Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

У січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що [PERSON] являється її сином, 8 років назад одружився та став проживати окремо. Протягом трьох останніх років відповідач в квартирі не з'являвся, місце його проживання не відомо, жодних витрат на утримання квартири не здійснює, комунальні платежі не сплачує, однак залишився бути зареєстрованим за адресою квартири [ADDRESS]. [PERSON] зазначила, що вона зі своїм сином [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], при цьому змушені сплачувати значно більшу суму за комунальні послуги та нести додаткові витрати на утримання житла з огляду на реєстрацію в квартирі [PERSON] У зв»язку із цим, просила про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. [PERSON] підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві та підтвердив обставини викладені в обґрунтування позовних вимог. Суд, заслухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно Довідки Форма №3 від 30.11.2016 року «Центр комунального сервісу» [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з 22.05.2012 року (а.с. 8). Факт непроживання відповідача за адресою квартири [ADDRESS] з 2014 року засвідчується довідкою від 24.05.2017 року №81/3919 Комунального концерну «Центру комунального сервісу» про відсутність заяв з приводу неможливості проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS], крім того, згідно відповіді 26.05.2017 року №140аз/125/51/01-2017, виданої Оболонським УП НП України ГУ в м. Києві, [PERSON] із заявами та повідомленнями щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі [ADDRESS] у період часу з 2014 року до Оболонського УП НП України ГУ в м. Києві не звертався. Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Тобто, відповідач на час звернення позивача до суду не мешкає в квартирі [ADDRESS] більше одного року поспіль. Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним." Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] як співвласник має право на здійснення права власності на належну їй частину квартири [ADDRESS] та вимагати усунення порушень цього права. Ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved