Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У лютому 2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської областізвернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Дитячий будинок сімейного типу [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач просив суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на користь його дітей в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та стягнути судовий збір. Представник позивача у судовому засіданніпросив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданніпозов визнав. Третя особа позов підтримала. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], є батьком дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.18,21,24). [PERSON] був засуджений вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області № 623/415/13-к від 26.03.2013 року за ст. 185 ч.3 КК України. (а.с.4,5). Мати дітей [PERSON], [INFO], заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області № 610/838/15-ц від 08.04.2015 року позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; рішенням Балаклійського районного суду Харківської області № 610/935/16-ц від [INFO], позбавлено батьківських прав відносно [PERSON]. [INFO]. (а.с.6-10). Малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради влаштовано з 26.06.2015 року на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу [PERSON], де вони перебувають на теперішній час. (а.с.15,16). 11.11.2016 року відповідач був звільнений з місць позбавлення волі та направлений до місця проживання за адресою: [ADDRESS]. (а.с.11). За цей час відповідач не звертався до служби у справах дітей Ізюмської міської ради з заявою про повернення йому дітей для подальшого виховання та спільного проживання. Згідно листа директора Ізюмського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 21.01.2017 року відповідач за соціальним супроводом також не звертався. (а.с.13). Згідно висновку Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ізюмської ради Харківської області 24.01.2017 року комісія вважає за доцільнепозбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], стосовно малолітніх дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.14). В абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують,та ін.),що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць. З вищезазначеного можна зробити висновок про те, що [PERSON] свідомо, умисно нехтував покладеними на нього батьківськими обов'язками та має бути позбавлений батьківських прав, а тому позов слід задовольнити. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved