Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, згідно якої просив встановити факт, що посвідка на постійне проживання [NUMBER], видана безстроково, на ім'я [PERSON], [INFO], місце народження - Хубей (Китайська Народна Республіка), у якій була допущена помилка у написанні прізвища та імені, належить [PERSON] (у називному відмінку - [PERSON]), [INFO], місце народження - Хубей (Китайська Народна Республіка), та факт того, що [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа. При цьому посилаючись на те, що при отриманні в Україні посвідки на постійне проживання, через некоректний (помилковий) переклад прізвища та імені [PERSON] з китайської мови на українську, вказані дані [PERSON] були внесені до посвідки як «[PERSON]» та існують розбіржності в офіційних документах, які не можна усунути позасудовому адміністративному порядку. Заявник надала до суду заяву, згідно якої просив розглядати заяву без фіксації технічними засобами. Представник заінтересованої особи до суду не зявився, про час, дату і місце проведення судвоого засідання повідомлявся належним чином, причину не явки не повідомив. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що з медичного свідоцтва про народження від 22.07.2010 року за [NUMBER], що легалізовано та перекладено належним чином, [INFO] в гнпії Хубей, Цзінчжоу, Китайська Народна Республіка, народився [PERSON]. Батьком [PERSON] є громадянин України [PERSON], [INFO]. [PERSON] постійно проживає в Україні спільно з батьком за адресою: [ADDRESS]. Як убачається з нотаріально посвідченого перекладу свідоцтва про народження та паспорту громадянина КНР [PERSON] ([PERSON]) його ім'я перекладається: як «[PERSON]». [PERSON] звертався до ГУ ДМСУ в Одеській області з заявою про зміну даних в посвідці на коректні «[PERSON]», однак отримав лист ГУ ДМСУ в Одеській області від 12.06.2017 за №5/3-333867о/с, де зазначено, що змінити дані не вбачається можливим та роз'яснено право на звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Той факт, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та сама особа підтверджується листом ГУ ДМСУ від 12.06.2017, нотаріально посвідченими перекладами свідоцтва про народження та паспорту КНР, у яких дата та місце народження збігається з даними в посвідці на постійне проживання. Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення фактів не пов'язані з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявникові для того, щоб вона мала можливість підтвердити факт свого етнічного походження як полячка. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Постанови Верховний Суд України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з ч.1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки у виді підтвердження права власності на квартируі саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд задовольняє заяву.

Outcome: approved