overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом в грудні 2015 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 квітня 2016 року було вирішено позов задовольнити, проте у цьому рішенні не було вирішено питання щодо судового збору, сплаченого [PERSON] за подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 грудня 2015 року про повернення вказаного позову по цій справі, яка в подальшому була скасована вказаним судом апеляційної інстанції. Представник позивачів [PERSON] подав заяву щодо винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про відшкодування шкоди, в якій просив стягнути на користь [PERSON] з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» судовий збір у сумі 275 грн. 60 коп. - за подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 31 грудня 2015 року про повернення вказаного позову по цій справі, яка в подальшому була скасована вказаним судом апеляційної інстанції. Проаналізувавши вказані вимоги та їх обгрунтування, ст.220 ЦПК України, повторно дослідивши наявні матеріали, зокрема, квитанцію про сплату вказаного судового збору [PERSON], суд вважає, що вимоги заяви [PERSON] належить задовольнити частково - ухвалити додаткове рішення по вказаній справі, вирішивши: стягнути на користь [PERSON] з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки саме такий розмір судового збору за подання вказаної апеляційної скарги було встановлено згідно з Законом України "Про судовий збір" станом саме на грудень 2015 року, враховуючи також, що відповідно до ч.1 п.11 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10: розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна позовна заява, інша заява і скарга подані до суду; це стосується, зокрема, і випадків, коли заява про забезпечення позову або доказів, апеляційна чи касаційна скарга подаються пізніше; при цьому ставки судового збору також визначаються розміром мінімальної заробітної плати, встановленої у році, коли позовну заяву, іншу заяву і скаргу було подано до суду.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаним позовом, в якому просив стягнути на користь позивача з відповідача: матеріальної шкоди у сумі 21775 грн.; 2000 грн. - витрат на оплату послуг експерта; у відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначив, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] - поверхом вище над квартирою [ADDRESS], яка належить позивачу, при цьому, 19 жовтня 2017 року цю квартиру [ADDRESS] було залито водою з квартири відповідача [ADDRESS] У письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.60). Проаналізувавши наведені дані, всі матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено як належність відповідачу квартири [ADDRESS], так і твердження, що [PERSON] проживає (проживала) в квартирі [ADDRESS] Так, відповідно до положень ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч.4 та ч.5 ст.319, ст.322 ЦК України: власність зобов"язує; власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить; власник не може використовувати право власності на шкоду правам інших осіб. Згідно з положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Проте, згідно з листом Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 11.05.2018 року вказана квартира [ADDRESS] не приватизована, при цьому, у вказаній квартирі зареєстровано проживання чотирьох осіб, серед яких відсутня [PERSON] (а.с.52). Отже, з наявних доказів вбачається, що [PERSON], в тому числі, станом на 11.05.2018 року не є власником квартири [ADDRESS] При цьому, в акті про залиття від 23.10.2017р. квартири [ADDRESS], також відсутні дані щодо проживання відповідача в квартирі [ADDRESS], а також у вказаному акті не зазначено хто саме здійснив самовільне втручання до крана стравлення повітря (в тому числі, відсутнє посилання на відповідача і в цьому контексті), про яке в ньому йдеться як про причину вказаного залиття (а.с.7). Крім того, у свідоцтві про право власності від 24 вересня 2007 року зазначено, що вказана квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності у рівних долях трьом особам, серед яких є і позивач, проте у позові відсутнє обгрунутвання, зокрема щодо правових підстав вимоги про відшкодування усієї шкоди лише на користь позивача. Враховуючи викладене, суд вважає, що належить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 640 грн. належить зарахувати в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача про стягнення боргу. Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій зазначив, що відповідач повинен був виконати своє грошове зобов'язання та повернути позивачу отримані в борг кошти до 01.05.2014 року чого ним зроблено не було. В зв'язку із цим позивач припускає, що відповідач відчужить належне йому нерухоме майно, що призведе до неможливості виконання можливого рішення суду чи його утруднить, тому просив накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить відповідачу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно із ч.2 ст.152 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Зважаючи на те, що заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях, та крім того позивачем не надано суду достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду. Крім того позивач не надає відомості, які б дали суду змогу ідентифікувати майно, на яке він просить накласти арешт, що також є підставою для відмови в задоволенні його заяви. З огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтована. Таким чином, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій зазначив, що договори про надання споживчого кредиту за №096-2008-1615 та за №096-2008-1616 від 22.05.2008 року не відповідають вимогам чинного законодавства, містять несправедливі умови, положення договорів надають значну перевагу відповідачу позбавляючи позивача значного обсягу прав, встановлюючи жорсткі обов'язки та відповідальність для позивача. Посилаючись на те, що позивач вважає дані кредитні договори недійсними та такими, що порушують права споживача, просить суд, в рамках забезпечення позову призупинити дії кредитного договору за №096-2008-1615 від 22.05.2008 року та кредитного договору за №096-2008-1616 від 22.05.2008 року до моменту вирішення судового спору за даною позовною заявою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч.2 ст.152 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Зважаючи на те, що заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях, та крім того позивачем не надано суду достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду, у зв'язку чим суд не вбачає підстав для вжиття заходів для забезпечення позову. З огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову не обґрунтована. Таким чином, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду 09.09.2014 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 004-16090-301112 в сумі 9153, 60 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] згідно з договором отримав кредит в ПАТ «Дельта Банк», правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «[PERSON]». [PERSON] порушив умови даного договору, не вносив своєчасно коштів на погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 9153,60 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з»явився, надав суду заяву з проханням слухати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він сплатив боргу в повному обсязі на підтвердження чого додав до матеріалів справи копію квитанції . Суд, вислухавши відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити по таким підставам. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором № 001-16052-231112 від 30.11.2012 р. отримала кредит в ПАТ "Дельта Банк" ( а.с.3-5) Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору і відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно квитанції №37752804 від 21.07.2014 року сплачено кошти в сумі 10\~159,00 грн. на карт. рахунок №26251907313973 згідно договору №004-16090-301112 від 30.11.2012 року. Вивчивши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що вимоги банку є безпідставними та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду 23.10.2013 року з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н в сумі 10 000, 00 грн., посилаючись на те, що відповідач [PERSON] згідно з договором отримав кредит в ПАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] порушив умови даного договору, не вносив своєчасно коштів на погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 22371,59 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати в сумі 229, 40 грн. В судове засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позову та прохав застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] згідно з договором №б/н від 31.07.2006 р. отримав кредит в ПАТ КБ "Приватбанк" у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік насуму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки( а.с.7-11). Відповідно до п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Відповідно до п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, строк погашення Кредиту в повному об»ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Згідно цих умов остаточний та повний розрахунок мав бути здійснено до 31 липня 2007 року. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позов до суду 23.10.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідача в судовому засіданні просив суд застосувати строк позовної давності. Згідно ст.267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача не представив жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності. Відповідач наполягав на застосуванні строку позовної давності до виниклих правовідносин. Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду до відповідачів з позовом, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість по кредитному Договору №LVDRAK00510014 від 06.06.2015 року в розмірі 678521.01 та судові витрати. В обґрунтування таких позовних вимог, покликається на те, що 06.06.2015 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №LVDRAK00510014 на суму 148155 грн. до 07.06.2010 року із сплатою відсотків в строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Разом з тим, між позивачем та ТзОВ " Полонина" було укладено договір поруки, згідно яким поручитель поручаються перед кредитором за належне виконання вказаного кредитного договору. Поряд з цим, відповідачі взятих на себе кредитних зобов'язань не виконували, у зв'язку з чим станом на 08.05.2016 року виникла заборгованість в розмірі 678521,01 грн., з яких : 78135,79 грн. - заборгованість по кредиту; 198878,77 грн.- заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7061,25 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 394445,20 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Представник позивача, в судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій просить слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, не повідомивши причин, хоча повістка їм була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 25.08.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем по справі було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Незважаючи на взяті на себе за договором зобов'язання, [PERSON] належним чином не виконує умови договору, у зв'язку із чим станом на 13.01.2019 року заборгованість по кредиту становить 24936,37 грн. Оскільки погасити заборгованість в добровільному порядку відповідач відмовляється, позивач просить стягнути дану суму з відповідача, а також судові витрати. Представник позивача подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, а позов просить задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 46). Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Враховуючи дану обставину і наявність згоди представника позивача на розгляд справи в заочному порядку суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що зобовязання відповідач за договором кредиту не виконує. У судове засідання представник позивача не зявився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач та його представник у судове засідання з'явилися, заперечили проти позову та пояснили, що заборгованість перед банком погашена. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження та позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 жовтня 2006 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11065839000, відповідно до якого останній отримав в кредит кошти у розмірі 49000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,8 % річних на строк до 26.10.2017 року. Станом на 18 листопада 2015 року розмір заборгованості склав: заборгованість по процентам 31511,83 дол. США., за пенею 13909 грн., а саме:29750,44 дол. США заборгованість за кредитом в тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1944,40 дол.США за строк з 10.03.2015 року по 18.11.2015 року; 1761,39 дол. США прострочена заборгованість за процентами за період з 10.04.2015 по 12.11.2015 року; 7952,60 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом на строк з 14.03.2015 року по 18.11.2015 року; 5957,23 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 14.03.2015 року по 18.11.2015 року. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором; розрахунком заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З даних довідки ПАТ «УкрСиббанк» №64-10/267 від 15 серпня 2017 року підтверджується відсутність заборгованості за кредитним договором №11065839000 від 27.10.2006 року. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про відсутність заборгованості відповідача перед банком тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed