Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк » про поновлення на роботі, стягнення недотриманої оплати днів тимчасової непрацездатності, стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 15.10.2008 року вона працювала в ПАТ « Укрсиббанк ». З 19.08.2011 р. вона займала посаду начальника управління « Східне управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування » АТ « Укрсиббанк ». 10 липня 2012 року вона була попереджена про скорочення її посади і вивільнення з 17.09.2012 року. Як вбачається із тексту повідомлення, підставою для вивільнення стала зміна в організаційній структурі банку, що призводить до скорочення чисельності і штату працівників, на підставі наказу від 06 липня 2012 року № 402 « Про внесення змін в організаційну структуру та штатний розклад Департаменту продажів продуктів споживчого кредиту АТ « Укрсиббанк » та на підставі наказу № 270 - ВК від 10 липня 2012 року « Про вивільнення ». 20 липня 2012 року вона була ознайомлена з повідомленням АТ « Укрсиббанк » від 16.07.2012 р. про пропонування посади консультанта Північно - Східного управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування з робочим місцем у м. Донецьку та посадовим окладом 1 514, 00 грн. 20 липня 2012 року вона була ознайомлена з повідомленням АТ « Укрсиббанк » від 16.07.2012 року про пропонування посади фахівця з навчання Північно - Східного управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування з робочим місцем у м. Луганську і посадовим окладом 1 650, 00 грн. Цим же повідомленням йому було запропоновано посаду фахівця з навчання Подільського управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування з робочим місцем у м. Тернопіль і посадовим окладом 1 650, 00 грн. 11 вересня 2012 року вона була ознайомлена з повідомленням АТ « Укрсиббанк » від 11.09.2012 р. про пропонування посади фахівця відділу обліку матеріальних цінностей управління матеріально - технічного забезпечення Департаменту закупівельної діяльності з робочим місцем у м. Києві і посадовим окладом 4 162, 00 грн. 18 грудня 2012 року вона була ознайомлена з повідомленням АТ « Укрсиббанк » від 11.09.2012 р. про пропонування посади фахівця з навчання Південного управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування з робочим місцем у м. Одеса і посадовим окладом 1 650 грн. 00 коп. З наведеними пропозиціями вона не погодилась через низький рівень посадового окладу порівняно з тим, який був передбачений для її посади. 18 грудня 2012 року наказом № 494- ВК « Про кадрові питання » вона булла звільнена з посади начальника управління « Східне управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування » АТ « Укрсиббанк ». Наказ мотивований посиланням на п.1 ст. 40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним, оскільки мала переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавство, оскільки з 06.10.2012 р. вона проходить навчання без відриву від виробництва на Факультеті перепідготовки кадрів ДонНТУ для отримання другої вищої освіти. Просить суд, уточнивши позовні вимоги, поновити її на посаді начальника управління, Східне управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування АТ « УкрСиббанк », стягнути з ПАТ « УкрСиббанк » на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 705 203, 50 грн. Крім того вважає, що діями відповідача їй була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 3 000 тисяч гривень, яка полягає, в тому, що незаконним звільненням були порушені його трудові права, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, та потребує від нього додаткових зусиль для організації його життя. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги Представник відповідача позов не визнала і суду пояснила, що звільнення [PERSON] відбулося внаслідок реорганізації Департаменту споживчого кредитування, одним з елементів якого була ліквідація Східного управління споживчого кредитування шляхом його приєднання до Північного управління споживчого кредитування. У зв'язку з тим, що ліквідувалось саме Східне управління, відповідно, була скорочена і посада начальника вказаного управління, яку займала [PERSON] Враховуючи, що у східному управління ПК вказана посада в штатному розкладі була одна, відповідно, питання щодо наявності або відсутності у [PERSON] переважного права на залишення на роботі - виникнути не могло, оскільки вказане право виникає виключно у випадку скорочення однієї з декілька однакових посад. При вирішенні питання щодо пропонування [PERSON] іншої роботи, адміністрація банку керувалась виключно кваліфікаційними вимогами щодо вільних посад. Так, з наданих банком суду документів ( посадові інструкції ) вбачається, що посадовими інструкціями для більшості посад, що були вільні в період з моменту попередження по момент звільнення позивача, передбачена повна вища або неповна вища саме економічна освіта, або технічна освіта з досвідом роботи за спеціальністю, та досконале знання іноземної мови. [PERSON] має вищу технічну освіту, але не має жодного дня досвіду по роботі за вказаною в дипломі спеціальністю, будь - якої економічної освіти не має, досконало іноземною мовою не володіє ( з анкети з особової справи вбачається, що [PERSON] володіє англійською мовою з словником), тобто її кваліфікаційний рівень не відповідав кваліфікаційним вимогам щодо більшості вільних в банку у вказаний період посад. Всі посади, які передбачали кваліфікаційні вимоги, що були наявні у [PERSON] ( вища технічна освіта, відсутність будь - якого досвіду по вказаній у дипломі спеціальності « інформаційні управляючи системи та технології », відсутність досконалого знання іноземної мови ) - фахівець з навчання, консультант споживчого кредитування, фахівець відділу обліку матеріальних цінностей ( вимоги - вища освіта - без вказання на профіль ) - були запропоновані [PERSON] Таким чином, вважає, що банком були додержані всі вимоги трудового законодавства при звільненні [PERSON], у зв'язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслуховує сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в АТ « УкрСиббанк » з 15 жовтня 2008 року. З 19.08.2011 р. [PERSON] була переведена за її згодою на посаду начальника Східного управління споживчого кредитування Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування. Згідно наказу № 402 від 06.07.2012 року по АТ « УкрСиббанк » внесено зміни в організаційну структуру Департаменту у продажів продуктів споживчого кредитування, вказані зміни полягали в ліквідації Східного управління споживчого кредитування у складі Департаменту з продажів продуктів споживчого кредитування, як наслідок - скорочення всіх посад, що входили у склад вказаного управління. На підставі цього наказу 10.07.2012 г. по АТ був виданий наказ № 270 - ВК про заплановане з 17 вересня 2012 року звільнення працівників вищевказаного структурного підрозділу банку у зв'язку зі змінами в організаційній структурі банка. Відповідно до ст. 40 п.1 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений термін може бути розірваний за ініціативою власника, або уповноваженого їм особи у разі скорочення штатів. 10.07.2012 року [PERSON] у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України, була попереджена про наступне заплановане 17.09.2012 року вивільнення. У зв'язку з тим, що в період з 12 вересня 2012 року по 17 грудня 2012 року [PERSON] хворіла, вона була звільнена з банку за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в перший день виходу на роботу після закінчення непрацездатності - 18 грудня 2012 року. Посилання позивача на те, що керівництво ПАТ «УкрСиббанк » не виконала вимог ст. 42 КЗпП України щодо визначення її переважного права на залишення на роботі, суд вважає необґрунтованим, оскільки до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівників, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню входять працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві. У зв'язку з тим, що скорочувана посада « начальник Східного управління споживчого кредитування » в штатному розкладі була єдиною, як наслідок, будь - які інші працівники вказану посаду не займали та, відповідно, не виконували таку ж, як позивач роботу, поняття « використати переважне право на залишення на роботі » відносно позивача застосувати неможливо. Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст. 40, 49-2 КЗпП України, [PERSON] неодноразово пропонувалися до працевлаштування вакантні в банку посади: - 20.07.2012 року - спеціаліст з навчання Північно - Східного управління споживчого кредитування, консультант Північно - Східного управління споживчого кредитування - позивач відмовилась від вказаних посад без вказівки на причини; - 11.09.2012 року - спеціаліст відділу обліку матеріальних цінностей управління матеріально - технічного забезпечення департаменту закупівельної діяльності - позивач відмовилась від вказаної посади без вказівки на причини; - 12.09.2012 року - фахівець з навчання Південного управління споживчого кредитування - позивач відмовилась від вказаної посади без вказівки на причини. Пропонуючи позивачу вищевказані вакантні посади, відповідачем було прийнято до уваги той факт, що [PERSON]: - не має вищої освіти за фахом « економіст » ( згідно наданого нею диплому [PERSON] отримала повну вищу освіту за спеціальністю « інформаційні управляючи системи та технології »; - протягом своєї трудової діяльності працювала педагогом, фахівцем групи з анімацій та навчання персоналу, регіональним представником групи з продажів споживчих кредитів. Будь - яких інших вакантних посад, що відповідали б кваліфікації або спеціальності [PERSON], в банку в період з 10.07.2012 року по 18.12.2012 року не було. Посилання позивача на те, що працівникам [PERSON] та [PERSON] були запропоновані інші посади і саме цей факт є доказом недотримання банком вимог ст. 49 -2 КЗпП України, в частині пропонування іншої роботи, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані працівники відразу ж ( 10.07.2012 р.) погодилися на переведення на запропоновані їм посади, вказане підтверджується копіями попереджень про звільнення вказаним працівникам та наступними наказами про їх переведення на запропоновані посади. Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності або штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю, тобто насамперед необхідно враховувати кваліфікацію, та продуктивність праці. При звільненні [PERSON] з роботи адміністрацією ПАТ « УкрСиббанк » ці обставини були враховані, тому на думку суду доводи позивача про те, що вона мала переважне право перед іншими працівниками, не можуть прийматись до уваги. У зв'язку з тим, що в ПАТ « УкрСиббанк » відсутній профспілковий орган, згода його на звільнення [PERSON] не вимагалась. При звільненні [PERSON] порушень діючого трудового законодавства якіб давали підстави для її поновлення на попередньому місці роботи судом не встановлено, тому на думку суду позов про поновлення її на попередньому місці роботи задоволенню не підлягає, а у зв'язку з цим і не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Не знайшли свого підтвердження і вимоги позивача про стягнення моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивача за ст.40 п.1 КЗпП України проведене правильно, у зв'язку з чим в задоволенні позову, слід відмовити. На підставі ст. ст. 40 ч.1, 43 ч.1, 49-2, 237-1 КЗпП України, Постанови Пленума Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 " Про практику розгляду судами трудових спорів ",

Outcome: dismissed