Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] вказує на те, що 04.09.2017 року приблизно о 18 годині 25 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] , здійснювала рух по вул. Шкільній, в м. Запоріжжі. Наблизившись до нерегульованого перехрестя вул. Шкільної з вул. Авангардною, не впевнилась у безпеці, почала виконання повороту ліворуч, чим припустила зіткнення з мотоциклом «Ямаха» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному з нею напрямку. В наслідок зазначеної ДТП, позивачці, як пасажиру мотоциклу «Ямаха» спричинено значні тілесні ушкодження у вигляді численних переламів кісток, струсу головного мозку, множинні забої, рани та садни. Через тривале лікування та значну втрату працездатності в наслідок травм отриманих під час ДТП, її визнано інвалідом 3 групи. Факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди підтверджується, постановами від 17.11.2017 року та 01.02.2018 року. Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою їй спричинено матеріальну шкоду у вигляді витрат, пов`язаних із лікуванням та втратою працездатності. Окрім матеріальної шкоди, також, спричинено і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала значним ушкодженням здоров`я та перенесеним фізичним, болем від отриманих травм:. У відповідності до вимог ст. 1195 ЦК України ч. 1: «фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо». ч. 2: «у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати». На час ДТП, цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала забезпеченим транспортним засобом «Деу Ланос» реєстраційний номер [NUMBER] . була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес», що підтверджується полісом № АМ/1326210. Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування...» та умов зазначеного полісу, ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 гривень. Ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування...» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із вимогами ст. 1194 ЦК України «особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням:)». Законом України «Про обов`язкове страхування...» визначена відповідальність страховика (у даному випадку відповідача у справі) в наслідок настання страхового випадку (ДТП) наступним чином: ст. 22.1.: «у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житгю, здоров`ю, майну третьої особи». Виходячи із зазначених норм законодавства України, слід дійти до висновку, що відповідальною особою за спричинення в наслідок ДТП шкоди є ПрАТ «СК «Юнівес», оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця - [PERSON] була застрахована відповідачем у справі. Але, лише в ліміту, визначеному полісом та Законом України «Про обов`язкове страхування...», що становить 200 000 гривень. Згідно ст. 23.1. Закону України «Про обов`язкове страхування...»: «шкодою, заподіяною здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: - шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; - шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; - шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; - моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я...». Щодо шкоди, пов`язаної з лікуванням, то у відповідності до вимог ст. 24.1. Закону України «Про обов`язкове лікування...» потерпілому «...відшкодовуються обґрунтовані витрати, «пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів». Під час її лікування було витрачено грошову суму в загальному розмірі 62 704, 28 гривень, що підтверджується листами призначень, чеками, квитанціями, ордерами та іншими фінансовими документами, та підлягає стягненню з відповідача у якості відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням. Щодо шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, слід зазначити, що у відповідності до вимог ті. 26.1. Закону України «Про обов`язкове страхування...» «шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України», а згідно до вимог ст. 26.2. мінімальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) становить: «...у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку». В наслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди вона отримала значні тілесні ушкодження та визнана інвалідом 3 групи, що підтверджується довідкою та випискою з акту огляду МСЕК № АВ 1006586 від 01.10.2018 року. Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний поточний бюджетний період, а саме 2017 рік, мінімальна заробітна становила 3 200 гривень. Тому, з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес», на її користь, у якості відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою її працездатності підлягає стягненню сума в розмірі 38 400 гривень = 3 200 гривень х 12. Шкода, що пов`язана із тимчасовою втратою працездатності відшкодовується у відповідності до вимог, визначених у ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування...», де зазначено: «у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: ... для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством». Термін втрати працездатності підтверджується медичними довідками, виписними епікризами, виписками та іншими документами, виданими медичними закладами, де я проходила лікування і становить з 04.09.2017 року (дата ДТП, госпіталізація) по 01.10.2018 року (висновок МСЕК про працездатність за своєю професією). Таким чином термін тимчасової втрати працездатності становить 13 місяців. Оскільки на момент ДТП вона лише проходила стажування і офіційно не була працевлаштована, то у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1195 ЦК України розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. На момент ДТП мінімальна заробітна плата становила 3200 гривень за 1 місяць. Тому за 13 місяців (термін тимчасової непрацездатності) не отримані доходи за цей період будуть становити 41 600 гривень = 3 200 гривень х 13 місяців, що підлягає стягненню з відповідача у якості відшкодування шкоди, пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності. Розмір шкоди, заподіяної здоров`ю, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підлягає відшкодуванню з огляду на вимоги ст. 23.1. Закону України «Про обов`язкове страхування...» становить 142 704, 28 гривень, з яких: - 62 704, 28 гривень - витрати, пов`язані з лікуванням, в т.ч. придбання ліків; - 41 600 гривень - розмір шкоди, пов`язаний з тимчасовою втратою працездатності; - 38 400 гривень - розмір шкоди, пов`язаний із стійкою втратою працездатності. З урахуванням вимог ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування...», де зазначено, що «страховиком ... відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю», розмір моральної шкоди буде становити: 142 704, 28 гривні х 5 % = 7 135, 21 гривні. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, шкоди, заподіяної здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить: 142 704, 28 гривні + 7 135, 21 гривні = 149 839, 49 гривень, та підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» у якості відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування...», 05.04.2019 року, вона звернулась до ПрАТ «СК «Юнівес» із заявою на виплату належного страхового відшкодування шкоди. Але, відповідачем, лише 21.06.2019 року, було сплачено тільки його частину, в розмірі 47320, 00 гривень, без пояснення причин відмови у решті суми відшкодування. З огляду на викладене, з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування, яка складає: 149 839, 49 гривень - 47 320, 0 гривень = 102 519, 49 гривень. Несплата страховиком належного страхового відшкодування є неналежне виконання своїх обов`язків, встановлених законом та договором, за що передбачена відповідальність. Так, у відповідності до вимог ст. 992 ЦК України, «у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом». Законом України «Про обов`язкове страхування...» передбачена відповідальність страховика за прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати). Так, у відповідності до вимог ст. 36.5. Закону «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом, періоду, за який нараховується пеня». Часткове (не повне) страхове відшкодування було сплачено 21.06.2019 року, шляхом безготівкового поповнення карткового рахунку. Термін прострочення (на день подання позовної заяви) складає 70 днів. Облікова ставка НБУ на період прострочення виплати складає 17,5%, тому пеня за вказаний період складає 6 881, 4 гривню, виходячи з розрахунків: 102 519,49 грн х 2(17,5%) / 365 днів х 70 = 6 881, 4 гривень, що підлягає стягненню з відповідача-2 в силу вимог ст. 36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування...» (формула розрахунок пені з офіційного сайту НБУ). Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» 102 519, 49 гривень у якості недоплаченої суми відшкодування шкоду, заподіяної її здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пеню в розмірі 6 881, 4 гривень, що загалом складає 109 400,93 гривні. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 22.11.2019 року на 10 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду на 24.02.2020 року на 15 год. 00 хв. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ПРАТ «Страхова компанія «Юнівес» приймав участь у судових засіданнях у режимі відеоконференцзв`язку. Пояснив суду, що відповідачем позов не визнається в повному обсязі. Надав суду письмові пояснення в яких зазначив, що 21 червня 2019 року згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1326210 на підставі заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 47 320 (сорок сім тисяч триста двадцять) гривень 68 коп.: витрати на лікування в розмірі 45 067,31 грн., моральна шкода в розмірі 2253,37 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Таким актом цивільного законодавства є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом. України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми нього Затну передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч. 24.1 ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням, та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним, піклуванням., лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Згідно зі ст. 26 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було вивчено та проаналізовано всі фінансові документи, які були долучені на підтвердження витрат, пов`язаних з лікуванням, та розраховано розмір належного страхового відшкодування в розмірі 45 067,31 грн., а також моральна шкода в розмірі 2553,37 грн., а всього разом 47 320 (сорок сім тисяч триста двадцять) гривень 68 коп. Тобто, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» в повному обсязі виконало зобов`язання щодо здійснення страхового відшкодування. Відповідно до ст. 25 Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: -для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; -для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; -для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом, фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Однак, Позивачем не надано жодних документів, які підтверджують отриманні доходи за останній календарний рік до настання дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, наразі ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не має можливості визначити розмір страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю вищезазначених документів. Відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затверджене Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2011 N 561 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 р. за N 1295/20033, та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 p. N 1317, рішення про встановлення груп інвалідності приймається медико-соціальною експертною комісією, якою встановлюються причини інвалідності на підставі наданих документів та відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N1317. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. Таким чином, документом, який засвідчує причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та встановленням інвалідності є акт огляду медико-соціальної експертної комісії, та/або протокол засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою, копія яких Позивачем надана не була. Натомість, Позивачем надано копію довідки та виписку з акта огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якої 01.10.2018 [PERSON] встановлено III групу інвалідності, причиною якої вказано «загальне захворювання 18.09.2018». Виходячи з наведеного вище, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та встановленням Позивачу інвалідності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04 вересня 2017 року по вул. Шкільній в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та мотоцикла «Yamaha», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТГІ були завданні тілесні пошкодження пасажиру мотоцикла «Yamaha», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/1326210, який діяв на дату настання зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. 21 червня 2019 року на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 47 320 (сорок сім тисяч триста двадцять) гривень 68 коп., з яких: витрати на лікування 45 067,31 грн.; моральна шкода 2253,37 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, вивченим та оголошеними в судовому засіданні: постановою слідчого про закриття кримінального провадження від 17.11.2017 р. та постановою суду (н/п 3/31765/2018) 01.02.2018 р.; розрахунком страхового відшкодування; страховим актом № ГО -9189-1/ЗП.Ж; платіжним дорученням № 35687 від 21.06.2019 р. про сплату страхового відшкодування на суму 47320,68 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної витати). В позові [PERSON] вказує на те, що під час лікування були витрачені її особисті кошти на суму 62 704, 28 гривень, що підтверджується відповідними листами призначень, чеками та ін. На її переконання, виплачене відповідачем ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» страхове відшкодування в розмірі 45 067,31 грн. в повному обсязі не покриває її витрат. Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в подальшому Закону) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 23.1 статті 23 Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: -шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; -шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; -шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; -моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; -шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Позивачка [PERSON] наполягає на відшкодуванні матеріальної шкоди, пов`язаної з її лікування, стійкою втратою працездатності, моральної шкоди. Пунктом 24.1 статті 24 Закону визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Позивачкою надано суду копії листів призначень, чеки, квитанції, ордери на підтвердження витрат на придбання лікарських засобів. Зазначені медичні документи були перевірені лікарем - фахівцем страхової компанії та актом дослідження медичних документів (а.с.92), визначено, що відповідно до наданих документів на лікування [PERSON] від отриманої при ДТП травмі було витрачено медпрепаратів на загальну суму 45 067,31 грн. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Інших належних доказів [PERSON] суду не надала, а наявність товарних та касових чеків на закупівлю ліків на більш значну суму для лікування травми отриманої при ДТП не підтверджується причинно-наслідковим зв`язком з отриманою при ДТП травмою та наданими ним доказів, які б були підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Клопотання про призначення судово-медичної експертизи для дослідження медичних документів та визначення переліку ліків та їх кількості для лікування наслідків травми від ДТП [PERSON] не заявлялось. За таких обставин суд приходить до висновку, що страхова компанія вірно визначила розмір страхового відшкодування матеріальної шкоди, обґрунтованих витрат, пов`язаних з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, та реабілітацією потерпілого у відповідних закладах охорони здоров`я та придбанням лікарських засобів на загальну суму 45 067,31 грн. Статтею 26 Закону передбачено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Позивачкою надано суду копію довідки та виписку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії, відповідно до якої 01.10.2018 [PERSON] встановлено III групу інвалідності, причиною якої вказано як загальне захворювання 18.09.2018 р. Згідно ч.2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.09.2011 N 561 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011 p. Зa N 1295/20033, та Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 p. N 1317, рішення про встановлення груп інвалідності приймається медико-соціальною експертною комісією, якою встановлюються причини інвалідності на підставі наданих документів та відповідно до Положення про порядок,в умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року N1317. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що документом, який засвідчує причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та встановленням інвалідності є акт огляду медико-соціальної експертної комісії, та/або протокол засідання комісії, який підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою. Представником позивача на підтвердження причинно-наслідковий зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та встановленням інвалідності надано суду лист від 19.05.2020 р. за підписом лікаря [PERSON] . У вказаному листі зазначено, що [PERSON] [INFO] була оглянута на комісії 01.10.2018 р. та була визнана інвалідом загального захворювання, по наслідкам травм опоно рухової системи, яку отримала в ДТП 04.09.2017 р. згідно виписного епікризу № 12736. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази як окремо, так і у їх взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували стійку втрату працездатності внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 04.09.2017 р. Статтями 79, 83 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до п.1.3. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 N 189 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 липня 2008 р. за N 589/15280), тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності. Випадок тимчасової непрацездатності - тимчасова непрацездатність, яка триває безперервно від початку визначеного захворювання, травми тощо, підтверджується видачею листка непрацездатності з можливим продовженням лікування в одному або декількох закладах охорони здоров`я до відновлення працездатності, що підтверджується закриттям листка непрацездатності - "стати до роботи". Позивачкою [PERSON] не доведено суду достовірними доказами, що тимчасова втрата працездатності тривала безперервно з 04.09.2017 р. по 01.10.2018 р. Так, у виписці № 12736 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с.12) датою виписки зазначено 13.11.2017 р., тоді як в виписці з акту огляду МСЕК позивачці 18.09.2018 р. встановлено III групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, тому в цієї частині позову слід відмовити. Вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від попередніх, в зв`язку з чим, також, не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed