Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

У листопаді 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом уточненим в процесі розгляду справи в якому зазначає, що 23.07.1994 р. між нею та відповідачем був укладений шлюб. В період шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. На підставі рішення суду від 15.05.2003р. шлюб між сторонами розірвано. [INFO]. сину виповнилось 18 років. З відповідача стягувались аліменти до повноліття дитини за рішенням суду від 01.06.2006р. в розмірі 1\\4 частини з усіх видів його доходів. На теперішній час син продовжує навчання - є студентом 1 курсу денної форми навчання фармацевтичного факультету Запорізького державного медичного університету. Відповідно до Договору про навчання, підготовку та перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг № Фд-1К-174 від 15.07.2014р. вартість навчання становить 67 000грн. (1 курс - 13000грн., а всі наступні 13500грн.). Строк навчання з 01.09.2014р. до 25.06.2019р. Позивачка повністю утримує сина. Мінімальні щомісячні витрати становлять 2343грн., які складаються з оплати за навчання в сумі 1125грн. на місяць та забезпечення прожиткового мінімуму в сумі 1218грн. Зазначені витрати є для позивачки дуже значними, тому вона потребує матеріальної допомоги відповідача. Зазначає, що в період 2014р. позивачкою були понесені значні додаткові витрати на обстеження та лікування сина.В лютому 2014р. син переніс ГРВІ, яка була ускладнена гострим обструктивним бронхітом та гострим гломерулонефритом, в зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій дитячій клінічній лікарні № 1 з 21.02.2014р. по 26.02.2014р. Був переведений в урологічне відділення Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні, де знаходився з 27.02.2014р. по 21.03.2014р. з діагнозом конкремент лівого мочеточника, почечна коліка, гострий пієлонефрит. З 14.04.2014р. по 18.04.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні у нефрологічному відділенні Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні. З 12.05.2014р. по 19.05.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ЛОР-органів Запорізької обласної клінічної лікарні. 13.05.2014р. була проведена операція - тонзилектомія. Крім того під час лікування син потребував покращеного харчування, витрати на що становлять 500 грн. за вказаний період. Половину (тобто 1000 грн.) від понесених витрат зобов'язаний нести відповідач виходячи з положень ст. 185 СК України Посилаючись на ст. 185, 199, 200 СК України просить суд стягнути з відповідача половину витрат на утримання сина, додаткові витрати, витрати на правову допомогу та судові витрати. Позивачка у судове засідання не з*явилася,подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як встановлено з матеріалів справи, з 23.07.1994 р. позивачка та відповідач уклали шлюб, від шлюбу мають повнолітнього сина- [PERSON],[INFO],про що надані копії свідоцтв. З наданого рішення Шевченківського районного суду від 15.05.2003 року шлюб між сторонами розірвано, це підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка зазначила,що на теперішній час вона із сином проживають окремо від відповідача, відповідачка повністю утримує сина. Згідно довідки про склад сім*ї № 136 від 10.11.2014 р.,син сторін зареєстрований за адресою [ADDRESS],де проживає разом з матір*ю. Згідно із ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1,3 ст.199 СК України Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ч.1 ст. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обов*язки по утриманню сина на час розгляду справи виконує позивачка. Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного сина сторін узгоджуються з вимогами сімейного законодавства,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дитини суд не встановив. Крім того,відповідно до ст.185 СК України відповідач зобов*язаний брати участь у додаткових витратах на дитину,що викликані особливими обставинами. З матеріалів справи суд встановив,що син сторін на платній основі навчається на фармацевтичному факультету Запорізького державного медичного університету. Форма навчання є денною (стаціонарною) на контрактній основі. Відповідно до Договору про навчання, підготовку та перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг № Фд-1К-174 від 15.07.2014р. вартість навчання становить 67 000грн. (1 курс - 13000грн., а всі наступні 13500грн.). Строк навчання з 01.09.2014 р. до 25.06.2019 р. Витрати по оплати навчання несе позивачка,іншого відповідач не довів. За період 2014р. позивачкою були понесені значні додаткові витрати на обстеження та лікування сина. В лютому 2014р. [PERSON] переніс ГРВІ, яка була ускладнена гострим обструктивним бронхітом та гострим гломерулонефритом, в зв'язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькій дитячій клінічній лікарні № 1 з 21.02.2014р. по 26.02.2014р. Був переведений в урологічне відділення Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні, де знаходився з 27.02.2014р. по 21.03.2014р. з діагнозом конкремент лівого мочеточника, почечна коліка, гострий пієлонефрит. З 14.04.2014р. по 18.04.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні у нефрологічному відділенні Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні. З 12.05.2014р. по 19.05.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні мікрохірургії ЛОР-органів Запорізької обласної клінічної лікарні. 13.05.2014р. була проведена операція - тонзилектомія. Документально підтверджені фактично понесені додаткові витрати на лікування та обстеження [PERSON] за період з 21.02.2014 по 19.05.2014р. становлять 1501,92грн. Крім того під час лікування дитина потребувала покращеного харчування, витрати на що становлять 500 грн. за вказаний період. Суд встановив,що витрати на лікування та харчування дитини становив 2001,92грн. Половину від понесених витрат зобов'язаний нести відповідач виходячи з положень ст. 185 СК України. Крім того, позивач заявив про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 350 гр. За змістом ст.ст.79,84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат [PERSON] надавала позивачу правову допомогу за договором від 24.11.2014 р . Загальна вартість юридичних послуг оцінена у 350 гр.,оплата здійснена за квитанцією від 24.11.2014 р. До складу оплатних послуг представника включені: консультація щодо правовідносин сторін по стягненню аліментів,складання позовної заяви, ознайомлення з правовими позиціями. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як видно із Закону, складовим елементом у визначені розміру компенсації витрат на правову допомогу є часовий обсяг роботи особи, яка надавала правову допомогу. Матеріалами справи підтверджений загальний час участі представника позивача у судовій справі-2 год.30 хв. Розрахунок, який є в матеріалах справи, містить підтвердження кількості годин,витрачених представником на надання правової допомоги та інишх юридичних послуг, описаних у розрахунку (як-то консультація щодо подання до суду позову та розробку і складання проекту позовної заяви). За таких обставин,розмір компенсації правових послуг адвоката в сумі 350 гр.є розумним та минимальним,підтверджений розрахунком. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.З відповідача в дохід держави суд стягує судовий збір в сумі 243 гр.60 коп.,від попередньої сплати якого позивач звільнена, та судовий збір сплачений позивачкою. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved