Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

09.12.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів, який стягується з [PERSON] на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 17.11.2012 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦС Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області. Сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають у [ADDRESS] разом із матір`ю. 12.10.2016 року рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області шлюб між ними розірвано. Діти залишилися проживати разом із матір`ю. 13.02.2017 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з [PERSON] на користь неї на утримання дітей були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.10.2016 року. В зв`язку з тим, що на даний час розмір аліментів в сумі 500 грн на кожну дитину - [PERSON] та [PERSON] є мізерним, недостатнім для їх повноцінного утримання, харчування, лікування і їх розмір не може забезпечити гармонійного розвитку її малолітніх дітей та на підставі ст.ст. 181, 192 СК України прохає збільшити розмір аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісяця. Що стосується вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] зазначає про те, що фактично з початку 2016 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, протягом трьох років з дітьми бачився два рази, останній з яких був влітку 2018 року, не займається їх вихованням, не цікавиться їх життям, здоров`ям, не підтримує морально та матеріально, має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 45244,41 грн. Діти проживають разом із нею, син [PERSON] з 2017 року відвідує Лубенську ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 Лубенської міської ради Полтавської області. Згідно Акту від 18.10.2019 року батько [PERSON] участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , учня 3-Б класу не бере, жодного разу не відвідав навчальний заклад, не цікавився успіхами дитини. Дочка [PERSON] відвідує Лубенський дошкільний заклад № 9 «Берізка», батько [PERSON] до дошкільного закладу жодного разу не з`явився, життям доньки не цікавиться, не відвідує батьківські збори, участі у вихованні дочки не бере. Крім того, під час розгляду в суді позову про стягнення аліментів з відповідача, [PERSON] розповсюджував інформацію, що він не являється батьком дитини, подавав зустрічний позов до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області щодо оспорювання батьківства, але судово - генетична експертиза не була проведена в зв`язку з не явкою [PERSON] до ДНДЕКЦ МВС України для відбору зразків його біологічного матеріалу. Розповсюдження даної інформації негативно впливає на психологічний стан дітей. Враховуючи те, що відповідач не піклується про дітей, їх вихованням не займається, фактично з ними не бачиться, не цікавиться дозвіллям, здоров`ям, матеріальної допомоги на утримання не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з метою їх соціального захисту позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні відмовилася від позовної вимоги, щодо збільшення розміру аліментів на утримання дітей. В іншій частині [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Пояснила, що відповідач ухиляється від виховання дітей, аліменти не сплачує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо позбавлення його батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей категорично заперечував, дав пояснення, які виклав у своєму відзиві на позовну заяву, а саме вказав, про те, що [PERSON] виклала обставини в позові, які є надуманими, оскільки винуватцем всіх подій, якими вона обгрунтовує свої вимоги є позивачка. Під час їх спільного проживання у дітей були створені всі умови для проживання та їх розвитку, вони мали квартиру та приватний будинок у м. Переяслав. У вихованні дітей брала участь і його мати, яка всіляко допомагала їм. Вони мали належні матеріальні статки, що давало можливість надавати дітям належний фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний та соціальний розвиток. Він звертався до органу опіки та піклування щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, однак вони позитивних результатів не дали. Позивачка постійно змінювала адресу проживання. Він надсилав кошти на утримання дітей, але поштові відправлення повернулися. Крім того, вказує на те, що позивачка без його відома забрала дітей, приховувала місце їх перебування від нього, навмисне не виходила на зв`язок із ним. При зверненні до відділу поліції з питанням розшуку дітей, йому було повідомлено, що вона проживає в с. Вили Лубенського району Полтавської області, але при звернені до її батьків, вони йому повідомили, що вона там не проживає, місце її проживання вони не знають. Від сплати аліментів він не відмовлявся, але дії позивачки по приховуванню дітей не давали йому можливості їх сплачувати, а також спілкуватися з ними. Із позову він дізнався місця навчання дітей, приїжджав до доньки в садочок, а у сина в школі був карантин і він не зміг його побачити. Він привіз сину у подарунок ноутбук і дуже сподівається, що хоча б сьогодні його побачить. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення його батьківських прав. Представник Служби у справах дітей Лубенської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання позовні вимоги підтримали, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він разом з відповідачем п`ять разів приїжджав до м. Лубни з метою відвідування дітей. Одного разу [PERSON] зміг побачити дітей, коли вони знаходились в будинку батьків [PERSON] . Іншого разу, коли батьки [PERSON] сказали, що дітей в них немає, [PERSON] не бажає щоб він бачив дітей, де діти знаходяться вони не знають і номер телефону [PERSON] вони не дадуть, вони поїхали до міської ради до опікунського відділу, звідки їх направили до поліції. В поліції [PERSON] писав заяву щодо встановлення місця знаходження своїх дітей. Приблизно два міясці тому, коли [PERSON] дізнався який дитячий садочок відвідує його донька, вони поїхали до неї разом із бабусею і знайомою [PERSON] , яка є психологом. Свідок [PERSON] суду повідомив, що приїжджав разом із [PERSON] до м. Лубни два рази. Перший раз було більше ніж 2 роки тому, вони бачили [PERSON] з якимось молодим чоловіком, який намагався спровокувати конфлікт з [PERSON] . Дітей тоді вони так і не побачили. Другий раз вони заїжджали в с. Вили до батьків [PERSON] , але дітей там не було і вони поїхали до м. Лубни, але і в той день зустріч так і не відбулась. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що в 2019 році після Нового Року [PERSON] попросив його відвезти до м. Лубни для зустрічі з дітьми. Заїхали до будинку батьків [PERSON] , але дітей не побачили. Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно копій свідоцтв про народження: серії [NUMBER] , виданого 27.04.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, [INFO] народився [PERSON] ; серії [NUMBER] , виданого 08.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області, [INFO] народилась [PERSON] ./а.с.9,10/ Батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] , які 12.10.2016 року розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області (справа № 373/1372/16-ц).//а.с.8/ Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 13.02.2017 року, яке набрало законної сили 13.03.2017 року, з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно на кожну дитину , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину починаючи з 05.10.2016 року і до досягнення ними повноліття. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства було відмовлено. Даним рішенням було встановлено, що [PERSON] від сплати аліментів не відмовлявся, позовні вимоги в цій частині визнав, погодився з їх розміром. В його зустрічному позові про оспорюванні батьківства було відмовлено з причини не проведення судово - генетичної експертизи у зв`язку з не явкою позивача для відбору зразків його біологічного матеріалу, а визнання ним позову в частині стягнення аліментів нівелювало його зустрічний позов про оспорювання батьківства. Як убачається з довідок про реєстрацію місця проживання особи № 1132/07-03 від 05.07.2017 року та№ 1133/07-03 від 05.07.2017 року наданих виконавчим комітетом Лубенської ради Полтавської області [PERSON] та [PERSON] з 05.07.2017 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 01-22/30 від 21.10.2019 року наданої Лубенським дошкільним навчальним закладом № 9 «Берізка», [PERSON] , 2014 р.н. відвідує Лубенський ДНЗ № 9 «Берізка» з 2018 року по даний час. За цей період батько, [PERSON] до дошкільного закладу не з`являвся жодного разу, життям доньки не цікавився, не відвідував батьківські збори, участі у вихованні дитини не брав./а.с.23/. Згідно акту № 207 від 18.10.2019 року Лубенської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 [PERSON] , [INFO] проживає по [ADDRESS] , навчається у даному закладі з 2017 року. За період з вересня 2019 року батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, не був присутнім на батьківських зборах. Ні з класоводом, ні з адміністрацією школи ніколи не спілкувався, не цікавився життям школи, класу, успіхами дитини , навчальним процесом. В Акті будинкової комісії зазначено, що по [ADDRESS] в квартирі №59 зареєстровані та проживають з 2017 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Батько [PERSON] проживає в Переяслав - Хмельницькому, у вихованні дітей участі не приймає, зі слів матері матеріальної допомоги не надає. [PERSON] станом на 01.10.2019 року мав заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 45244,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 11618 від 08.10.2019 року, виданим Переяслав - Хмельницьким МРВ ДВС. Як убачається з повідомлення Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 25.09.2019 року, надане [PERSON] , працівниками поліції була опитана [PERSON] , яка повідомила, що не перешкоджає батьку бачитися з дітьми, пояснила, що проживає в с. Вили Лубенського району Полтавської області. При цьому йому було рекомендовано звернутися до органу опіки та піклування по місцю проживання дітей для встановлення часів побачення з дітьми. При цьому на увагу заслуговує той факт, що станом на 25.09.2019 року [PERSON] разом з дітьми проживала не в с. Вили, а в м. Лубни, що підтверджується довідкою № 02-26/367 від 01.11.2019 року, виданою Тарандинцівською сільською радою Лубенського району Полтавської області, згідно якої [PERSON] , [INFO] , з дітьми на території сільської ради не зареєстрована і не проживає. Згідно висновку служби у справах дітей про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] в його поведінці вбачаються нехтування дітьми, що виявляється у неспроможності та небажанні батька забезпечити дітям необхідну підтримку , увагу й відданість та задоволення основних потреб в їжі, одязі, житлі, медичному догляді, освіті, захисті та піклуванні. Громадянин [PERSON] до служби у справах дітей з письмовою заявою про встановлення годин спілкування з дітьми не звертався, про факти створення перешкод у спілкуванні з дітьми з боку матері , яка проживає з ними, не повідомляв. Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] ./а.с.21/ Проаналізувавши висновок органу опіки та піклування щодо необхідності позбавити батьківських прав [PERSON] , суд вважає за необхідне відмітити, що висновок не містить жодної мотивації прийнятого рішення. Він містить загальні посилання на підстави, які зазначено у Пленумі ВСУ та на довідки з закладів, де перебувають малолітні діти, жодних інших підстав, які б мотивували самоусунення від виконання батьківських обов`язків, у висновку відсутні. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч. 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Також суд зважає, що відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Крім того, суд враховує висновок Європейського суду з прав людини, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та ставиться до нього критично, оскільки позивачем не надано жодного доказу винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Не можуть бути достатніми підставами для позбавлення батьківських прав наявність заборгованості по сплаті аліментів, факт того, що діти проживають із матір`ю, та те, що батько не приходив в дошкільний та шкільний навчальні заклади до дітей, тим паче, враховуючи ту обставину, що відповідач мешкає в іншому місті і не знав в яких саме закладах навчаються його діти, як і не знав адресу їхнього місця проживання. Суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач неодноразово вживав заходи для налагодження спілкування з дітьми. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed