Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він в ході проведення прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна набув право власності на квартиру [ADDRESS]. На даний час у квартирі зареєстровані та мешкають [PERSON] - колишній власник спірної квартири, та неповнолітній син цього відповідача - [PERSON] Зазначив, що неповнолітній [PERSON] був зареєстрований у квартирі без згоди іпотекодержателя під час проведення процедури реалізації заставного майна. Відповідачі у добровільному порядку не звільняють належне йому на праві власності житлове приміщення, у зв'язку з чим він позбавлений можливості ним користуватися та вимушено несе заяві втрати на утримання свого майна. Просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вичленення відповідачів з спірної квартири та зняття їх з реєстраційного обліку за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Відповідачі та 3-я особа сповіщені про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилися. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, [PERSON] є колишнім власником квартири [ADDRESS]. За договором іпотеки від 17.11.2005 року (а.с. 11-13) [PERSON] у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №16005-012/05Ф від 17.11.2005 року передав у заставу належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. 16.08.2006 року приватним нотаріусом було видано виконавчий напис про звернення стягнення квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №16005-012/05Ф . Вказана спірна квартира була реалізована з прилюдних торгів та їх переможцем став позивач, якій набув право власності на спірну квартиру. Вказані обставини підтверджуються копією акту державного виконавця від 31.10.2013 року (а.с. 18), свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (а.с. 9) та витягом з реєстру (а.с. 10). Також встановлено, що у спірній квартирі зареєстрований та мешкають: колишній власник цієї квартири [PERSON] та член сім'ї колишнього власника квартири - неповнолітній [PERSON], [INFO]. (а.с. 8). З наведеного вбачається, що звернення стягнення на спірну квартиру, яка була предметом іпотеки, була здійснено в позасудовому порядку, шляхом звернення до нотаріусу та отримання виконавчого напису нотаріусу про звернення стягнення на предмет іпотеки. . Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. В той же час у частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічні положення закріплені ст. 109 ЖК України, якою передбачено що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Наведене свідчить про те, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи нежитлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. В той же час, як встановлено судом, всіх цих умов позивачем дотримано не було. Зокрема, позивач до звернення з даним позовом до суду, не направляв письмової вимоги відповідачам про звільнення квартири. Вказана вимога була направлена лише під час судового розгляду справи - 11.07.2014 року (а.с. 96) та не вручена відповідачам (а.с 92). З наведеного вбачається, що на час звернення з позовом до суду та станом на 30.07.2014 року (час постановлення судового рішення) відсутнє виконання імперативно-диспозитивних приписів, встановлених ч. 2 ст. 40 Закону „Про іпотеку" та ч. 3 ст. 109 ЖК, щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку або житлового приміщення, на які здійснюється звернення як на предмет іпотеки, то заявлені позивачем вимоги на даний час не можуть бути задоволені, оскільки на цей момент відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод нового власника щодо звільнення таких житлових приміщень їх мешканцями в розумінні вимог ст. 3 ЦПК щодо права особи для звернення до суду за захистом. Враховуючи наведені вище обставини та норми права у задоволенні позову належить відмовити за його необґрунтованістю..

Outcome: dismissed