Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

07.11.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2016 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? від усіх видів заробітку та на утримання непрацездатної матері [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів. Однак сімейний стан позивача змінився, оскільки він створив нову сімю та уклав шлюб, від якого 04.10.2017 року народилася дочка [PERSON]. З народженням дочки [PERSON] витрати на утримання сімї значно виросли, його матеріальне становище погіршилося, оскільки після сплати аліментів на утримання дочки [PERSON], непрацездатної матері, молодшої дочки, йому на особисті потреби залишається лише 1/3 частина заробітку. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання зявився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову в звязку з недоведеністю обставин для зменшення розміру аліментів, відсутністю належних доказів в обґрунтування позовних вимог та підстав для задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 10 ЦПК України\~обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приписами\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1\~ст. 183 СК України\~передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів,\~\~визначений\~\~за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Статтею 60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2013 позивач сплачує аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? від усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Також судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду від 18.04.2016 з позивача також стягнуто аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку. З часу винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у позивача змінився сімейний стан, позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Оскільки після ухвалення рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2013 року сімейний стан позивача змінився, є підстави для зменшення розміру аліментів. Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення його матеріального становища після винесення рішення Заводським районним судом м. Миколаєва від 15.04.2013 року про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO]. Оскільки обовязок батьків утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, в судовому засіданні встановлено, що у позивача змінився матеріальний стан, але його дочка від першого шлюбу [PERSON] потребує матеріальної допомоги для повноцінного розвитку, то суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до роз'яснень, наданих у абз. 1, 4 п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial