Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь позивача, та просить стягнути на її на користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з часу присудження аліментів, які були визначені в розмірі 1000 грн. на дитину, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та у зв'язку з тим, що на даний час матеріальне становище позивачки істотно змінилося, а дитина потребує значно більших витрат просить збільшити розмір аліментів до 2000 гривень. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що розмір аліментів 1000 гривень щомісячно, які сплачує відповідач цілком відповідає нормі закону, оскільки становить не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивач не надав доказів покращення матеріального стану відповідача або зміни його сімейного стану. Також пояснив, що в нього на утриманні від другого шлюбу вже перебуває двоє неповнолітніх дітей, дружина та матір пенсійного віку, яка перебуває під постійним наглядом. Також наголошував, що після розірвання шлюбу відповідач залишив позивачеві все майно спільно нажите подружжям, включаючи автомобіль, з метою належних умов для розвитку і виховання дитини. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за їх безпідставністю. Свідок [PERSON] дала показання, що з відповідачем перебуває у шлюбі та має з ним на утриманні двох неповнолітніх дітей, на утримання яких та її з відповідача [PERSON] до досягнення дитиною трьохрічного віку стягуються аліменти, оскільки коштів, які [PERSON] надає добровільно на їх утримання, не вистачає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 червня 2011 року сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 28.11.2011 року [PERSON] призначена державна соціальна допомога як дитині інваліду. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області №572/2015/17 від 09 жовтня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з 28 серпня 2017 року і до її повноліття. Проте постановою Апеляційного суду Рівненської області від 20 грудня 2017 року рішення Сарненського районного суду Рівненської області №572/2015/17 від 09 жовтня 2017 року змінено, зменшено розмір аліментів, які підлягають щомісячному стягненню із відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, починаючи з 28 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, з 1500 грн. до 1000 грн. Згідно відповіді Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 91/418 від 11 січня 2018 року не надано інформації відносно перетиння державного кордону. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 21 жовтня 2017 року, актовий запис №258, прізвище після реєстрації [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2017 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 травня 2018 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до пенсійного посвідчення [NUMBER] мати відповідача [PERSON] є пенсіонером. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого мати відповідача [PERSON] хвора, та потребує періодичного стаціонарного санаторно-курортного лікування та періодичної сторонньої допомоги. Судом досліджено епікриз після операції кесарева розтину [PERSON] та долучені квитанції на ліки. Також досліджено корінець медичного висновку №121 про дитину-інваліда віком до 18 років від 02 серпня 2016 року [PERSON], виписку виписки №1001 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 13 вересня 2018 року №572/2088/18 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей та на своє утримання задоволено, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина та дочки в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, стягнено аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Згідно ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач не подала доказів про відповідні доходи, майно відповідача та можливість сплати ним заявленої суми, не надала доказів покращення матеріального стану відповідача або зміни його сімейного стану, виходячи із того, що з відповідача стягуються аліменти на утримання двох інших дітей на дружини в розмірі по 1000 гривень на кожну дитину та дружину, а позивачка також має рівний з відповідачем обов'язок утримувати свою дитину, тому підстав для збільшення розміру аліментів немає, і в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю за їх недоведеністю. На підставі викладеного, ст. ст. 180-184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed