Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що з 12.07.1997 року по 05.10.2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після одруження з відповідачем проживала в господарстві її батьків за адресою [ADDRESS]. З відповідачем не склалися хороші сімейні стосунки. Відповідач не бажав працювати, не утримував матеріально дітей, не дбав про добробут сім"ї. В 2007 році сім»я розпалася і відповідач перейшов проживати в господарство до його батьків. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05.10.2007 року шлюб було розірвано. Сина [PERSON] суд залишив проживати з батьком дитини, а сина [PERSON] залишив проживати з позивачем. Однак, відповідач не виховував сина [PERSON] і зовсім ухилився від батьківських обов»язків, що привело до того, що син потрапив в притулок для дітей в м. Івано-Франківську. З даного закладу 09.11.2011 року забрала сина. Вказане стверджується довідкою за № 10 від 20.02.2014 року, виданого мені притулком для дітей. З 09.11.2011 року син [PERSON] проживає з нею, що стверджується довідкою виконкому Печеніжинської селищної ради за № 422 від 24.02.2014 року, актом обстеження матеріально-побутових умов, складеним комісією селищної ради 24.02.2014 року. Відповідач вже тривалий час з нею не спілкується, декілька років не бачив дітей, не приїжджав до них, не спілкувався з ними, не брав і не бере жодної участі в їх вихованні. Відповідач не цікавиться де і з ким проживають його діти, де і як вони навчаються, він не знає ні даних про стан їх здоров'"я, ні про фізичний та духовний їх розвиток і не дбає про це, нічого дітям не надсилає, не передає ( ні одягу, ні продуктів харчування, ні речей першої необхідності). Після розірвання шлюбу відповідач проживав в господарстві його батьків в [ADDRESS]. Як їй стало відомо, декілька років тому він виїхав з України за кордон, що стверджується також довідкою виконкому Печеніжинської селищної рази за № 452 від 28.02.2014 року. Місцезнаходження відповідача їй невідоме. Оскільки відповідач не надавав їй матеріальної допомоги в утриманні дітей, змушена була звернутися до суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Рішенням Коломийського міськрайонного суду присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 550 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення повноліття. На виконання вказаного рішення суду був виписний виконавчий лист і в 2013 році державним виконавцем відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження. Однак, навіть в примусовому порядку відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу в утриманні його дітей. На даний час заборгованість по аліментах становить більше 4 000 грн. Оскільки відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і поведінка його є винною, вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила, що у відповідача є інша сім»я, а саме дружина з дитиною, які проживають у Львові. Відповідач перебуває на заробітках закордоном. 13 років він перебував в Португалії, а два останніх роки в Африці. В травні 2014р. відповідач приїжджав в [ADDRESS] і зустрічався з дітьми, намагався познайомити їх з дитиною від іншої жінки, погасив заборгованість по аліментах, однак не бажає дати дозвіл на виїзд дітей з нею закордон. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча повідомлявся про час місце судового розгляду за місцем реєстрації. Прокурор проти позову не заперечив. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні проти позову не заперечив. Підтримав висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення з таких мотивів. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Коломийського міськрайсуду від 05.10.2007р. шлюб між сторонами було розірвано за позовом [PERSON] Згідно рішення суду старшого сина сторін [PERSON] [INFO] було залишено проживати з батьком, а молодшого [PERSON] [INFO] з матір»ю. Неповнолітній [PERSON] [INFO] в судовому засіданні пояснив, що після розлучення батьків проживав разом з відповідачем, зокрема 2 роки перебував з батьком в Португалії. Перебували в добрих відносинах. Батько опікувався ним, утримував, влаштував у школу. З Португалії був депортований так як побив хлопця. Батько повернувся разом з ним. Відносини з батьком зіпсувались після того, як той привів іншу жінку. Не хотів щоб батько жив з нею. Почав конфліктувати з батьком, погано себе поводив, ображав батька та його другу жінку, виганяв останню з дому, сам втікав, вчиняв крадіжки, у зв»язку з чим потрапив в міліцію і був поміщений в притулок, звідки його забрала мати після його телефонного дзвінка і з того часу проживає з матір»ю та вітчимом. Батько відвідував його в притулку, після чого поїхав закордон, звідки телефонував йому і цікавився його становищем. Декілька тижнів тому коли батько приїжджав в Україну, то разом з братом зустрічався з ним за ініціативою останнього. Батько цікавився їх життям, хотів познайомити з дитиною іншої жінки, дав їм з братом по 100 долларів США. На даний час навчається у вечірній школі в с. Молодятині Коломийського району. Має намір виїхати з матір»ю та братом в Польщу на відпочинок, але батько не дає дозвіл. Неповнолітній [PERSON] [INFO] в судовому засіданні пояснив, що батько на протязі останніх двох років коли перебував закордоном, не телефонував і не цікавився його життям не вітав з днем народження. Декілька тижнів тому, коли батько приїжджав в [ADDRESS], то закликав їх з братом, посиділи, поговорили, цікавився їх життям, дав їм з братом по 100 долларів США. Коли їхав закордон, то телефонував щоб попрощатись. В [ADDRESS] батько буває дуже рідко. Після розлучення батьків брат тривалий час проживав з батьком в Португалії. Має намір виїхати з матір»ю та братом в Польщу на відпочинок, але батько не дає дозвіл. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач фактично постійно перебуває закордоном, приїжджає в [ADDRESS] зрідка, має іншу сім»ю. Коли приїжджає, то зі слів дітей кличе їх для спілкування і вони спілкуються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач фактично постійно перебуває закордоном, приїжджає в [ADDRESS] зрідка, має іншу сім»ю. На протязі останніх років не приймає належної участі у вихованні та утриманні дітей, які проживають з позивачем, яка також має іншого чоловіка. Згідно довідки відділу ДВС Коломийського міськрайуправління юстиції станом на 01.07.2014р. заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, які стягуються з 30.01.2013р. (виконавчий лист Коломийського міськрайсуду від 04.03.2013р.) у відповідача не має. При цьому, як видно з довідки аліменти ним сплачувались вцілому періодично. Відсутність проплат в окремі місяці, компенсувалась в інші місяці, що суд пов»язує з перебуванням відповідача закордоном, зокрема зі слів позивача в Африці на протязі останніх років. Цим же пояснюється відсутність належного спілкування відповідача з дітьми на протязі останніх років. Продовжуючи викладене, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки даний висновок грунтується на тому, що відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів. Висновок про те, що відповідач на протязі останніх років не піклується про матеріальний, духовний та фізичний розвиток дітей і злісно ухиляється від обов»язків передбачених ст. 150 СК України, суд вважає не достатньо об»єктивним і таким, що суперечить вищевказаним доказам та встановленим обставинам справи. Засідання комісії з питань захисту прав дитини від 30.04.2014р. відбувалось без участі відповідача та дітей. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні пояснив, що доказів отримання відповідачем повідомлення про засідання комісії не має. Таким чином, проаналізувавши обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дітей, їх вік, історію та характер взаємовідносин з батьком, наявність у останнього іншої сім»ї, фізичну відсутність по місцю реєстрації, суд вважає, що в судовому засіданні не зібрано достатньо доказів, які б дали суду можливість зробити висновок про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування ним батьківськими обов'язками, а тому відсутні достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав згідно ст. 164 ч.1 п. 2 СК України. При цьому, суд роз»яснює, що позивач вправі звернутись до суду з позовом про дозвіл на виїзд дітей закордон без згоди відповідача. На підставі викладеного та ст. 164 СК України,

Outcome: dismissed