Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, зазначивши у позові, що 25.03.2014 року [PERSON] та [PERSON], відповідно до п.14 ст. 110 ЦПК України, при альтернативній підсудності, вибрали підсудність та звернулися до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] Про вибір підсудності [PERSON] та [PERSON] указали в резолютивній частині позовної заяви. 10.04.2014 року суддя Ан О.В. винесла ухвалу, якою відмовила [PERSON] та [PERSON] в прийнятті позову до провадження суду та порадила звернутися по підсудності в другий суд, за місцем реєстрації відповідача. 31.07.2014 року ухвала судді Ан О.В. від 10.04.2014 року була скасована Апеляційним судом. 08.08.2014 року суддя Ан О.В. прийняла позов [PERSON] та [PERSON] та призначила справу до розгляду на 10.11.2014 року. 17.12.2014 року суддя Ан О.В. залишила позов [PERSON] та [PERSON] без розгляду. 03.02.2015 року ухвала судді Ан О.В. про залишення позову без розгляду скасована. Відповідач [PERSON] в 2010р. казав [PERSON] та [PERSON], що його невістка Сніжана працює в суді і він через неї купить потрібне йому рішення, а тому радив не звертатися до суду марно. Відповідач вказував, що він з суддею за гроші посадить позивачів до в'язниці. Суддя Ан О.В. вела проти позивачів в 2010 році, по заяві [PERSON], негласну справу, про яку їм стало відомо не від суду, а з листа -погрози виконкому. Суддя Ан О.В. через 6 місяців, на третю заяву [PERSON] та [PERSON], по справі № 2-2520/10, надіслала [PERSON] та [PERSON] копію ухвали про залишення справи без розгляду, щоб позивачу повернули гроші за мито, направила [PERSON] та [PERSON], прокурору і міліції не ухвалу, а лист № 7134 від 23.03.2011р, в якому просила прокурора і міліцію, щоб проти [PERSON] та [PERSON], порушили кримінальну справу. По листу судді Ан О.В. сина, [PERSON], було незаконно притягнуто до відповідальності по ст. 185-3 КУпАП за неповагу до суду. Постанова про притягнення [PERSON] до відповідальності по ст. 185-3 КУпАП скасована. Саксаганський виконком листом від 26.01.2010р. повідомив [PERSON] та [PERSON] про ведення проти останніх справи. З суду про цю справу повідомлень не було. З листа виконкому вбачається, що позов було забезпечено, а самого позову не було. Вища кваліфікаційна комісія суддів України в рішенні від 14.04.2015р. № 645\\дп-15 виклала, що невістка [PERSON] дійсно працювала з суддею Ан О.В По справі № 2 -2520/10 суддя Ан О.В. винесла ухвалу в порядку ст. 119 ЦПКУ. Відповідач повідомив [PERSON] та [PERSON] про те, що він підкупив суддю. Позивачі не стали виправляти недоліки по позовній заяві бо їх не було, і позов було залишено без розгляду. Ухвалу про повернення мита позивачі отримали через 11 місяців на 5 заяву, коли інфляція знецінила гроші та після митарств по визнанню дій суду незаконними. Нова справа [PERSON] та [PERSON] за № 2 -70 \\11 перебуває в суді 6 рік, її веде 8 суддя. Проведено 70 судових засідань, але справу ще не почали слухати. 4 судді, в том числі і суддя Ан О.В., взяли самовідводи. Судді не бажають розглядати справу почату суддею Ан О.В Позивачі вважають, що зазначені дії судді Ан О.В. є незаконними, утримують ознаки коррупції. Також позивач зазначила, що їй було спричинено моральну шкода, яка полягала у перенесених душевних стражданнях, погіршенні стану здоров»я, необхідності пройти медичне лікування, що виникли внаслідок тривалого розгляду справи та незаконних дій судді Ан О.В. Моральну шкоду позивач визначає в розмірі 25000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав на підставах зазначених у позовній заяві. Просив позов задоволити. Суду показав, що 25 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди . Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг судді Ан О.В. від 10 квітня 2014 року позовну заяву було повернуто позивачам [PERSON] та [PERSON] для подання до належного суду. Дану ухвалу було скасовано ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року ухвалу суду від 10 квітня 2014 року як незаконну.Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 08 серпня 2014 року було відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди за завдання легких тілесних ушкоджень та призначено до судового розгляду з порушення передбачених строків на розгляд справи. Справа в наслідок дій судді тривалий час перебувала у провадженні суду без руху та за ухвалою від 17 грудня 2014 року була залишена без розгляду за неявкою позивачів. Справа призначалася суддею до розгляду на дату, на яку позивачі не могли з"явитися і що було судді добре відомо, так як суддя вступила в зговір зі стороною позивача і на його ж користь постановляла ухвали суду, якими порушувала права позивачів на судовий захист. Дана ухвал судді Ан О.В. була скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року та справу повернуто до суду. Також суддею Ан О.В. було порушено адміністративну справу відносно [PERSON] за неповагу до суду. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.07.2011 року, постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 20 червня 2011 року відносно [PERSON], за якою останнього було звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення та обмежилися усним зауваженням скасовано, провадження по справі закрито у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення Вказаними діями судді позивачу, яка є особою похилого віку було спричинено значну моральну шкоду, та завдано шкоду здоров"ю, яку позивачка оцінює в 25000 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявились, надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність. Представник відповідача Державного казначейства України в судове засідання не зявився, належним чином повідомлялися про розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне: 25 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди за завдання легких тілесних ушкоджень (а.с.8-9). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 10 квітня 2014 року позовну заяву було повернуто позивачам [PERSON] та [PERSON] для подання до належного суду (а.с.11). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року ухвалу суду від 10 квітня 2014 року скасовано, а справу передано до Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг для подальшого розгляду (а.с.12). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 08 серпня 2014 року відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди за завдання легких тілесних ушкоджень та призначено до судового розгляду (а.с.10). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 17 грудня 2014 року позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення моральної шкоди за завдання легких тілесних ушкоджень залишена без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а.с.13). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2015 року ухвалу суду від 17 грудня 2014 року скасовано, а справу передано до Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг для подальшого розгляду (а.с.14). Суддя Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг 23.03.2011 року звернулася до Прокурора Саксаганського району та Начальника Саксаганського РВ КМУ УМВС в Дніпропетровській області зі заявою-зверненням для відповідного реагування (а.с.15). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.07.2011 року, постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 20 червня 2011 року відносно [PERSON], за якою останнього було звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення та обмежилися усним зауваженням скасовано, провадження по справі закрито у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення (а.с.16). Відповідно до копії Виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 6600/337 відділення ІВВВ гр. [PERSON], [INFO], поступила в стаціонар 26.08.2014 року та була виписана 10.09.2014 року (а.с.25). Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд враховує, що що незалежність судової влади, її рівність із законодавчою та виконавчою владою є невід'ємними ознаками правової держави, в якій кожен має право на судовий захист своїх прав і свобод. Незалежність судів встановлена в Україні як конституційний принцип організації та функціонування судів з метою забезпечення права осіб на такий захист. Таким чином, реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов'язком держави. Виходячи з того, що незалежність суддів є основною передумовою їх об'єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону. Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «про судоустрій та статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі\~Конституції\~і законів України та на засадах верховенства права. Як вбачається зі змісту статей\~ 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.\~ За ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Однак, застосування цього законодавчого положення можливе у випадку, коли вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Тому, враховуючи вищевказане, суд вважає, що позивачем заявлені вимоги відповідними та допустими доказами не доведені, незаконність дій судді не встановлена вироком суду чи іншим судовим рішенням, позов є таким, що до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed