Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивачі [PERSON],[PERSON] звернулись 23 листопада 2011 року до суду з позовними вимогами до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON], Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання незаконним та скасування п.1.1.розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 683 від 22 червня 1999 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання незаконною та скасування реєстрацію права власності на будинок. Мотивуючи позовні вимоги зазначили, що в провадженні Шевченківського райсуду м. Львова перебувала об'єднана в одне провадження справа за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третіх осіб про виділ в натурі 19/25 частки із будинку [ADDRESS], що є у спільній власності та за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. Підставою позовних вимог [PERSON] вказано свідоцтво про право власності від 22.06.1999р. видане на підставі розпорядження Шевченківської РА ЛМР від 22.06.1999р. № 683. Під час розгляду справи позивачам стало відомо, що [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на добудований ним будинок, до якого увійшли приміщення, які останньому не належать, є приміщеннями, які входять до внутрішньої площі будинку [ADDRESS] і перебувають у спільній власності. Вказані обставини стали відомі у зв'язку з поданими Шевченківською рай адміністрацією до суду документами 19.11.2011 року. Враховуючи те, що об'єднана в одне провадження справа перебуває у стадії розгляду, тому унеможливлює подання зустрічного позову. Вважають, що їх право порушено, тому змушені звернутись до суду із зазначеним вище позовом.Так, на праві спільної часткової власності відповідачу [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 04.05.1988р., належить 3/20 частин будинку [ADDRESS], позивачу [PERSON] належить 7/20 частин вказаного будинку на підставі договору дарування від 29.08.2003р., позивачу [PERSON] належить 1/2 частина вказаного будинку відповідно до рішення народного суду Шевченківського р-ну м. Львова,рішення виконкому Шевченківської районної ради народних депутатів від 12.04.1983р. №175, наказу № 105 від 10.03.2003р. Департаменту житлового господарства та інфраструктури про зняття квартири з балансу міської ради, свідоцтва про право на спадщину від 19.11.2004р. Частина будинку, якою володіє [PERSON], належала продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину на одну другу частину будинковолодіння, виданого 6-ю Львівською нотконторою 15.05.1964р. та рішення нарсуду Шевченківського району м. Львова про реальний розподіл будинку від 22.03.1968р. між [PERSON] та [PERSON], власником іншої одної другої частини будинку. Згідно рішення нарсуду Шевченківського району м. Львова від 22.03.1968р. в рахунок половини в ідеальній частці будинковолодіння [ADDRESS] закріплено реально у відповідності до поверхового плану за [PERSON] в підвалі приміщення №2 площею 16,1 кв.м., на 1-му поверсі жилі приміщення №1-1 пл.19 кв.м., 1-2 пл.10,9 кв.м., 1-3 пл.16,4 кв.м. в мансарді-горище з входом із приміщення №7, а за [PERSON] в підвалі приміщення №3 -пл. 10 кв.м., 4 - площею 12.9 кв.м, жилі приміщення в мансарді №2-1 пл.26.7 кв.м.,2-3 пл. 10.4 кв.м.,кухня 2-2 пл.0.9 кв.м., горище над жилими приміщеннями мансарди та горище з входом із кімнати №2-1, залишивши в спільному користуванні співвласників в підвалі приміщення №1 пл.6.6 кв.м.,2-пл.0.7 кв.м. на 1 поверсі -№6 пл.9.2кв.м., мансарді №7 пл.4.9., ганок-сходи, тамбор і огорожу. На момент укладення договору купівлі-продажу 04.05.1988р. одна друга частина будинку, що належала [PERSON]., перейшла фонду місцевої ради на підставі рішення № 175 від 12.04.1983р. виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів та перебувала на балансі ЖЕД-400, передана була в найм гр.[PERSON] ,спадкоємцем якої є позивач [PERSON] Після укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] продавець [PERSON] залишилась власницею семи двадцятих частин вказаного будинковолодіння. Сторони договору домовились, що в постійне користування покупця [PERSON] відходить приміщення, що позначене в поверховому плані, виготовленому Львівським МБТІ 26.04.1988р. - 1-3/ жила кімната площею 16.4 кв.м., у спільному користуванні залишаються приміщення в підвалі площею 6,6 кв.м.,У/2 - площею 0,70 кв.м., тамбур-сходи, сходова клітка та господарські будівлі. Отже, 04.05.1988р. позивач [PERSON] став власником житлової кімнати розміром 16,4 кв.м., що складає трьох двадцятих частин житлового будинку. В загальному будинок №[NUMBER] складається з 5-ти житлових кімнат(три кімнати на першому поверсі, дві кімнати в мансарді). Загальна площа будинку [ADDRESS] 142,5 кв.м., житлова площа 81,2 кв.м. Частка [PERSON] із спільної власності не виділена. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова від 29.01.1991р., враховуючи, що належна позивачу частка в будинку складається з однієї кімнати пл. 16.4 кв.м. без кухні, [PERSON] наданий дозвіл добудувати одну кімнату (32.4 кв.м.), коридор (10.5 кв.м.), ванну(3,0 кв.м.) і туалет(1,5 кв.м.), а існуючу кімнату 16.4 кв.м. переобладнати під кухню. Оскільки відповідачі заперечували проти здійснення добудови, питання про надання дозволу вирішувалось в судовому порядку. Рішенням Шевченківського районного народного суду м.Львова від 25.04.1991р. [PERSON] зобов'язано не чинити перешкод [PERSON] в проведенні до належної йому частини будинку добудови. Здійснивши добудову по першому поверху, позивач самовільно здійснив надбудову 2-го поверху розмірами 6,40x11.25-1,80x1,55., щодо якого міжвідомча комісія Шевченківської районної адміністрації в жовтні 1994р. підтвердила технічну можливість її подальшої експлуатації. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації від 27.01.1995р. погоджена подальша експлуатація самовільно проведеної надбудови другого поверху позивачем. Вказано, що другий поверх складається з двох житлових кімнат, коридору і тамбура. Вказаним розпорядженням також затверджений акт про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 03.11.1994р. Продовжуючи самовільну забудову, позивач [PERSON] переобладнав коридор під житлову кімнату, що пізніше погоджено головою Шевченківської районної адміністрації 07.05.1999р. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 451 від 07 травня 1999 р. затверджений висновок ЛОДКБТІ ЕО №4/1998 від 22.04.1999р. про визначення ідеальних долей між співвласниками буд.[ADDRESS], за будинковолодінням [ADDRESS], співвласником якого є [PERSON] присвоєний поштовий номер [NUMBER]. На підставі розпорядження Шевченківської РА ЛМР № 451 прийнято розпорядження Шевченківської районної адміністрації ЛМР від 22.06.1999р. № 683, позивачу видане свідоцтво про право власності на побудований ним будинок загальною площею 190,4 кв.м., житлова площа 86,2 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2007р. розпорядження голови Шевченківської РА Львівської міської ради № 451 від 07.05.1999р. визнане незаконним та скасоване. За даними технічного паспорту на будинок № [NUMBER] до внутрішніх площ будинку безпідставно включено підвал площею 12,9 кв.м., який згідно рішення нарсуду Шевченківського району м.Львова від 22.03.1968р. виділений в користування [PERSON]., правонаступником якої є позивач [PERSON] Також до площ будинку відповідача безпідставно включено в мансарді-горище з входом із приміщення №7, що згідно рішення нарсуду Шевченківського району м.Львова від 22.03.1968р. виділене в користування [PERSON]. правонаступником якої є позивач [PERSON] Безпідставне внесення вказаних приміщень до внутрішніх площ будинку № [NUMBER] порушує їх, позивачів, права співвласників житлового будинку, тому, в порядку ст. 16 ЦК України звернулись за судовим захистом порушеного права. Оскільки підставою для прийняття розпорядження голови Шевченківської РА від 22.06.1999р. № 683 було скасоване постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 28.12.2007р. розпорядження голови Шевченківської РА Львівської міської ради № 451 від 07.05.1999р., враховуючи, що у площу будинку №[NUMBER] безпідставно, в порушення їх прав співвласників будинку [ADDRESS] включена площа належних нам приміщень, вважають, що розпорядження голови Шевченківської РА від 22.06.1999р. № 683 та видане на його підставі свідоцтво про право власності на житловий будинок від 22.06.1999р. є незаконними. Даним позовом оскаржується розпорядження голови Шевченківської РА ЛМР від 22.06.1999р. № 683 та видане на його підстав свідоцтво про право власності на будинок .[ADDRESS], яким порушені права позивачів [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з тим, що до будівлі № [NUMBER] безпідставно включені приміщення будинку [ADDRESS], що належать позивачам.Позивачі просять суд визнати частково незаконним та скасувати розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 683 від 12.06.1999рр в частині визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок [ADDRESS], який складається з 5-ти кімнат загальною площею по будинку 190,4 кв.м., житлова площа 86,2 кв.м. та визнати недійсним свідоцтво від 22.06.1999р. про право власності на житловий будинок [ADDRESS]., видане на ім'я [PERSON] В процесі розгляду справи позивачі 26 листопада 2012 року уточнили позовні вимоги (а.с.84) та зазначили, що позов поданий щодо порушеного відповідачами права власності позивачів на допоміжні приміщення будинку [ADDRESS] - підвал, зазначений у технічному паспорті на будинок №[NUMBER] від 15.05.1991р. під цифрою «ІУ» площею 12,9 кв.м., та горище в мансарді з входом із приміщення №УП площею 4.9 кв.м. Вказані приміщення у технічному паспорті на будинок №[NUMBER] від 04.06.1999р. позначені як підвал під цифрою «1» площею 12,9 кв.м., «горище».У технічному паспорті на будинок №[NUMBER] від 06.04.2009р., який виготовлений на замовлення [PERSON], підвал площею 12,9 кв.м. позначений під цифрою «1У», горище з виходом із приміщення під цифрою «1» площею 4,9 кв.м. Позивачі вважають, що підвал та горище незаконно включені відповідачами до об'єкту окремого нерухомого майна, будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON] Допоміжні приміщення є складовою частиною будинку [ADDRESS], співвласниками якого є [PERSON], [PERSON], [PERSON] Спірне підвальне приміщення, позначене у технічному паспорті на будинок №[NUMBER] від 15.05.1991р. під цифрою «1У» площею 12,9 кв.м., згідно розподілу будинку №[NUMBER] у 1968 році, відійшло в користування [PERSON]., правонаступником якої на даний момент є позивач [PERSON], спірне горище в мансарді з входом із приміщення №7 відійшло в користування [PERSON], правонаступником якої є позивач [PERSON] У договорі купівлі-продажу три/двадцятих частин будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON], зазначено, що в постійне користування набувача [PERSON] згідно рішення нарсуду відходять наступні приміщення: 1-3 жила кімната 16,40 кв.м., у спільному користуванні сторін залишаються приміщення в підвалі: під цифрою 1 площею 6,6 кв.м., У/2/ - площею 0,7 кв.м.,тамбур сходи(У 1), сходова клітка та господарські будівлі. Отже, допоміжні приміщення підвал площею 12,9 кв.м. та горище з виходом із приміщення №УП у договорі купівлі-продажу не вказуються, жодних прав на них відповідач [PERSON] не має, до площі будинку №[NUMBER] вони включені без будь-яких правових підстав. Розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації ЛМР від 22.06.1999р. № 683 є незаконним і оскаржується в частині п.1.1. Свідоцтво про право власності від 22.06.1999р. на будинок [ADDRESS] видано незаконно на підставі розпорядження № 683. Реєстрація права власності на будинок №[NUMBER] в ЛОДКБТІ та ЕО 11 серпня 1999р. за № 11299 на підставі виданого розпорядження Шевченківської РА №683 від 22.06.1999р. та свідоцтва про право власності на будинок №[NUMBER] порушує права співвласників будинку №[NUMBER] [PERSON] та [PERSON] і підлягає скасуванню. Позивачі просять суд постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати п.1.1 розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 683 від 22.06.1999р. щодо визнання за [PERSON] права приватної власності на житловий будинок [ADDRESS], який складається з 5-ти кімнат загальною площею по будинку 190,4 кв.м., житлова площа 86,2 кв.м.,визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 22.06.1999р, видане на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Шевченківської РА ЛМР від 22.05.21999р. №683,визнати незаконною та скасувати реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS], здійснену Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 11.08.1999р. № 11299. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, давши пояснення аналогічні зазначеним в позові та уточненні до нього. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги своїх довірителів підтримала, надавши аналогічні пояснення, які зазначені в позові та уточненні до позову. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. В судове засідання,призначене на 27.12.13р. не з» явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Представник відповідача [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю, надавши суду письмові запереченння. Представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Цибрух Я.В. позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні за безпідставністю, оскільки жодних прав позивачів не порушено. Представник відповідача ОК ЛОР «БТІ та ЕО» Іващук О.П. в судове засідання 27.12.13р. не з»явилась, в судовому засіданні 05.11.13р. при постановлення рішення просила суд покластись на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, вивчивши та дослідивши об»єктивні докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи на будинок [ADDRESS]: відповідачу по справі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 1998 року станом на 1999 рік належало на праві власності в будинку [ADDRESS] - три двадцятих (3/20) частки в будинку ; [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 квітня 1992 року-сім сорокових(7/40) частки в будинку; [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 квітня 1992 року--сім сорокових (7/40) частки в будинку; місцевим радам - одна друга (1/2) частка на підставі рішення Шевченківського райвиконкому м. Львова від 12 квітня 1983 року. На підставі розпоряджень Шевченківської районної адміністрації від 07 травня 1999 року за № 451; 22 червня 1999 року за № 683 частині приміщень у будинку № [NUMBER], які належали [PERSON] було присвоєно окремий поштовий номер та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок під № [NUMBER] від 22 червня 1999 р. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2007 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 451 від 07 травня 1999 року «Про затвердження ідеальних долей та зміну нумерації будинковолодіння [ADDRESS]». Як вбачається з пояснень представника БТІ та ЕО та «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна», яка затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 р. за № 127 із змінами та доповненнями-технічний поверх та його площа , що розташований над верхнім поверхом-не враховуються під час визначення поверховості та загальної площі будинку. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справі, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 31 травня 2012 року відмовлено [PERSON] та [PERSON], [PERSON] у визнанні права спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] та встановленні порядку користування земельною ділянкою. Рішення суду набрало законної сили відповідно до ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 17 січня 2013 року(дивись справу № 2-371/12). Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 04.05.1988 р. укладеного з [PERSON], купив у неї 3/20(три двадцятих) частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель в [ADDRESS]. [PERSON] здійснив прибудову до будинку [ADDRESS] та отримав право власності на цю прибудову, а саме житловий будинок [ADDRESS],заг.пл.190,4 кв.м.,зареєстрований у ЛОКП БТІ та ЕО 11 серпня 1999 року за № 11299, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 22 червня 1999 року. Вдповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачами не доведено суду, в чому саме порушено право позивачів відповідачами, оскільки [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію право власності на нерухоме майно від 17.01.2005 р.(а.с.16). [PERSON] відповідно до договору дарування від 29.08.2003 року прийняла в дар 14/40 (чотирнадцять сорокових) частин будинку за адресою [ADDRESS] та є власником 14/40 частин будинку [ADDRESS] (а.с.13,109). Судом не приймаються до уваги твердження представника позивача,про те,що не існує двох будинків за №[NUMBER] та [ADDRESS],оскільки такі твердження протирічать дійсним обставинам справи,зокрема в наявності суду є дві інвентаризаційні справи, в яких зазначено два будинковолодіння, з окремими входами,з окремими номерами, з окремими площами. Позивачем [PERSON] представлено докази,щодо знаходження у його власності лише квартири [ADDRESS],а не частки в будинку. Позивачка [PERSON] є власником 14/40 частин будинку [ADDRESS],однак не зазначено якої площі,яка їй належить в будинку,які приміщення знаходяться у її власності,яка частина будинку по [ADDRESS]. Отже,сторони не подали жодних доказів про реальний поділ будинку між [PERSON],[PERSON] та [PERSON] Відповідно, суд вважає, що позивачі безпідставно звернулись із зазначеними вище позовними вимогами, оскільки щодо дійсності їхніх прав на площу в будинку [ADDRESS] в суд не представлено, а твердження представника позивачів базується на голослівних припущеннях щодо факту приналежності приміщень в будинку, так як не проведено реальний розподіл часток та не встановлено приналежності приміщень будинковолодіння по [ADDRESS] між його власниками. Відтак, на підставі наведеного вище,суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed