Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про виселення без надання іншого житлового приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована та проживає у кімнаті [ADDRESS] . Ордер № 818/011 від 16 липня 2015 року виданий за спільним рішенням представника ПАТ «Азот» та профспілкового комітету. Вона, відповідно до Ордеру, отримала ліжко-місце у вказаній кімнаті, площею 12,5кв.м. як працівник ПАТ «Азот». Статус будівлі по [ADDRESS] , його форма власності та інше визначається у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до інформаційної довідки № 136269105 від 03.09.2018 року. Відповідно до інформації Черкаської міської ради від 05.10.2018 року № 17105-01-21 , вказана вище будівля гуртожитку, відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради ід 24.03.2017 року № 298 «Про затвердження акту-приймання передавання відомчого житлового фонду в комунальну власність» передана у власність територіальної громади м. Черкаси. На час вселення її у спірну кімнату, одне ліжко-місце займала [PERSON] . Між ними виникали постійні конфлікти, відповідач не мала постійного місця роботи, перебивалися тимчасовими заробітками, зчиняли сварки з сусідами. Виникли численні заборгованості по кредитних договорах та по сплаті комунальних послуг. Починаючи з 2016 року відповідач по справі фактично не проживає у спірній кімнаті із невідомих причин. Періодично з`являється, зчиняє сварки. Виганяє її та знову зникає у невідомому напрямку. Відповідач порушує правила співжиття у кімнаті, тим більше, що у відсутність [PERSON] , вимагати сплати її заборгованостей приходять незнайомі люди та кореспонденція. Спільне проживання стало не можливим, а тому, вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач зазначає, що [PERSON] зареєстрована у кімнаті [ADDRESS] . Їй відповідно до Ордеру № 803/146 від 05.12.2005 року надано право на вселення до гуртожитку по [ADDRESS] із правом зайняття ліжко-місця, як тимчасово непрацюючій особі без зазначення номера кімнати. За інформацією департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, цей ордер відсутній у матеріалах адресної справи. Аналіз вказаного ордеру дає підстави вважати, що відповідач по справі самовільно зайняла площу у гуртожитку по [ADDRESS] , [ADDRESS] . Так, відповідачу не видано ордер на вселення в спірну квартиру гуртожитку у встановленому законом порядку. З Довідки КП «Придніпровська СУБ» вбачається, що відповідач із 07.12.2005 року зареєстрована у спірній кімнаті. Як вбачається із ордеру № 803/146 від 05.12.2005 року та копії трудової книжки, відповідач по справі не перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Азот» була тимчасово безробітна. Спільне рішення адміністрації та органу профспілкового комітету про вселення відсутнє. Ордер № 803/146 від 05.12.2005 року виданий відповідачу з численними порушеннями, а саме: не встановлює права проживання. Заняття ліжко-місця [PERSON] у кімнаті [ADDRESS] ; виданий не на підставі спільного рішення органу профспілкового комітету та адміністрації; ордер відсутній у адресній справі взагалі. Просить суд виселити без наданя іншого житлового приміщення [PERSON] , [INFO] , із кімнати [ADDRESS] . 29 серпня 2019 року ухвалою суду було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 22 листопада 2019 року в судовому засіданні ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено в якості третьої особи Черкаську міську раду. 19 лютого ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача адвокат Пидорич Т. А. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Пояснила, що відповідач самовільно зайняла житлове приміщення, вчиняє постійно конфлікті. Також зазначила, що відповідачу був наданий ордер з численними порушеннями положення про гуртожитки, а саме, ордер не встановлює місце проживання саме в цій квартирі, він не містить номер кімнати, ордер відсутній у адресній справі, [PERSON] на час вселення не була співробітником підприємства, цей гуртожиток не був сімейним. Зазначила, що безпідставним проживання відповідача стало відомим лише після розгляду справи у судді Позарецької С. М. в 2017 році., була відкрита кримінальна справа по факту нанесення легких тілесних ушкоджень. Просить суд висилити [PERSON] з кімнати без надання іншого житлового приміщення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні ( 04.03.2020) пояснила, що коли відповідачка приїжджає до кімнати, то постійно говорить про виселення, оскільки, вона довше проживає в кімнаті. Вона обзивається, штовхає та хватає її за руки, постійно влаштовує скандали, до неї приходять подруги, знайомі, брат в гості. Також вказала, що зверталася до поліції, коли відповідачка починала її обзивати за те, що вона не висиляється, била її ногами. Вона зверталась до поліції по факту нанесення їй тілесних пошкоджень . Представник відповідача - адвокат Дубинський В. М. в судовому засіданні пояснив, що позивачка вселилась незаконно до кімнати, оскільки ордер видається тільки на звільнене житлове приміщення. Дане приміщення належить Черкаській міській раді, а тому, позивачка не мала права пред`являти позов. Є ордер про вселення відповідачки в 2005 році, але в дійсності відповідачка вселилась в 2000 році ,як [PERSON] прізвище). [PERSON] коли відповідачка вийшла заміж то їй видали ордер в 2005 в зв`язку з зміною прізвища. Позовної вимоги про визнання ордеру від 2005 року недійсним немає. Зазначив, що в даній кімнаті відповідач зареєстрована, не існує жодного судового рішення про те, що відповідачку притягували до кримінальної відповідальності за порушення порядку гуртожитку. Відповідачка вселилась за 10 років до того, як вселилась позивачка. Просив суд відмовити в задоволенні позові в зв`язку з його необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні (04.03.2020) пояснила, що вона працювала кондуктором з 1996 року. На той час між директором ПАТ «Азот» і директором КП «Черкасиелектротранс» була домовленість і їй виділена кімната в 2001 році. Вселилась вона по-прізвищу « [PERSON] » . До 2013 року вона проживала в кімнаті разом з чоловіком, потім розлучились. Потім в 2005 році їй видали ордер після того, як вона уклала шлюб з [PERSON] . В зв`язку з тиим, що вона навчалася на водія тролейбусу їй прийшлося звільнитися, після чого в тролейбусному парку вона пропрацювала 8 років водієм. Також зазначила, що з відповідачем два роки прожили нормально. Іншого житла окрім цього в неї немає. В зв`язку з тим, що потрібно було відселитися їй виділили « [PERSON] » місце в кімнаті. Зазначила, що [PERSON] не прибирає в кімнаті, постійно в кімнаті немає світла немає. Представник третьої особи Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Через канцелярію суду надал пояснення, в якому просили відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що коли [PERSON] відсутня, то в кімнаті все спокійно. Як тільки вона з`являється, то у них з [PERSON] відбуваються конфлікти. В кімнаті живуть вони вдвох і [PERSON] і [PERSON] . Також зазначив, що він разом зі своє сім`єю проживає в гуртожитку. На їхньому поверсі 50% людей проживають як сім`я. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сторони по справі є її сусідами, в гуртожитку вона проживає 13 років. Зазначила, що в них виникають конфлікти в зв`язку з тим, що [PERSON] користується посудом, меблями, холодильником [PERSON] . Вони обидві жалуються один на одного. Колись були конфлікти у них в зв`язку з тим, що [PERSON] не сплачує за воду декілька років, а платить лише [PERSON] . Безпосередньо свідком конфліктів сторін вона не була. Суд, заслухавши пояснення сторін,пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~та\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). На підставі ст.ст.\~81,82 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК). Виходячи із змісту ст.ст. 15-16 ЦК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 136269105 будівля за адресою [ADDRESS] є гуртожитком. Власником цієї будівлі є ПАТ «Азот». Відповідно до Листа від 20.09.2018 № 17103-01-10 Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, станом на 20.09.2018 в матеріалах адресної картки особи за адресою: [ADDRESS] відсутня інформація про рішення адміністрації підприємства, установи, організації про надання службового житлового приміщення (ліжко-місця0 [PERSON] , [INFO] , яка значиться зареєстрованою за вказаною адресою з 07.12.2005. Натомість на [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за вказаною адресою з 07.08.2015 наявний ордер № 818/011, виданий ПАТ «Азот» 16.07.2015. Відповідно до Ордеру № 818/011 від 16 липня 2015 року, виданого ПАТ «Азот», [PERSON] була поселена в гуртожиток з правом отримання ліжко-місця за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Ордеру № 803/146 від 05 грудня 2005року, виданого ПАТ «Азот», [PERSON] була поселена в гуртожиток з правом отримання ліжко-місця без зазначення адреси. Відповідно до Довідки № 10 від 24.11.2017, виданої директором КП «Придніпровська СУБ", за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Довідка видана згідно по квартирної картки паспортного столу для пред`явлення за місцем вимоги. Відповідно до Довідки № 771 від 24.11.2017, виданої директором КП «Придніпровська СУБ", за адресою [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Довідка видана згідно по квартирної картки паспортного столу для пред`явлення за місцем вимоги. Відповідно до\~ст.18 ЖК України\~управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно ст. 30 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. За\~статтею 61 Житлового кодексу Української РСР\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 128 ЖК\~Української PCP визначено порядок надання житлової площі в гуртожитку. Згідно ч.2\~ст. 128 ЖК\~Української PCP, жила площа у гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до положення\~ст. 129 ЖК\~Української PCP, на підставі рішення про надання жилої площі і гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Користування жилою площею в гуртожитках здійснюється відповідно до\~ст. 130 Житлового кодексу\~Української PCP (п.1 розділу III Примірного положення про гуртожитки), тобто в порядку визначеному законодавством України. Згідно з п. 7 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого\~постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 №208\~користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла. Вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до\~ст. 129 ЖК\~Української PCP, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Відповідно до п. 11 вказаного Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом; підтримувати чистоту і порядок у жилих та допоміжних приміщеннях; дотримуватися вимог пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; використовувати жилу площу в гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження технічного обладнання в гуртожитку; забезпечувати за власний рахунок проведення ремонту жилого приміщення у гуртожитку (наймач - згідно з договором найму (оренди); не перешкоджати іншим особам у правомірному користуванні допоміжними приміщеннями в гуртожитку; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання гуртожитку, порушують умови проживання інших осіб; у разі виселення з гуртожитку та/або набуття у власність жилого приміщення передати організації, яка здійснює управління гуртожитком, усе майно, що було надано їм у користування згідно з договором найму (оренди). В п. 19 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що переселення в разі необхідності, громадян з одного приміщення в інше в даному гуртожитку провадиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету і комітету комсомолу з видачею нового ордеру. Також даний пункт визначає, що мешканцям гуртожитку забороняється самовільно переселятися з одного приміщення в інше. Таким чином, діюче житлове законодавство України пов`язує виникнення права на користування жилим приміщенням в гуртожитках виключно з отриманням ордеру, який є єдиною підставою для вселення жилу площу гуртожитку. Згідно\~ст. 130 ЖК УРСР\~порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 58 Житлового кодексу України, виконавчий комітет міської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, на підставі відповідного рішення. Ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення та дійсний протягом 30 днів. Після закінчення цього строку ордер автоматично втрачає свою силу. Позивач у вказаний строк не здійснила такі дії, про причини пропуску таких дій не повідомляла. Відповідно до ст.. 116 ЖК Української РСР , якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Як вбачається із матеріалів справи, що і [PERSON] і [PERSON] було надано по одному ліжко-місцю у кімнаті [ADDRESS] . Наявність у [PERSON] права на ліжко-місце у спірній кімнаті не порушує та не обмежує право [PERSON] на ліжко-місце у кімнаті за адресою [ADDRESS] . Окрім того,\~суд звертає\~увагу на\~те,\~що[PERSON] не наділена правом звернення до суду із позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення за адресою [ADDRESS] , оскільки зважаючи на статус вказаного будинку «гуртожиток» та особливості нарахування плати за користування гуртожитком (за ліжко-місце), а також що відповідачу було надано ордер на зайняття ліжко-місця в гуртожитку, вона так як і позивач [PERSON] має право на користування певною частиною жилої площі у кімнаті № 99, а тому позов не підлягає задоволенню. Стосовно клопотання представника відповідача адвоката Дубинського В. М. щодо застосування строків позовної давності до зазначеного позову суд приходить до наступного. За правилами ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно зі\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, у ст. 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. Відповідно до ч. 2 ст. 268 ЦК України, законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які поширюється позовна давність . Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в\~статтях 252 - 255 ЦК України. Відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог в позові належить відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного вище, суд вважає, що в данному випадку не може бути застосовано строк позовної давності, оскільки в позові [PERSON] відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі ст.ст.18,58,61,116,128,129,130ЖК УРСР,

Outcome: dismissed