Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з даним позовом посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 18 березня 2011 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі та належним чином. Натомість відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала та не надавала банку вчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими, передбаченими договором витратами. У зв'язку із неналежним виконанням останньою зобов'язань за кредитним договором за нею виникла заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року становить: 3003,02 грн. ( три тисячі три грн. 02 коп.) і складається із : 110, 50 грн. - заборгованості за кредитом; 673, 33 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 1600 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 119,19 штраф (процентна складова). Відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язань за кредитним договором, заборгованість не погашає, що є прямим порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ "ПриватБанк". Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить заслухати у відсутності представника банку. Відповідачка проти задоволення позову заперечила і вказала, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду, а тому просить в задоволені позову відмовити та розглядати справу у її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд доходить до наступних висновків. З поданих документів вбачається, що на підставі «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», відповідачка 18 березня 2011 року отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У результаті неналежного виконання позичальником умов даного договору виникла заборгованість у розмірі 3003,02 грн. Наведене підтверджується даними розрахунку заборгованості за вказаним договором, тобто заявлені вимоги являються обгрунтованими. 05 листопада 2015 року по даній справі Коломийським міськрайонним судом було прийнято заочне рішення згідно якого з відповідачки стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором та заборгованість за відсотками. За її ж заявою від 11 грудня 2015 року, ухвалою суду від 16 грудня 2015 року вказане рішення скасоване, а справу призначено до нового розгляду. Під час розгляду справи позивачка подала суду заяву в якій просить при винесенні рішення застосувати позовну давність. Із поданого ПАТ КБ «Приват банк» розрахунку заборгованості за вищезазначеним договором видно, що остання зарахована сума на погашення за кредитним договором поступила від відповідачки 02 серпня 2012 року, а позивач звернувся до суду 12 серпня 2015 року, тобто більше трьох років після останньої зарахованої проплати, тобто з пропуском строку позовної давності. Будь-яких підтверджуючих доказів щодо поважності пропуску вказаних строків позивач суду не представив. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.ст. 266, 267 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи досліджене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного та ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed