Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи його тим, що він 11.09.2014 призначений на посаду Генерального директора ДП «Київпассервіс», що підтверджується укладеним контрактом. Позивач зазначив, що 29.01.2016 його звільнено наказом № 155 Фонду Держмайна України за підписом в.о. Голови Фонду Парфененко Д.М. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з невиконанням п. 14 Контракту № 2-ІІ з генеральним директором ДП «Київпассервіс», що є у державній власності від 11.09.2014 в частині обов'язку до затвердження (погодження в установленому порядку) фінансового плану забезпечити недопущення капітальних інвестицій. Крім того, позивач вказав, що наказом № 93-ос від 11.02.2016 ДП «Київпассервіс» його вважається звільнено 29.01.2016 з посади генерального директора на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з невиконанням п. 14 Контракту № 2-ІІ. Так, позивач вважає вказане дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, тобто розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, є незаконним, накладено на нього з грубими порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, а сам текст наказу не містить викладення суті грубого порушення, а також підстав прийняття такого рішення. Тому позивач і звернувся до суду та просив поновити його на роботі з 29.01.2016, скасувавши наказ Фонду Державного майна України № 155 від 29.01.2016 і наказ ДП «Київпассервіс» № 93-ос від 11.02.2016,стягнути з ДП «Київпассервіс» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.01.2016 по 29.02.2016 в сумі 7141,39 грн., стягнути з Фонду Державного майна України моральну шкоду в розмірі 40000 грн. Позивачем було збільшено розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме він просив стягнути 28565 грн., мотивуючи тим, що середній заробіток за час вимушеного прогулу повинен бути збільшений на весь час вимушеного прогулу за період з 29.01.2016 до 29.05.2016. Крім того, просив стягнути з ДП «Київпассервіс» заборгованість по заробітній платі по 29.01.2016 в сумі 1190,23 грн., мотивуючи тим, що відносно нього було складено чотири акти про відсутність на роботі, що не відповідає дійсності та стягнуто за ці дні заробітну плату. Відповідач Фонд Державного майна України не погоджуючись з позовом подав заперечення на позовну заяву та просив відмовити в позові в повному обсязі, мотивуючи тим, що Фонд Державного майна України з 29.10.2015 здійснює функції управління майном ДП «Київпассервіс», директором якого був [PERSON] В запереченні зазначено, що п. 14 Контракту від 11.09.2014 № 2-ІІ з генеральним директором ДП «Київпассервіс» передбачено, що керівник підприємства зобов'язаний до затвердження фінансового плану підприємства з поквартальною розбивкою забезпечити недопущення здійснення капітальних інвестицій. [PERSON] було надано до Міністерства інфраструктури, як це було передбачено на момент подачі, проект фінансового плану підприємства на 2015 рік листом від 12.06.2014. Однак, фінансовий план неодноразово було повернуто на доопрацювання і так і не був затверджений, у зв'язку з чим проведено перевірку ДП «Київпассервіс» та виявлено порушення, оскільки підприємство здійснювало капітальні інвестиції, зокрема ремонт автовокзалу «Київ». За результатами перевірки встановлено порушень під час виконання ремонтних робіт автовокзалу «Київ» на загальну суму 593 627,43 грн., в тому числі таких, що спричинили збитки на суму 298 186,63 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задоволити. Представник відповідача Фонду Державного майна України в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, зазначених в запереченні. Представник ДП «Київпассервіс» також заперечували проти задоволення позову. Тертя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд приходить о висновку про можливість розгляду справи у відсутності третьої особи. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] призначено на посаду генерального директора державного підприємства «Київпассервіс» на строк з 12.09.2014 до 11.09.2017 на підставі контракту № 2-ІІ від 11.09.2014 з генеральним директором ДП «Київпассервіс», що є у державній власності (а.с.а.с. 6-11). Відповідно до п. 6-1 контракту, керівник забезпечує складання в установленому порядку річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства на кожний наступний рік та подає його на затвердження Уповноваженому органу управління. Порядком складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб'єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 21.06.2005 № 173 (у редакції, чинній на момент подання проекту) передбачено, що проект фінансового плану підприємства на 2015 рік ДП «Київпассервіс» мало надати до Міністерства інфраструктури, як органу, уповноваженому управляти державним майном підприємства, не пізніше 15.06.2014. 12.06.2014 в.о. генерального директора [PERSON] направлено до Міністерства інфраструктури України для погодження та затвердження фінансовий план ДП «Київпассервіс» на 2015 рік, який був повернений на доопрацювання листом від 18.09.2014. Доопрацьований проект фінансового плану ДП «Київпассервіс» на 2015 рік було направлено генеральним директором [PERSON] 17.12.2014, який вдруге був повернений 11.03.2015 для термінового доопрацювання у тижневий термін, на виконання листа надано доопрацьовано фінансовий план та направлено 13.05.2015 і був втретє повернутий листом від 17.06.2015 з зазначенням про термінове до 22.06.2015 вжиття заходів щодо прискорення подання на затвердження якісно доопрацьованого фінансового плану на 2015 рік. Однак, доопрацьований фінансовий план на 2015 рік з урахуванням зауважень було направлено листом від 16.07.2015 (а.с.а.с. 110-117). Згідно з п. 14 контракту, керівник підприємства зобов'язаний до затвердження (погодження в установленому порядку) фінансового плану підприємства з поквартальною розбивкою забезпечувати недопущення здійснення: капітальних інвестицій (за винятком випадків, рішення щодо яких прийнято Кабінетом Міністрів України); витрат на придбання та оренду легкових автомобілів; витрат на маркетингові та інформаційно-консультаційні послуги; витрат на аудиторські та консалтингові послуги; витрат на страхування (крім витрат на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, обов'язкове страхування та страхування відповідно до міжнародних договорів); витрат на представницькі заходи; витрат на представництво та розповсюдження реклами; витрат на благодійну, спонсорську та іншу допомогу; відрахування до резерву сумнівних боргів; продажу, списання державного майна. Відповідно до п. 26 Контракту, керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Уповноваженого органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, зокрема, у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, а результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесено збитки , виплачено штрафи і т.п.), а також у разі неподання (несвоєчасного подання) на затвердження Уповноваженому органу управління річного фінансового плану з поквартальною розбивкою підприємства або неякісного його складання, що призвело до його не затвердження у встановлені законодавством строки, або порушення порядку здійснення витрат суб'єктами господарювання державного сектора економіки у разі не затвердження (непогодження) річних фінансових планів відповідно до постанови КМУ від 03.10.2012 № 899 та п. 14 цього контракту. Першим заступником Міністра Міністерства інфраструктури України направлено лист від 12.09.2014 ДП «Київпассервіс» у відповідь на звернення від 26.08.2014 № 1/02-17/87 щодо проведення капітального ремонту автовокзалу «Київ» та повідомлено, що Мінінфраструктури не заперечує щодо проведення капітального ремонту автовокзалу «Київ» на суму 4900,0 тис. грн. при умові дотримання всіх норм законодавства України та внесення змін до фінансового плану на 2014 рік, в якому будуть заплановані видатки на проведення капітального ремонту (а.с. 51). Згідно з Актом Міністерства інфраструктури України від 31.08.2015 «Про результати проведення перевірки діяльності державного підприємства «Київпассервіс» перевіркою щодо повідомленої заявницями інформації про «відмивання» коштів за рахунок проведення ремонтних робіт на автовокзалі «Київ» встановлено порушень на загальну суму 593627,43 грн., в тому числі таких, що спричинили збитки (завищення вартості робіт у відповідних Актах приймання виконаних робіт (КБ-2в) на суму 298186,63 грн. Переважна більшість порушень, виявлених під час перевірки є слідством того, що керівництво ДП «Київпассервіс» нехтує вимогами чинного законодавства щодо організації будівельно-монтажних та інших робіт під час проведення капітального ремонту (поточного ремонту, реконструкції) будівель та споруд, які відносяться до сфери його управління (а.с.а.с. 86-109). Відповідно до наказу Фонду Державного майна України від 11.12.2015 № 1902, наказано провести починаючи з 14.12.2015 по 14.02.2016 перевірку фінансово-господарської діяльності ДП «Київпассервіс» за результатами 2014 року та 9 місяців 2015, відсторонити на час проведення перевірки генерального директора ДП «Київпассервіс» [PERSON] від виконання службових обов'язків з управлінням підприємства на підставі п. 7.8 розділу 7 статуту ДП «Київпассервіс» (а.с. 39). Статутом ДП «Київпассервіс» (п. 7.8.), затвердженого наказом міністра Міністерства інфраструктури України Колеснікова Б.В. від 14.06.2011 № 149 визначено, що Уповноважений орган управління під час проведення перевірок фінансово-господарської діяльності підприємства має право відсторонювати генерального директора від виконання службових обов'язків з управління підприємством та призначити на цей час виконуючого обов'язки генерального директора підприємства. На час відсторонення за генеральним директором зберігається заробітна плата (а.с.а.с. 66-76). У зв'язку з відсутністю генерального директора КП «Київпассервіс» [PERSON] на робочому місці 31.12.2015, 04.01.2016, 06.01.2016, 13.01.2016 складено відповідні Акти (а.с.а.с. 137-140). Наказом в.о. Голови Фонду Державного майна України Парфененко Д. від 29.01.2016 за № 155 звільнено 29.01.2016 генерального директора державного підприємства «Київпассервіс» [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1. ст. 41 КЗпП України у зв'язку з невиконанням п. 14 Контракту № 2-ІІ з генеральним директором державного підприємства «Київпассервіс», що є у державній власності від 11.09.2014 в частині обов'язку до затвердження (погодження в установленому порядку) фінансового плану забезпечувати недопущення здійснення капітальних інвестицій (а.с. 12). Згідно з наказом в.о. генерального директора ДП «Київпассервіс» Котушенко М.А., оголошено наказ Фонду Державного майна України від 29.01.2016 № 155 «Про звільнення генерального директора ДП «Київпассервіс», [PERSON] вважається звільненим 29.01.2016 з посади генерального директора ДП «Київпассервіс» за одноразове грубе порушення трудових обов'язків (невиконання п. 14 Контракту № 2-ІІ від 11.09.2014), згідно з п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Також, наказано головному бухгалтеру ([PERSON]) виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку 9 календарних днів за період роботи з 03.06.2014 по 11.09.2014 та за невикористану відпустку 34 календарних дні за період роботи з 12.09.2014 по 29.01.2016, провести з [PERSON] повний розрахунок відповідно до чинного законодавство (а.с. 13). При цьому рішення про звільнення позивача приймалось не ДП «Київпассервіс», а Фондом Державного майна України. З довідки про доходи, виданої ДП «Київпассервіс» вбачається, що [PERSON] працює у ДП «Київпассервіс» та займає посаду генерального директора ДП «Київпассервіс», загальна сума доходу за період з листопада 2015 по грудень 2015 становить 20641,39 грн. (а.с. 14). 01.02.2016 [PERSON] видано листок непрацездатності, з якого вбачається, що причиною непрацездатності є захворювання загальне, режим амбулаторний, звільнений від роботи на період з 01.02.2016 по 12.02.2016 (а.с. 15). Вимоги про стягнення коштів згідно з листком непрацездатності позивачем в позовній заяві не пред'являлись. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, серед яких, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу передбачені в ст.ст. 40, 41 КЗпП України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем дійсно допущено грубе порушення трудових обов'язків керівника підприємства, що передбачені п. 14 Контракту № 2-ІІ, а саме здійснення капітальних інвестицій до затвердження (погодження в установленому порядку) фінансового плану підприємства з поквартальною розбивкою. Так, позивачем здійснювались капітальні інвестиції на проведення капітального ремонту автовокзалу «Київ», в той час як, фінансовий план підприємства з поквартальною розбивкою затверджено не було. Даний факт в судовому засіданні позивач не заперечував, підтвердив факт здійснення капітальних інвестицій, мотивуючи виробничою необхідністю. Твердження позивача, викладені в позовній заяві щодо того, що його звільнення є незаконним, оскільки таке звільнення відбувалось в період його тимчасової непрацездатності, є необґрунтованими, оскільки позивача звільнено з посади генерального директора КП «Київпассервіс» наказом в.о. Голови Фонду Державного майна України Парфененко Д. від 29.01.2016, а звільнено від роботи позивача на підставі захворювання з 01.02.2016 по 11.02.2016, тобто на момент звільнення позивач не перебував на лікарняному. Позивач вважається звільненим 29.01.2016 на підставі зазначеного вище наказу, оскільки контракт укладений не з КП «Київпассервіс», а з Міністерством інфраструктури України, повноваження якого щодо управління майновим комплексом ДП «Київпассервіс» перейшли до Фонду державного майна України. Вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі по 29.01.2016 в сумі 1190,23 грн. була спростована відповідачами, оскільки суду надано Ати про відсутність позивача на робочому місці 31.12.2015, 04.01.2016, 06.01.2016, 13.01.2016. Жодних доказів, які б свідчили про те, що позивач перебував на роботі 31.12.2015, 04.01.2016, 06.01.2016, 13.01.2016 позивач суду не надав. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено на законних підставах, з дотриманням вимог діючого законодавства, тому відсутні підстави для його поновлення на роботі, а, відтак, і для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, а вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі 31.12.2015, 04.01.2016, 06.01.2016, 13.01.2016 була повністю спростована відповідачами, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому приходить до висновку, що позов не ґрунтується на чинному законодавстві та не знайшов свого доведення в судовому засіданні. На підставі ст.ст. 21, 36, 40, 41, 235 КЗпП України,

Outcome: dismissed