Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

28.09.2015 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що 30.12.2014 року [PERSON] керувала належним їй на підставі реєстраційного документу технічно справним автомобілем «Mitsubishi Pajero», реєстраційний знак [NUMBER]. Не обравши безпечну швидкість руху автомобіля, допустила його виїзд на полосу зустрічного руху, де трапилося зіткнення її автомобіля з автомобілями, які рухались в зустрічному їй напрямку, в т.ч. з технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110217», державний реєстраційний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого [PERSON] були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя. Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 22.05.2015 року відповідачку [PERSON] визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. У звязку з ДТП [PERSON] переніс шок, емоційне та психічне напруження, знаходився в стресовому стані, як від ДТП, так і від його наслідків травмування його та механічного пошкодження транспортного засобу, у звязку з чим сімя не може користуватись автомобілем за призначенням. Пошкодження автомобіля та факт спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, який призвів до встановлення йому 2 групи інвалідності, пригнічує його морально та психологічно, спричиняє додаткові переживання. Просив стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 200000 грн. та понесені ним витрати на надання правової допомоги в розмірі 5000 грн., а також судовий збір в сумі 487,20грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що відповідач на відшкодування матеріальної та моральної шкоди до винесення вироку сплатив позивачеві 50 тис.грн. В своїй заяві від 27.03.2015 року він зазначив, що не має до [PERSON] претензій, оскільки матеріальна та моральна шкода на той момент була відшкодована у повному обсязі. Але він став інвалідом 2 групи, тому морально шкода носить тривалий характер, в звязку з чим просив стягнути на відшкодування моральної шкоди 200000 грн.. Представник відповідачки позов не визнав та пояснив, що вироком Волноваського районного суду Донецької області від 22.05.2015 року встановлено, що моральна та матеріальна шкода [PERSON] відшкодована в повному обсязі. Представником позивача не надано доказів про виникнення моральних страждань вже після постановлення вироку, а довідка про інвалідність позивача видана на тимчасово непідконтрольній Україні території, тому є неналежним доказом. Крім того, відповідно до довіреності, на підставі якої діє представник позивача, він не має права на предявлення позову, а його повноваження щодо представництва інтересів виникають вже після предявлення позову. Договір про надання правової допомоги не береться до уваги, оскільки не є основою представництва, а довіреністю не передбачено оплату послуг адвоката. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Волноваського районного суду Донецької області від 22 травня 2015 року, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Вироком встановлено, що відповідачка 30.12.2014 року приблизно о 08:15 год, керуючи автомобілем «Mitsubishi Pajero», державний номерний знак [NUMBER] по проїзній частині автошляху Словянськ-Донецьк-Маріуполь на 186 км + 200 метрів, з боку міста Маріуполь в бік міста Волноваха, не врахувавши і недостатньо стежачи за дорожньою обстановкою, не контролюючи рух транспортного засобу і небезпечно керуючи ним, не вибрала безпечну швидкість руху автомобіля, внаслідок чого допустила його виїзд на полосу зустрічного руху, де трапилося зіткнення її автомобіля з іншими двома транспортними засобами, що рухалися в зустрічному їй напрямку з боку міста Волноваха у бік міста Маріуполь. Внаслідок ДТП водію [PERSON] було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя (а.с.5). Відповідно до висновку експерта №38 від 18.02.2015 року у [PERSON] виявлено відкритий осколковий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням, забійна рана лівого стегна, закритий осколковий перелом правої стегнової кістки зі зміщенням, закритий перелом кубоподібної кістки правої стопи зі зміщенням, забійна рана волосистої частини голови, синець та садна кистей, утворилися від дії тупих предметів, якими можуть бути виступаючі частини салону автомобіля та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя (а.с.10-11). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки винність [PERSON] у вчиненні злочину встановлено вищевказаним вироком, остання не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Згідно зі ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Згідно ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що позивачу по справі, як потерпілому по кримінальній справі, було заподіяно моральну шкоду діями відповідача по справі, який вчинив злочин. Як вбачається з вироку суд при обранні покарання визнав помякшуючою обставиною відшкодування шкоди потерпілим. В матеріалах кримінального провадження знаходяться оригінали заяв потерпілого [PERSON] від 27.03.2015 року про те, що матеріальна та моральна шкода, завдана [PERSON] під час ДТП 30.12.2014 року, відшкодована нею в повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру він не має (а.с.14,15 справи «221/963/15-к) Отже, матеріальна та моральна шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, на момент винесення вироку була відшкодована відповідачем в повному обсязі. Представник позивача посилається на те, що позивач став інвалідом 2 групи, моральна шкода носить тривалий характер, тому вже після постановлення вироку розмір моральної шкоди збільшився та становить 200000 грн.. При цьому посилався на довідку до Акту огляду МСЕК серія 10 ААБ №374395 від 19.05.2015 року, якою [PERSON] встановлено другу групу інвалідності у звязку з загальним захворюванням за патологією опорно-рухової системи (а.с.14), витяг з історії хвороби №1069/167 (а.с.13) та план реабілітаційних заходів від 10.03.2015 року, які не були враховані при визначенні моральної шкоди у кримінальному провадженні (а.с.12). Суд не може прийняти до уваги названі довідки, так як вони видані закладом охорони здоров'я ДНР та відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними і не створюють правових наслідків. Як випливає із ч.1 ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування наявності моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди в розмірі саме 200000 грн. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд виходить при вирішенні спору по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи, та наданих сторонами. Посилання представника відповідача [PERSON] на відсутність у представника позивача [PERSON] повноважень на подання позовної заяви спростовуються договором про надання правових послуг адвоката від 24.07.2015 року (а.с.15), відповідно до п.1.2 якого [PERSON] доручає, а [PERSON] приймає на себе зобовязання, в тому числі на подання позовних заяв. \~\~\~\~Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір в сумі 487, 20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. необхідно покласти на позивача. На підставі ст.ст. 23, 1167, 1177 ЦК України,

Outcome: dismissed