Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

04.04.2016 року позивачка звернулася до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 24.05.2008 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей:\~[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, різні погляди на життя та непорозуміння один одного, що призводило до сварок. На протязі останнього часу сімейне життя погіршувалося, що призвело до того, що їхні шлюбні відносини фактично припинилися та в березні 2016 року відповідач переїхав проживати за іншою адресою. Спору про\~\~поділ спільного майна та проживання дітей, не має. Вважає, що подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання у звязку з вищезазначеним є неможливим. Посилаючись на викладені вище обставини просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд ухвалив справу розглядати в заочному режимі без участі відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання повісткою, яка направлялася рекомендованим листом, повідомлення про отримання поштового відправлення повернуте поштовим відділенням з відміткою, що 26.04.2016 року [PERSON] отримав лист із судовою повісткою. Причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення слухання справи, чи про розгляд справи у його відсутність до суду також не надходили. Суд приходить до висновку про те, що відповідач свідомо не бажає брати участь у розгляді справи в суді, проте матеріалів справи достатньо для винесення рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку. [PERSON] та [PERSON] 24.05.2008 року зареєстрували шлюб про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Березнегуватської сільської ради Новобузького району Миколаївської області зроблено актовий запис за №03 від 24.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ФП №040922 від 24.05.2008 року (а.с.6). 29.05.2009 року у [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання народилася донька: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП№102562 від 22.06.2009 року (а.с.8). 27.11.2013 року у [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання народилася донька: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП№199227 від 23.12.2013 року (а.с.7). Згідно довідки виданої Березнегуватською сільською радою Новобузького району Миколаївської області за вих.№369 від 30.03.2016 року на утриманні [PERSON] перебуває донька [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Письмові доводи позивачки, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, сторони з березня 2016 року остаточно припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім'ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями\~ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачки також підлягає сплачений нею при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved