Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні спільним приміщенням шляхом приведення до попереднього стану. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування від 07.07.2000 року [PERSON] являється співвласником 17/50 частини будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в користуванні якого знаходяться приміщення: 1-2/12, кв.м. (житлова); 1-3/19,5 кв.м. (житлова); 1-4/14,9 кв.м. (житлова); 1-5/11,2 кв.м. (кухня); І/4,9 кв.м.(коридор); ІІ/0,7 кв.м. (туалет); ІІІ/3,1 кв.м. (ванна); та 1-1/9,1 кв.м. (коридор). При цьому відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 18.11.1992 року належить 33/50 частини вказаного буднику, в користуванні якої знаходяться наступні приміщення: чотири житлові кімнати: 2-3 пл. 16,8 кв.м., 2-4 пл. 21,3 кв.м., 2-5 пл. 11,9 кв.м., 2-6 пл. 12,4 кв.м.; кухня 2-7 пл. 8,7 кв.м., ванна 2-8 пл. 2,4 кв.м., туалет 2-9 пл. 1 кв.м.; коридор 2-1 пл. 8,9 кв.м. та коридор: 2-2 пл. 5,1 кв.м., ІV-пл. 9,7 кв.м. та гараж V-пл. 19,3 кв.м. Крім цього, в технічному паспорті на жилий будинок від 10.02.2000 р. відображена відкрита лоджія, з якої є доступ до спільного горища співвласників, яка перебувала у спільному користуванні співвласників будинку, без доступу до якої позивач позбавлений можливості користуватись спільним горищем. Відповідач здійснила реконструкцію даної лоджії шляхом влаштування зовнішніх капітальних стін із двома віконними отворами із заповненням та встановленням дверей, позбавивши його вільного доступу до горища. Добровільної згоди щодо користування горищем відповідач не надає, на неодноразові звернення, щодо спільного користування майном, відповідач не відреагував. Тому, просить позов задоволити, у підтвердження вимог покликається на копії договорів дарування та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні вищенаведеним мотивам позову. Просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили, мотивуючи тим, що станом на момент прийняття відповідачкою в дар частини будинку (18.11.1992р.) на другому поверсі будинку вже існувала засклена лоджія (тераса) та на терасі були влаштовані огороджуючі конструкції товщиною в пів-цегли та влаштовано два вікна в металічних рамах. Приблизно в 2009-2010 році відповідачка здійснила ремонт тераси, а саме оштукатурила огородження тераси зовні і зсередини та замінила металеві вікна на пластикові, а засклення лоджії було здійснено в період коли власником усього будинку був її та позивача батько - [PERSON] , задовго до моменту набуття права власності на частину будинку позивачем за договором дарування від 07.07.2000р. Крім того, згідно інвентарних даних з лоджії на горище не має входу на горище. На лоджію існує лише вихід/вхід до сходової клітки квартири відповідачки (літ 2.1), що підтверджується технічними паспортами на будинок та іншими матеріалами інвентаризаційної справи. Тому дані обставини просять врахувати при прийнятті рішення та відмовити в задоволенні позову. Перевіривши матеріали справи, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що позивачу належить на праві спільної часткової власності 17/50 ідеальних частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого 07.07.2000р. Четвертою львівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1658 (а.с. 5). Відповідно до п.2 зазначеного Договору, за згодою сторін у власність обдарованого переходять приміщення: 1-2/12, кв.м. (житлова); 1-3/19,5 кв.м. (житлова); 1-4/14,9 кв.м. (житлова); 1-5/11,2 кв.м. (кухня); І/4,9 кв.м.(коридор); ІІ/0,7 кв.м. (туалет); ІІІ/3,1 кв.м. (ванна); та 1-1/9,1 кв.м. (коридор). Встановлено, що відповідачу належить 33/50 частин будинку. Відповідно до договору дарування посвідченого нотаріально 18.11.1992р. старшим державним нотаріусом Четвертої львівської державної нотаріальної контори, який зареєстровано в реєстрі за №10554, Відповідач прийняв в дар від [PERSON] 33/50 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель за адресою [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до вказаного договору, сторони домовились, що в користування обдарованої (тобто Відповідача) переходять: чотири житлові кімнати: 2-3 пл. 16,8 кв.м., 2-4 пл. 21,3 кв.м., 2-5 пл. 11,9 кв.м., 2-6 пл. 12,4 кв.м.; кухня 2-7 пл. 8,7 кв.м., ванна 2-8 пл. 2,4 кв.м., туалет 2-9 пл. 1 кв.м.; коридор 2-1 пл. 8,9 кв.м. та коридор: 2-2 пл. 5,1 кв.м., ІV-пл. 9,7 кв.м. та гараж V-пл. 19,3 кв.м. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Допитані у судовому засіданні у якості свідків свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що засклення лоджії відбувалось ще з часу будівництва 2-го поверху будинку, який в подальшому був подарований відповідачу, тобто до 1992 року. Свідок [PERSON] повідомила, що по вказаній адресі проживає з 1988р., відповідач [PERSON] почала будувати 2 поверх у 1985р., і коли будувала 2 поверх замурувала вихід на горище, замінила рами і встановила двері, які закриваються на ключ, тому не можливо попасти на горище. Свідок [PERSON] повідомив що знайомий з [PERSON] з 1995 року, був у нього вдома у 2000 році, помагав йому на будівельних роботах. Коли появились вікна і стіни у спірній будівлі повідомити не може, в частині житла відповідача не був, на горищі теж не був. Свідок [PERSON] пояснив, що позивача знає з 1970 року, у 1981 році був у нього в гостях вперше, на 2 поверсі був стовпець і простір. Приблизно у 2009-2010 році з`явилось вікно і стіни, коли позивачу треба було потрапити на горище то його туди не пускали, оскільки вхід на дах розташований з квартири відповідача. Згідно долученої до матеріалів справи копії технічного паспорту (а.с. 11 зворот) вбачається, що з лоджії на горище не має входу, на лоджію існує лише вихід/вхід до сходової клітки квартири відповідача (літ 2-1). Отже згідно плану будівлі встановлено, що вихід на терасу, якою користується відповідач, з вулиці відсутній, а здійснюється тільки з квартири відповідача (з коридору літ. 2-1) через існуючі двері квартири відповідача [PERSON] . Оскільки тераса не межує з горищем будинку, входу на горище будинку з тераси немає. Тому, твердження позивача про те, що реконструкцією тераси утруднено позивачу користування горищем є безпідставним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, приведення тераси у попередній стан у відповідності до технічного паспорту, як про це просить відповідач, не забезпечить йому вільного доступу до горища, оскільки згідно технічного паспорту такого доступу з тераси не має, крім того згідно довідки ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" №127 від 06.04.2012р. (аркуш інвентаризаційної справи 112) зміни у спірному житловому будинку відбулись без проведення будівельних робіт та втручання в капітальні стіни і не потребують здачі в експлуатацію.

Outcome: dismissed