Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

[PERSON] звернулась в Луцький міськрайонний суд з завою про визнання безвісно відсутнім [PERSON] . Свою заяву мотивує тим, що тривалий час проживає за кордоном в Італії разом із донькою [PERSON] , і на даний час виникла необхідність виготовити закордонний паспорт для неповнолітньої дитини, що неможливо зробити без відповідної згоди батька. Однак, батько дитини - [PERSON] з 2014 року перебуває в розшуку ГУНП у Волинській області як підозрюваний, що ухиляється від слідства та оголошений в міжнародний розшук. Про його місцезнаходження невідомо з вересня 2013 року, коли були припинені шлюбні стосунки. Шлюб було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду 31.03.2014 року. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] відсутній за останнім місцем свого проживання досить тривалий період часу, при цьому проведеними розшуковими заходами встановити місцезнаходження його неможливо, просить визнати [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 15.09.2014 року. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити повністю з підстав, в ній викладених. Представник заінтересованої особи Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, в якому просила справу слухати у його відсутності, покликалась на погляд суду з приводу вирішення заяви. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. За положеннями статті 43\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено поняття місця проживання, а саме: місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. З аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що суд може визнати особу безвісно відсутньою за умови якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей, що вона проживає у своєму житлі, і місце її перебування має бути невідомим. Крім того, згідно\~ст. 306 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи та дату отримання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи. Зазначена норма регулює правовідносини у разі їх невизначеності яка викликана тим, що тривала відсутність громадянина у місці його постійного проживання за відсутності відомостей про його місце перебування зачіпає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, з якими він знаходиться у правових зв`язках. Згідно із ч.1\~ст. 307 ЦПК України\~суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього(житлово\~експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Судом встановлено, що 16 вересня 2007 року між заявником та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду 31.03.2014 року. Від даного шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду із заявою про визнання особи безвісно відсутньою [PERSON] посилалась на те, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно їй для оформлення закордонного паспорта для їх спільної неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 10.04.2019 року визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за даною адресою. З дослідженої в судовому засіданні цивільної справи № 161/879/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] ,Є [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житвом приміщенням, шляхом зняття з реєстрації вбачається, що [PERSON] відсутній за місцем реєстрації з 2013 року. Разом з тим, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою потрібні такі умови: 1) особа відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; 2) протягом цього року в місці, де вона постійно проживала немає відомостей про місце її перебування; 3) встановити місце перебування особи неможливо; 4) згідно зі\~ст.. 307 ЦПК України\~необхідно, щоб були серйозні причини, які б обумовлювали необхідність визнання фізичної особи безвісно відсутньою (наприклад, особи, яких вона зобов`язана за законом утримувати, знаходяться у скрутному матеріальному становищі, її майно без нагляду зазнає шкоди і т.і.) і 5) виключення припущення про навмисність її відсутності, яка може бути обумовлена ухиленням від здійснення покладених на неї законом обов`язків щодо утримання дітей, повернення боргів, встановленого законом порядку розірвання шлюбу, ухиленням від кримінальної відповідальності тощо.Наведені юридичні факти й утворюють юридичний склад, необхідний для визнання особи безвісно відсутньою. Проте, як вбачається з відповіді ГУНП у Волинській області від 23.03.2020 року, в провадженні УПН ГУНП у Волинській області знаходиться оперативно-розшукова справа № 28/33/18-2007 по факту розшуку [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. 30.12.2013 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду винесено ухвалу про зміну запобіжного заходу Саду О.А. із домашнього арешту на тримання під вартою. 08.01.2014 року [PERSON] оголошено в розшук, а 25.03.2015 року оголошено в міжнародний розшук. 06.04.2015 року слідчим суддею Луцького міськрайоного суду винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу [PERSON] у вигляді тримання під вартою з метою доставки в суд для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу або його зміну. Отже,\~зазначені обставини,\~на думку\~ суду,\~зокрема,\~внесення до\~Єдиного реєстру\~досудових розслідувань\~даних щодо\~вчинення особою\~кримінального правопорушення,\~оголошення \~особи в\~розшук,\~в тому\~числі у\~міжнародний розшук,\~а також\~слідчим суддею\~надано дозвіл\~на його\~затримання з\~метою приводу\~до суду,\~не виключають\~припущення про\~навмисність відсутності\~ [PERSON] його в\~місці постійного\~проживання та\~унеможливлюють встановлення\~юридичного складу,\~який необхідний\~для визнання\~особи безвісно\~відсутньою. Крім того, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази навіть намагання заявницею розшукати [PERSON] , шляхом оголошення останнього у розшук (відповідні заяви, повідомлення заявниці про зникнення особи до органів внутрішніх справ тощо). Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст.77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з встановлених обставин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання фізичної особи [PERSON] безвісно відсутнім та про відмову в задоволенні заяви.

Outcome: dismissed