Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Чернігівський національний педагогічний університет імені [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить виселити [PERSON] з житлового приміщення гуртожитку № 4 по вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 1, кімн. 102 без надання іншого житла та стягнути з [PERSON] та [PERSON] 12\~794, 01 грн. боргу за проживання в гуртожитку та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач має на балансі гуртожиток № 4 по вулиці Воїнів- Інтернаціоналістів, 1, де на даний час проживає в кім. № 102 [PERSON] та [PERSON]. Гуртожиток № 4 по вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 1 має статус студентського. Відповідно до Положення про студентський гуртожиток ЧНПУ імені [PERSON] та Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу затвердженого Міністерством освіти і науки України за №1004 від 13.11.2007 року. Відповідно до пункту 2 вказаного вище Положення - студентські гуртожитки вищих навчальних закладів призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, слухачів, курсантів, асистентів-стажистів, інтернів , клінічних ординаторів, аспірантів, докторантів, а також Студентів з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування. Відповідно до п 5 вище вказаного Положення -житлова площа та місця загального користування в гуртожитку не підлягають приватизації, обміну, закладанню, бронюванню і здаванню для проживання сторонніх осіб чи найманню з іншою метою. На цей час [PERSON] не відноситься до жодної згаданої вище категорії осіб які мають право займати житлове приміщення студентського гуртожитку, також він не є працівником Чернігівського національного педагогічного університету імені [PERSON], в ордері від 27.03.1998 р. виданий [PERSON] не вказана жодна інша особа, тобто право на поселення мала лише [PERSON] Також станом на 01 березня 2014 року відповідачі за проживання в студентському гуртожитку мають борг в розмірі 12794грн.01коп. Відповідачі відмовилися укладати договір найму житлового приміщення з ЧНПУ імені [PERSON], що також протирічить п. 22 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував та просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 14.03.1987 року по 02.09.2002 року працювала у позивача спочатку кастеляншею гуртожитку № 1, а потім була переведена на посаду чергового гуртожитку № 2. Наказом позивача від 02.09.2002 року № 174 вк/ІІ її було звільнено з роботи за угодою сторін, згідно пункту 1\~статті 36 КЗпП України. На підставі виданого позивачем ордеру від 27.03.1998 року відповідачі вселилися в кімнату № 102 гуртожитку № 4 по вул. Воїнів-Інтернаціоналістів в м. Чернігові. Спірний гуртожиток має статус студентського. Він перебуває в державній власності та закріплений за позивачем на праві оперативного управління. Порядок користування гуртожитком визначений Положенням про студентський гуртожиток, затвердженим ректором Чернігівського національного педагогічного університету імені [PERSON], розробленим у відповідності до Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого\~наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 року № 1004, яке не зареєстроване у встановленому порядку у Міністерстві юстиції України Зазначені обставини встановлені рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.04.2008 року та рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04 грудня 2013 року, що в силу положень частини 3 статті 61 ЦПК України звільняє від доказування вказаних обставин у межах даної цивільної справи. Статтею 127 ЖК України\~передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки. Відповідно до частин 1 і 2\~ст. 132 ЖК України\~сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, які навчалися у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у звязку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожиток в звязку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Згідно з ч.3\~ст. 132 ЖК України, п. 41 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986 р. - осіб, перелічених у\~статті 125 ЖК України, може бути виселено з гуртожитку лише з наданням іншого житлового приміщення, зокрема осіб, які пропрацювали на підприємстві, установі, організації, що надали їм жилу площу в гуртожитку, не менше як десять років. Положення\~глави 4 Житлового кодексу,\~що регулюють правові засади користування гуртожитками, в тому числі і\~\~положення\~статті 132 ЖК, не містять обмежень щодо застосування зазначених норм закону лише щодо осіб, які вселилися в гуртожитки для проживання працівників, а відповідно до змісту пунктів 1 та 2 Примірного положення про гуртожитки, зазначене положення стосується гуртожитків, призначених для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Крім того, Примірне положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затверджене наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 року № 1004, на яке посилались позивач, не зареєстроване у встановленому порядку у Міністерстві юстиції України, а тому не може бути правовою підставою для виселення відповідача. За таких обставин відсутні підстави для виселення відповідача [PERSON] зі спірного гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. Пунктом 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР №208 від 03.06.1986 р. передбачено, що громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Позивачем не надано доказів, що розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи, здійснено відповідно до п.38 Примірного положення про гуртожитки та Закону України "Про житлово-комунальні послуги", як за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду, крім того, такий зроблений поза межами строку позовної давності, у звязку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за проживання в гуртожитку відповідно до розрахунку позивача.

Outcome: dismissed