Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , за результатами розгляду якої просила суд : встановити факт постійного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] у період з 2004 року по день смерті - [INFO] ; змінити [PERSON] , як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті , [INFO] , [PERSON] , черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ ( одну другу) частину квартири за адресою : [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті, [INFO] , [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . З лютого 2004 року по день смерті [PERSON] вона постійно проживала ( перебувала у фактичних шлюбних відносинах) разом із [PERSON] однією сім`єю за адресою : [ADDRESS] , мала спільний бюджет, вела спільне господарство. В іншому шлюбі у вказаний період вони не перебували. [PERSON] тяжко хворів перед смертю, страждав на атеросклероз, запалення суглобів, гнійний бурсит, серцеву недостатність, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги, оскільки самостійно себе обслуговувати останні роки життя повністю не міг ( порушення рухливості суглобів, їх деформація та набряк). Крім того, [PERSON] потребував медикаментозного лікування та перев`язок, але систематичних власних доходів ( пенсії, заробітної плати) не мав, пенсійного віку не досяг, з 2006 року працювати за станом здоров`я не міг, тому матеріально забезпечувала [PERSON] позивач, яка мала систематичний самостійний дохід. Крім того, придбавала та готувала їжу, прибирала, прала одяг, купувала одяг, медикаменти, в тому числі для проведення оперативних втручань та лікування спадкодавця у лікарні. Позивач доглянула та поховала спадкодавця. Відповідач життям батька не цікавилась, з дитинства проживала окремо від батька, з ним майже не спілкувалась, допомоги батьку не надавала, від участі в його лікуванні та догляді за ним відмовилась, на похованні присутня не була. Заповіту [PERSON] не залишив. Отже, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідач у справі є спадкоємицею першої черги за законом, а позивач - спадкоємицею за законом четвертої черги. Сторони у справі спадщину прийняли, позивач своєчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] увійшла квартира за адресою : [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі : 1/3 частка - свідоцтва про право власності на житло № 346 від 21.12.1993 року ; 1/3 частка - свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] батька - [PERSON] ; 1/3 частка, яку [PERSON] прийняв як спадкоємець першої черги за законом, після смерті [INFO] матері - [PERSON] , але не оформив. Отже, спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняла, але її право на спадкування як спадкоємиці четвертої черги має довести у судовому порядку, оскільки шлюб зі спадкодавцем офіційно не зареєструвала. В позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] позивач не має можливості через відсутність документів, що підтверджують її право на спадкування, невирішеність питання щодо зміни черговості її права на спадкування та відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з зазначеним, позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом. Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на статті 1216- 1218, частини 1,2 ст. 1223, статті 1258,1259,1261, 1264, 1268,1269,1270, частину 1 статті 1297,частину 1 ст.1298 ЦК України, частини 2,3 ст.3 СК України. 10 січня 2019 року від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому викладені заперечення проти позову( а.с103-108, т.1). Відповідач проти позову заперечує з таких підстав. По-перше, померлий [PERSON] не знаходився в безпорадному стані. Чоловік, 1959 року народження, який на день смерті не досягнув пенсійного віку, знаходився в здоровому фізичному стані, відповідно до свого прожитого віку, що спростовує твердження позивача відносно знаходження [PERSON] в тяжкому стані ( тяжкі хвороби). По-друге, [PERSON] мав самостійний дохід, а саме : - до 2006 року у нього був постійний дохід, як механіка ремонтника по швейним механізмам ; - від здачі житла в оренду, а сам квартири [ADDRESS] ; - з 2007 року мав мінливий дохід як ремонтник по швейним механізмам, що спростовує твердження позивача про відсутність самостійного доходу [PERSON] По-третє, [PERSON] , як донька померлого [PERSON] , постійно була в курсі життя свого батька, цікавилась його життям, підтримувала з ним особистий контакт, в більшій частині в телефонному режимі. Позивачка постійно перешкоджала особистому контакту відповідачки з батьком. Факт смерті [PERSON] від неї був скритий. Про його смерть вона дізналася від родичів, вже після поховання батька. Наведені обставини спростовують твердження позивача про відсутність у відповідача інтересу до життя [PERSON] По- четверте, позивачем не доведені факти постійного проживання з померлим [PERSON] саме з лютого 2004 року та наявності шлюбних відносин. По-п`яте, позивачем не доведена сукупність юридичних фактів, на підставі яких можливо визнати за позивачкою права на спадкування за законом після смерті [PERSON] разом зі спадкоємцями першої черги спадкування, як то передбачено положеннями статті 1259 ЦК України. Заяви, клопотання учасників процесу. Одночасно з подачею позову до суду, позивачем 28.11.2018 року подані клопотання : про витребування від Бахматської Т.М. , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, копії спадкової справи № 369 за 2018 рік, що заведена після смерті [INFO] , [PERSON] ( а.с.74-75, т.1) ; про виклик свідків ( а.с.76,т.1) 28 грудня 2018 року, 10 січня 2019 року, 08 квітня 2019 року, 06 травня 2019 року, 01 листопада 2019 року представник позивача - адвокат Серболова Н.М. зверталася до суду із заявами про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.99, 163, 238, 239,т.1, а.с.48, т.2). 10 січня 2019 року, 01 лютого 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про виклик свідків ( а.с.171-172, 173 ,т.1). 29 січня 2019 року представник відповідача - адвокат Чемеріс М.А. звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи ( а.с.164, т.1). 31 січня 2019 року представник позивача - адвокат Серболова Н.М. звернулася до суду із заявою про відкладення слухання справи ( а.с.165, т.1). 28 лютого 2019 року від позивачки до суду надійшли клопотання : про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копій : квитанцій про оплату за комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] ( а.с.175-176, 177-194, т.1) ; трудової книжки [PERSON] ( а.с.195-197, т.1) ; роздруківки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( а.с.198, т.1).; - про витребування доказів ( а.с.199, 201, т.1) та виклик спеціаліста ( а.с.200, т.1). 19 березня 2019 року від позивачки до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи в якості доказу протоколу патолого - анатомічного дослідження № 38 від 25.04.2018 року ( а.с.209-210, 212-214, т.1). 5 квітня 2019 року від позивачки до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме : медичних карт , історій хвороби [PERSON] ( а.с.218-219, т.1). 8 квітня 2019 року від позивачки до суду надійшло клопотання про призначення судово - медичної експертизи ( а.с.73-75, т.2). Процесуальні дії суду. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі - суд) від 3 грудня 2018 року провадження у цій справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання ; зобов`язано Бахмутську Т.М., приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, надіслати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи № 369 за 2018 рік, заведену після смерті [INFO] [PERSON] ; зобов`язано Четверту запорізьку державну нотаріальну контору надіслати на адресу суду належним чином завірені копії спадкових справ : № 495 за 2004 рік, заведену після смерті [INFO] [PERSON] та № 368 за 2006 рік, заведену після смерті [INFO] [PERSON] ( а.с.88-89, т.1) Ухвалою суду від 1 лютого 2019 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача ; строк проведення підготовчого провадження продовжено до 1 березня 2019 року ( а.с.166, т.1). Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року підготовче провадження по справі закрито , справу призначено до розгляду по суті ( а.с.202, т.1). 8 квітня 2019 року на адресу КЗ « Міська клінічна лікарня № 3», КЗ « Міська клінічна лікарня № 5», КЗ « Запорізька обласна клінічна лікарня», КЗ « Обласний тубдиспансер» Запорізької обласної ради, надіслані судові запити про витребування медичних карт та історії хвороби [PERSON] ( а.с.231, т.1) ; на адресу Вознесенівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області надісланий судовий запит про надання інформації щодо отримання доходів та сплату податків та обов`язкових платежів [PERSON] за період з 01.04.2013 року по 24.04.2018 року ( а.с.232, т.1). Ухвалою суду від 7 травня 2019 року зобов`язано Вознесенівське управління ГУ ДФС у Запорізькій області надіслати на адресу суду інформацію щодо отримання доходів та сплату податків та обов`язкових платежів [PERSON] за період з 01.04.2013 року по 24.04.2018 року ( а.с.250, т.1). Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року у справі призначено судово- медичну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено ( а.с.91-94, т.2). Ухвалою суду від 8 травня 2020 року провадження у справі відновлено ( а.с.107, т.2). В суді позивачка та її представник, кожен в окремості, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в суді проти позову заперечує з підстав , викладених у відзиві на позов ; просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В суді встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2018 року (а.с. 14, т.1). Заповіту [PERSON] не залишив. Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою, другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Нормами статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з частиною другою статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно достатті 1264 ЦК України до спадкоємців за законом четвертої черги віднесено осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. У відповідності до частини четвертої статті 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Виходячи з наведених норм, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя. Встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка і жінки, без реєстрації шлюбу, має юридичне значення, зокрема щодо відносин спадкування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2004 року по 24.04.2018 року постійно та безперервно проживала разом із [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , перебуваючи з останнім у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. При цьому, ані [PERSON] , ані [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі у вказаний період не перебували. [PERSON] та [PERSON] , проживаючи спільно 14 років, фактично утворили сім`ю: мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. В судовому засіданні вказані обставини підтвердили свідки. Допитаний в якості свідка [PERSON] , який проживає за адресою : [ADDRESS] , пояснив, що є сусідом [PERSON] вже понад 30 років. [PERSON] знав добре, з ним та [PERSON] у нього були добросусідські відносини, він часто бував у них в гостях. [PERSON] оселився у [PERSON] приблизно понад 10-12 років до дня смерті. Вони мешкали разом постійно як чоловік та дружина. [PERSON] не працював, оскільки в нього були покручені руки, він ледве пересувався в шкарпетках, оскільки у нього були хворі ноги. Останні роки до смерті він навіть не виходив на вулицю. [PERSON] одна забезпечувала родину, займалась господарством та опікувалась за [PERSON] же вважав [PERSON] дружиною, про що неодноразово йому казав в розмовах. Допитана в суді в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивачку [PERSON] знає приблизно 30 років, померлого [PERSON] також знала приблизно 15 років до смерті. [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка за місцем проживання позивачки за адресою, [ADDRESS] . Їй відомо, що у 2006-2007 роках [PERSON] ще займався ремонтом швейних машин. Останні 5 років до смерті він вже не працював, оскільки у нього були дуже опухлі руки, у зв`язку з чим він навіть не міг брати предмети у руки. Наприклад, не мав змоги взяти ніж у руки. З 2015 року [PERSON] почав погано пересуватися. [PERSON] одна забезпечувала родину та займалася господарством. Допитаний в суді в якості свідка [PERSON] пояснив , що позивачку [PERSON] знає приблизно 47 років, стосунки дружні. Померлого [PERSON] знав приблизно 13-14 років до смерті. [PERSON] та [PERSON] проживали разом як чоловік та жінка за місцем проживання позивачки за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] не працював за станом здоров`я. У нього була хвороба рук ( опухлі руки, суглоби), у зв`язку з чим для нього було проблематично щось робити руками. Приблизно, з 2015 року він був не в змозі приготувати собі їжу, навіть застебнути ґудзики на одязі. Пересувався він за допомогою милиць або палиці. Позивачка готувала йому їжу, поралася за ним. Допитана в суді в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивачка є її матір`ю, стосунки добрі. [PERSON] знала як цивільного чоловіка матері. З 2004 року вони почили проживати разом як чоловік та жінка за місцем проживання позивачки за адресою, [ADDRESS] . [PERSON] довгий час не працював за станом здоров`я. У нього були проблеми з суглобами ( дуже пухлі руки, ноги, пальці на руках були покручені). Навіть взуття мати йому купувала на 3 розміри більше. Їй відомо, що [PERSON] було зроблено три хірургічні операції ( руки, плече). Мати готувала йому їжу, поралася за ним. Він категорично відмовлявся від будь-якої медичної допомоги, займався самолікуванням. Досліджені в суді : копії свідоцтва про поховання № 224429, квитанції до прибуткового касового ордеру № 2364 від 26.04.23018 року, товарного чеку № 134 від 26.04.2018 року ( а.с.17, т.1), договору на виконання робіт по похованню та установки пам`ятника ( а.с.18, т.1), квитанція на придбання гранітної плити для пам`ятника ( а.с.19, т.1), підтверджують твердження позивача [PERSON] про те, що вона займалася організацією поховання [PERSON] , сплачувала пов`язані з цим витрати, та несла витрати щодо установки пам`ятника. Також на підтвердження зазначених обставин судом досліджувалися родинні фотокартки. На підставі встановлених в суді обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про доведеність вимоги позивача в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] у період з 2004 року по 24.04.2018 року. Відповідно до статті 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно зі змістом вказаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг ( спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом встановлено, що останні п`ять років до смерті [PERSON] тяжко хворів, страждав на атеросклероз, запалення суглобів, гнійний бурсит, серцеву недостатність, а останні роки життя - тяжку форму атеросклерозу, гангрену, серцеву недостатність,знаходився у безпорадному стані, не міг себе обслуговувати, не будучи пенсіонером за віком не міг працювати, не мав самостійного доходу, потребував лікування та сторонньої допомоги, яку надавала йому позивачка, знаходився на повному її матеріальному забезпеченні. Вказані обставини підтверджуються поясненнями вищевказаних свідків, медичними документами ( а.с.26-29, т.1), довідками на підтвердження доводів позивача про те, що вона працювала та мала постійни й дохід ( а.с.31,32, т.1), висновком експерта № 496/к від 17.04.2020 року ( а.с. 96-106, т.2). Відповідачем не надано доказів спростування вказаних обставин та обґрунтованих заперечень з цього приводу. Твердження відповідача про те, що спадкодавець знаходився у фізично здоровому стані, відповідно до його віку, спростовуються показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , висновком судово- медичної експертизи. Судом встановлена наявність всіх п`яти обставин, з якими законодавчо передбачена можливість зміни черговості одержання права на спадщину. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] з батьком з дитинства не проживала, спілкувалась рідко, про стан здоров`я батька була обізнана, але допомоги ні фізичної ні матеріальної не надавала, на похованні не була присутня, участі у витратах на лікування батька та участі у витратах на поховання не приймала, його потребами не цікавилась. Допитана у якості свідка мати відповідача - [PERSON] пояснила , що донька спілкувалась з батьком за рік до смерті, на похованні не була. За таких обставин слід вважати доведеними позивачем належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, щодо безпорадного стану спадкодавця, за наявності яких у позивача виникає право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України. Згідно з вимогами статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина перша статті 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частинами першою, третьою статті 1272 ЦК України , якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною першою статті 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщин увидається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивач та відповідач своєчасно звернулись з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контри. Спадкова справа № 369 за 2018 рік після смерті [PERSON] заведена у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Бахматської Т.М., судом досліджена її копія ( а.с.110-.132,т.1). До складу спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] увійшла квартира за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі: 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право власності на житло № 346 від 21.12.1993 року; 1/3 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті , [INFO] , батька, [PERSON] , р.н. 3-1663 № 495 за 2004 рік; 1/3 частка, яку [PERSON] прийняв, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті [INFO] , матері [PERSON] , але не оформив. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Бахматської Т.М. № 1051/02-31 від 29.10.2018 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину, роз`яснено її право на звернення до суду. На підставі встановлених в суді обставин, та наведених норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає позов обґрунтованим, а отже таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до вимог пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved