Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У лютому 2016 позивач звернувся із вищезазначеним позовом через Апеляційний суд м. Києва, позивач просить суд стягнути з [PERSON] користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за у розмірі 10222 (десять тисяч двісті двадцять дві) гривні 38 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 27.08.2012 між сторонами укладено договір про відкриття карткового рахунку та випуск кредитної карти № VG8488 відповідно до якого відповідачу було видано платіжну картку і відкрито картковий рахунок для обліку операцій за платіжною карткою. Факт відкриття рахунку підтверджується заявою на відкриття поточного (карткового) рахунку та випуску кредитної картки. Для транзакцій з підприємствами, а також для зняття готівки відповідачу було надано кредитний ліміт в розмірі 6000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування наданими коштами в розмірі 32,00 процентів річних. Станом на 30.09.2016 у відповідача виникла заборгованість за договором у сумі 10222 грн. 37 коп., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з'явився повторно, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом оголошення у пресі «Урядовий кур'єр» №113 від 16.06.2016 та електронними повідомленнями (а.с. 43, 53, 57, 63, 65, 66), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності не з'явившихся осіб на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 27.08.2012 між сторонами укладено договір про відкриття карткового рахунку та випуск кредитної карти № VG8488 відповідно до якого відповідачу було видано платіжну картку і відкрито картковий рахунок для обліку операцій за платіжною карткою (а.с. 5-15). Факт відкриття рахунку підтверджується заявою на відкриття поточного (карткового) рахунку та випуску кредитної картки (а.с. 16, 17). Для транзакцій з підприємствами, а також для зняття готівки відповідачу згідно вказаної заяви на відкриття поточного (карткового) рахунку та випуску кредитної картки було надано кредитний ліміт в розмірі 6000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування наданими коштами в розмірі 32,00 процентів річних. Станом на 30.09.2015 у відповідача утворилася загальна сума заборгованості за кредитним договором, що становить 10222 грн. 38 коп., з яких: 5696 грн. 05 коп. заборгованість за кредитом; 2937 грн. 77 коп. заборгованість по процентам та 1588 грн. 56 коп. штраф (а.с. 18-24). 02.10.2014 позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про погашення суми заборгованості за кредитним договором (а.с. 29). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" визначено поняття "тимчасова окупована територія України» (зокрема це сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя) і встановлено особливий правовий режим цієї території (стаття 4), особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Так, статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» змінено територіальну підсудність судових справ у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтвердженні судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved