overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

03.07.2014 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON], яка в 1945 році після загибелі батька [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS]. При житті на випадок смерті мати не залишила заповіту. Після її смерті за будинком доглядав він, здійснював ремонтні роботи по його утриманні в належному стані. Просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є його матір"ю та те, що він після її смерті прийняв спадщину. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на обставини викладені в ній. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, надіслали заяву про розгляд справи у їх відсутність, не заперечують проти встановлення факту. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, показання свідків, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження заявника-[PERSON], серія [NUMBER], в графі мати вказано-[PERSON], батько-[PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, встановлено, що дівоче прізвище матері заявника було " [PERSON]". Однак, актовий запис про шлюб між [PERSON] та [PERSON] відсутній, що встановлено з довідки Державного архіву Кіровоградської області. Наявні лише відомості, що [PERSON] була одружена з [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на будинок [ADDRESS]. На випадок смерті [PERSON] заповіту не залишила. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] даних в судовому засіданні та пояснень заявника встановлено, що заявник дійсно є сином [PERSON], яка до одруження з [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], який загинув в роки Великої Вітчизняної війни. Крім того, дані свідки показали, що [PERSON] проживала в [ADDRESS] до дня смерті. Після її смерті за вказаним домоволодінням доглядав заявник, проводив ремонтні роботи та утримував дане домоволодіння в належному стані. Навіть проживав в ньому. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Маловисківської міської ради від 07.08.2013 року, [PERSON], [INFO], згідно даних домової книги був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 20.02.1958 року по 13.01.1961 року. Отже, відповідно до ст. 529 ЦК України ( 1963 року), спадкоємцем за законом першої черги померлої є її син- заявник в справі [PERSON]. Відповідно до ст. 549 ЦК України ( 1963 року, що діяв на момент винекнення правовідносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном шляхом розпорядженням спадковим будинком, після смерті матері. Інші спадкоємці відсутні, а тому враховуючи показання свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

03.07. 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 12.06.2015 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного життя дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинено через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Тому, оскільки їх шлюб існує формально, просить розірвати його. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 12 червня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №116. Вислухавши позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, та разом не проживають, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, тому суд, вважає що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя неможливе і їхній шлюб має бути розірвано. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу позивачка у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]". Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв'язку із шлюбом змінив своє прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

03.08.2015 року [PERSON] звернувся у суд з заявою про скасування рішення Чечельницького районного суду від 08.10.2012 року про оголошення його померлим. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свою заяву і пояснив суду, що за заявою його доньки [PERSON] рішенням Чечельницького районного суду від 08.10.2012 року його безпідставно оголошено померлим, оскільки його повнолітня дочка [PERSON] при бажанні мала можливість встановити його місце перебування, їй достовірно було відомо, що він живий.Просить задовольнити заяву. Зацікавлена особа [PERSON] не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши заявника [PERSON], зацікавлену особу [PERSON], ознайомившись з матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення по слідуючим підставам. Як вбачається з рішення Чечельницького районного суду Вінницької області від 08.10.2012 року [PERSON],[INFO],оголошений померлим. Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з"явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.2 ст.48 ЦК України незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред"явника. Відповідно до ч.3 ст.48 ЦК України особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов"язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. [PERSON] особисто з"явився до суду, особа його встановлена по паспорту, його донька [PERSON] Катерина- зацікавлена особа по справі - підтвердила особу [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

03.08.2018 року завідувач 11-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева лікар - психіатр [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Полтави із заявою про доцільність госпіталізації до психіатричного стаціонару та стаціонарного лікування недієздатного [PERSON], [INFO], якого 02.08.2018 року було госпіталізовано за заявою опікуна до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева з діагнозом: «пфпропфшизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно - параноїдний синдром». 03.08.2018 року хворий оглянутий комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «пфропфшизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно - параноїдний синдром, безперервний тип перебігу з помірно вираженим дефектом змішаного типу», прийнято рішення про госпіталізацію недієздатного до психіатричного стаціонару для лікування в умовах Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні. В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відео конференції лікар [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти лікування. Прокурор в судовому засіданні просила задовольнити заяву. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить її задовольнити. Дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників процесу суд дійшов до наступних висновків. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв»язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12.09.2012 року [PERSON] визнано недієздатним, призначено опікуном адміністрацію Ліщинівського психоневрологічного будинку - інтернату Полтавської області в особі директора. 03.08.2018 року хворий [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, встановлений діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно - параноїдний синдром, безперервний тип перебігу з помірно вираженим дефектом змішаного типу», у зв'язку з чим потребує госпіталізації. Враховуючи погіршення стану здоров'я, неспроможності задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечують життєдіяльність [PERSON] та спробу суїциду суд вважає за доцільне госпіталізувати недієздатного [PERSON] до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

03.08.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 04.11.2020 між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун» було укладено електронний Кредитний договір "1096317-A". Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом ТОВ «СС Лоун» №2907-1 від 29.07.2020 року. За умовами кредитного договору п. 2.6.1, розмір кредиту становить 12 000 грн. Відповідно до пункту 2.6.2. Кредитного договору строк кредиту з 04.11.2020 по 03.12.2020 включно. Згідно п.2.6.4. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 0.825% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «СС Лоун» виконало свої зобов`язання перед Позичальником за Кредитним договором та надало йому кредит в сумі 12 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Позичальника. Надалі, в період з 02 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року сторони Кредитного договору уклали 14 (чотирнадцять) Додаткових угод до Кредитного договору (з угодами щодо автопролонгації Кредитного договору) за якими сторони щоразу продовжували Строк користування кредитом, змінювали розмір реальної річної процентної ставки, графік платежів тощо. Відповідно до останньої Додаткової угоди №14 від 09 лютого 2021 року до Кредитного договору (з угодою щодо автопролонгації Кредитного договору) Сторони домовилися продовжити Строк користуванням кредитом на 3 календарних дні, тобто на період з 11 лютого 2021 року по 13 лютого 2021 року. В період продовження строку дії Кредитного договору проценти нараховувались із застосуванням процентної ставки в розмірі 1,65% в день. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 513,68%. У встановлений термін (13 лютого 2021 року) Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

03.09.2013 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № A31UCC9F4D0076 від 05.04.2011 року в розмірі 371274,05 грн. В судове засідання сторони не з'явились, від позивача мається заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач повідомлений вчасно та належним чином про розгляд справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних доказів у матеріалах справи. В зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. ст. 169, 197 ЦПК України у відсутність сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2011 року Публічне акціонерне товариство «Акцент- Банк» надав гр. [PERSON] (надалі - Відповідач) у тимчасове користування грошові кошти (надалі - Кредит) в сумі 45000,00 грн. зі сплатою 0,12 % річних на залишок заборгованості за кредитом. Договором встановлений обов"язок Відповідача, повертати проценти та частину кредитної заборгованості, щомісяця, відповідно до Графіку погашення заборгованості. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином. Станом на 16.08.2013 року загальна сума заборгованості складає 371274,05 грн., в тому числі заборгованість по кредиту: 43751,35 грн., 76,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 24300 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 284990,04 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також шрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина): 17655,91 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Позичальник (Відповідач) зобов"язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що Позичальник (Відповідач) зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок Позичальника (Відповідача) повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. За даних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь позивача в розмірі 3441,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

03.09.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 12.04.1980, від якого не мають неповнолітніх дітей. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, у поданій заяві позовні вимоги визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд\~ доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 12.04.1980. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому\~\~слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не\~ суперечить закону та не\~ порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий\~ збір покладається на сторони пропорційно розміру\~ задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

03.09.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 19.05.2015 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинилися з січня 2020 року, спільного господарства вони не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивачка у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з\~викладеного,\~суд вбачає\~за можливе\~розглянути справу\~по суті\~за відсутності\~належним чином\~повідомлених про\~час та\~місце розгляду\~справи сторін. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 19.05.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єланецького районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №23. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

03.10.2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи тим, що його по-батькові згідно паспорту громадянина України, серії [NUMBER], виданого Новотроїцьким РВ УМВС України в Херсонській області 01.07.1997 року [PERSON]. 15.09.2011 року йому було видано Державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] відповідно до якого йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 10,89 гектари, розташована на території Новопокровської сільської ради, Новотроїцького району, Херсонської області. Наразі він вирішив її здати в оренду і звернув увагу , що по-батькові, записане в Державному акті на право приватної власності на землю , не відповідає його по-батькові , яке записане в паспорті, а саме в Державному актів вказано [PERSON], хоча він є [PERSON]. Просить встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Заявник [PERSON] надав до суду заяву згідно якої просить слухати справу без його участі, заяву просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Новопокровської сільської ради Новотроїцького району , Херсонської області в судове засідання надіслали заяву згідно якої просять слухати справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року, ст. 256-259 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] має допущену помилку в написанні по-батькові власника та дійсно належить [PERSON]. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі зазначеного, п. 10, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зі змінами від 25.05.1998 року і

Outcome: approved