Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

07.08.2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те що 17 лютого 2014 року у віці 85 років помер її батько, [PERSON], який був власником жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на території [PERSON] міської ради за адресою: 85700, м.Волноваха вул.Гагаріна буд.16. Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці, яка була надана померлому у приватну власність для будівництва та обслуговування вказаного вище жилого будинку і господарських споруд на підставі рішення [PERSON] міської ради від 08.10.2002 року №IV-4/76, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії II-ДН №125990, який надано згідно вищевказаного рішення. Позивачка вчасно прийняла спадщину, та коли я звернулась до [PERSON] державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою від 23.06.2017 року №1546/02-31 у видачі свідоцтва їйі було відмовлено. Причина відмови відсутність реєстрації вищевказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Оскільки у наданому Державному акті земельній ділянці не було присвоєно кадастрового номеру, позивачка звернулась до [PERSON] районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) у м.Волноваха по вул.Гагаріна буд.16. При виготовленні технічної документації зясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінейних проміров земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту (креслення додається). За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,0546 га, що не відповідає площі 0,0610 га, зазначеній у Державному акті серії II-ДН №125991. Необхідність проведення топографо-геодезичних робіт виникла у звязку з тим, що у відділі Держгеокадастру у [PERSON] районі відсутні архівні матеріали та матеріали польових геодезичних робіт по виготовленню вищевказаного Державного акту. Таким чином на теперішній час позивачка не може присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, наданої для обслуговуваня вказаного вище будинку, у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки. Позивачка у судове засідання не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністі. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача у содове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд спави за його відсутністю. Просить винести рішення на розсуд суду. Виходячи з наведеного, а також положень частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 755036, виданим 17 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] РУЮ у Донецькій області, 17.02.2014 року в місті Волноваха Донецької області у віці 85 років помер [PERSON], (актовий запис №72) (а.с. 7 ). Відповідно до державного акту про право власності на землю серії II-ДН №125990, виданого на підставі рішення [PERSON] міської ради від 08.10.2002 року №IV-4/76 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1064, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,061 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованого за адресою: 85700, м.Волноваха Донецької області, вул.Гагаріна буд.16 (а.с.9 ). З свідоцтва про народження серії ІІІ-УР № 540792, виданого 01.03.1961 року [PERSON] ЗАЦС Сталінської області, актовий запис № 51, вбачається, що позивачка дійсно є рідною донькою [PERSON], який помер 17 лютого 2014 року (а.с.6 ). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.07.2014 року № 37976320 про відкриття спадкової справи № 301/2014 вбачається, що позивачка вчасно прийняла спадщину (а.с.13). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2017 року №1546/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено. Причина відмови відсутність реєстрації вищевказаної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (а.с.12 ). Відповідно до листа [PERSON] районного виробничого відділу ДРФ ДП «ЦДЗК» від 16.06.2017 року, позивачка зверталась із заявою про виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки (присвоєння кадастрового номеру) у м.Волноваха по вул.Гагаріна буд.16. Але при виготовленні технічної документації зясувалось, що при виконанні топографо-геодезичних робіт виявилась невідповідність конфігурації та лінейних проміров земельної ділянки в натурі (на місцевості) Державному акту (креслення додається). За даними на місцевості лінійними промірами вирахувана площа склала 0,0546 га, що не відповідає площі 0,0610 га, зазначеній у Державному акті серії II-ДН №125990 (а.с. 10 ). Таким чином судом встановлено, що на теперішній час позивачка дійсно не може присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, зареєструвати земельну ділянку у Державному земельному кадастрі та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування за законом виникло у позивачки, [PERSON], як доньки померлого [PERSON]. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» 01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики з розгляду цивільних справ про спадкування. Так в п.3.3. вищевказаного листа визначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На стягнення судових витрат позивачка не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved