Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності. Зазначила, що 06.12.2007 року вона передала відповідачеві 2130000 грн. на придбання нерухомого майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] (на цей час територія Орджонікідзевського району м. Харкова), про що відповідачем складено розписку. 07 грудня 2007 року відповідач від свого імені уклав договори купівлі-продажу будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,012 га для обслуговування будинку за зазначеною адресою, кадастровий номер 6325183005:00:002:0017. Після включення с. Логачівка до меж м. Харкова за рішенням Харківської міської ради вул. Олімпійська перейменована на вул. Венгеровського. Вважає, що оскільки вона виконала зобов'язання по сплаті грошових коштів на користь продавця житлового будинку та земельної ділянки, стала кредитором у зобов'язанні по переходу права власності на майно тому і повинна бути зареєстрована власником майна. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що [PERSON] передала [PERSON] гроші саме для придбання для неї житлового будинку та земельної ділянки, [PERSON] в свою чергу про це видав розписку. В подальшому уклавши договори купівлі-продажу зареєстрував майно на своє ім'я, чим порушив умови договору з [PERSON] і тому саме за нею повинно бути визнане право власності. Відповідач позов не визнав, зазначив, що дійсно 06.12.2007 року від [PERSON] отримано кошти на придбання будинку, але ці гроші було отримано у борг і для придбання саме ним житла для себе, а не для [PERSON], про отримання коштів складено "боргову розписку", в якій нічого не зазначено про зобов'язання придбати нерухомість позивачці. Третя особа у судове засідання не з'явилась про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить розписки про одержання судових повісток, причину своєї неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 4628, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбав за 26600 грн. земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,01200 га кадастровий номер 6325183005:00:002:0017 в. [ADDRESS] (а.с. 4-5), 07 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 4625, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] придбав за 2094400 грн. житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. (а.с. 7-8). Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянки, що розташовані по [ADDRESS], згідно до даних Державного реєстру речових прав зареєстроване за [PERSON] Згідно до розписки про передачу грошових коштів від 06.12.2007 року виданої [PERSON] 06.12.2007 р. він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 2130000 грн. на придбання житлового будинку. (а.с. 27) Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи положення ст. 545 ЦК України виконання зобов'язання є правочином, на який поширюються вимоги щодо його форми. Саме тому, відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення кредитором факту виконання боржником свого обов'язку може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами, крім показань свідків. Отже, надана позивачем розписки про одержання коштів відповідачем на придбання будинку без зазначення набувача будинку не є допустимим доказом у справі на підтвердження невиконання відповідачем взятого на себе зобов'язання по придбанню в інтересах третьої особи майна. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що відповідач був йго представником за законом чи за довіреністю. З огляду на наведене суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позову про визнання права власності на будинок за його недоведеністю.

Outcome: dismissed