Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Підгаєцька державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що після смерті своєї матері [PERSON] , з поважних причин пропустив строк для прийняття спадкового майна за законом. В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, підтримання ним позовних вимог та прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у адресованій суду письмовій заяві, яка долучена до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача - Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім цього, визнання ним позову та прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у адресованій суду письмовій заяві, що приєднана до матеріалів справи. Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2020 року, яка була проголошена в присутності позивача і копію якої отримав відповідач, у прийнятті визнання останнім позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Підгаєцької державної нотаріальної контори не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, ним подано заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважаючи причини пропуску строку для прийняття спадщини не поважними, прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Абзацом 6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: -у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви: -ці обставини визнані судом поважними. Відповідна правова позиція, яка в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковою для врахування судами при розгляді справ з подібними правовідносинами, висловлена Верховним Судом України у постановах від 26.09.2012 року в справі №6-85цс12 та від 04.11.2015 року в справі №6-1486цс15. Судом встановлено, що позивач народився [INFO] в сім`ї батька: [PERSON] та матері - [PERSON] , що видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 червня 2013 року. Матері позивача [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,0006 га., з кадастровим номером 6124882500:01:001:0117, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №664254 від 23 липня 2011 року. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 квітня 2016 року, виданого виконавчим комітетом Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. Із довідки за вих.№925 від 09 грудня 2019 року виданої Завалівською сільською радою, видно, що [PERSON] дійсно на момент смерті була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] . Також вказаний факт визнається позивачем. Позивач звертався в нотаріальну контору із питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері, однак йому в цьому було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, що вбачається із письмової відмови завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори за вих.№690/01-16 від 10 грудня 2019 року. Позивач у поданій ним позовній заяві вказує, що поважними причинами пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини є наступні обставини: -на час смерті матері він не проживав разом з нею; -йому не було відомо де знаходиться оригінал державного акту на землю; -він не мав змоги вчасно зібрати оригінали документів для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса тому, що його заробіток пов`язаний з складними умовами праці та тривалими закордонними відрядженнями, при цьому йому одразу після смерті матері довелось їхати за кордон. Суд, вирішуючи питання про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, а тому вважає, що факт не проживання позивача із спакодавцем, незнання ним де знаходиться оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку, не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не свідчать про наявність у позивача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини. В силу ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження позивача про те, що він не мав змоги вчасно зібрати оригінали документів для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса тому, що його заробіток пов`язаний з складними умовами праці та тривалими закордонними відрядженнями, суд до уваги не приймає, оскільки вони є голослівними та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. На підтвердження того, що позивач неодноразово їздив за кордон, останнім подано копію закордонного паспорта серії [NUMBER] від 26 грудня 2008 року, який дійсний до 26 грудня 2018 року, а саме його 1-ої та 4-17-ої сторінок, з яких видно, що 10 червня 2016 року, тобто більше аніж 2 місяці після смерті його матері, [PERSON] перетинав кордон у напрямку виїзд з України у пункті пропуску Шегині - Медика, а 11 вересня 2016 року у напрямку в`їзд в Україну в пункті пропуску Гребенне-Рава-Руська. Тобто на момент повернення позивача в Україну 6-ти місячний строк для подання ним заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті його матері ще також був не пропущений, при цьому наступна його поїздка за кордон мала місце лише 26 жовтня 2016 року. Отже, твердження позивача про те, що однією із підстав пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини було те, що він тривалий час перебував у закордонних відрядженнях, а тому не мав змоги вчасно зібрати оригінали документів для подання до нотаріуса, суд не приймає до уваги, оцінює їх критично і такі повністю спростовано матеріалами справи. Суд, вважає, що відсутність у позивача оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №664254 від 23 липня 2011 року не було перешкодою для позивача для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк встановлений ст.1270 ЦК України, оскільки за відсутності оригінала вказаного правовстановлюючого документа, нотаріус приймає заяву про прийняття спадщини та заводить спадкову справу, при цьому вказана обставина в подальшому могла б бути підставою для відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але дане питання могло б бути вирішено у судовому порядку. Крім того, суд зазначає, що відсутність у позивача оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №664254 від 23 липня 2011 року, спростовується поданою позовною заявою в якій зазначено, що оригінал вказаного правовстановлюючого документа знаходиться у позивача. Відповідно до презумпції знання законодавства кожен вважається таким, що знає закони. Правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в статті 68 Конституції України. Незнання законів позивачем не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність у позивача поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення в нотаріальну контору в передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Судові витрати покласти на позивача в межах ним понесених. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed