Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

02 грудня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по [ADDRESS], Волинської області, яку, в порядку ст. 1268 ЦПК України, прийняв його брат [PERSON], який, в свою чергу, помер [INFO], не оформивши правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем другої черги після смерті свого брата- [PERSON]. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник Зачернецької сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнають. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З довідки виданої виконкомом Зачернецької сільської ради Любомльського району № 436 (а.с.4) вбачається, що згідно запису в погосподарській книзі №2 особового рахунку [NUMBER] за 2011-2015 роки по [ADDRESS] постійно проживала і була зареєстрована [PERSON], яка померла [INFO], разом із матір'ю був зареєстрований [PERSON], який помер [INFO]. Архівним витягом сформованим 07.11.2016 року з рішення №4 сесії Зачернецької сільської ради Любомльського району, Волинської області від 22.12.1999 року стверджується, що [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.5). [PERSON] померла [INFO], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Відповідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки виданої виконкомом Зачернецької сільської ради Любомльського району № 436 (а.с.4) вбачається, що на день смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований разом з нею її син - [PERSON], який є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], відповідно як син останньої, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4), [PERSON] спадщину прийняв в порядку ст. 1269 ЦК України, що вбачається з вищевказаної довідки. [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.3). Таким чином, після смерті останнього відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по [ADDRESS]. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Матеріалами справи доводиться та обставина, що позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON], як брат спадкодавця, що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.4). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавець [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не залишив. [PERSON] у відповідності до ст. 1297 ЦК України в строки передбачені ст. 1270 ЦК України звернувся нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою приватного нотаріуса від 09.11.2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS], Волинської області останньому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.7). Згідно матеріалів спадкової справи №63/2016, інших спадкоємців немає. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З копії техпаспорта вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по по [ADDRESS], Волинської області були побудовані в 1982, 1986, 1983 роках. На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, веранди, літньої кухні, сараю, вбиральні, колодязю, огорожі, які знаходяться по [ADDRESS], Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання. Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідач в своїй заяві позов визнав, що в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер [INFO], а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться по [ADDRESS], Волинської області.

Outcome: approved