Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

27.06.2019 Кооперативне об`єднання «ЖБК» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території з [PERSON] обґрунтовуючи їх тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] загальною площею 310 м кв (без урахування площі підвального приміщення). Балансоутримувачем вказаного будинку є ЖБК «Металіст», який 01.03.2010 року уклав з КО «ЖБК» договір на поточне утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ст.149 ЖК України, п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) ст.ст. 322, 360 ЦК України, п. 2.2, 3.2.1 Договору власник квартири та нежитлових приміщень зобов`язаний щомісячно та своєчасно сплачувати нараховану суму за обслуговування будинку та прибудинкової території. Однак порушуючи, вказані норми закону, а також умови договору, відповідач не вносив плату за обслуговування будинку та прибудинкової території з 01.04.2016 року по 31.05.2019 року, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 32519,00 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачем не погашена, тому просить її стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1921,00 грн. 21.10.2021 представник КО «ЖБК» уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території з 01.04.2016 року по 31.05.2019 року в розмірі 27705,94 грн. та судові витрати в розмірі 4191 грн. Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 02.12. 2019 року позовні вимоги Кооперативного об`єднання «ЖБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги були задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь Кооперативного об`єднання «ЖБК» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2016 року по 31.05.2019 року в сумі 32519,00 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 25.06.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 02.12.2019 року по цивільній справі №234/11288/19, провадження №2/234/2900/19 за позовом кооперативного об`єднання «ЖБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території було задоволено та скасовано вищевказане заочне рішення, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 06.01.2021 провадження у справі за позовом кооперативного об`єднання «ЖБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території закрито. Постановою Донецького апеляційного суду від 17.03.2021 ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 06.01.2021 скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Краматорського міського суду від 14.05.2021 цивільну справу, за позовом кооперативного об`єднання «ЖБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, прийнято суддею Ткачовою С.М. в своє провадження. Ухвалою Краматорського міського суду від 03.12.2021 провадження по справі за позовом Кооперативного об`єднання «ЖБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 15.11.2017 по 31.05.2019 - закрито. Роз`яснено сторонам, що зазначений спір підвідомчий господарському суду, який повинен розглядатись за правилами ГПК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що позивач звернувся до відповідача виключно, як до фізичної особи, адже спірним приміщенням вона володіє як дружина власника майна, майно перебуває в їх спільній власності подружжя. Діючим законодавством передбачено солідарну відповідальність за боргами подружжям. Як фізична особа вона є і співвласником багатоквартирного будинку. Наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах з утримання будинку та прибудинкової території. Просить задовольнити вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та просила закрити провадження у справі, посилаючись на те, що даний позов не підсудний Краматорському міському суду, а повинен розглядатися у господарському суді. Вказала, що 05.06.2018 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власницею нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Це приміщення завжди використовувалось для ведення господарської діяльності з 2002 року по день смерті її чоловіком, а зараз з 15.11.2017 року вона використовує його для здійснення власної господарської діяльності як фізична особа-підприємець, оскільки вона є суб`єктом підприємницької діяльності, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вона є індивідуальним споживачем, але на теперішній час договір між нею, як фізичною особою-підприємцем та КО «ЖБК» про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території не укладений, жодних послуг від позивача вона не отримує. Тобто факт взаємовідносин між нею та позивачем щодо надання комунальних послуг жодним договором не підтверджується. Зазначила, що з даного питання вже виносились рішення Краматорським міським судом у справі №234/3117/13-ц та Господарським судом Донецької області у справі № 905/1287/16. Так, відповідно до рішення Краматорського міського суду від 13.05.2013 р. за результатами розгляду позовної заяви КО «ЖБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання житлового будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] було встановлено, що в даному приміщенні він здійснював підприємницьку діяльність. За таких обставин провадження у справі було закрито. Відповідно до рішення Господарського суду Донецької області від 31.05.2016 справу розглянуто за нормами ГПК України, та винесено рішення щодо укладення договору між ФОП [PERSON] та КО «ЖБК». Окрім того, згідно з умовами п.21 договору, укладеному між ФОП [PERSON] та КО «ЖБК» 16.06.2016р. цей договір може бути розірваний достроково у разі: переходу права власності на нежитлове приміщення до іншої особи. Право власності на вказане приміщення перейшло до неї після смерті її чоловіка [INFO] . Договір між нею, як індивідуальним споживачем, суб`єктом господарювання - ФОП [PERSON] та КО «ЖБК» не укладався. Послуги по утриманню житлового будинку та прибудинкової території позивач також їй не надає. Вказує, що вона була змушена укласти договори з іншими комунальними організаціями міста, які і надають їй комунальні послуги. Також зазначила, що дане приміщення вона наразі здає в оренду іншим підприємцям, які здійснюють в ньому підприємницьку діяльність. Суд, вислухавши думку сторін, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території з 01.04.2016 року по 14.11.2017 року не підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов з наступного. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за обслуговування будинку та прибудинкової території в порядкуст.20 закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст.ст.322,360,526 ЦК України. Як вбачається з положень ст.20 закону України «Про житлово - комунальні послуги» ( в редакції на момент звернення позивача) споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житловокомунальних послуг; 4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійновідновлювальних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 2. Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу. 3. Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; 3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; 7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Відповідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Загальні умови виконання зобов`язань встановлені статтею 526 ЦК України, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно ч.ч.1,2 ст. 325. ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Згідно ч.ч.3,4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Як вбачається з вимог ч.1,2 статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно вимог ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Рішенням Господарського суду Донецької області від 31.05.2016 року визнаний укладеним договір №10-Х про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на підставі типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №529 від 20.05.2009 р. між Кооперативним об`єднанням «ЖБК» (84301, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Ювілейна,36, код ЄДРПОУ 36863410) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] ( [ADDRESS] , реєстраційний № [NUMBER] ). Відповідно до п.21 цього договору він може бути розірваний достроково у разі: зокрема, переходу права власності на нежитлове приміщення до іншої особи; невиконання його сторонами умов цього Договору. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2018 року є власником приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що в зазначеному приміщенні вона займається підприємницькою діяльністю, а також з 2002 року і до самого моменту смерті в даному приміщенні здійснював свою підприємницьку діяльність її чоловік. Згідно виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань [PERSON] з 15.11.2017 року є суб`єктом підприємницької діяльності. Таким чином, правовідносини стосовно стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території виникли в період з 15.11.2017 по 31.05.2019 між юридичною особою та фізичною особою - приватним підприємцем, яка в належному їй нежитловому приміщенні здійснює підприємницьку діяльність. У статтях 25, 26 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин. Відповідно до ч.2 ст.50,ч.ч.1,2 ст.182 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність та право власності на майно за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2018 року відповідач [PERSON] стала власником приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як спадкоємець [PERSON] , який помер [INFO] (державна реєстрація 06.06.2018 №1569974314129). Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, твердження позивача про спільну власність на приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , подружжя [PERSON] та [PERSON] не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується документами про право власності на це майно. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність івзаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що правовідносини між сторонами по утриманню приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виникли з 06.06.2018, тобто з дня реєстрації права власності на це майно. Також судом беззаперечно встановлено, що правовідносини стосовно стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території виникли в період з 15.11.2017 по 31.05.2019 між юридичною особою та фізичною особою - приватним підприємцем, яка в належному їй нежитловому приміщенні здійснює підприємницьку діяльність, що відображено в ухвалі Краматорського міського суду від 03.12.2021 про закриття провадження по справі в частині. Таким чином у задоволенні позову Кооперативного об`єднання «ЖБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2016 по 14.11.2017, слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги позивача по стягненню з позивача судових витрат у розмірі 4191 грн.

Outcome: dismissed