Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, де треті особи [PERSON], Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що рішенням виконкому АНД районної ради м. Дніпропетровська №593/31 від 20.11.1992 [PERSON] була надана земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва житлового будинку по [ADDRESS], зараз [ADDRESS]. На зазначеній земельній ділянці [PERSON] був збудований з бутового каменю цокольний поверх житлового будинку перекритий залізобетонними плитами, частково завезено будівельні матеріали для продовження будівництва та благоустрою домоволодіння. Також [PERSON] були частково закуплені будівельні матеріали для подальшого будівництва та шляхом завезення чорнозему було значно поліпшено якість самої земельної ділянки. В грудні 1999 року між позивачем та [PERSON] було укладено угоду щодо купівлі [PERSON] цокольного поверху житлового будинку, заготовлених [PERSON] будівельних матеріалів для продовження будівництва, сплати позивачем витрат на поліпшення земельної ділянки та щодо передачі в користування позивача зазначеної земельної ділянки. Оскільки позивач з [PERSON] досягли чітких домовленостей щодо зазначеної угоди, то вже в березні 2000 року позивач розпочав роботи з освоєння та благоустрою зазначеної земельної ділянки та продовжив будівництво житлового будинку. Також в березні 2000 року на виконання укладеного в грудні 1999 року договору позивач та [PERSON] звернулися до відділу архітектури та будівництва АНД райвиконкому для уточнення дій по договору. [PERSON] та позивач не приховували факт, що [PERSON] на земельній ділянці збудовано цокольний поверх житлового будинку та виконані деякі елементи благоустрою земельної ділянки та поліпшено якість самої земельної ділянки. Позивачу та [PERSON] було рекомендовано надати заяви про переоформлення земельної ділянки, а у відношенні розпочатого будівництва житлового будинку, будівельних матеріалів та поліпшення земельної ділянки у тому ж відділі порадили оформити угоду розписками. Через особисті обставини позивач не міг звернутися з відповідною заявою до виконкому АНД райради про переоформлення на нього прав на земельну ділянку [ADDRESS]. Позивач мав намір та бажання оформити права на зазначену земельну ділянку на свого батька або брата, оскільки вони мешкали в м. Марганець і не мали прописки в м. Дніпропетровську, то у виконкомі АНД району заперечили можливість переоформлення земельної ділянки на кого-небудь з них. З цієї причини позивач змушений був звернутися до [PERSON], з якою в нього на той час буди добрі стосунки. На прохання позивача вона дала згоду на переоформлення земельної ділянки з [PERSON] на неї, з подальшим переоформленням земельної ділянки на ім'я позивача. Про це знав та не заперечував [PERSON] Між позивачем та [PERSON] була домовленість про те, що саме позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] та за свої кошти добудовує його, а [PERSON] на прохання позивача дає згоду на переоформлення на його ім'я земельної ділянки [ADDRESS]. За таких обставин, 17.04.2000 позивачем власноручно написана, підписана від імені [PERSON] та надана до АНД райради заява про переоформлення земельної ділянки з [PERSON] на ім'я [PERSON], а [PERSON] надана заява про переоформлення земельної ділянки з нього на ім'я [PERSON] 25.04.2000 виконкомом АНД районної ради м. Дніпропетровська було прийнято рішення №125/6 про переоформленні земельної ділянки [ADDRESS] з [PERSON] на [PERSON] 24.10.2003 виконком Амур-Нижньодніпровської районної ради м.Дніпропетровська розглянув заяву [PERSON] від 21 жовтня 2003 року про переоформлення на ім'я [PERSON] земельної ділянки [ADDRESS] та прийняв рішення №366/1, згідно з яким зазначена земельна ділянка була переоформлена на [PERSON] 29.01.2004 за замовленням [PERSON] №06/00220, фахівцем КП «ДМБТІ» був складений технічний паспорт на домоволодіння [ADDRESS], згідно з яким в цілому домоволодіння складається з: А1 - житлового будинку (незакінченого) загальною площею 220 кв.м.; Б - погрібу; №1 15 - огорожі та споруди; І - мостіння - яке розташоване на земельній ділянці площею 1008 кв.м. 24.03.2004 позивачем було подано заяву на ім'я голови Дніпропетровської міської ради на приватизацію земельної ділянки [ADDRESS], за якою була проведена інвентаризація меж земельної ділянки [ADDRESS] та складена землевпорядна справа №056228. 28.04.2004 нібито за заявою [PERSON] від 27.04.2004 прокуратурою м. Дніпропетровська внесено протест на рішення виконкому №366/1. 21.05.2004 виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради м.Дніпропетровська винесено рішення №166, яким на виконання протесту прокурора м. Дніпропетровська від 28.04.2004, скасовано рішення №366/1 від 24.10.2003 про переоформлення на ім'я [PERSON] земельної ділянки [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. 15.01.2005 нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим номером №1-43 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON]. Відповідно до вказаного свідоцтва відповідач [PERSON] успадкував незавершене будівництвом домоволодіння [ADDRESS]. У зазначеному свідоцтві про право на спадщину вказано, що незавершене будівництвом домоволодіння належало [PERSON] на підставі рішення виконкому АНД районної ради м. Дніпропетровська №125/6 від 25.04.2000 та довідки КП ДМБТІ №000646 від 28.12.2004. У свою чергу в зазначеній довідці вказано, що [PERSON] на підставі все того ж рішення АНД райвиконкому №125/6 від 25.04.2000 на праві власності належить незавершений будівництвом об'єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. Тобто оскаржуване свідоцтво видане лише на підставі рішення АНД райвиконкому №125/6 від 25.04.2000. Зазначене рішення є незаконним, оскільки на [PERSON] була лише переоформлена земельна ділянка, але жодним чином цим рішенням не надавалось право власності на домоволодіння. Позивач вважає, що не існує жодного документу, яким би було встановлено право власності [PERSON] на незавершене будівництвом домоволодіння [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] не мала жодних прав щодо виникнення в неї права власності на вказане нерухоме майно, то і відповідач [PERSON] не має відповідних прав в порядку спадкування на зазначене нерухоме майно. В липні 2004 року позивач звернувся до АНД районного суду м.Дніпропетровська з позовом про визнання незаконним та скасування рішення №125/6 від 25.04.2000 виконкому АНД райради про переоформлення на [PERSON] земельної ділянки [ADDRESS] у м.Дніпропетровську. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.12.2013, яке набрало чинності, у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Разом з тим, цим рішенням встановлено, що рішення виконкому АНД районної у м. Дніпропетровську ради №125/6 від 25.04.2000 винесено з перевищенням повноважень в сфері регулювання земельних відносин. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 15 січня 2005 року на ім'я [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під № 1-43. У судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засідання проти позову заперечувала та підтримала надані суду письмові заперечення на позов. Представник відповідача Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити. В судове засідання 14 жовтня 2014 року не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник 3-ї особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали цивільної справи № 199/7870/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання свідоцтва на спадщину недійсним, дослідивши матеріали справи №2а-7/2007 за адміністративним позовом [PERSON] до виконкому АНД району про визнання рішення №166 від 21.05.2004 недійсним, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Із роз'яснень, що містяться в абз.3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, закон передбачає, що власник порушеного цивільного права має право на його захист. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яку отримав син померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 січня 2005 року зареєстрованого в реєстрі за №1-43. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач [PERSON] не підтвердив факт наявності у нього цивільних прав стосовно спірного майна на час розгляду справи, а тому у задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed