Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.01.2016 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, в якому, з урахуванням поданої 10.02.2016 р. на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2016 р. про залишення позовної заяви без руху, позовної заяви в новій редакції просила: встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] ; визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом за померлим [INFO] [PERSON] ; визнати недійсними видані 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1289 на 3/8 частини квартири [ADDRESS] , свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1292 на гараж № 4 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: [ADDRESS], свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1295 на кошти (рухоме майно) вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київської області АТ Ощадбанк на рахунку 26354000195192 15210,21 грн., на рахунку № [NUMBER] 1066,15 грн., на рахунку № [NUMBER] 7633,31 грн., на рахунку № Д-01105 88,97 грн., на рахунку № [NUMBER] 95,32 грн., на рахунку № [NUMBER] 4225,60 грн. та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на 3/8 частини квартири [ADDRESS] проведену на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною на ім`я [PERSON] за реєстровим номером 1289, та державну реєстрацію права власності [PERSON] на гараж № 4 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: [ADDRESS] проведену на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною на ім`я [PERSON] за реєстровим номером 1292; визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на гараж № 4 в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на кошти (рухоме майно) вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на рахунку 26354000195192 15210,21 грн., на рахунку № [NUMBER] 1066,15 грн., на рахунку № [NUMBER] 7633,31 грн., на рахунку №Д-01105 10588,97 грн., на рахунку № [NUMBER] 95,32 грн., на рахунку № [NUMBER] 4225,60 грн., в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 28319,56 грн. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування понесених нею судових витрат на сплату судового збору в сумі 7112,40 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, у червні 2006 р. позивач, після закінчення навчання у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій, залишилася жити та працювати в м. Києві. Власного житла в м. Києві позивач не мала, а поселилася у квартирі [ADDRESS] , що належала в рівних долях її двоюрідній бабусі [PERSON] та ії чоловіку [PERSON] , які прийняли позивача у свою сім`ю, як рідну онуку. [PERSON] ставився до позивача як до рідної онуки, вона називала його дідусем та ставилася до нього як до рідного дідуся. Протягом 8 (восьми) років позивач постійно мешкала в квартирі разом з бабусею та дідусем, а після смерті бабусі [INFO] , - з дідусем [PERSON] однією сім`єю, як їх онука. Як вказує позивач, вони з дідусем вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Разом підтримували квартиру у належному для проживання стані, несли витрати на утримання квартири, робили ремонти, купували побутову техніку для спільного користування. Разом проводили свята. Позивач прибирала у квартирі, прала білизну, готувала їжу, купувала продукти для всієї сім`ї. Бабуся була інвалідом, пересувалася на інвалідній колясці, дідусь в силу похилого віку також мав проблеми зі здоров`ям, особливо з зором та слухом. Позивач підтримувала, доглядала бабусю та дідуся, піклувалася за ними, придбавала ліки та інші засоби необхідні для лікування та покращення стану їх здоров`я. Позивач зазначає, що після смерті бабусі [INFO] , вона отримала у дар ј частину квартири на підставі договору дарування від 06 вересня 2011 р. та 11 жовтня 2011 р., та зареєструвала своє місце проживання в квартирі, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 52288638 від 29.01.2016 р. та копією паспорту. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 19 січня 2014 р. Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після його смерті залишилася спадщина, яка складалася з такого майна: - 3/4 частини квартири [ADDRESS] ; - [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: [ADDRESS]; - грошові кошти всього в сумі 28319,56 грн., а саме - вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на рахунку 26354000195192 - 15210,21 грн., на рахунку № [NUMBER] - 1066,15 грн., на рахунку № [NUMBER] - 7633,31 грн., на рахунку №Д-01105 - 10588,97 грн., на рахунку № [NUMBER] - 95,32 грн., на рахунку № [NUMBER] - 4225,60 грн. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, враховуючи те, що позивач проживала з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому вона вважає, що є спадкоємцем четвертої черги після померлого [INFO] [PERSON] . Саме тому, вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бровченко Марини Олександрівни з заявою про прийняття спадщини. Однак, приблизно за два роки до своєї смерті, [PERSON] познайомився з [PERSON] , яка стала приходити до дідуся десь раз на тиждень, та певний час вони проводили разом. 23 березня 2012 р. [PERSON] склав заповіт, посвідчений 23 березня 2012 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 5-339, яким заповів 1/2 частину квартири від належних йому 3/4 частини, - [PERSON] . Даним заповітом все спадкове майно охоплено не було. Частина спадщини, що не охоплена заповітом складається з такого майна: - 3/8 частини квартири [ADDRESS] (вартістю 440000,00 грн.; - [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: [ADDRESS] (вартістю 50000,00 грн.); - грошові кошти всього в сумі 28319,56 грн., а саме - вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на рахунку 26354000195192 - 15210,21 грн., на рахунку № [NUMBER] - 1066,15 грн., на рахунку № [NUMBER] - 7633,31 грн., на рахунку №Д-01105 - 10588,97 грн., на рахунку № [NUMBER] - 95,32 грн., на рахунку № [NUMBER] - 4225,60 грн. Позивач посилається на те, що відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2014 р. у справі № 759/9903/14-ц було визнано факт родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] для прийняття спадщини за законом п`ятої черги спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вказує позивач, вона прийняла спадщину після померлого [INFO] [PERSON] та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Отже, позивач, як спадкоємець за законом четвертої черги, одержала право на спадкування на все спадкове майно, що не охоплене заповітом, а відповідач [PERSON] , як спадкоємець за законом п`ятої черги не одержала права на спадкування. Однак, 20 листопада 2014 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко Марина Олександрівна видала [PERSON] як спадкоємиці за законом п`ятої черги після померлого [INFO] [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на неохоплену заповітом частину спадщини, а саме: - свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1289 на 3/8 частини квартири [ADDRESS] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 17367906 від 20.11.2014 р.; - свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1292 на [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: [ADDRESS] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 17370524 від 20.11.2014 р.; - свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1295 на грошові кошти (рухоме майно) вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на загальну суму 28319,56 грн. При цьому, позивач вказує, що зі слів самого відповідача їй відомо, що [PERSON] зняла всі кошти на загальну суму 28319,56 грн. з рахунків [PERSON] в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київської області АТ Ощадбанк. За викладених вище обставин та приписів закону, позивач вважає, що відповідачем [PERSON] порушено право позивача на спадкування щодо вищевказаного спадкового майна, яке не охоплене заповітом, а усі свідоцтва на право на спадщину за законом, видані на ім`я відповідача 20 листопада 2014 р., мають бути визнані недійсними зі скасуванням проведеної на підставі цих свідоцтв державної реєстрації права власності відповідача на 3/8 частини квартири та на гараж, що стало підставою для звернення до суду із зазначеною позовною заявою за захистом своїх прав. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Шевченко Л.В. від 11.02.2016 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Міністерство юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.03.2016 р., постановленою на місці та занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бровченко Марину Олександрівну. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.09.2016 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 23.11.2016 р., постановленою на місці та занесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача в судовому засіданні в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані письмові докази. Відповідач [PERSON] та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позову, з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просили відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки позивачем жодним чином не підтверджено ані факту родинних відносин з [PERSON] , ані факту проживання однією сім`єю з ним не менше п`яти років. При цьому, відповідач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] та, у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, прийняла спадщину після смерті свого троюрідного брата. Представник третьої особи Міністерства юстиції України в особі Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бровченко М.О. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Сергієнко Т.М. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, наданих суду, оскільки позивачем не підтверджено факту постійного проживання та ведення спільного господарства з [PERSON] однією сім`єю протягом п`яти років до дня його смерті. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, пояснення відповідача та представника відповідача, пояснення третьої особи та її представника, врахувавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.10.1993 № 3408, виданого Органом приватизації Жовтневої районної держадміністрації м. Києва, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях належала квартира загальною площею 61,62 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30.10.2007 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за № 8-2026 посвідчено заповіт [PERSON]., відповідно до якого спадкоємцями 1/2 належної їй частини квартири, зазначено [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частку спадщини кожен (тобто на 1/4 частини квартири ). Згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 14.10.2010 р., [PERSON] померла [INFO] . Згідно договору дарування від 06 вересня 2011 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., за реєстровим № 8-2362, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (позивач), остання отримала у дар 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був іншим співвласником 3/4 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 жовтня 1993 року № 3408 та на підставі свідоцтва про право власності за заповітом, виданого 12 квітня 2011 року П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-918, після смерті [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 19.01.2014 р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складаєся з наступного майна: - 3/4 частини квартири [ADDRESS] ; - [NUMBER] в обслуговуючому кооперативі (Солом`янській район) «Зірка-1», адреса гаражного кооперативу: [ADDRESS]; - грошові вклади в ТВБВ № 10026/099 Філії-Головне управління по м. Києві та Київській області АТ Ощадбанк на загальну суму 28319,56 грн. Судом встановлено, що [PERSON] за життя було складено заповіт, посвідчений 23.03.2012 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-339. Відповідно до Заповіту, посвідченого 23.03.2012 р. П`ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 5-339, померлий [PERSON] заповів на ім`я [PERSON] , 1/2 частину від належних йому на праві власності 3/4 частин квартири [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду від 16 жовтня 2014 p. встановлено факт родинного зв`язку між [PERSON] та [PERSON] , який є троюрідним братом [PERSON] , для прийняття спадщини за законом п`ятої черги спадкування після померлого [INFO] [PERSON] 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/8 частин квартири [ADDRESS] , реєстровий №1286. 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/8 частин квартири [ADDRESS] , реєстровий №1289. 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на [NUMBER] в ГБК «Зірка-І», який розташований по [ADDRESS] Чернишевського, 37 в місті Києві, реєстровий №1292. 20 листопада 2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко Мариною Олександрівною видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади АТ «Ощадбанк», в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та в ПАТ «Брокбізнесбанк», реєстровий №1295. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи №1/2014, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бровченко М.О., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Міністерство юстиції України в особі ГТУЮ у м. Києві, приватний нотаріус КМНО Бровченко М.О., [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, позивач [PERSON] посилається на те, що протягом 8 років (починаючи з червня 2006 р.) вона постійно проживала в квартирі [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , а після смерті бабусі [INFO] , - з дідусем [PERSON] однією сім`єю, як їх онука. У зв`язку з чим просить, зокрема, встановити факт її постійного проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнати її спадкоємцем [PERSON] четвертої черги за законом. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, предметом доказування у рамках цієї справи є 5-річний строк перед відкриттям спадщини. Відповідно для визнання спадкоємцем четвертої черги за законом [PERSON] повинна довести своє спільне проживання з [PERSON] як членів сім`ї з січня 2009 р. по січень 2014 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормами ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю позивача [PERSON] з [PERSON] , є необхідність для отримання спадщини, оскільки визнання факту проживання вказаних осіб однією сім`єю не менше п`яти років до дня відкриття спадщини автоматично призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України. Отже встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги. Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З наведеного положення випливає одна з основних ознак сімейних відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 11.10.2011 року зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , та є власником 1/4 частини на підставі договору дарування від 06 вересня 2011 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В. Так, згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки позивач до 30.06.2006 року навчалася в Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій. З 01.11.2007 року по 30.09.2014 року позивач працювала в TOB «Хай Проджект». В особовій картці, оформленій в ТОВ «Хай Проджект» 16 квітня 2007 р., позивач вказувала свою домашню адресу: [ADDRESS] . Також цю адресу, як свою домашню адресу, позивач зазначала в усіх договорах, які вона укладала як у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, так і договорів, які позивач укладала з банками, страховими компаніями та турагентствами протягом 2007- 2013 років. Із копій конвертів та вітальних листівок від 28.12.2006, 12.06.2007, 04.06.2008, 16.12.2010, вітальної листівки 2010 року, конвертів та відповідних листів від 10.09.2009, 09.06.2009, 12.04.2009, 20.08.2008, 20.08.2007, 20.04.2007, 06.04 2007, вбачається, що протягом 2006 - 2010 років позивач отримувала поштову кореспонденцію на адресу: [ADDRESS] . Разом з тим, суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що жоден з доказів, наданих позивачем, не підтверджує факту постійного проживання Є,...однією сім`єю та ведення спільного господарства позивача [PERSON] та [PERSON] протягом п`яти років до дня його смерті, участі у їх спільних витратах, спрямованих на забезпечення життя сім`ї для якої характерним є також наявність взаємних прав та обов`язків, виходячи з наступного. Так, щодо копій товарних чеків на придбання медикаментів від 19.11.2013, 26.07.2013, 09.03.2013, 08.03.2013, 03.02.2013, 17.09.2012, 12.10.2012, 24.03.2011, 28.02.2011, 13.11.2010 - вони не містять інформації про особу покупця, а також відсутні підтвердження, що дані препарати вживав [PERSON] , чи що вони були йому рекомендовані до вживання. На товарних чеках міститься відповідна печатка з назвою організації та розташуванням її в м. Вишгороді. Товарний чек і накладна від 08.02.2010 про придбання та доставку за адресою: [ADDRESS] , розкладного дивану «Сканді», не є безперечним доказом ведення [PERSON] та [PERSON] спільного господарства чи бюджету. Надані позивачем копії виписок ПАТ «Банк Русский стандарт», договір на проведення рекламної компанії від 29.11.2013, кредитний договір зі страхуванням життя позичальника від 23.05.2011, договір на туристичне обслуговування з додатками від 15.03.2011, договір банківського мультивалютного рахунку від 13.09.2010, договір про розміщення реклами від 07.07.2009, договір на проведення рекламної компанії від 01.04.2008, кредитний договір від 16.06.2007, договір добровільного страхування життя від 16.06.2007, заява на укладення договору страхування від 16.12.2006, в яких стороною виступає [PERSON] , та в яких вказується як адреса її проживання: кв. [ADDRESS] , жодним чином не доводять факту її проживання з [PERSON] спільно як членів сім`ї. Копії товарних чеків та гарантійних талонів на придбання пилососу (від 11.10.2006), комбайну та сковороди (від 22.12.2006, праски (від 30.08.2006) виходять за часові рамки предмета доказування, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Копії товарних чеків та гарантійних талонів на придбання чайника, йогуртниці, ламп, біомасажера, м`ясорубки, подані на підтвердження ведення [PERSON] з [PERSON] спільного господарства та бюджету є сумнівними, оскільки дані документи не містять відомостей про особу покупця, виникає сумнів належності цих чеків саме позивачу. При цьому, позивачем [PERSON] не надано жодного доказу про те, що ці товари придбавались за рахунок коштів її з [PERSON] спільного бюджету. Також, не надано доказів, що зазначені речі купувались у квартиру [ADDRESS] , та доказів, що [PERSON] ними користувався. При цьому, з документів, наданих суду відповідачем, а саме копії квитанцій про оплату житлово- комунальних послуг за період часу з 2011 по 2014 роки, копії договору про надання послуг, про приєднання, актів встановлення приладів обліку ХВП та ГВД, акту звірки, вбачається, що всіма питаннями по утриманню квартири займався виключно [PERSON] . Він здійснював платежі, особовий рахунок був відкритий на ім`я [PERSON] . В матеріалах справи міститься також копія заказу-наряду від 04.01.2011, яка свідчить, що замовником послуги з виготовлення та встановлення металевої двері у внутрішній кімнаті квартири був [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що у квартирі [ADDRESS] було встановлено металеві вхідні двері, а через деякий час, 05.01.2011, на замовлення [PERSON] встановлено металеві двері до його жилої кімнати. Позивач стверджувала, що 2007 року особисто замовила встановлення металевих вхідних дверей, та надала в якості доказу копію комерційної пропозиції КМЗЗ №2 TOB «Київський монтажно - заготівельний завод № 2» від 04.07.2007 № 21/07. Проте, це не є беззаперечним доказом, оскільки комерційна пропозиція не створює прав та обов`язків для сторін. Стверджуючи, що така угода була виконана, [PERSON] , як замовник, не пред`явила суду копії документів про оплату послуги з виготовлення та встановлення дверей. Таким чином, відсутні переконливі докази, що металеві вхідні двері, які на даний час стоять у квартирі за адресою: [ADDRESS] , встановленні КМЗЗ № 2 внаслідок прийняття вищезгаданої комерційної пропозиції. До суду надано листи, які адресувались [PERSON] H. та [PERSON] , проте не надано жодної їх відповіді. Така одностороння з боку матері позивача переписка не може бути достатнім доказом для доведення обставин справи. Характер листів свідчить про наявність певних відносин у [PERSON] з [PERSON] , а не з [PERSON] . Так, допитана в судовому засіданні як свідок, позивач [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] був її двоюрідним дідусем, а [PERSON] - її двоюрідною бабусею. В 2001 - 2006 р.р. під час навчання в Університеті, вона декілька разів приїздила до бабусі [PERSON] . У червні 2006 р. після закінчення навчання у Державному університеті інформаційно-комунікаційних технологій, вона залишилася жити та працювати в м. Києві. Оскільки власного житла вона не мала, то поселилася у кв. [ADDRESS] , яка належала на праві власності в рівних долях її двоюрідній бабусі [PERSON] та її чоловіку [PERSON] , які прийняли її у свою сім`ю як рідну онуку. Після чого, вона постійно мешкала в квартирі разом з бабусею та дідусем. В 2007 р. вона встановила в квартирі вхідні двері та придбала побутову техніку. Кв. [ADDRESS] , вона завжди вказувала як свою домашню адресу. [INFO] бабуся [PERSON] померла, після чого, вона почала проживати разом з дідусем [PERSON] однією сім`єю. Після смерті бабусі, вони з дідусем [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, проводили разом свята. Разом підтримували квартиру у належному для проживання стані, несли витрати на утримання квартири. В 2010 р. вона замінила у квартирі шпалери, зробила ремонт, придбала диван. Також вона купувала ліки для дідуся та замовила слуховий апарат. У квартирі [ADDRESS] , вона зареєстрована 11.10.2011 р. Також у квартирі зареєстрований її брат - [PERSON] , з 14.03.2006 р. Згідно договору дарування від 06.09.2014 р., посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Гриценко О.В., за реєстровим № 8-2362, її мати - [PERSON] подарувала 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дідусь [PERSON] помер [INFO] . Відповідача [PERSON] вона знала, остання почала з`являтися у дідуся в квартирі з 2012 р., приходила приблизно один раз на тиждень, та певний час вони проводили разом. 16.01.2014 р. вона поїхала на свята провідати родину у с. Гоголів Броварського р-ну Київської області. До м. Києва планувала повернутись 19.01.2014 р. 19.01.2014 р. їй зателефонувала [PERSON] та повідомила, що дідусь помер. Всі витрати на поховання дідуся оплатила [PERSON] . Після смерті дідуся вона звернулася до приватного нотаріуса КМНО Бровченко М.О. з заявою про прийняття спадщини. Після чого, дізналася про наявність заповіту, складеного 23.03.2012 р. [PERSON] , яким останній заповів Ѕ частину квартири від належних йому ѕ частини, [PERSON] . Даним заповітом все спадкове майно охоплено не було. Допитана в судовому засіданні як свідок, позивач [PERSON] суду вказала на ту обставину, що [PERSON] почала приходити до дідуся приблизно за два роки до смерті. До 2011 р. вона не чула про [PERSON] . Також зазначила, що підтвердженням факту проживання однією сім`єю з дідусем [PERSON] є також те, що вони разом сплачували житлово-комунальні послуги (в т.ч. телефон, домофон). З грудня 2011 р. її мати - [PERSON] здійснювала грошові перекази на ім`я [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є засновником ТОВ «Хай Проджект», де працювала позивач з 2007 р. по 2014 р.р. Вказала, що їй відомо ту обставину, що позивач [PERSON] проживала у бабусі та дідуся за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] також зазначила, що вона підвозила позивача додому та бувала у неї в гостях в 2007-2008 р.р. Позивач їй розповідала про те, що у неї з дідусем та бабусею добрі сімейні відносини. Бабуся позивача була інвалідом та пересувалася на візку. Також, зі слів позивача, їй відомо, що в квартирі позивач замінила двері та купувала побутову техніку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є її сусідкою. В даному будинку вона проживає з 1973 р. Свідок зазначила, що у кв. [ADDRESS] проживали [PERSON] з дружиною [PERSON] . Відповідача [PERSON] вона не знала. Позивач [PERSON] є онукою [PERSON] та [PERSON] . Після закінчення навчання в університеті, позивач [PERSON] почала постійно проживати разом з [PERSON] та [PERSON] . Свідок зазначила, що [PERSON] була інвалідом, позивач [PERSON] допомагала по господарству. При цьому, свідок повідомила, що була у квартирі не часто, а тільки коли її звала [PERSON] . Остання померла в 2010 р., а через три роки помер [PERSON] . Похованням [PERSON] займалась родина позивача. Водночас, свідок зазначила, що бачила [PERSON] на річниці з дня смерті [PERSON] , та що вона приходила готувати [PERSON] їжу, що саме вона займалась похованням [PERSON] , що вона виявила [INFO] що [PERSON] помер. Допитана в судовому засіданні як свідок, відповідач [PERSON] повідомила суду про те, що вона є троюрідною сестрою [PERSON] та пам`ятає його з дитинства. [PERSON] у віці 33 роки одружився з [PERSON]. Кв. [ADDRESS] в [ADDRESS] , належала їм на праві власності в рівних долях. У 2011 р. вона випадково зустрілася з [PERSON] на кладовищі, він розповідав, що йому важко після смерті дружини, що тільки сусіди приносять йому продукти, а так ніхто більше не піклується, просив допомогти. Після чого, вона стала приходити до [PERSON] , при цьому, вона готувала йому їжу, прибирала, ходили разом за продуктами. В 2012 р. [PERSON] склав заповіт, яким останній заповів їй Ѕ частину квартири [ADDRESS] , від належних йому ѕ частини. [PERSON] вказала суду на те, що [PERSON] не вважав сім`ю [PERSON] своєю родиною. Свідок зазначила, що спільними з [PERSON] зусиллями вони організували поминальний обід - річницю смерті його дружини - [PERSON]. Свідок [PERSON] зазначила, що за життя [PERSON] його квартира була в жахливому стані та була заставлена різними речами та сміттям. У зв`язку з чим, [PERSON] навела лад в квартирі. Повідомила, що усі свята [PERSON] проводив у колі її сім`ї, та йому подобалося відвідувати помешкання [PERSON] де вони разом з дочкою та онукою [PERSON] , разом з [PERSON] грали у шахи. Також [PERSON] пояснила суду, що вона супроводжувала [PERSON] у лікарні. Також, повідомила суду, що [PERSON] розповідав їй про те, що сім`я [PERSON] наполягала на тому, щоб він склав заповіт на свою частину квартири на їхню користь. Але [PERSON] відмовлявся від вчинення таких дій на користь сім`ї [PERSON] бо не вважав їх своїми родичами. Також допитана як свідок [PERSON] пояснила суду, що вона першою виявила, що [PERSON] помер, та сповістила про цю подію міліцію та сім`ю [PERSON] . Також свідок пояснила, що усіма питаннями, пов`язаними з похованням [PERSON] займалася вона, й сім`я [PERSON] не надавала жодної організаційної або матеріальної допомоги по цьому питанню. Також свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] боявся членів сім`ї [PERSON] , через що, в 2011 р. останній встановив у свою кімнату металеві двері, що було способом оберегти себе та своє майно від негативних дій з їх сторони. Також свідок [PERSON] повідомила, що позивач [PERSON] не проживала у квартирі [PERSON] , а лише зберігала свої речі. [PERSON] , [PERSON] не вважав своєю онукою. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що відповідач [PERSON] є його тіткою по лінії матері. Позивач [PERSON] він не знає. [PERSON] знав з 1960 р. Останній з [PERSON] були родичами. Свідок [PERSON] зазначив, що бував близько п`яти разів на місяць у квартирі [PERSON] вже після смерті [PERSON]. Навідував, у зв`язку з тим, що [PERSON] , яка доглядала за [PERSON] просила допомоги привезти випрані речі чи приготовлену їжу, відвозив також діда до лікарні. Свідок також повідомив, що бачив 2-є металевих дверей, одні з яких були у кімнаті [PERSON] , при цьому, не бачив ніяких ознак проживання [PERSON] в квартирі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1967 р. Позивач [PERSON] є її сусідкою. [PERSON] разом з дружиною [PERSON] проживали у кв. 108. [PERSON] була інвалідом з 2006 р. Свідок пояснила, що вона рідко заходила до них в квартиру. [PERSON] розповідав їй, що з ними живе онука [PERSON] . [PERSON] також розповідала, що онука їм допомогає. При цьому, свідок вказала, що бачила [PERSON] декілька разів при житті [PERSON] . Також, свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] знайшла [PERSON] в день його смерті, а [PERSON] була відсутня в той момент. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду про те, що позивач [PERSON] є його рідною сестрою. У квартирі [ADDRESS] , він зареєстрований з 14.03.2006 р., однак у даній квартирі він не проживає. Сестра [PERSON] у 2006 р. після закінчення навчання в університеті стала проживати у кв. [ADDRESS] , яка належала на праві власності в рівних долях її двоюрідній бабусі [PERSON] та її чоловіку [PERSON] . Вона постійно мешкала в квартирі разом з бабусею та дідусем. Після смерті [PERSON] , сестра почала проживати разом з дідусем [PERSON] однією сім`єю. Вони з [PERSON] вели спільне господарство. Свідок [PERSON] зазначив, що він особисто встановлював у квартирі металеві вхідні двері, які придбала сестра. Сім`я [PERSON] , в тому числі [PERSON] , завжди разом з [PERSON] проводили всі свята. При цьому, свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] з`явилась у житті [PERSON] через рік після смерті [PERSON] , що саме [PERSON] виявила, що [PERSON] помер та повідомила сім`ю [PERSON] про це, а також, що саме вона займалась його похованням. Також свідок вказав, що ремонт у квартирі вони робили вже після смерті [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду про те, що знав [PERSON] з 1990 р., разом працювали. Також свідок повідомив, що у літку 2011 р. на запрошення [PERSON] був у нього вдома. У той період, помешкання [PERSON] було дуже засмічене, жіночих речей не було в квартирі, було видно, що чоловік живе один та не звертає уваги на порядок у помешканні. Також свідок повідомив, що на його запитання [PERSON] - з ким він живе, останній повідомив, що йому ніхто не допомагає. Також свідок зазначив, що в травні 2012 року, коли він знову зустрівся з [PERSON] , він йому представив [PERSON] , як свою сестру та як жіночку, яка його обслуговує. [PERSON] він не знає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду про те, що знала [PERSON] як троюрідного брата своєї матері [PERSON] . Свідок зазначила, що вперше познайомилася з [PERSON] в літку 2011 року на кладовищі й після чого вони ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) почали спілкуватися та невдовзі [PERSON] став прохати [PERSON] , щоб вона його доглядала, адже він сказав, що залишився та проживає один. Також, свідок [PERSON] повідомила, що неодноразово заходила до помешкання [PERSON] та бачила, що вся квартира була захаращена та дуже брудна. Зі слів свідка [PERSON] , у квартирі були старий телевізор, старі проламані меблі, усе було занедбане. Вона неодноразово допомагала своїй матері [PERSON] навести порядок у помешканні [PERSON] . Більшу частину часу [PERSON] проводив з [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] разом з [PERSON] ходили сплачувати комунальні платежі, разом ходили купувати продукти й разом їх готували. [PERSON] організувала річницю з приводу смерті дружини [PERSON] . Також свідок зазначила, що зі слів [PERSON] вона знала про те, що після того, як у 2010 році померла його дружина [PERSON] ., [PERSON] (мати [PERSON] ), яка отримала у спадок 1/4 частину квартири, приїхала разом із дочкою зробити косметичний ремонт у кімнаті, де проживала [PERSON]. Зі слів [PERSON] , у зазначеній кімнаті належної йому квартири, [PERSON] проживати не захотіла. [PERSON] повідомляла [PERSON] , що їй зручніше винаймати квартиру у іншому місці з дівчатами. Також, свідок зазначила, що одного разу, коли зони разом з [PERSON] були в гостях у [PERSON] , до нього, по попередньому телефонному дзвінку прийшла [PERSON] , яка нічого не запитуючи у [PERSON] (як ви себе почуваєте, чи вам щось потрібно), приблизно через хвилин п`ять пішла геть. Також свідок повідомила суду, що тільки після смерті [PERSON] у 2014 р., [PERSON] вселилася до зазначеної квартири. До моменту смерті [PERSON] , [PERSON] у зазначеній квартирі не проживала. Більше того, свідок у своїх показах значила, що коли у 2011 році вона прийшла у гості до [PERSON] , ніяких інших людей, дівчат вона там не бачила. Також свідок зазначила, що [PERSON] першою виявила, що [PERSON] помер, та що усіма питаннями пов`язаними з похованням [PERSON] займалася [PERSON] . Аналізуючи пояснення сторін, свідків, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що жоден з доказів, наданих позивачем не підтверджує факту постійного проживання та ведення спільного господарства позивача та [PERSON] однією сім`єю протягом п`яти років до дня його смерті, участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життя сім`ї, для якої характерним є також наявність взаємних прав та обов`язків, інших ознак сім`ї, тощо. Рахунки-виписки з банку, договір про проведення рекламної компанії, кредитний договір зі страхування життя позичальника, договір на утристичне обслуговування, договір про відкриття валютного рахунку та інші договори, стороною яких є позивач, і в яких позивач вказувала в якості адреси свого фактичного проживання адресу померлого [PERSON] , жоднич чином не підтверджують того, що позивач дійсно проживала за вказаною адресою під час укладення таких договорів та того, що позивач вела з [PERSON] спільне господарство. Надані позивачем копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] де платником вказаний [PERSON] , лише підтверджують факт проведення оплати таких послуг, однак не підтверджують факту спільного проживання позивача з [PERSON] . Товарні чеки та гарантійні талони на праску, пилосос, сковорідку та комбайн засвідчують лише факт придбання та оплати даних товарів, та не підтверджують факту, що ці товари придбавалися позивачем за спільні кошти з [PERSON] та спільно ними використовувалися. Стосовно долучених позивачем копій аркушів медичної картки [PERSON]., то вони ніяким чином не доводять факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що наприкінці 2011 р. [PERSON] почала доглядати за [PERSON] : готувала, прала, вела господарство, відвідувала лікарні. Відповідач [PERSON] займалася всіма питаннями, пов`язаними з похованням [PERSON] , про що свідчать наступні документи: 1) фіскальний чек від 21.01.2014 , виданий РСС КП «Київський крематорій»; 2) рахунок від 21.01.2014 № 094, виданий кафе-баром «Америка» на суму 1883 грн. 20 коп.; 3) довідка про одержання праху померлого [PERSON] , № 2.40158К, видана ритуальною службою СКП Київський крематорій, на суму 1627 грн. 50 коп.; замовником виступає [PERSON] ; 4) товарний чек від 18.01.2014 на суму 1 300 грн. 00 коп.; 5) договір-замовлення від 18.01.2014 щодо організації та проведення поховання [PERSON] , оформлений на [PERSON] на суму 1567 грн. 00 коп.; 6) довідка про поховання померлого [PERSON] на кладовищі м. Києва, видана [PERSON] ; 7) додаток № 1 до договору- замовлення № 12.11788.3 на організацію та проведення поховання від 23.04.2014, виданий замовнику [PERSON] на суму 112 грн. 13 коп.; 8) фіскальний чек № 9 від 23.04.2014 на суму 112 грн. 13 коп., виданий РССКП «СПЕЦКОМБІНАТ ПКПО». Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. За позицією Верховного Суду України, викладеною п. 21 Постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 р., зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли особи проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. В матеріалах даної справи на підтвердження факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем не менш ніж пять років до дня смерті [PERSON] , позивачем не надано жодного належного документу, крім того, надані суду документи, які підтверджують витрати на поховання, вказують на те, що похованням [PERSON] займалась [PERSON] . Суд вважає, що відсутні належні докази, які підтверджують ведення спільного господарства та факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем понад п`ять років однією сім`єю до часу відкриття спадщини. Отже, позивачем не надано до суду належних доказів про те, що останній був членом сім`ї [PERSON] в сенсі положень ст. 3 СК України. Всі викладені вище обставини, факти, що були встановлені в суді, дають підстави суду для висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про встановлення факту проживання позивача [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до дня смерті останнього, та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, оскільки позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів про наявність у неї з [PERSON] сімейних стосунків, спільного сімейного господарства за період не менше п`яти років до смерті останнього. Вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом та стягнення коштів, є похідними від вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. За результатами судового розгляду, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed