Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи - Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, Служба у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради, виконавчий комітет Кам'янець-Подільської міської ради, про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 16.12.2003 р. по травень 2005 р. Після розірвання шлюбу з відповідачем продовжили прожи вати однією сім'єю без укладання шлюбу. Під час проживання однією сім'єю без укладання шлюбу в них народились діти - син [PERSON], [INFO] р. народжен ня, та син [PERSON], [INFO]. 01.07.2010 р. позивачка розірвала стосунки з відповідачем та разом з ді тьми пішла від останнього до своєї житлової квартири [ADDRESS]. 20.04.2011 р. вимушена була виїхати на заробітки за кордон до Італії. На час перебування за кордом, позивачка домовилась з відповідачем, що діти залишаться на його вихованні, а вона в свою чергу буде матеріально утримувати їх. На дану пропозицію відповідач погодився. Кожен рік своєчасно надавала ма теріальну допомогу по утриманню та вихованню дітей, кожного року наві дувала і навідує своїх дітей. За час перебування на роботі за кордоном 27.04.2013 р. одружилась з громадянином Італії [PERSON] та пе рейшла проживати до його маєтку. Від шлюбу з [PERSON] у позивачки [INFO] р. народилась донька [PERSON]. Перебуваючи в лютому 2014 року в м.Кам'янець - Подільському зверну лась до відповідача надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за межі України до Італії на період літніх канікул кожного року, для відпочинку та їх оздоровлення до досягнення кожним з них шістнадцяти річного віку. На її думку такий відпочинок матиме неабияке значення для духовного та фі зичного розвитку її синів. Але, не зважаючи на це відповідач без підставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. Позивачка просить суд винести рішення яким надити дозвіл виїзду з України малолітнім дітям [PERSON], [INFO], та [PERSON] , [INFO] р. на родження для тимчасового відпочинку в Італії на період літніх канікул кожного року для відпочи нку та оздоровлення до досягнення кожним з них шістнадцяти річного віку; надати дозвіл позивачці на оформлення проїзних документів для виїзду малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за кордон без згоди батька. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задоволити. Суду представник позивача пояснив, що позивачка з квітня 2011 р. перебуває за кордоном в Італії де створила нову сім'ю, сини залишилися проживати з відповідачем, щорічно приїжджала в місто, під час відвідування міста неодноразово спілкувалася з дітьми, купувала їм одяг, періодично надсилала кошти відповідачу на утримання дітей; в Італії позивачка проживає в будинку її чоловіка з яким мають спільну дитину; будинок знаходиться на відстані 80 км від моря, спільні з відповідачем діти зможуть разом із позивачкою відпочивати на морі, щоліта оздоровлюватись; позивачка спілкується з дітьми через мережу Інтернет по Скайпу однак відповідач останнім часом забороняє дітям спілкувались із матір'ю. Відповідач та його представник в суді позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Суду відповідач та його представник пояснили, що позивачка з 2011 р. залишила дітей з ним і поїхала на заробітки в Італію, дітей утримує сам, на аліменти позивачку не подавав, певний час вона добровільно надавала допомогу на утримання дітей, з листопада 2013 р. припинила висилати так як поставила вимогу щоб віддав їй дітей, з лютого 2014 р. почала висилати по 50 євро, шантажує його що буде допомагати якщо віддасть їй дітей на літо; станом здоров'я дітей не цікавиться; діти фактично забули позивачку оскільки коли вона їх покинула старшому сину було 4 роки, а молодшому 2 роки; позивачка має намір вивезти дітей за кордон щоб там отримувати соціальну допомогу; вивезення дітей за кордон в чужу країну негативно вплине на дітей та їх розвиток. Представник органу опіки і піклування Кам'янець-Поділської міської ради вважає позов таким, що не підлягає до задоволення оскільки висновком від 03.07.2014 р. який затверджено рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради встановлено недоцільним виїзд дітей за кордон без супроводу батька. Представник служби у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради при вирішенні спору покладається на думку суду. Суду представник пояснив, що дітям потрібні обоє батьків, позивачка має можливість свідкуватися з дітьми під час відвідування України, позивачкою та її представником не надано суду доказів на які кошти будуть утримуватись діти за кордоном, про умови в яких будуть проживати. Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, при вирішенні спору покладається на думку суду. Свідок [PERSON] суду пояснила, що як практикуючий психолог займалася з дітьми сторін, в результаті проведених тестів нею було складено психологічну характеристику дітей та встановлено, що ставлення до мами у дітей нейтральне, вони не відчувають емоційної близості до матері в той же час до батька ставлення позитивне, відмічається емоційна близькість та теплі стосунки, батько виступає для дітей гарантом безпечного середовища. Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, представників третіх осіб, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в шлюбі який був розірваний 12.05.2005 р.(а.с.7). Після розірвання шлюбу сторони продовжували перебувати в фактичних шлюбних відносинах. Під час їх спільного проживання в них народилися діти: син [PERSON], [INFO] р. народжен ня, та син [PERSON], [INFO]. Згідно приєднаних до матеріалів справи копій свідоцтв про народження дітей(а.с.8-9) їх батьками є сторони по справі. В зв'язку з погіршенням сімейних стосунків з відповідачем позивачка виїхала за кордон на роботу, де в Італії 27.04.2013 р. зареєструвала шлюб з громадянином Італійської Республіки [PERSON](а.с. 12). Позивачка має вид на проживання в Італійській Республіці(а.с.14). 04.07.2013 р. у позивачки і [PERSON] народилася донька [PERSON](а.с.17). Діти [PERSON], [INFO] р. народжен ня, та [PERSON], [INFO], залишилися проживати з батьком, перебувають на його утриманні, що підтверджуються актом від 19.04.2012 р.(а.с.73). Позивачка як мати дітей надавала допомогу батькові дітей на їх утримання добровільно, відповідач не звертався до неї з вимогами про сплату аліментів в судовому порядку. Ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Однак, існують певні правила, за якими діти можуть перетинати український кордон. Стаття 313 ЦК України передбачає, що особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду позов задоволенню не підлягає оскільки: відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо можливого вирішення спору про тимчасовий виїзд дітей за кордон, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 746 від 03.07.2014 р.(а.с.148) орган опіки та піклування вважає недоцільним виїзд дітей за кордон без супроводу батька [PERSON]; ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено можливість ухвалення судом рішення на конкретний виїзд, а не на постійні виїзди дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, в той же час позивачка в позовній заяві просить суд надати право дітям на виїзд для відпочинку і оздоровлення щорічно на період літніх канікул до досягнення кожним з них шістнадцятирічного віку при цьому на час розгляду справи малолітній [PERSON], [INFO], не досягнув шкільного віку; в позовних вимогах позивачка не вказує з ким мають діти виїжджати на кордон для тимчасового відповідачку в Італію чи в її супроводі чи в супроводі уповноваженої нею особи, не уточнив цих вимог і її представник в суді; заперечення відповідача та його представника суд вважає обґрунтованими враховуючи малолітній вік дітей, тривале проживання позивачки окремо від дітей, пояснення свідка [PERSON]; позивачкою та її представником не надано суду належних доказів що малолітні [PERSON] та [PERSON] потребують оздоровлення саме в Італії та що позивачка здатна забезпечити їх на час перебування в Італії житлом та коштами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed