Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина у звязку з його навчанням. Свій позов обґрунтовував тим, що з відповідачкою в зареєстрованому шлюбу він не перебував, однак 05 листопада 1995 року у них народився син [PERSON], який з 01 вересня 2013року і по 28.02.2015 року проживав в м. Києві, та навчався в Інституті аеронавігації, Національного авіаційного університету м. Києва. В даний час син навчається на денному відділенні в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Івано-Франківський професійний ліцей автомобільного транспорту і будівництва, термін навчання закінчується 30 червня 2016 року. Відповідач є заміжня, отримує пенсію, інших дітей на утриманні не має, а син потребує матеріальної допомоги у зв»язку з навчанням, тому просив стягувати з відповідачки аліменти на користь сина [PERSON] у розмірі 1000 грн., щомісячно, з дня звернення до суду до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2016 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, в судових дебатах зазначив,що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь сина, слід визначити в розмірі 500 гривень. У судовому засіданні відповідач заперечила щодо задоволення позовних вимог, оскільки повнолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. У судове засідання третя особа [PERSON] не з»явився, подав суду заяву, в якій проти заявленого позову заперечив, посилаючись на те, що проживає з мамою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає повнолітній син, який продовжує навчання. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Повнолітній син [PERSON] з 01 вересня 2015 року навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Івано-Франківський професійний ліцей автомобільного транспорту і будівництва», термін навчання закінчується 30 червня 2016 року, що підтверджується довідкою (а.с.6). У відповідності з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Повнолітній син [PERSON] проживає разом з відповідачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Дані обставини знаходять своє підтвердження в поясненнях відповідача, наданих третьою особою [PERSON] заявах на адресу суду, та рішенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.12.2015 року. Крім того, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.12.2015 року, яке змінено ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01.03.2016 року, з [PERSON] стягуються аліменти в користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв`язку з навчанням, в розмірі 1/6 частки усіх видів доходів щомісячно, на час навчання [PERSON], але не пізніше досягнення ним 23-х річного віку. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволені позову [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - [PERSON] про стягнення аліментів, слід відмовити. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України,

Outcome: dismissed