Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

02.10.2014 року позивачі звернулися до суду з позовом та просили стягнути з відповідачів на свою користь моральну шкоду в розмірі по 12 500,00 грн. з кожного. Свої вимоги мотивують тим, що внаслідок незаконних дій відповідачів, позивачі зазнали моральних страждань, як власники квартири [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що в період з 2002 ( з моменту заселення) по жовтень 2013 р.р. у квартирі позивачів була відсутня гаряча вода. Численні звернення позивачів до КП «Житло-Сервіс», як балансоутримувача будинку щодо відсутності належного гарячого водопостачання, а саме, у ванній кімнаті текла холодна вода, інколи тепла, рушникосушилка була холодна, залишилися безрезультатними. Посилаються, що у вересні 2013 року з вини відповідачів, їх квартира була залита водою. Під час з»ясування причин та наслідків залиття, КП «Житло-Сервіс» було виявлено, що у квартирі відповідачів встановлено несанкціоноване підключення до загального стояка гарячого водопостачання для підігріву підлоги у ванній кімнаті та встановлено біде. Позивачі вважають, що внаслідок несанкціонованого підключення відповідачів до загального стояка гарячого водопостачання (підігрів підлоги у ванній кімнаті, додатково встановлено біде) відбулося розбалансування системи гарячого водопостачання по будинку, що призвело до того, що у квартирі позивачів в період з 2002 по вересень 2013 р.р. була відсутня гаряча вода. Позивачі зазначають, що внаслідок відсутності гарячої води в їх квартирі, вони зазначали моральних страждань, оскільки їм необхідно було гріти воду на електроплиті, нести витрати по оплаті комунальних послуг, які надавалися неналежної якості та для відновлення своїх порушених прав вони були вимушені звертатися з численними скаргами для з»ясування причин надання гарячого водопостачання неналежної якості, а тому просили стягнути з відповідачів моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 25 000,00 грн. кожному із позивачів. Враховуючи вищевикладене, просили позов задовольнити. Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідачі та представник відповідача-1 в судовому засіданні проти позову заперечували посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначали, що позивачами не надано належних доказів в обґрунтування заявлених вимог. Вважають, що доводи позивачів носять оціночний характер та базуються на припущеннях. Також вважають, що позивачами не надано доказів в обґрунтування розміру моральної шкоди. Представник третьої особи - КП «Житло-Сервіс» в судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, допитавши свідка, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.03.2002 року та довідкою форми № 3 від 26.09.2014 року (а.с.5-6). Позивачами пред'явлено позов до [PERSON] та [PERSON], як власників квартири [ADDRESS]. Разом з тим, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року по справі №2-5361/14 (№760/17078/14-ц) за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: КП «Житло-Сервіс» про відшкодування збитків завданих залиттям, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], що також не заперечувалося відповідачами в суді. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, те, що [PERSON] є одноособовим власником квартири [ADDRESS], встановлено та в порядку ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги пред'явлені до [PERSON] є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Оцінивши матеріали справи у їх сукупності, суд також не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п. 5 даної Постанови вбачається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тобто, згідно з чинним законодавством України, загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення) та причинно-наслідковий зв'язок між шкодою і протиправним діянням . Отже, відповідальність настає лише за наявності вини заподіювача. З листа КП «Житло-Сервіс» №11-02/17 від 16.01.2014 року на який посилаються позивачі в обґрунтування позову вбачається, що при обстеженні квартири [ADDRESS] у вересні 2013 року, було виявлено несанкціоноване підключення до стояка гарячого водопостачання в квартирі [NUMBER], а саме: підігрів підлоги у ванній кімнаті, що приводить до розбалансування системи гарячого водопостачання по будинку та зниження температури води (а.с.83). На думку позивачів, наявні у справі докази, зокрема, вищезазначений лист третьої особи, складені акти позивачів та скарги до третьої особи підтверджують причинно-наслідковий зв»язок між діями відповідача-1 та відсутністю у квартирі позивачів належного гарячого водопостачання. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позивачами не надано суду доказів в підтвердження того, що несанкціоноване підключення до стояка гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] було наслідком відсутності гарячої води в квартирі [ADDRESS] за період з 2002 по вересень 2013 року. Зі змісту листа КП «Житло-Сервіс» вбачається, що балансоутримувачем підтверджено факт несанкціонованого підключення до стояка гарячої води відповідачем-1. Також в даному листі зазначається про те, що це призвело до постійних скарг мешканців на низьку температуру гарячого водопостачання по цьому стояку. Як встановлено в суді та дані обставини не заперечувалися відповідачем-1, що дійсно у її квартирі були здійснено такі роботи та відповідно на підставі попередження від 10.09.2013 року КП «Житло-Сервіс» вказані порушення були усунуті. Разом з цим, суд вважає, що доводи позивачів в обґрунтування поданого позову про те, що саме вказані дії відповідача-1 призвели до відсутності гарячого водопостачання у квартирі позивачів, суд вважає недоведеними належними доказами. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є головним інженером у відділенні №1 КП «Житло-Сервіс» підтвердив, що точної відповіді на те, що несанкціоноване підключення до стояка гарячого водопостачання в квартирі [ADDRESS] було наслідком відсутності гарячої води в квартирі [NUMBER] надати неможливо, т.я. він не є фахівцем. Пояснив, що це можливо було причиною, але чітко дати відповідь на дане питання він не може, оскільки причини можуть бути різні. В судовому засіданні судом на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснено сторонам право заявити клопотання про призначення по справі судової експертизи та роз'яснено наслідки відмови від вчинення таких процесуальних дій. Разом з цим, сторони не скористалися своїм правом та клопотання про призначення експертизи заявлено не було. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що доказів того, що в квартирі позивачів було відсутнє гаряче водопостачання внаслідок винних дій відповідача-1, пов'язаного з несанкціонованим підключенням до загального стояка гарячого водопостачання, суду не надано. Крім того, відповідних двосторонніх актів, в яких зафіксовано температуру води в системі гарячого водопостачання, як і актів, що встановлюють відповідні причини, позивачами та третьою особою не надано. Надані позивачами акти за 2011 рік щодо низької температури гарячого водопостачання, складані мешканцями будинку та не підписані уповноваженою особою КП «Житло-Сервіс», а тому суд не приймає їх як належні та допустимі докази в підтвердження неправомірних дій відповідача-1. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що твердження позивачів в обґрунтування позову місять припущення, які не підтвердженні відповідними доказами у справі. З огляду на викладене, суд вважає, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed