Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

16.09.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява Кагарлицької міської ради Київської області до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану, (Том № 1, а.с., 2 - 4), в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку загального користування біля житлового будинку [ADDRESS] шляхом перенесення паркану з приведенням її у придатний для використання стан за власний рахунок; 2. Судові витрати покласти на відповідача. Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній його частині обгрунтовує наступними обставинами та нормами права: До Кагарлицької міської ради та її виконавчого комітету неодноразово надходять усні та письмові скарги від мешканців міста у зв`язку з тим, що жителем будинку [ADDRESS] було встановлено паркан, який вийшов за існуючу межу на земельну ділянку загального користування. Це заважає сусідам та учасникам дорожнього руху і може стати причиною непередбачуваних наслідків. Згідно зі статтею 121 Земельного кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: - для будівництва та обслуговування .житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах - не більше 0.10 гектара; - для ведення особистого селянської о господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ст. 11 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, падання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Кагарлицької міської ради. На підставі звернення гр. [PERSON] рішенням ради № 449-18 від 17.07.2014 року йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0.12 га для будівництва та обслуговування жилого оудинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в [ADDRESS] . Однак, заявник без будь яких дозволів самовільно зайняв земельну ділянку комунальної власності шляхом установлення паркану поза межами існуючої межі на землях загального користування, а тому площа земельної ділянки по [ADDRESS] , збільшилась до 0,02 га та становила вже 0.1468 га. У зв`язку з цим розробнику технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ТО В «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» було надіслано звернення про призупинення виконання відповідних робіт. Рішенням ради № 498-09 від 20.11.2014 року «Про розгляд доповідної записки» були відкликані погодження посадових осіб міської ради з акту передачі межових знаків, встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] на земельну ділянку в [ADDRESS] ) на загальну площу 0,1468 га. Разом з тим землевпорядну організацію, яка розробляє технічну документацію із землеустрою, зобов`язано виготовити нові кадастрові плани на загальну площу 0,12 га у відповідності із рішенням № 449-18 від 17.07.2014 року. У зв`язку з цим та смертю заявника процедура оформлення права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , була призупинена, однак конфліктна ситуація з боку власника паркану не вирішувалася. Відповідно до висновку комісії, що створена па підставі розпорядження міського голови, встановлено факт самовільного будівництва паркану по [ADDRESS] та відсутність документу, який підтверджував би право користування (власності) за вказаною адресою. Гр. [PERSON] було рекомендовано в двотижневий термін перенести паркан на колишнє місце. На це та на неодноразові звернення до нього реакції з боку Відповідача не було, а паркан так і залишився стояти на землі загального користування. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації них прав. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правоветаповлюючих документів па цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України (ст. 187 Земельного кодексу України). Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочииу щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Враховуючи вище викладене, у відповідності до ч. 2 ст. 158. пункту «б» ч. 1. ст. 211. ст. 212 Земельного кодексу України, - позивач просить суд винести рішення, неа підставі якого задовольнити вимоги, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. 16.09.2016 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., (Том № 1, а.с., 17). 22.09.2016 року Кагарлицьким районним судом на підставі положень ст.ст. 122, 127 ЦПК України (який був чинний станом на 22.09.2016 року) винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 06.10.2016 року, (Том № 1, а.с., 18). 06.10.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло письмове заперечення відповідача [PERSON] , (том № 1, а.с., 23 - 27), в якому відповідач просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. В задоволенні позовних вимог Кагарлицької місцької ради до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану відмовити повністю. Своє заперечення відповідач обгрунтовує в мотивувальній його частині наступними обставинами справи та нормами права. У провадженні Кагарлицького районного суду перебуває цивільна справа за позовом Кагарлицької міської ради (надалі - Позивач) до нього, - [PERSON] (надалі- Відповідач) про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану. Відповідно до ст.128 ЦПК України після одержання позовної заяви Відповідач має право подати до суду письмове заперечення проти позову, в якому може заперечувати проти позову частково або повністю. В даному випадку він, як Відповідач повністю заперечує проти позову і вважає, що позовні вимоги Кагарлицької міської ради є незаконними, безпідставними та необгрунтованими, а тому необхідно відмовити Позивачу в задоволенні цього позову в повному обсязі, з наступних підстав: - По-перше: Дана заява подана без додержання вимог ст.ст.42, 119 КПК України, тобто відсутні документи, що посвідчують повноваження представника Позивача. По-друге: 02.10.1961 року його батько, - [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами під [ADDRESS] на момент купівлі це був [ADDRESS] ), уклавши договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори Київської області та зареєстрований у реєстрі за №1997 від 02.10.1961 року, який було зареєстровано 10.10.1962 року у Фастівському БТІ Київської області. При цьому зазначає, що в даному договорі про присадибну земельну ділянку зовсім нічого не сказано. Однак, наскільки він пам`ятає, що з того часу їхня сім`я і користується тією земельною ділянкою, яка є в користуванні і сьогодні, тобто її межі не змінювалися і ніхто із сусідів- суміжників до них не мав і не має по цей день з цього приводу ніяких претензій. Це підтверджується письмовими заявами сусідів- суміжників, - [PERSON] та [PERSON] , які він додає до заперечення. Крім того, їхнє домоволодіння завжди було огороджене, але спочатку дерев`яним парканом, що підтверджується технічним паспортом від 1992 року, а в 2010 році його батько поставив бетонний паркан замість дерев`яного. Крім нього, це підтверджують сусіди, які проживають на їхній вулиці довше них. У 2014 році батько звернувся із заявою до міської ради з метою приватизувати землю, що знаходиться біля житлового будинку. Згідно поданої заяви 17.07.2014року було прийнято рішення сесії Кагарлицької міської ради № 449 - 18 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] по [ADDRESS] загальною площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства». За житгя батько неодноразово говорив, що фактична площа нашої земельної ділянки біля будинку дещо більша, ніж записано у міській раді. Ці його слова підтвердилися, коли у серпні 2014 року землевпорядною організацією було встановлено межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складалися кадастрові плани земельних ділянок. Тоді з допомогою спеціального приладу працівниками ТОВІ «Кагарлицький земельно-кадастровий центр» було встановлено, що загальна площа земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства біля їхнього будинку становить 0,1468 га, тобто, дійсно, - на 0,0268 га більше, як батько отримав у міській раді дозвіл на приватизацію присадибних земельних ділянок. Чому така розбіжність, - зрозуміло навіть недосвідченим в цьому питанні - раніше міряли приблизно, а останні результати виміру отримані професійними приладами. Однак, це чомусь не зрозуміло Позивачу та його працівникам. Адже, твердження, викладене в позовній заяві, що площа земельної ділянки по [ADDRESS] збільшилась з 0,12га до 0,1468га через те, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку комунальної власності шляхом установлення паркану поза межами існуючої межі на землях загального користування, є по меншій мірі не логічним. І це доводиться простими арифметичними діями, а саме: Як зрозуміло із твердження Позивача [PERSON] , перенісши паркан вглиб вулиці, збільшив свою присадибну земельну ділянку на 0,0268га. Таким чином, враховуючи, що 1га = 100кв.м, тоді площа спірної земельної ділянки становить 268 кв.м Беремо з кадастрового плану земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд довжину межі, яка межує з вулицею, яка співпадає з довжиною спірного паркана і дорівнює 38,86м і визначаємо відстань на яку потрібно було перенести паркан, щоб захопити земельну ділянку зазначеного розміру 0,0268 га або 268кв.м, для цього 268кв.м : 38,86м = 6,897м. Отже, [PERSON] паркан потрібно було перенести від будинку в сторону вулиці на 6 м 90см, що є неможливим. Отже, Позивач не розібравшись у ситуації, зупинив приватизацію земельних ділянок, що дуже засмутило його батька та призвело до загострення хронічних хвороб, в результаті [INFO] його батько помер. Саме тому, Позивач в даній справі визначив йому статус Відповідача з тієї причини, що він є спадкоємцем на майно померлого батька [PERSON] , але крім нього ще є інший спадкоємець, - [PERSON] , це його сестра. Однак, їхні права на майно покійного ще юридично не оформлені і тому щось змінювати, ламати, зносити він поки що не має такого юридичного права. В той же час, він вже вирішив якось вирішити цю проблему. Але Позивач навіть у позовній заяві не називає розміру земельної ділянки, яку його батько та він самовільно зайняли зі слів Позивача. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних , свобод чи інтересів. У випадках встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Однак, уважно вивчивши зміст позовної заяви та доданих до неї документів він не зрозумів чиї права, свободи чи інтереси порушені в результаті заміни його батьком дерев`яного паркану на бетонний у 2010 році. Спочатку, із позову та доданих до нього документів виникає думка, що підставою звернення до суду позивача з даним позовом є незрозумілі інтереси [PERSON] , яка у квітні 2014 року звертається до депутата Київської обласної ради з проханням про надання допомоги у вирішенні питання щодо правомірності самовільного встановлення капітальної огорожі [PERSON] ( а власником на той час був [PERSON] ) по [ADDRESS] , що в свою чергу ускладнює рух автотраспорту даною ділянкою вулиці. В той же час, ця проблема здається дуже дивною, оскільки громадянка [PERSON] особисто ніколи не користувалася і не користується автотраспортом і те, що вона виникла через 4 роки після будівництва паркану. Позивач до позовної заяви додає письмові докази - документи, які не можуть бути визнані належними та допустимими, оскільки вони містять сумнівну інформацію. Так, з метою вивчення піднятої громадянкою [PERSON] та обласним депутатом проблемою ( звернення зареєстроване за №740 від 26.06.2014р) Позивач створює комісію згідно розпорядження міського голови №212. Але з доданих документів не зрозуміло, коли саме видане дане розпорядження - 26.04.2014 (як це зазначено у відповіді Позивача [PERSON] за №794/02-43 від 2014(дата не зрозуміла) чи 20.06.2014 ( як зазначено на розпорядженні та в акті комісії з виправленою датою -надрукована дата складання акту 26.04.2012, а виправлено на 26.06.2014року). Ще більше заплутують ситуацію відповідь депутату обласної ради за №792/02-03 від 07.2014року та повідомлення його батькові за № 793/02-03 від 07.2014року, в яких зазначено, що комісія створена таки відповідно до розпорядження міського голови № 212 від 26.04.2014року, тобто раніше на два місяці, як було звернення депутата. Крім того, в зазначеному сумнівному акті комісія дійшла висновку, що [PERSON] дійсно самовільно захопив земельну ділянку загального користування, при цьому комісія не зазначила, яку конкретно земельну ділянку необхідно звільнити і яким чином комісією було встановлено, що порушуються законні права позивача по справі. В інших документах, доданих до позову, - також відсутні відомості про розмір земельної ділянки, яку по висновку комісії самовільно захопив Відповідач. При цьому звертає звернути знову увагу суду на те, що з ним ніхто з цього приводу не бесідував, але в акті записаний він, хоча власником домоволодіння і будував паркан саме його батько. Крім того, даний акт не підписаний ні ним, ні батьком. Крім того, до міської ради звертаються ще два сусіди, - [PERSON] та [PERSON] , які просять розібратись в ситуації неправомірності встановлення паркану. Оскільки він даний паркан не будував, він вирішив поспілкуватися із всіма сусідами та з`ясувати, чи дійсно існує така проблема. Як з`ясувалось, що сусіди, які давно там проживають стверджують, що даний паркан батько побудував на місці старого і цей паркан зовсім не заважає руху автотранспорту. Письмові заяви додає до заперечення. Приватизувати присадибні земельні ділянки його батько не встиг, але кадастрові плани обох земельних ділянок, тобто для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,10га кадастровий номер 3222210100:01:462:0043 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0468га кадастровий номер 3222210100:01:462:0044, виготовив, та дані земельні ділянки 21.08.2014 року були зареєстровані в ДЗК. Це підтверджує те, що будь-які порушення при виготовленні кадастрових планів відсутні. Якби ці земельні ділянки накладались на інші, в тому числі і на землі загального користування, державний кадастровий реєстратор просто відмовив би у їх реєстрації. Сьогодні кожен може зайти в публічну кадастрову карту, де зареєстровані і їхні земельні ділянки. Візуально на даній карті видно, що накладення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,10га кадастровий номер 3222210100:01:462:0043, із земельною ділянкою загального користування, тобто [ADDRESS] , - немає. В той час, коли такі накладення є, їх добре видно на цій карті. Відповідно до джерел існуючої судової практики підставою для пред`явлення вимог щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення паркану мають бути належні та допустимі докази щодо вчинення відповідачем неправомірних дій, спрямованих прямо або опосередковано на свідоме порушення прав позивача на володіння чи користування земельною ділянкою у такий спосіб, як самовільне перенесення спільної межі земельних ділянок на землю позивача, всупереч тим даним розташування спільної межі земель, що були встановлені землевпорядною організацією в натурі (на місцевості). У випадку відсутності належних та допустимих доказів такій обставині, вимоги позивача задоволенню не підлягають Однак, у позові такі докази відсутні. Тому, з наведених вище підстав, вимоги позивача щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення паркану задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів тим обставинам, що саме відповідач вчинив протиправні дії щодо самовільного зайняття земельної ділянки загального користування шляхом побудови паркану поза спільною межею вглиб земельної ділянки загального користування, що спростовується тими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи і були надані відповідачем в рахунок заперечень на позов, і свідчать про те, що межі та площа земельної ділянки відповідача по фактичному користуванні ідентична тим межам, що були відведені в натурі згідно Кадастрового плану, що межа землі відповідача не заходить на земельну ділянку загального користування, а саме вулицю [ADDRESS] , тобто накладення земельних ділянок відсутнє. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта. Встановлені обставини свідчать, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. 21.07.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (том № 1, а.с., 160 - 162), на підставі якої: 1. Клопотання громадянки України [PERSON] про залучення її до участі в справі № 368/1242/16 - ц за позовом Кагарлицької міської ради Київської області до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану, в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача без самостійних вимог, - задоволено. Залучено до участі в справі № 368/1242/16 - ц за позовом Кагарлицької міської ради Київської області до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану, в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , [ADDRESS] , 29.05.2017 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 222 - 224), на підставі якої: - залучено до участі в справі № 368/1242/17, за позовом Кагарлицької міської ради Київської області до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану, суд, - в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] , уродженку місто Кагарлик Київської області, громадянку України, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 05 жовтня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , [ADDRESS] . 22.01.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 2, а.с., 154 - 157), на підставі якої: 1. Клопотання представника третьої особи [PERSON] , - адвоката Лисюк О.В. про призначення по справі судової земельно - технічної експертизи, - задоволено. 2. Призначено в цивільній справі № 368/1242/16 - ц, провадження № 2/368/23/18 за позовом Кагарлицької міської ради Київської області до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану, судову земельно - технічну експертизу поза межами суду. 3. На вирішення експертизи поставити наступні запитання: 1. чи відповідає фактичний розмір (ширина) червоних ліній на [ADDRESS] [ADDRESS] , визначеному у генеральному плані міста [ADDRESS] ? 2. якщо ні, то вказати де саме; 3. Чи має місце фактичне накладення земельної ділянки, якою користується [PERSON] , а саме, - ділянкою, на якій розташоване домогосподарство під [ADDRESS] , огороджене бетонним парканом, на землі загального користування. Якщо таке накладення має місце, то вказати площу такого накладення? 4. Якщо існує факт зміни межі та факт зміни площі земельних ділянок між землями загального користування та земельною ділянкою, якою користується [PERSON] , а саме, - ділянкою, на якій розташовано домогосподарство під [ADDRESS] , та яке огороджене бетонним парканом, то за рахунок яких меж земельних ділянок утворився перетин та змінилася площа вищевказаних ділянок? 5. Проведення експертизи доручено експертам Київського Науково - дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ), 03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6, тел.: (044) 200 - 29 - 11, попередивши їх на підставі ч. 5 ст. 104 ЦПК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання поклаждених на них обов`язків. 6. Оплату вартості експертизи покладено на третю особу, - [PERSON] , [ADDRESS] , тел: [NUMBER] , роз`яснивши їй положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. 7. Для проведення експертизи направлено матеріали цивільної справи 368/1242/16 - ц, провадження 2/368/23/18. 8. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України. 29.06.2018 року справа була повернута до Кагарлицького районного суду на підставі повідомлення про неможливість надання висновку судової земельно - технічної експертизи № 3791/18 - 41 від 15.06.2018 року, (Том № 2, а.с., 171 - 173). В резолютивній частині вищевказаного повідомлення вказано наступне: У зв`язку із незадоволенням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення дослідження, на протязі 45 днів з дня направлення клопотання експерта, на підставі ст. 72 ЦПК України, п.п. 1.13, 2.1, 4.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (в редакції наказу«Мін`юсту від 26.04.2017 року № 1420/5), судовий експерт повідомляє про неможливість про надання висновку. В мотивувальній частині вищевказаного повідомлення зазначено наступне: За результатом попереднього вивчення ухвали суду та матеріалів цивільної справи 368/1242/16-ц експертом встановлено, що наданих матеріалів для проведення експертизи недостатньо, у зв`язку з чим порушено клопотання про уточнення питання та надання додаткових матеріалів, у зв`язку з чим листом КНДІСЕ від 28.02.2018 року №3791/18-41 на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, Кагарлицької міської ради Київської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] направлено клопотання експерта. У клопотанні судовий експерт просив: - надати належної якості викопіювання з Генерального плану міста Кагарлик Київської області (район вулиць [ADDRESS], Столичної (колишня Карла Маркса) та Київської) із нанесеними червоними (проектними) лініями із зазначенням масштабу, масштабної (координатної) сітки в паперовому або електронному вигляді; - надати каталоги координат земельних ділянок з кадастровими номерами 3222210100:01:462:0043 та 222210100:01:462:0044 відповідно до витягів з Державного земельного кадастру (а.с.28 т.1 та а.с.31. т 1) у повному об`ємі із семизначных цифр до коми (СК 63); - погодити залучення до проведення судової експертизи інженера- геодезиста [PERSON] , з яким КНДІСЕ укладена відповідна трудова угода для проведення топографо-геодезичних робіт. Разом з листом КНДІСЕ 28.02.2018 до Кагарлицького районного суду Київської області повернуто матеріали цивільної справи 368/1242/16-ц для розгляду клопотання експерта в судовому засіданні. Згідно з ч. 8 ст. 72 Цивільного процесуального кодексу України експерт може відмовитися від надання висновку, якщо поданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків. К еруючись п. 1.13 Інструкції призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, п. 6 розділу II Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (в редакції наказу Мін`юсту від 26.04.2017 року № 1420/5) у випадку невиконання клопотань експертів щодо надання додаткових матеріалів протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення. У встановлений законодавством строк клопотання експерта не задоволено. Таким чином, враховуючи, що клопотання експерта про надання додаткових документів залишилось незадоволеним, проведення судової експертизи, призначеної ухвалою від 22 січня 2018 року року Кагарлицького районного суду Київської області про призначення судової експертизи у цивільній справі № 368/1242/16-ц неможливе. Відповідно, причиною повернення справи з експертної установи без виконання експертизи послугувала та обставина, що позивачем по справі, - Кагарлицькою міською радою Київської області не надано було наступні документи: - викопіювання з Генерального плану міста Кагарлик Київської області (район вулиць [ADDRESS], Столичної (колишня Карла Маркса) та Київської) із нанесеними червоними (проектними) лініями із зазначенням масштабу, масштабної (координатної) сітки в паперовому або електронному вигляді; - каталоги координат земельних ділянок з кадастровими номерами 3222210100:01:462:0043 та 222210100:01:462:0044 відповідно до витягів з Державного земельного кадастру (а.с.28 т.1 та а.с.31. т 1) у повному об`ємі із семизначных цифр до коми (СК 63); 09.07.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відновлено провадження у справі та призначено справу для подальшого розгляду, (Том № 2, а.с., 175 - 176). 18.09.2018 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 2, а.с., 216 - 220), на підставі якої: 1. Клопотання представника третьої особи [PERSON] , - адвоката Лисюк О.В. про призначення по справі судової земельно - технічної експертизи, - задоволено. 2. Призначено в цивільній справі № 368/1242/16 - ц, провадження № 2/368/23/18 за позовом Кагарлицької міської ради Київської області до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] , про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування шляхом перенесення паркану, судову земельно - технічну експертизу поза межами суду. 3. На вирішення експертизи поставлено наступні запитання: - Яка площа земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні [PERSON] ? - Чи відповідає фактична площа та фактичні межі земельної ділянки за кадастровим номером 3222210100: 01 :462:0043 , [PERSON] координатам поворотних точок меж, які повинні міститися у Технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленою 11.08.2014, ТОВ Кагарлицький земельно-кадастровий центр [PERSON] на підставі якої виданий Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1000 га. Номер Витягу - НВ-3203204152014? - Чи відповідає фактична площа та фактичні межі земельної ділянки, [PERSON] координатам поворотних точок меж, які повинні міститися у Технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,12га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в [ADDRESS] ? - Чи накладається земельна ділянка [PERSON] на землі загального користування ( [ADDRESS] )? - Якщо так, то зобразити схематично; - Чи існує звуження [ADDRESS] районі місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] ? - Чи відповідає фактична ширина дороги ( [ADDRESS] районі місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] нормам ДБН? 4. Проведення експертизи доручено експертам Українського Незалежного Інституту Судових експертиз, 01001, м. Київ, вул. Софіївська, 6, оф. 306, попередивши їх на підставі ч. 5 ст. 104 ЦПК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання поклаждених на них обов`язків. 5. Оплату вартості експертизи покласти на третю особу, - [PERSON] , [ADDRESS] , тел: [NUMBER] , роз`яснивши їй положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. 13.02.2019 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової земельно - технічної експертизи № 62/10 - 2018 від 07.02.2019 року, (Том № 3, а.с., 2 - 31), згідно висновків якої: 1. Загальна площа земельної ділянки [PERSON] (кадастрові номери: 3222210100:01:462:0043, 32222101200:01:462:0044), яка перебуває у фактичному користуванні (в межах паркану), станом на час дослідження, становить 0,1480 га. Фактичні межі даної ділянки зображені в додатку № 1 до висновку блакитним кольором, в додатках № 2, № 3 до висновку синім кольором. 2.3. Оскільки координати поворотних точок меж земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222210100:01:462:0043, 3222210100:01:462:0044 не надані, встановити їх місцеположення згідно технічної документації із землеустрою на підставі, якої видавалися Витяги № НВ-3203204222014, НВ- 3203204152014, не вбачається за можливе. Можливо лише зазначити, що проміри фактичних меж земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222210100:01:462:0043, 3222210100:01:462:0044, мають незначні розбіжності з промірами, які зазначені у Витягах № НВ- 3203204222014, НВ-3203204152014. Більш детально описано в дослідницькій частині висновку та зображено в додатку № 3 до висновку. 4.5. Оскільки координати поворотних точок меж земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222210100:01:462:0043, 3222210100:01:462:0044 не надані, встановити їх місцеположення згідно технічної документації із землеустрою на підставі, якої видавалися Витяги № НВ-3203204222014, НВ- 3203204152014 , не можливо і встановити накладання даної ділянки на вулицю [ADDRESS] не вбачається за можливе. Можливо лише зазначити, що з північно-східної сторони (в точці «12») ділянка [PERSON] виступає за межі іншої ділянки на вулицю [ADDRESS] на 0,29 м (фото № 8, додаток до висновку № 1, № 2). 6.7 [PERSON] починається від [ADDRESS] до земельної ділянки [PERSON] і має ширину до 12,0 м. В районі місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] вулиця [ADDRESS] значно звужена і зменшилася до 3,50 м. Згідно норм ДБН, зокрема п.7.27 (житлові вулиці - 3,50 м, дороги районного значення - 3,75 м), ширина дороги повинна бути не менше 3,50 м. Враховуючи, ст. 39 Земельного Кодексу України, ст. ст. 16, 17, 18 Закону України «Про автомобільні дороги», лист міського голови Панюти О.О., де зазначено, що ширина дороги повинна бути 5,5-5,8 м, можливо прийти до висновку, що ширина [ADDRESS] місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] , не відповідає вищезазначеним нормам. Ширина та розміри [ADDRESS] зображені в додатках № 1, № 2 до висновку. 17.07.2019 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відновлено провадження у справі та призначено справу для подальшого розгляду, (Том № 3, а.с., 36 - 37). В судовому засідання представники позивача, - Кагарлицької міської ради Київської області, - [PERSON], [PERSON] , [PERSON] позовніц вимоги підтримали в повному обсязі, обгрунтовували свою правову позицію обставинами, та нормами права, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище. В судовому засіданні третя особа на стороні позивача, - [PERSON] позов підтримала, обгрунтовувала свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище. В судовому засіданні представник третьої особи на стороні позивача [PERSON] , - адвокат Лисюк О.В. позов підтримала, обгрунтовувала свою позицію обставинами, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, обгрунтовував свою позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині заперечення на позов, та які судом наведено вище. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , - адвокат Токовенко С.А. заперечував проти задоволення позову, обгрунтовував свою позицію обставинами, які зазнеачені в мотивувальній частині заперечення на позовну заяву, та які судом наведено вище. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, обгрунтовувала свою позицію обставинами, які викладені в запереченні на позов, який подав відповідач [PERSON] , та які судом наведено вище. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав наступні показання: На даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . На його думку сусід [PERSON] (відповідач по справі) трішки заліз на вулицю, так як раніше можна було проїхати, стояв там його автомобіль, а інший автомобіль міг спокійно проїхати повз, проте, на даний час проїхати двом автомобілям не можна. Це трапилося на його думку в зв`язку з тим, що відповідач на 1 - 1,5 метра заліз на дорогу. По вул . [ADDRESS] проживає близько 21 року. У відповідача раніше був простий, штахетний паркан, він не знає хто побудував новий бетонний паркан, так як його фактично збудували вночі. Основна маса дерев, які розміщені біля земельної ділянки відповідача залишилися у подвір`ї відповідача, після того, як він збудував паркан, тому, якщо поставити новий паркан на місце старого, - проїзд буде таким, який був раніше. Він сам особисто не порушував межі своєї земельної ділянки. Не пам`ятає, чи був ще живий батько відповідача, коли будувався новий паркан. Окрім відповідача, в домогосподарстві ще проживав старший брат, але він помер, відповідачка там не проживає. Він не може стверджувати, що новий паркан побудував саме відповідач, на його думку цей факт можна встановити, запитавши у людей, які будували паркан. Суд, оцінюючи показання свідка [PERSON] , вважає, що вони не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження позиції позивача, - Кагарлицької міської ради Київської області, яка полягає в тому, що саме відповідачем [PERSON] збудовано паркан, що збудований паркан порушує межі земель загального користування. На думку суду, факт порушення меж земель загального користування, та розмір порушення повинен доводитися лише єдиним належним та допустимим доказом в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України, - висновком експерта. В судовому засіданні свідок [PERSON] дав наступні показання: Він проживає по [ADDRESS] . Має спадковий житловий будинок по [ADDRESS]. По [ADDRESS] не проживає з 1990 року. Спадкова земельна ділянка та житловий будинок межують з домоволодінням відповідача. Коли поставили новий паркан, він не бачив, - коли він приїхав черговий раз на спадщину, то паркан вже стояв. На його думку, паркан винесений на вулицю Новий паркан заважає йому, так як він сам хоче поставити новий паркан, та зробити заїзд в двір, але новий паркан заважає це зробити. На його думку новий паркан виходить за межу земельної ділянки десь на 1 метр. Також на його думку проїздна спроможність вулиці покращиться, якщо новий паркан відповідача перенести на те місце, де раніше був старий паркан. Що стосується дерев, то при старому паркані дерева стояли перед парканом, а коли поставили новий паркан, - дерева вже знаходяться всередині двору, - за парканом. Суд, оцінюючи показання свідка [PERSON] , вважає, що вони не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження позиції позивача, - Кагарлицької міської ради Київської області, яка полягає в тому, що саме відповідачем [PERSON] збудовано паркан, що збудований паркан порушує межі земель загального користування. На думку суду, факт порушення меж земель загального користування, та розмір порушення повинен доводитися лише єдиним належним та допустимим доказом в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України, - висновком експерта. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. Позивачем по даній справі є юридична особа, - Кагарлицька міська рада Київської області, 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Героїв Небесної Сотні, 1. Третьою особою на стороні позивача є фізична особа [PERSON] , [INFO] , уродженка село Василівка Добрушинського району Гомельської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 26 лдистопада 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київські облаті, (том № 1, а.с., 81 - 82). Відповідачем по даній справі є фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , уродженець селище Радомка Семенівського району Чернігівської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 29 січня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, (том № 1, а.с., 94 - 95), реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, - [NUMBER] , (Том № 1, а.с., 96) Відповідачем по даній саправі є фізична особа, - [PERSON] , [INFO] , уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії [NUMBER] , виданий 05 жовтня 2009 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, (Том № 1, а.с., 99 - 100), ідентифікаційний номер [NUMBER] , (Том № 1, а.с., 100). 17.07.2019 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відновлено провадження у справі та призначено справу для подальшого розгляду, (Том № 2, а.с., 175 - 176). Перш за все суд зазначає, що даний спір виник в галузі земельного права за наступних обставин. Первинним власником житлового будинку, господарських та побутових будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , - батько відповідачів. Даний факт підтверджується договором купівлі - продажу від 02.10.1961 року, укладеного в місті Обухів Київської області, зареєстрований у реєстрі за №1997 від 02.10.1961 року, який було зареєстровано 10.10.1962 року у Фастівському БТІ Київської області, ( Том № 1, а.с., 34 - 35), та технічним паспортом на житловий будинок від лютого 1992 року, (Том № 1, а.с., 36 - 39). Проте, в самому договорі купівлі - продажу відомостей щодо розміру земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з спорудами, - нічого не вказано, відповідно, встановити площу земельної ділянки, на якій було розташоване домоволодіння станом на момент укладення договору купівлі - продажу, - неможливо. Однак, в судовому засіданні встановлено, що з моменту укладення вищевказаного договору купівлі - продажу сім`я [PERSON] постійно користувалася та користується земельною ділянкою, яка рлзміщена за адресою: [ADDRESS] , ( за час користування назва вулиці неодноразово змінювалася, та, спочатку вона мала назву [ADDRESS] , з рештою, - [ADDRESS] , Том № 1, а.с., 7). Як вбачається з матеріалів справи, інші суміжні власники домогосподарств до відповідачів претензій щодо розміру земельної ділянки, її розташування, - не мають. Має претензії лише третя особа, - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом з матеріалів справи встановлено, що домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , було огороджене дерев`яним (штахетним) парканом, що підтверджується технічним паспортом від лютого 1992 року, (том № 1, а.с., 38). Як встановлено в судовому засіданні, в 2010 році [PERSON] побудував бетонний паркан. Той факт, що бетонний паркан будував ще [PERSON] , - не заперечується також третьою особою, - [PERSON] . У 2014 році [PERSON] звернувся із заявою до міської ради з метою приватизувати земельну ділянку, що знаходиться біля житлового будинку, який розміщено за адресою: [ADDRESS] Згідно поданої заяви 17.07.2014року було прийнято рішення сесії Кагарлицької міської ради № 449 - 18 - LII - VI «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] по [ADDRESS] загальною площею 0, 12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства», ( Том № 1, а.с., 5). Згідно вказаного рішення: 1. Надано гр. [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розміщена в [ADDRESS] . 2. Виготовлену технічну документацію із землеустрою подати на розгляд та затвердження сесії міської ради. Проте, з 2014 року, між [PERSON] та [PERSON] розпочалася конфліктна ситуація щодо земельної ділянки, яка, на думку третьої особи [PERSON] значно виходить на проїжджу частину, що створює їй незручності. Факт конфліктної ситуації підтверджується: депутатським зверненням, (том № 1, а.с., 8), розпорядженням № 212 від 20.06.2014 року, (том № 1, а.с., 9), депутатським актом від 26.04.2012 року, (Том № 1, а.с., 10), листом - відношенням Кагарлицької міської ради Київської області від 27.07.2014 року на адресу депутата Київської обласної ради Будюка С.М., (том № 1, а.с., 11), та іншими матеріалами, (том № 1, а.с., 12 - 16). В результаті негативного розвитку кофліктої ситуації Кагарлицькою міською радою Київської області винесено 20 листопада 2014 року рішення за № 498 - 09 - LУІ - VІ, (Том № 1, а.с., 6), згідно з яким: 1. Відкликати погодження посадових осіб міської ради з акту передачі межових знаків, встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] на земельну ділянку в [ADDRESS] на загальну площу 0,1468 га, в зв`язку з конфліктною ситуацією пов`язаною з будівництвом паркану (звуженням проїжджої частини вул. Московська). 2. Землевпорядній організації, яка розробляє технічну документацію із землеустрою, виготовити нові кадастрові плани на загальну площу 0,12 га, відповідно до рішення міської ради № 449-18-Ы1-У1 від 17.07.2014 року. 3. Секретарю міської ради дане рішення довести до зацікавлених осіб. Проте, перед вищевказаним рішенням сесії Кагарлицької міської ради в серпні 2014 року землевпорядною організацією було встановлено межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складалися кадастрові плани земельних ділянок, встановлені кадастрові номери земельних ділянок, (Том № 1, а.с., 28 - 33). Дійсно, під час виготовлення земельно - технічної окументації бло встаовлено той факт, що загальна площа земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства біля будинку становить 0,1468 га, тобто, дійсно, - на 0,0268 га більше, як [PERSON] отримав у міській раді дозвіл на приватизацію присадибних земельних ділянок. Дійсно, приватизувати присадибні земельні ділянки [PERSON] не встиг в зв`язку з сметю, але кадастрові плани обох земельних ділянок, тобто для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,10га кадастровий номер 3222210100:01:462:0043 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,0468га кадастровий номер 3222210100:01:462:0044, виготовив, та дані земельні ділянки 21.08.2014 року були зареєстровані в ДЗК. На думку суду, вищевказані факти підтверджують ту обставину, щощо будь-які порушення при виготовленні кадастрових планів відсутні. Суд також важає, що в разі навності факту накладення земельних ділянок [PERSON] на інші земельні ділянки, в тому числі, - на землю загального користування, власником якого є Кагарлицька міська рада Київської області, то державний кадастровий реєстратор просто відмовив би у їх реєстрації. Відповідно, суд вважає хибним твердження позивача, викладене ним в позовній заяві, яке полягає в тому, що площа земельної ділянки по [ADDRESS] збільшилась з 0,12га до 0,1468га через те, що [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку комунальної власності шляхом установлення паркану поза межами існуючої межі на землях загального користування, - та як така позиціяпозивача в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, так як відсутні належні та допустимі докази такого порушення. Як вбачається із твердження Позивача [PERSON] , перенісши паркан вглиб вулиці, збільшив свою присадибну земельну ділянку на 0,0268га. Таким чином, враховуючи, що 1га = 100кв.м, тоді площа спірної земельної ділянки становить 268 кв.м Отже, якщо взяти з кадастрового плану земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд довжину межі, яка межує з вулицею, яка співпадає з довжиною спірного паркана і дорівнює 38,86м і визначити відстань, на яку потрібно було перенести паркан, щоб захопити земельну ділянку зазначеного розміру 0,0268 га або 268кв.м, для цього 268кв.м : 38,86м = 6,897м. Отже, як вбачається з позиції позивача та третьої сторони, [PERSON] перенесено паркан від будинку в сторону вулиці на 6 м 90см, що, враховуючи вимоги розумності, логічності, з огляду на матеріали справи, - не відповідає дійсності. Проте, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 11 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київськй області, (Том № 1, а.с., 105). Спадкоємцями померлого [PERSON] є діти, - [PERSON] , - відповідач по справі, та [PERSON] , - відповідачка по справі). Той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями померлого [PERSON] підтверджується матералами спадкової справи, (том № 1, а.с., 92 - 142). Відповідно, в зв`язку з тим, що [PERSON] Та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] ,- вони є відповідачами у даній справі. Отже, відповідно до джерел існуючої судової практики підставою для пред`явлення вимог щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення паркану мають бути належні та допустимі докази щодо вчинення відповідачем неправомірних дій, спрямованих прямо або опосередковано на свідоме порушення прав позивача на володіння чи користування земельною ділянкою у такий спосіб, як самовільне перенесення спільної межі земельних ділянок на землю позивача, всупереч тим даним розташування спільної межі земель, що були встановлені землевпорядною організацією в натурі (на місцевості). У випадку відсутності належних та допустимих доказів такій обставині, вимоги позивача задоволенню не підлягають. Однак, таких беззаперечних доказв позивачем надано. Суд вважає, що єдиним належним та допустимим доказом на підтвердження позиції позивача в даному випадку може бути лише висновок судової земельно - технічної експертизи з огляду на положення ст. ст. 76 - 80 ЦПК України. Згідно ст. 76 ЦПК України: 1. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або від- сутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України: 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встанов\-ленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України: 1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встанов\-леного законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засоба\-ми доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 79 ЦПК України: 1. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України: 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають зна\-чення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Проте, з висновків експерта № 62/10 - 2018 року від 07.02.2019 року, (Том № 3, а.с., 2 - 31) не можливо встановити достеменно факт та розмір порушення, так як позивачем на проведення експертизи не надано достатньо даних. Так, згідно вищевказаного висновку, (том № 3, а.с., 26 - 27): 1. Загальна площа земельної ділянки [PERSON] (кадастрові номери: 3222210100:01:462:0043, 32222101200:01:462:0044), яка перебуває у фактичному користуванні (в межах паркану), станом на час дослідження, становить 0,1480 га. Фактичні межі даної ділянки зображені в додатку № 1 до висновку блакитним кольором, в додатках № 2, № 3 до висновку синім кольором. 2.3. Оскільки координати поворотних точок меж земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222210100:01:462:0043, 3222210100:01:462:0044 не надані, встановити їх місцеположення згідно технічної документації із землеустрою на підставі, якої видавалися Витяги № НВ-3203204222014, НВ- 3203204152014, не вбачається за можливе. Можливо лише зазначити, що проміри фактичних меж земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222210100:01:462:0043, 3222210100:01:462:0044, мають незначні розбіжності з промірами, які зазначені у Витягах № НВ- 3203204222014, НВ-3203204152014. Більш детально описано в дослідницькій частині висновку та зображено в додатку № 3 до висновку. 4.5. Оскільки координати поворотних точок меж земельних ділянок за кадастровими номерами: 3222210100:01:462:0043, 3222210100:01:462:0044 не надані, встановити їх місцеположення згідно технічної документації із землеустрою на підставі, якої видавалися Витяги № НВ-3203204222014, НВ- 3203204152014 , не можливо і встановити накладання даної ділянки на вулицю [ADDRESS] не вбачається за можливе. Можливо лише зазначити, що з північно-східної сторони (в точці «12») ділянка [PERSON] виступає за межі іншої ділянки на вулицю [ADDRESS] на 0,29 м (фото № 8, додаток до висновку № 1, № 2). 6.7 Вулиця [ADDRESS] починається від вулиці [ADDRESS] до земельної ділянки [PERSON] і має ширину до 12,0 м. В районі місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] вулиця [ADDRESS] значно звужена і зменшилася до 3,50 м. Згідно норм ДБН, зокрема п.7.27 (житлові вулиці - 3,50 м, дороги районного значення - 3,75 м), ширина дороги повинна бути не менше 3,50 м. Враховуючи, ст. 39 Земельного Кодексу України, ст. ст. 16, 17, 18 Закону України «Про автомобільні дороги», лист міського голови Панюти О.О., де зазначено, що ширина дороги повинна бути 5,5-5,8 м, можливо прийти до висновку, що ширина [ADDRESS] місцезнаходження земельної ділянки [PERSON] , не відповідає вищезазначеним нормам. Ширина та розміри [ADDRESS] зображені в додатках № 1, № 2 до висновку. Отже, зважаючи на висновки експертизи, які судом зазначено вище, встановити достеменно факт порушення саме відповідачем меж земельної ділянки загального користування, - не можливо, а лише ймовірно, окрім того, неможливо винести на основі даного висновку законне, логічне, зрозуміле рішення, адже суд, з огляду на висновки експертизи позбавлений можливості вказати в резолютивній частині рішення в яких точках слід усунути порушення, на скільки і де слід відступити (перенести паркан), в яку сторону, і таке інше. Суд вважає, що можливо було винести законне, обгрунтоване рішення лише в тому випадку, якби експерт чітко та ясно зазначив, що, - так, є порушення, так воно має прояв в тому, що в поворотній точці (гіпотетично а). є факт порушення межі, що (гіпотетично на межі від точки а до точки б) слід перенести паркан в сторону від проїзної частини на скільки - то сантиметрів чи метрів, проте, цього у висновку експерта немає, - з огляду на ту обставину, що позивачем не надано на адресу експерта достатнього об`єму земельно - технічної документації, а суд, відповідно, не має змоги винести законне та обгрунтоване рішення. Тому, з наведених вище підстав, вимоги позивача щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом перенесення паркану задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів тим обставинам, що саме відповідач вчинив протиправні дії щодо самовільного зайняття земельної ділянки загального користування шляхом побудови паркану поза спільною межею вглиб земельної ділянки загального користування, що спростовується тими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи і були надані відповідачем в рахунок заперечень на позов, і свідчать про те, що межі та площа земельної ділянки відповідача по фактичному користуванні ідентична тим межам, що були відведені в натурі згідно Кадастрового плану, що межа землі відповідача не заходить на земельну ділянку загального користування, а саме вулицю [ADDRESS] , тобто накладення земельних ділянок відсутнє. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Встановлені обставини, на думку суду, - свідчать, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог. Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку: - обставини, якими обґрунтовував позовну заяву позивач, - Кагарлицька міська рада Київської області та третя особа, - [PERSON] , - в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми доказами, - не підтвердилися; - із встановлених обставин випливають правовідносини в галузі земельного права, які закріплені в ЗК України; - зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов не підлягає до задоволення; - підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються; - заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed