Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

До Березнівського районного суду Рівненської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 16.01.2007р., згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 31.12.2020 року становить 125 945,25 грн., та складається із: - 6135,51 грн. заборгованість за кредитом; 3622,71 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 116 187, 03 грн. - заборгованість за пенею. 18.02.2021 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб та про розгляд справі за відсутності представника позивача. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року провадження у справі відкрито та за клопотанням позивача визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачеві, зокрема, в 15-денний строк подати відзив на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. На електрону адресу суду надійшли письмові пояснення [PERSON] в яких вона просить частково задовільними даний позов, а саме в частині стягнення заборгованість по тілу кредиту в сумі 6135.51 грн. та 3622,71 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а всього в сумі 9 758,22 грн. В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Покладається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/380/17. В поясненнях просить розглядати справу за її відсутності. Відзив на позов не подала. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» та підписала Анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 16.01.2007р., згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом в наслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 05.02.2019р. підписали Додаткову угоду № SAMDN40000011018183. Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 05.02.2019р. банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додатковій угоді. Строї повернення кредиту вказаний в п. 1,3 Додаткової угоди. Відповідно п. 1.6. Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені и. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки. передбачене п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частині заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються. В порушення умов Додаткової угоди відповідач зобов`язання належним чином не виконала. Внаслідок несвоєчасного та неповного виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 31.12.2020 року заборгованість становить 125 945,25 грн., та складається із 6135,51 грн. заборгованість за кредитом; 3622,71 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 116 187,03 грн. заборгованість за пенею. Вказана заборгованість за згаданою Додатковою угодою на даний час відовідачем не погашена. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно дост.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухилення від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті 1050, частини другої статті 1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. За таких підстав, враховуючи, що за відповідачем рахується заборгованість за кредитом в розмірі 6 135,51 грн. та за заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 3 622,71 грн., суд приходить до висновку, що позовна заява в цій частині підлягає до задоволення та вказані суми підлягають до стягнення з відповідача. Також суд, зауважує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача пені в розмірі 116 187.03 грн. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях ч.6 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність чи відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Із анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послугу Приват Банку від 16.01.2007 вбачається, що в ній відсутні правила надання банківський послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, а саме відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її вйзначейш» розміру тощо. Оскільки у анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного зі мною кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року № 342/180/17. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг те Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лиши заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти ж правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови га правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору AT КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав «споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. З поданого позивачем розрахунку щодо стягнення заборгованості не вбачається, у відповідності до яких вимог Умов та Правил надання банківських послуг було здійснено розрахунок пені, за який період позивач просить стягнути пеню. Суд приходить до переконання, що позивачем не дотримано вимог ст.81 ЦПК України та не надано належним та допустимих доказів, які б підтверджували поза обґрунтованим сумнівом, наявність заборгованості за пенею, саме у зазначеному вище розмірі. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість врозмірі 9 758,22 грн., яка складається із 6135,51 грн. заборгованість за кредитом; 3622,71 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 2270 грн. судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed