Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру стягуваних аліментів, в позові вказуючи, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2018 року присуджено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно. З моменту винесення рішення змінились обставини, які мають суттєве та істотне значення. Позивач вказує, що 1500 грн. недостатньо для задоволення потреб семирічної дитини, так як дитина відвідує додаткові заняття, кружки, потребує розвитку. Відповідач добровільно допомоги не надає, тому вона звернулась за захистом свого права, просить збільшити розмір стягуваних аліментів з 1500 грн. до 2500 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про задоволення позовних вимог з викладених у позові підстав та розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду відзив та заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2018 року з [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що збільшились потреби доньки, однак позивач, доказів витрат суду не надала, навіть не зазначила їх розміру в позові. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивач не надала до суду доказів, що матеріальне становище її та відповідача змінилось і останній може надавати матеріальну допомогу у збільшеному вигляді. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позивачкою [PERSON] не доведено підстави позову про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання доньки, визначених рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2018 року, оскільки не надано доказів такої потреби та доказів зміни матеріального стану стягувача або платника аліментів, згідно вимог ст. 192 СК України, а тому у позові слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати у вигляді судового збору необхідно віднести за рахунок держави

Outcome: dismissed