Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

07 серпня 2018 року представник [PERSON], що діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року в смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області померла баба по лінії батька позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно та майнові права. До складу спадщини також входить земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Бобрицьке», розміром 4,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала у с. Бобрик Білопільського району Сумської області. Спадщину після неї прийняв її син - [PERSON] шляхом управління спадковим майном. За [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння, яке належало померлій. Проте, земельну частку (пай), яка належала матері, її син юридично не оформив. [INFO] року в с. Верхня Сироватка Сумського району Сумської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі на земельну частку (пай), яку він фактично прийняв у спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] За життя [PERSON] заповітного розпорядження не складав. Позивач частково оформила свої спадкові права, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька [PERSON] Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну частку (пай) [PERSON], спадкоємцем після смерті якої був її син, тобто батько позивача - [PERSON], позивач звернулась до приватного нотаріуса, але у видачі вказаного свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Зокрема, позивачем не надано документів, які підтверджують зареєстроване право власності на зазначене спадкове майно за померлою [INFO] року [PERSON]. Таким чином позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. Посилаючись на викладені вище обставини, представник позивача просить визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Іскра», розміром 4,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Бобрицької сільської ради Білопільського району Сумської області, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я померлої [INFO] року [PERSON]. Ухвалою від 09 серпня 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилась, її представник за довіреністю [PERSON] надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а. с. 93). Представник відповідача - Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в підготовче засідання не з'явився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника селищної ради (а. с. 94). Представники третіх осіб - відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області та приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Юморанова В.М. у підготовче засідання також не з'явились. Нотаріус просила зазначену справу розглянути без її участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а. с. 29, 32). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Стосовно визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, суд враховує наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] була матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] смт. Жовтневе Білопільського району Сумської області [INFO] року померла [PERSON] (а. с. 11). Зі змісту довідки відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02 липня 2018 року № 402/102-18 вбачається, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що видавався на ім'я [PERSON], САПТЗТ «Бобрицьке», виданий власнику за життя на руки. Оригінал сертифікату виготовляється в одному примірнику, у відділі не зберігається (а. с. 17). Довідкою відділу від 04 червня 2018 року № 71/132-18 також встановлено, що згідно чинного законодавства України оригінали правовстановлюючих документів, виготовлених на померлих осіб, видаються на запит компетентних органів - нотаріусів або суду. Дублікати правовстановлюючих документів на померлих осіб не виготовляються. У випадку втрати оригіналу правовстановлюючого документу, питання спадкування вирішується у судовому порядку. Копія архівного примірника державного акту на право колективної власності на землю САПТЗТ «Бобрицьке» з метою недопущення можливих порушень прав та законних інтересів громадян буде виготовлена та надана на запит компетентних органів (а. с. 16). З інформаційної довідки, виданої відділом у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 01 серпня 2018 року за № 79/132-18 вбачається, що станом на 2018 рік оціночна вартість об'єкта оцінки - земельної частки (паю), розміром 4,66 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) складає 96 448 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Бобрицької сільської ради (бувше САПТЗТ «Бобрицьке») на а. с. 18. На підставі довідки, виданої Бобрицьким старостатом Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області від 17 травня 2018 року № 88 [PERSON], яка померла [INFO] року, а/з № 12 від 02 червня 1999 року за життя належало право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Бобрицьке» розміром 4,66 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). До дня смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] Спадщину прийняв її син [PERSON] шляхом управління спадковим майном. Заповіт від імені померлої виконкомом сільської ради не посвідчувався, не змінювався і не відмінявся (а. с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 13 листопада 200 року за [PERSON] визнано право власності на домоволодіння, а саме: будинок [ADDRESS] У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року в с. Верхня Сироватка Сумського району Сумської області (а. с. 9). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зі змісту письмового роз'яснення, виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. з метою оформлення спадкових прав, вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року не вдається можливим, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а. с. 15). У відповідності до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року держнотконторою не заводилась, в Спадковому реєстрі відсутня будь-яка інформація. Після померлого [INFO] року [PERSON], заведено спадкову справу № 12/2017 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. (а. с. 10, 12, 92). Згідно витребуваної судом вищезазначеної спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року видано свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON]. Спадщина, на яку видані свідоцтва складається із транспортного засобу марки HYUNDAI та 1/3 частки квартири [ADDRESS] Зокрема, відповідно до ст. 11, ч. 1 ст. 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки, Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, який посвідчує право на земельну частку (пай) також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). На підставі вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач позбавлена можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) втрачений. При цьому видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і вважає за можливе задовольнити позовні вимоги представника позивача [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на вищевказану земельну частку (пай), розміром 4,66 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого [INFO] року, право на яке належало [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved