Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати дії посадових осіб відділу Держкомзему у Сумському районі щодо видачі Державного акту серія ЯЗ №376964 (кадастровий номер 5924787100 10 002 0343) на ім'я [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS]" протиправними; визнати Державний акт серія ЯЗ №376964 не дійсним, зняти його з реєстрації в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за №011061404732 та скасувати кадастровий номер 5924787100 10 002 0343 на ім'я [PERSON]; зобов'язати Управління Держземаганства у Сумському районі Сумської області видати позивачу державний акт на земельну ділянку, площею 0,12 за [ADDRESS]" Стецьківської сільської ради Сумського району Сумської області. В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали. Представники відповідачів та третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували. Представники третіх осіб в судове засідання не з*явились, в письмових заявах проти позову заперечували та просив розглянути справу за їх відсутності. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позов необхідно відмовити на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що громадянка [PERSON] з 2008 р. є членом садівничого кооперативу «Будівельник - 3», який знаходиться на території Сумського району Сумської області. В 2008 р., як член садівничого кооперативу, відповідач виявила бажання отримати у власність земельну ділянку розміром 0,12 га для ведення садівництва. У відповідності з вимогами норм чинного на той час земельного законодавства України, відповідач звернулась з відповідною заявою до Сумської районної державної адміністрації, оскільки відповідно п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, розпорядження землями за межами населених пунктів здійснювали відповідні органи виконавчої влади, тобто Сумська районна державна адміністрації. Розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації від 27.11.2008 №1177 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» відповідачці надано дозвіл на розробку проектно-технічної документації (а.с. 142-146). Технічна документація із землеустрою була виготовлена ПП «Мегаполіс», яке, згідно чинного законодавства май право на проведення землевпорядних робіт. Розпорядженням голови Сумської районної державної адміністрації від 10.04.2009 №313 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки» була затверджена проектно-технічна документація відповідачки та прийнято рішення про видачу державного акту (а.с. 147-149). Вказані рішення в частині інтересів відповідачки ні ким не оскаржувались, ні ким не скасовані, зміни до них не вносились, а отже є чинними. На підставі вказаних рішень, відповідачка, 08.12.2010 р., отримала Державний акт серія ЯЗ № 376964 на земельну ділянку [ADDRESS]. Таким чином, набуття відповідачкою права власності на земельну ділянку [ADDRESS], відбувалось з дотриманням норм земельного законодавства, які регулюють порядок передання земельних ділянок у власність громадянам. Як зазначає позивач, згідно рішення виконавчого комітету Стецьківської сільської ради від 28.12.1993 № 60, йому, гр. [PERSON], передано у власність земельну ділянку для ведення садівництва в садівничому кооперативі «Будівельник - З» за [ADDRESS]. Вказана обставина підтверджується копією рішення виконавчого комітету Стецьківської сільської ради від 28.12.1993 р. № 60, та копією списку власників земельних ділянок садівницького кооперативу «Будівельник - 3» на приватизацію (а.с. 5-7). З огляду на вказані факти, та докази додані до позовної заяви, можна зробити висновок, що орган місцевого самоврядування, а саме Стецьківська сільська рада, на виконання наданих їй чинним законодавством функцій, в межах своїх повноважень прийняла рішення, про надання у приватну власність земельних ділянок для ведення садівництва громадянам України членам садівничого кооперативу «Будівельник - 3», в тому числі і позивачу. Згідно зі ст. 22 ЗК України (1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місиевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Статтею 23 ЗК України (1990 року) передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Вказані положення законодавства дублювались і положеннями Земельного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2002 р. Крім того, слід звернути увагу, що п. 1 Перехідних положень Земельного кодексу України, чинного вже більше десяти років, встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Нехтуючи приписами чинного законодавства України, позивач не вжив жодних заходів, спрямованих на виготовлення технічної документації щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку (не звернувся з відповідною заявою до землевпорядної організації, не надав комплект документів, місцезнаходження земельної ділянки за [ADDRESS] на місцевості та закріплення її межовими знаками не відбувалось і т. д.), що є обов'язковою, законодавчо встановленою передумовою для отримання державного акту (внесення відомостей до Державного земельного кадастру, присвоєнню кадастрового номеру земельної ділянки та реєстрації права власності на неї). Замінити встановлений чинним законодавством порядок реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі судовим рішенням, без встановленої процедури є неможливим. Частиною 2 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих в розумінні чинного процесуального законодавства доказів на підтвердження того, що отримання відповідачем у власність земельної ділянки будь-яким чином порушує права позивача. Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що земельна [ADDRESS], яка передана у власність відповідачу, є тією самою ділянкою, а саме [ADDRESS], яка в 1993 році передавалась позивачу на підставі рішення Стецьківської сільської ради. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову [PERSON] про визнання дій посадових осіб неправомірними, визнання державного акту на землю недійсним та спонукання до видачі державного акту на землю в зв'язку з його необґрунтованістю.

Outcome: dismissed