Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду, Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] відповідно до якого просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, посилаючись на те, що загальний розмір аліментів, який стягується з нього на утримання дружини [PERSON] перевищує половину його соціальної допомоги, що ставить його у скрутне матеріальне становище, оскільки в останній час він хворіє і потребує постійного лікування, та здійснює догляд за хворою матір'ю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і зіслався на обставини викладені в позові. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивач має можливість сплачувати на утримання своєї дитини та дружини, на даний час у нього інших дітей та інших утриманців немає. Вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, тому просила у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2014 року присуджено до виплати на користь [PERSON] на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно. На підставі рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 березня 2014 року присуджено до виплати на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 182 СК України врахував стан здоров'я і матеріальне становище дитини сторін, яка знаходиться на утриманні матері, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього на утриманні інших дітей та непрацездатних утриманців, дане рішення не оспорювалося, вступило в законну силу, [PERSON] проти даного рішення не заперечував, з апеляційною скаргою не звертався. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України визначений за рішенням суду розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вищевикладене свідчить про відсутність підстав для звернення про зменшення розміру стягнених аліментів. При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру аліментів судом також враховується, що відповідно до норм Сімейного кодексу України розмір аліментів в будь-якому випадку не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує вимоги статті восьмої Закону України "Про охорону дитинства" щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Наявність у нього інвалідності враховувалась при ухваленні рішення від 30 січня 2014 року коли він визнавав вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що перебуває з дитиною на обліку в Хмільницькому туб кабінеті. Також згідно довідки Хмільницької ЦРЛ, встановлено що відповідачка на даний час знаходиться на амбулаторному лікуванні з діагнозом: Хронічний холецистит і потребує лікування. Відповідно до довідки Широкогребельської сільської ради Вінницької області, встановлено, що [PERSON] не працює, перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за інвалідом І групи, батьком - [PERSON], котрий важко хворіє, сліпий, постійно потребує допомоги оскільки в нього ампутована нога, у зв'язку з цим відповідачка несе значні витрати на придбання ліків. За таких обставин, враховуючи, що дослідженими у справі доказами не встановлені підстави, передбачені ст. 192 Сімейного кодексу України, для зменшення розміру аліментів, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище позивача, відсутність у позивача інших неповнолітніх дітей, окрім дочки, суд приходить до висновку, що у задоволенні його позовних вимог слід відмовити, оскільки таке зменшення призведе до порушення прав неповнолітньої дитини та відповідача [PERSON], на утриманні якої знаходяться дитина. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed