Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

У травні 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є власником квартири № 47 у будинку №31, розташованого по вулиці Героїчній в м.Маріуполі Донецької області на підставі договору купівлі-продажу\~ від 01.02.2003 року. На момент вселення до квартири, а саме з 01.02.2003 року, окрім позивачки ніхто не проживав. Пізніше зясувалося, що з 07.07.1992 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрована невідома особа позивачу [PERSON]. З моменту придбання позивачкою даної квартири [PERSON] не проживає, комунальні послуги не сплачує. [PERSON] просить визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Позивачка та її представник [PERSON] надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримали вимоги, просили позов задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 31.07.2018 року ухвалено рішення проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм\~ майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник\~ майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №82 від 01.02.2003 року\~ [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджено витягом про реєстрації права власності на нерухоме майно за № 41848 від 13.02.2003 року виданим МКП «Маріупольське БТІ». З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном.\~\~\~\~\~\~ З письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований\~ в [INFO]. З інформаційної довідки Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 30.01.2018 року встановлено, що відповідач зареєстрований в [INFO] з 07.07.1992 року. Згідно акту №2 від 05.05.2018 року, складеного головою ОСББ «Героїчна, 31»\~ встановлено, що відповідач по справі зареєстрований в [INFO], однак не проживає за вказаною адресою з лютого 2003 року по теперішній час. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.\~\~ Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в\~ в [INFO] з 2003 року, він втратив право користування цим житловим приміщенням.\~\~\~\~

Outcome: approved