Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON], про збільшення розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, відповідно до ст. ст. 182, 192, 199, 200 СК України просить суд: збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON] згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] який продовжує навчання у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років, судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має дитину - сина [PERSON] [INFO] року народження. На даний час дитина є повнолітньою та являється студентом заочної форми навчання спеціальності «харчові технології» Білгород-Дністровського економіко-правового коледжу з 01.10.2017 року до 30.06.2019 року. Згідно з договором № 116 від 01.10.2017 року, вартість освітньої послуги становить 9730 грн., нею вже особисто сплачено за навчання сума: 09.10.2017 року в розмірі 2415 грн., 30.11.2017 року в розмірі 2450 грн., 23.06.2018 року - 2450 грн. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на час навчання на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON] у розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 23.11.2015 року на весь період навчання в ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та харчування», але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років, однак розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду є недостатнім для розвитку та навчання дитини, у зв'язку з інфляційними процесами у державі, збільшенням витрат за комунальні послуги, подорожчанням рівня життя, необхідність оплачувати навчання сина, її майновий стан значно погіршився. Вказує, що вона офіційно не працює, оскільки хворіє, у неї виявлено захворювання, яке потребує хірургічного втручання, вимушена працювати за приватним наймом на різних роботах за невелику плату. В той же час, зазначає, що відповідач проживає окремо та в житті сина, його вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги не надає, за весь час постійно ухилявся від виконання рішення суду, а саме сплачував аліменти не з усіх його доходів, так як постійно змінював місце своєї роботи і на теперішній час їй достовірно не відомо, на якому підприємстві він офіційно працює, хоча за спеціальністю відповідач «слюсар-наладчик» і на її думку працює на роботах, які високо оплачуються, має задовільний стан здоров'я. З врахуванням викладеного, вона вважає за доцільне просити суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина з суми 550 грн. на 1500 грн. щомісячно. 01.10.2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, у якій позивач вказав, що аліменти за рішенням суду він сплачував постійно, навіть після закінчення навчання сина у вказаному рішенні навчальному закладі, продовжує сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Проте, стверджує, що у рішенні суду не вказано про обов'язок сплачувати аліменти і після закінчення ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та технологій харчування». Позивач за первісним позовом також не вказала ту обставину, що син закінчив Білгород-Дністровське кулінарне училище, на час навчання якого він також сплачував аліменти. До того ж, позивач за зустрічним позовом акцентував увагу суду на те, що на даний час він не може надавати повнолітньому сину таку матеріальну допомогу, що зазначена у прохальній частині первісного позову, та взагалі не має достатньо коштів для того, щоб мати можливість допомагати сину на час його навчання. Так, вказав, що 14.05.2002 року він уклав новий шлюб з [PERSON], від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] року народження, яка наразі навчається в 11 класі Білгород-Дністровського районного ліцею. Його дружина - [PERSON] є інвалідом 3 групи з 2006 року. Неповнолітня донька також хворіє, постійно потребує лікування. Батьки жінки також є пенсіонерами, часто хворіють та їм потрібна матеріальна допомога, батько жінки є інвалідом 2 групи. Більш того, стверджує, що на даний час у нього немає постійної роботи, він звільнений з роботи з 23.08.2018 року, на даний час працює за приватним наймом, заробіток не стабільний. Таким чином, вказує, що якщо він буде платити аліменти у розмірі 1500 грн. вже за третє після закінчення школи навчання сина, то його сім'я залишиться без коштів на існування, а тому просить у задоволенні позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів - відмовити, припинити стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] року народження, за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 14.12.2015 року по справі № 495/7884/15-ц. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити, залишити стягнення аліментів такі як визначені судом. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача та відповідача, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26.06.2001 року було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 141, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. /л.с. 14/ Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. /л.с. 15/ У відповідності до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], [PERSON], 04.11.2014 року було змінено його прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». /л.с. 10/ У відповідності до довідки № 89 від 06.08.2018 року, складеної КП «ЖЕО №1», [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Дійсно, її син [PERSON] [INFO] року народження мешкає біля матері та знаходиться на її утриманні, що також підтверджується актом підтвердження сусідів від 31.07.2018 року. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2015 року по справі № 495/7884/15-ц, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Стягнуто з [PERSON], [INFO] року народження, уродженця: м. Білгород-Дністровський, Одеської області, що проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на час навчання на утримання повнолітньої дитини - сина [PERSON] [INFO] року народження у розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 23.11.2015 року на увесь період навчання в ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та технологій харчування», але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] дійсно являється студентом заочної форми навчання спеціальності «Харчові технології» Білгород-Дністровського економіко-правового коледжу (І рівень акредитації) з 01.10.2017 року до 30.06.2019 року. Навчається за контрактом, стипендію не отримує. Вказане підтверджується довідкою № 285 від 16.07.2018 року, виданою директором Білгород-Дністровського економіко-правового коледжу ПУЕТ. У відповідності до договору № 116 про навчання в філії «Білгород-Дністровський економіко-правовий коледж» Вищого навчального закладу Укоопспілки «Полтавський університет економіки і торгівлі», загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання станом на 01.10.2017 року становить 9730 грн., у т.ч. за перший рік навчання 4830 грн. Оплата здійснюється посеместрово на умовах попередньої оплати в наступних розмірах: 1-й рік навчання : за 1 семестр - до 10.10.2017 - 2415 грн., за другий семестр - до 01.12.2017 року 2415 грн; 2-й рік навчання: за 1 семестр - до 01.07.2018 року - 2450 грн., за другий семестр - до 01.12.2018 року - 2450 грн. В якості обґрунтування своїх позовних вимог, щодо сплати позивачем необхідних на навчання коштів, позивач надала до суду квитанції від 09.10.2017 та від 01.12.2017 року про сплату за оплатні послуги 1-го року навчання сина у розмірі 4865 грн., та квитанцію від 23.06.2018 року про сплату ще 2450 грн. за перший семестр другого року навчання сина. В якості погіршення свого матеріального становища додала до матеріалів справи медичні довідки з жіночої консультації про її обстеження. Стосовно обґрунтування платоспроможності відповідача для можливості збільшення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання приєднала копію свідоцтва № [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], що свідчить про те, що відповідач з 05.03.1999 року по 21.05.1999 навчався професії слюсар-наладчик, тому на думку позивача він отримує досить високу заробітну плату. За ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Проте, всупереч вищенаведених норм чинного законодавства позивачем не наведено жодного належного та допустимого доказу того, що відбулись зміни матеріального чи сімейного стану в бік поліпшення платника аліментів, чи зміна матеріального чи сімейного стану стягувача аліментів в бік погіршення, доказів погіршення стану здоров'я дитини, чи покращення стану здоров'я платника аліментів. Надані позивачем докази сплати за освітні послуги сина у зв'язку з його навчанням в Білгород-Дністровському економіко-правовому коледжі не свідчать про погіршення її матеріального стану. Надані позивачем медичні довідки з жіночої консультації беззаперечно приймаються до уваги судом як доказ амбулаторного обстеження її стану здоров'я, проте жодного медичного направлення на хірургічне втручання чи операційні процедури, як того зазначає позивач матеріали справи не містять. Більш того, лише проходження обстеження не свідчить про понесення позивачем витрат, що також не сприймається судом як погіршення матеріального стану стягувача аліментів, або погіршення її стану здоров'я. Більш того, суду невідомо про стан здоров'я позивача на момент винесення рішення суду про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, тобто станом на 14.12.2015 року. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Варто зауважити й той факт, що лише збільшення розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може бути підставою для задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів у сенсі розуміння ст. 192 СК України. Більш того, при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, враховуючи вищевикладене, головною підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Питання зміни матеріального стану відповідача є досить сумнівним, оскільки не доведено та не підкріплено жодними доказами. Так само і зміни матеріального чи сімейного стану у бік погіршення одержувача аліментів, або стану здоров'я дитини не підтверджено жодними належними та достатніми доказами. Таким чином, позивачем не наведено та не обґрунтовано на достатньому рівні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO] року народження, не обґрунтовано свої позовні вимоги, у зв'язку із чим вони задоволенню не підлягають. Стосовно зустрічних позовних вимог, щодо припинення стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Так, вимоги позивача за зустрічним позовом мотивовані тим, що він сплачує аліменти на навчання сина, проте він вже закінчив навчання у закладі визначеному у рішенні суду, а саме ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та технологій харчування», а рішенням його не зобов'язано сплачувати аліменти і коли дитина буде навчатись у інших навчальних закладах, окрім того наразі він дійсно не може надавати повнолітньому синові матеріальну допомогу у зв'язку з наявністю інших утриманців та їх хворобами, відсутністю у нього стабільної роботи. З матеріалів справи дійсно вбачається, що 14.05.2002 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] [INFO] року від шлюбу у подружжя [PERSON] народилась донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Як вбачається з наданих позивачем в якості обґрунтування його зустрічних позовних вимог доказів, дійсно його дружина [PERSON] є інвалідом 3 групи загального захворювання, їй протипоказані роботи у конвеєрах та перебування серед великої кількості людей, що підтверджується довідкою серії МСЕ № 079819. Більш того, згідно її медичної картки їй встановлено діагноз:гіпертонічна хвороба ІІ ст 2-3 ступ, кризовий перебіг, не ускладнений кардіальний гіпертазивним криз від 16.02.2018 року. Ризик 3: гіпертензивне серце ІІІ ст Часта шлуночкові екстрасистолія. Окрім того, позивачем надано до матеріалів справи і медичну картку неповнолітньої дитини [PERSON] яка також перебуває з 27.10.2017 року на обліку у невропатолога. Вказане беззаперечно свідчить про наявність інших утриманців у позивача та тягар їх забезпечення на ньому. Згідно копії трудової книжки позивача, він звільнений з роботи з посади налагоджувальника устаткування у виробництві харчової продукції з 23.08.2018 року, наразі офіційно не працевлаштований. У відповідності до довідки № 173/2 від 26.09.2018 року, виданої виконавчим комітетом Шабівської сільської ради, [PERSON] дійсно є мешканцем [ADDRESS] Не працює згідно запису в трудовій книжці від 23.08.2018 року, наказ № 72-К від 20.08.2018 року. Таким чином, вказаним спростовуються ствердження позивача за первісним позовом щодо наявності у позивача за зустрічним позовом високо оплачуваної роботи. Проте, не погоджуючись з доводами та вимогами позивача за зустрічним позовом, відповідач надала відзив від 05.03.2019 року, у якому вказала, що відповідач не сплачував постійно на навчання сина навіть коли він навчався у ДНЗ «Одеське вище професійне училище торгівлі та технологій харчування». Вказане підтвердила розрахунками заборгованості по аліментах ВП № 50216029 від 08.01.2019 року та від 28.09.2018 року, а також Витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань про злісне ухилення від сплати аліментів. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Однак, відповідно до коментованої статті 199 СК України, навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає. Більш того, право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов'язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов'язання. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, враховуючи те, що повнолітній [PERSON] не досяг 23-річного віку та навчається в Білгород-Дністровському економіко-правовому коледжі, згоду відповідача на сплату аліментів на навчання дитини у розмірі визначеному раніше судовим рішенням, про що він вказав під час розгляду справи, та відповідно до якого [PERSON] мав обов'язок сплачувати аліменти на увесь період навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років, у розмірі 550 грн. щомісячно, те, що дитина продовжує навчання, доказів того, що повнолітній в теперішній час працює та може самостійно себе утримувати, не потребує матеріальної допомоги, відповідачем не надані, суд вважає, що відсутні підстави для припинення стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, а тому зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed