Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач, ДП «Завод ім. Малишева», звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивач є балансоутримувачем сімейного гуртожитку по [ADDRESS]. Згідно з договором №449 від 21.06.2010 р. укладеного між ДП «Завод ім. В. О. Малишева» та КП КГ «Харківкомуночиствод» (правонаступник «Харківводоканал») співробітникам КП «Харківводоканал» було виділено 16 кімнат у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. 10.08.2010р. [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS], але з моменту реєстрації відповідач не проживає за даною адресою. Факт відсутності відповідача більш ніж півроку у спірній квартирі підтверджується актами комісії від 22.01.2014 p., 27.03.2014 p., 15.07.2014 р., 22.09.2014р., 20.10.2014 p., 26.12.2014 p.Про непроживання Відповідача, а проживання у кімнаті гуртожитку сторонніх осіб свідчить лист ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел. Ел. Сі» №4086751 від 03.12.2014 р., який направлено на адресу: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] про сплату боргу, який виник на підставі договору про надання телекомунікаційних послуг № 4820935, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Воля-Кабель». Укладання даних договорів з ТОВ «Воля-Кабель» відбувається за пред'явленням паспорта та наданням копії паспорту, що свідчить про те, що [PERSON] проживала у кімнаті [ADDRESS]. ДП «Завод ім. Малишева» не чинило перешкод у проживанні відповідача за адресою: [ADDRESS], що свідчить про те, що відповідач добровільно змінила місце проживання та не потребує кімнату у сімейному гуртожитку за вищевказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача ДП «Завод ім. Малишева» Артебякіна Н.І. позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що позивач, як докази по справі, надав копію договору від 21.06.2010 р. за № 449 про надання кімнат в гуртожитку, укладеного між КІІ «Харківводоканал» та ДП "Завод ім. В.О. Малишева", а також список працівників КП «Харківводоканал», які отримали житло в гуртожитку завода. Згідно п. 2.2 договору до прав та обов'язків позивача віднесено дострокове розірвання договору із попереднім письмовим повідомленням КП «ХВК» та подальшим виселенням працівників КП «ХВК» із займаних приміщень у випадках звільнення працівника КП «ХВК» за власним бажанням, а також за ініціативою КП «ХВК» за порушення трудової дисципліни, за вчинення злочину, встановленого вироком суду. Однак, жодної з приведених підстав для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщення немає. Крім того, відповідач [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS], іншого житла немає, на даний час працює в КП «Харківводоканал». Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ДП «Завод ім. В. О. Малишева» є балансоутримувачем сімейного гуртожитку по [ADDRESS]. Згідно з договором №449 від 21.06.2010 р., укладеним між ДП «Завод ім. В. О. Малишева» та КП КГ «Харківкомуночиствод» співробітникам КП «Харківводоканал» було надано 16 кімнат у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Згідно з додатком 1 до даного договору, який є його невід»ємною частиною, [PERSON] вказана в переліку працівників на укладення договору з підприємством на надання житла в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. 10.08.2010 р. [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 310 Цивільного кодексу України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Згідно з актами комісії гуртожитку від 22.01.2014 p., 27.03.2014 p., 15.07.2014 р., 22.09.2014р., 20.10.2014 p., 26.12.2014 p., [PERSON] фактично в гуртожитку по [ADDRESS] зареєстрована, але не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], провідний інженер-інспектор по обліку та розподілу житла ДП «Завод ім. В.О. Малишева», підтвердила, що виходом за вищевказаною адресою встановлено, що [PERSON] в кімнаті не проживає, тому комісією гуртожитку складені відповідні акти. Після того, як ДП «Завод ім. В.О. Малишева» подано до суду позов до [PERSON], остання стала проживати в кімнаті. Однак, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо пояснили суду, що [PERSON] постійно проживає в кімнаті гуртожитку. Даний факт підтверджується також актом мешканців гуртожитку по [ADDRESS] від 23.04.2015 року, в якому також зафіксовано, що акти про непроживання [PERSON] не були складені на місці проведення обстеження та підписані були особами, що не приймали участі в проведенні перевірок. На підтвердження проживання в гуртожитку по [ADDRESS] відповідачем [PERSON] та її представником надано квитанції про сплату за комунальні послуги за період 2013-2015 років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання представника позивача на те, що у кімнаті [ADDRESS] проживає [PERSON], про що свідчить лист ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел. Ел. Сі» №4086751 від 03.12.2014 р., який направлено на адресу: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] про сплату боргу, який виник на підставі договору про надання телекомунікаційних послуг № 4820935, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Воля-Кабель», суд не приймає до уваги, оскільки представником позивача не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт проживання даної особи в спірному приміщенні. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що представником позивача не надано до суду достатніх та беззаперечних доказів, які б підтверджували факт непроживання відповідача [PERSON] в гуртожитку по [ADDRESS] . З огляду на вищевикладене, суд відмовляє позивачеві в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed