Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В травні 2015р. ПАТ КБ «ПриватБанк» (Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач), у якому просив стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості по кредиту - 1 829,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 178,67 грн.; заборгованість по пені та комісії - 3 050,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 902,89 грн., усього в сумі 19 460,70 грн., а також судовий збір в розмірі - 1378,00 грн. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03.10.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено повністю. За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 20 грудня 2016 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 15.06.2012 року на підставі заяви [PERSON], між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних від суми залишку за кредитом. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідач повинен сплатити: заборгованість по кредиту - 1 829,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13 178,67 грн.; заборгованість по пені та комісії - 3 050,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 902,89 грн., а всього заборгованість складає 19 460,70 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що станом на 10.02.2017р. [PERSON] не має жодних заборгованостей перед ПАТ КБ «Приватбанк», на підтвердження цього останній видав відповідну довідку від 25.10.2016 року. Враховуючи зазначене просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.06.2012 року на підставі заяви [PERSON] (а.с. 8), між позивачем Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 10-20). Так, згідно умов Договору та на підставі заяви, позивач видав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних від суми залишку за кредитом. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Позивачем вказано, що Заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг становить укладений Договір про надання банківських послуг. Між тим, як вбачається з додатків наданих до вказаної позовної заяви документів - анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 15.06.2012 року укладено із банком іншою - відмінною від відповідача особою на ім»я [PERSON], із іншим роком народження, іншими паспортними даними та місцем проживання, тощо. Відтак, доказів укладення із відповідачем по справі кредитного договору як підстави для повернення кредиту і стягнення заборгованості банком суду надано не було. В той же час, позовні вимоги заявлено до [PERSON] як до особи, що належним чином не виконала свої зобов"язання за договором, у зв"язку з чим станом на 31.03.2016 року виникла заборгованість по кредиту - 1829,14 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 13178,67 грн.; заборгованість по пені та комісії - 3050,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 902,89 грн., а всього заборгованість складає 19 460,70 грн. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] станом на 25.10.2016, 10.02.2017 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідками ПАТ КБ «Приватбанк» №DHT9-4ЕКV-Р6U4-QОМС, №А38С-86DС-L8Е1-К1S9. Крім того, доказів укладання договору саме із [PERSON] та отримання нею коштів, стороною позивача не надано, вказаними довідками підтверджується відсутність будь-якого боргу у відповідачки перед Банком. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що саме відповідач у цій справі отримувала кредитні кошти та повина сплатити наявну у розрахунку Банку заборгованість. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, зважаючи на надані відповідачу довідки, суд приходить до висновку, що представником позивача не доведено наявність заборгованості за кредитним договором, яка підлягала б стягненню з [PERSON] та вважаю за можливе відмовити у задоволенні позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed