Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення, яким поновити його на роботі на посаді начальника економіко-інвестиційного відділу Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вимоги обґрунтовано тим, що звільнення позивача здійснено з порушенням законодавства України. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач направив відзив, яким заперечував задоволення позову у зв`язку із його необґрунтованістю та безпідставністю, адже звільнення здійснено у порядку та спосіб, передбачений законодавством України. Крім цього, до заявлених вимог відповідач просив застосувати строк позовної давності. Третя особа надала пояснення якими просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю вимог. Проаналізував направлені сторонами матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянином України, має вищу освіту, з 2020 року навчається у Державному університеті "Житомирська політехніка", працював у відповідача до 3 лютого 2021 року на посаді начальника економіко-інвестиційного відділу коли був звільнений у зв`язку із змінами структури та штатної чисельності працівників апарату сільської ради. За час роботи у відповідача, позивач не виходив у відпустку у зв`язку із навчанням у вищих навчальних закладах (а.с.38 43, 102). 20 листопада 2020 року рішенням № 10 1-ої сесії 2-го скликання Тетерівської сільської ради Житомирської області затверджено штатний розпис сільської ради, який вводиться в дію з 1 січня 2021 року і не передбачає взагалі економіко-інвестиційного відділу та в тому числі його начальника (а.с.13,92-94). 20 листопада 2020 року сільський голова повідомив голову профкому про скорочення чисельності та штату працівників (а.с.95-96). 26 листопада 2020 року первинна профспілкова організація працівників Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області рішенням № 1 не заперечувала щодо запланованого скорочення чисельності та штату працівників апарату сільської ради (а.с.81-83). 3 грудня 2020 року відповідач повідомив позивача про заплановане вивільнення (а.с.99). 30 грудня 2020 року сільський голова звернулась до голови профспілкового комітету з проханням надати згоду на розірвання трудового договору з позивачем (а.с.84). 4 січня 2021 року голова профкому не мав заперечень, щодо звільнення позивача (а.с.85). 13 лютого 2021 року позивач звертався до відповідача із листом, яким просив надати інформацію щодо трудових відносин між сторонами (а.с.7-9). 1 березня 2021 року позивачеві надано відповідь на його звернення з додатками (а.с.10-11). Зокрема позивачу повідомлено про його середньомісячну зарплату в розмірі 16 259,77 гривень (а.с.12). 26 лютого 2021 року управління держпраці у Житомирській області проводило перевірку дотриманням відповідачем вимог трудового законодавства та не виявило порушень у цій сфері, які стосуються заявленого позову (а.с.104-127). 29 березня 2021 року сільський голова надала довідку, якою зазначила, що станом на 3 лютого 2021 року в штатному розписі апарату ради передбачено 27 посад. Вакантних посад, які можна було запропонувати працівникам для працевлаштування на вказану дату не було. Всі працівники відповідають кваліфікаційним вимогам, передбаченими посадовими інструкціями, мають відповідну кваліфікацію та досвід роботи. За період часу з 3 грудня 2020 року по 3 лютого 2021 року в апарат сільської ради ніхто не призначався (а.с.103). Разом з поданням позову заявник просив суд поновити йому строк для звернення до суду із даними вимогами оскільки для звернення до суду чекав відповіді сільської ради на звернення від 13 лютого 2021 року, яку фактично отримав 3 березня 2021 року (а.с.44). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ст. 127 ЦПК України). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини (стаття 1 Кодексу законів про працю України). Працівники мають право, серед іншого, на здорові і безпечні умови праці, право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством (ч. 2 ст. 2 КЗпП України). У відповідності до ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;\~ 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України (ст. 42 КЗпП України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що звільнення позивача як працівника було здійснено у порядку та спосіб, передбачений законодавством України і з дотриманням процедури. За таких обставин підстав для задоволення позову не має. Так, новий штатний розпис не передбачав ані економіко-інвестиційного відділу і тим більше його начальника. Про такі зміни працівника було повідомлено в установлені строки та належним чином. Підстав для переводу на іншу посаду не було. Однорідних професій та посад штатний розпис сільської ради не містить, тому, суд вважає, відповідачем правомірно не пропонувалась інша робота. Мало того, зазначені позивачем пільги, передбачені ст. 42 КЗпП України, до нього застосованими бути не можуть з наведених раніше підстав. Іншого суду позивач не довів. Усі клопотання позивача про витребування матеріалів, необхідних для вирішення спору, судом задоволені. Після їх додаткового надходження представник позивача ознайомився із справою та жодних нових клопотань та заяв не спрямовував на адресу суду. Поновити позивачу строк на звернення до суду у зв`язку з його пропуском з поважної причини. Заявлене клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності суд відхиляє, оскільки позов відхиляється судом як безпідставний. Інші похідні вимоги задоволеними бути не можуть, оскільки основна вимога про поновлення на роботі судом відхиляється. Результати вирішення спору не дають підстав для вирішення питання про стягнення судових витрат, оскільки таких відповідачем не заявлено. Стягнення інших витрат процесуальним законом стягувати не передбачено. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed