візз Ейр Хангарі Кфт.» №126-к від 21.05.2019 року з 01.07.2019 року [PERSON] встановлено заробітну плату в розмірі 122 850 грн. на рік, що сплачується щомісяця 12 рівними частинами. По даній справі спір стосується періоду - січень 2020 року, не виплачені в цей період роботи суми, які складаються з: за роботу в надурочні години - 14 303,32 грн.; за роботу у святкові та вихідні дні - 21 392,00 грн.; за роботу у нічний час - 7 322,17 грн. Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 57 КЗпП України визначено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. Статтею 50 КЗпП України встановлено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті. Відповідно до ст.52 КЗпП України для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51). На тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п`ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години. П`ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється власником або уповноваженим ним органом спільно з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) з урахуванням специфіки роботи, думки трудового колективу і за погодженням з місцевою радою. Відповідно до ст.54 КЗпП України при роботі в нічний час встановлена тривалість роботи (зміни) скорочується на одну годину. Це правило не поширюється на працівників, для яких уже передбачено скорочення робочого часу (пункт 2 частини першої і частина третя статті 51). Тривалість нічної роботи зрівнюється з денною в тих випадках, коли це необхідно за умовами виробництва, зокрема у безперервних виробництвах, а також на змінних роботах при шестиденному робочому тижні з одним вихідним днем. Нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку. Статтями 57, 58 КЗпП України встановлено, що час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. При змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності. Відповідно до ст.72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу. Відповідно до ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається. Відповідно до ст.107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку. Відповідно до ст.108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на зазначені вище норми законодавства. З наданих відповідачем документів встановлено, що позивач у січні місяці відпрацювала: за період з 01.01. по 07.01.2020 року - 45 год.40 хв.; з 08.01. по 14.01.2020 року - 28 год. 47 хв.; з 15.01. по 21.01.2020 року - 38 год.08 хв.; з 22.01. - 28.01.2020 року -38 год 41 хв.; 29.01.2020 року - 16 год.33 хв. З цього слідує, що перший тиждень січня 2020 року (з 01.01. по 07.01.) мав перевищену 40-годинну норму, однак, інші тижня місяця січня 2020 року мали меншу норму (до 40 годин). Крім цього, судом враховується те, що Трудовим договором (стаття 5) встановлено, що робочий день Працівника [PERSON] визначається в рамках графіка на два місяці. Таким чином, для визначення відповідності законодавству норми робочого часу слід брати в розрахунок два місяці - січень та лютий 2020 року, за які в сумі позивач відпрацювала 327 год. 50 хв. (167 год.50 хв. у січні та 160 год. у лютому), що відповідає встановленим нормам. Викладене свідчить про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заробітної плати за надурочні роботи за січень 2020 року. Перевищення норми робочого часу визначеної на тиждень, при збережені відпрацьованого робочого часу за обліковий період, який в даному випадку є два місяці згідно Трудового договору, не може бути визнане як надурочна робота. Крім викладеного судом враховується наступне. Конвенція про міжнародну цивільну авіацію 1944 року, ратифікована Україною 09.09.1992 року визначає, що саме держава експлуатант встановлює правила з метою контролю стомлюваності, щодо норм польотного часу, службового польотного часу, службового часу і часу відпочинку. Повітряний кодекс України в статті 53 визначає, що особливості умов праці, соціально-побутового, житлового забезпечення, режиму робочого часу, часу відпочинку окремих категорій авіаційного персоналу встановлюється законодавством з урахуванням міжнародних вимог та рекомендацій щодо безпечних умов праці та особливих умов соціального захисту окремих категорій авіаційного персоналу. Дане свідчить про те, що правила щодо норм польотного часу та відпочинку встановлюється державою відповідача, як експлуатанта, якою є Угорщина. Безпідставним є посилання сторони позивача на порушення відповідачем п.5.14 Правил визначення робочого часу та часу відпочинку екіпажів повітряних суден цивільної авіації України, затверджених наказом Міністерства транспорту України №219 від 02.04.2002 року для членів екіпажу повітряних суден, яким встановлюється тривалість польотного часу 90 годин за місяць, оскільки ці правила поширюються на експлуатантів цивільної авіації України, а в даному випадку відповідач є іноземним авіаперевізником, статусу експлуатанта цивільної авіації України відповідач не має. З цих же підстав судом не враховуються положення Галузевої угоди, укладеної між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників авіації України за 2018-2020 роки. Позовна вимога про стягнення заробітної плати за роботу у вихідні, святкові дні також не знайшла свого підтвердження в суді та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Робота позивача у січні 2020 року у вихідні, святкові дні не може бути прирівняна до такої, що передбачені ст.72, 107 КЗпП України, оскільки вихідні дні, святкові дні в січні 2020 року, в які працювала позивач, були визначені відповідно графіку на два місяці (січень, лютий 2020 року), складеного згідно до умов Трудового договору, її робочими днями, ці дні в загальному відповідали встановленим нормам робочого часу і за ці дні позивачу нараховували, виплачували заробітну плату. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача заробітної плати за роботу у нічний час, суд встановив наступне. Як зазначалося вище держава відповідача, як експлуатанта, є Угорщина, яка є країною Європейського Союзу. Робота позивача визначалася графіками, що складалися відповідно до Трудового договору, в тому числі враховуючи зміни часових поясів при вильотах з-за кордону в Україну, і як зазначалося вище, ці часи враховувалися, на них нараховувалася заробітна плата, яка є додатковою - компенсаційна виплата. Крім того, загальним нормативним актом у сфері часу роботи та відпочинку працівників цивільної авіації країн Європейського Союзу є Регламент №965/2012, що встановлює технічні вимоги та адміністративні процедури, пов`язані з повітряними операціями, відповідно до Регламенту (ЄС) №216/2008 Європейського Парламенту та Ради, до якого були внесені зміни Регламентом Комісії (ЄС) №83/2014 від 24.01.2014 року. Пункт 9 вказаного Регламенту містить визначення терміну «нічна робота» - період роботи, що охоплює будь-яку частину періоду між 02:00 та 04:59 у часовій зоні, до якої екіпаж акліматизований. Дане свідчить, з урахуванням дослідження годин роботи позивача у січні 2020 року, про відсутність підстав для задоволення вказаної позовної вимоги. Судом враховується те, що при визначенні розміру заробітної плати позивачу враховувалося окрім встановленої на рік суми ще і додатково суми за польоти, розмір яких встановлювався в залежності від відстані польотів (сектори). Тобто, позивач окрім основної заробітної плати отримувала і додаткову заробітну плату, якою є у визначені ст.2 Закону України «Про оплату праці» винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Враховуючи викладене, перевіривши надані відповідачем документи, що визначають роботу позивача у січні 2020 року (дати, відпрацьований час інше), суд приходить до висновку, що всі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed