Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом,який знаходиться в с. Смяч, вул.. Зудлова, 62, Сновського району Чернігівської області. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 09 вересня 1993 року померла [PERSON], що була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO], [PERSON] (Щорського) району Чернігівської області, яка зробила заповіт на ім?я позивача та ім?я [PERSON] та [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на даний житловий будинок. Крім позивача іншими спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON], які відмовились від спадщини, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Позивач звернулась до нотаріальної контори, але нотаріусом їй відмовлено в зв"язку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок. 13.02.2017 року ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області до участі у справі було залучено правонаступника Смяцької сільської ради Щорського району Чернігівської області - [PERSON] міську раду Сновського району Чернігівської області. Позивачка в судовому засіданні відсутня. У позовній заяві просить розгляд справи провести у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] міської ради Сновського району Чернігівської області, у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи міська рада повідомлялась належним чином. Треті особи на стороні позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні відсутні, до суду надали заяви відповідно до яких просять справу розглянути у їх відсутності, проти позову не заперечують (а.с.40,42). Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 09.09.1993 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ЕЛ № 279885 від 12.07.2016 року (а.с.20). За життя померла [PERSON] мала будинок №62 по вул..Зудлова в селі Смяч Сновського району Чернігівської області, рік забудови будинку 1967. Зазначений будинок зареєстрований за нею, що підтверджується довідкою Смяцької сільської ради Щорського району Чернігівської області (а.с.17). Згідно з копії дублікату заповіту вбачається, що померла [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зазначений правочин вчинений 24.06.1993 року (а.с.9). Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини з дня набрання ними чинності. Як зазначено в пункті 2 мотивувальної частини\~рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99\~у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативних актів, за частиною першою\~статті 58 Конституції України\~дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Оскільки цивільні відносини, пов'язані з прийняттям спадщини після смерті [PERSON], виникли й закінчилися до 01 січня 2004 року до набрання чинності Цивільним Кодексом України, відповідно до\~\~п. 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу суд при вирішенні даного спору застосовує до них положення ЦК Української РСР 1963 року. Статтями 524, 529, 549ЦК України ( в редакції 1963р.) передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина, батьки померлого. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (днем смерті спадкодавця). Як встановлено ст. 538 цього ж Кодексу, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття останньої він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем її відкриття заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК, статті 34, 35, 38 Закону від 2 вересня 1993р. Про нотаріат.) Дія зазначених норм закону поширюється на спадкоємців як за заповітом, так і за законом. Встановлено, що [PERSON] після смерті [PERSON] прийняла спадщину, оскільки в період з 09.09.1993 року по 09.03.1994 року позивачкою зроблено ремонт зазначеного спірного будинку, взято посуд, одяг, подушки, білизна тощо, що підтверджується аркушем шість спадкової справи №244/2016, яка відкрита до майна померлої 09.09.1993 року [PERSON] (а.с.54). 30.11.2016 року позивачка звернулась до державного нотаріусу Щорської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Смяч, вул.. Зудлова, 62, [PERSON] (Щорського) району Чернігівської області, після смерті [PERSON], що померла 09.09.1993 року (а.с.8,58). Також, згідно заяв [PERSON] та [PERSON] встановлено, що останні подали до нотаріальної контори заяви, згідно з якими останні на спадщину після смерті [PERSON]Є не претендують та спадщину після її смерті не прийняли (а.с.50,51). Крім того ч. 2 ст. 553 УРСР передбачено, що вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Також згідно поданих заяв [PERSON] та [PERSON] встановлено, що останні проти позову [PERSON] не заперечують. Державним нотаріусом Щорської районної державної нотаріальної контори, відповідно до постанов про відмову у вчинені нотаріальної дії № 1099\\02-31 від 30.11.2016 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Смяч, вул.. Зудлова, 62, [PERSON] (Щорського) району Чернігівської області у звязку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. З матеріалів справи вбачається, що\~позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий побудований у 1967 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований. Спірний житловий будинок існує, що підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с.10-14), вартість вказаного нерухомого майна становить 55,950 грн., що підтверджується інформаційною довідкою від 11.11.2016 року (а.с.16). Зазначений будинок знаходиться на замельній ділянці, яка не приватизована та в оренді не перебуває (а.с.61), що свідчить про те, що земельна ділянка належить територіальній громаді. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року. За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, а також видача свідоцтв про право власності. Будівництво житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства, тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР.\~ Відповідно до положень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на спірний житловий будинок є законними, ґрунтуються на вищезазначених нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved