Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову старшого державного виконавця Катеринопільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сідоріни Юлії Сергіївни про арешт коштів боржника від 25.06.2021 року, в частині накладання арешту на грошові кошти, що надходять на картковий рахунок на ім`я [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , ІВАN [NUMBER] , картка для виплат [NUMBER] , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, для нарахування заробітної плати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що на виконанні Катеринопільського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 65626304 по виконанню виконавчого листа № 143/726/16-ц виданого Погребищенським районним судом Вінницької області від 25.10.2016 року про стягнення солідарно з відповідачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості по поверненню кредитних коштів. 25.06.2021 року державним виконавцем Катеринопільського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сідоріною Юлією Сергіївною було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкрито після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику, в результаті чого було арештовано рахунок на ім`я [PERSON] , ІВАN [NUMBER] , картка для виплат [NUMBER] , який відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, для зарахування йому заробітної плати. В зв`язку з чим, з червня 2021 року позивач не може отримувати належну йому заробітну плату, яка є єдиним джерелом його існування, а також не має можливості оплачувати комунальні платежі та далі виплачувати борг, який має намір відшкодувати в повному обсязі. З метою забезпечення прав [PERSON] , стороною позивача було направлено звернення до начальника Катеринопільського відділу державної виконавчої служби у Звенігородському районі Черкаської області з проханням скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться у вигляді заробітної плати на його рахунку для виплат, але відповіді на день подання позовної заяви не отримано. [PERSON] офіційно працює в Комунальному підприємстві «Керуюча Компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» і на вищевказаний рахунок зараховується належна йому заробітна плата. Інших видів доходу [PERSON] не отримує. 02.11.2021 року на адресу суду від в.о. начальника Катеринопільського ВДВС у Звенигородському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полтавської А.О. надійшов відзив на позов, у якому вона зазначає, що на виконанні у Катеринопільському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 65626304 з виконання виконавчого листа № 143/726/16-ц виданого 25.10.2016 року Погребищенським районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11374253000 від 24.07.2008 року в розмірі 16394,79 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 9447,59 грн. та частини судового збору в сумі 2124,76 грн. 01.06.2021 року до відділу ДВС від АТ «УкрСиббанк» надійшла заява про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з [PERSON] боргу згідно вищевказаного виконавчого листа. Державним виконавцем 02.06.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: [ADDRESS] . Копія постанови про відкриття виконавчого провадження, направлена боржнику, повернулася з відміткою у довідці ПАТ «Укрпошта» ф.20 про причину повернення «за закінченням терміну зберігання». Згідно статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 25.06.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках у АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Ощадбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «ОКСІ банк», АТ «ТАСкомбанк», ПАТ АКБ «Індустріалбанк», ПАТ «БанкВосток» та АТ «ПроКредит Банк», АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів», АТ «Кредобанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. У зв`язку із тим, що арештований рахунок на ім`я [PERSON] , ІВАN [NUMBER] , який відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не є рахунком із спеціальним режимом використання, державний виконавець вважає постанову про арешт коштів боржника від 25.06.2021 року законною та такою, що винесена відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому просить відмовити в позові [PERSON] 12.10.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. На виконанні у Катеринопільському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаській області Центрального міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 65626304 з виконання виконавчого листа № 143/726/16-ц виданого 25.10.2016 року Погребищенським районним судом Вінницької області про стягнення солідарно з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11374253000 від 24.07.2008 року в розмірі 16394,79 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 9447,59 грн. та частини судового збору в сумі 2124,76 грн. 25.06.2021 року державним виконавцем Сідоріною Ю.С. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] . На підставі вказаної постанови було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які забороненозаконом та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 508306,19 грн., у тому числі і на рахунок боржника [PERSON] , відкритий в АТ КБ «Приватбанк», на який останньому перераховується заробітна плата КП «Керуюча Компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», де він працює. З довідки від 07.09.2021 року, виданої [PERSON] АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що у Банку відкрито картковий рахунок [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ) для зарахування заробітної плати від КК Житлового фонду Оболонського району м. Києва. З довідки від 06.09.2021 року, виданої [PERSON] АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що у Банку відкрито рахунок ІВАN [NUMBER] , на який [PERSON] отримує заробітну плату, у тому числі, на вказаний картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно зі статями 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Пунктом 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження». Так, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. При цьому, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власника захистити своє речове право внормоване наведеними положеннями закону, а також випливає із змісту роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідно до якого позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником цього майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна (п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Звертаючись до суду зі позовом, [PERSON] вказує, що на відкритий у банку рахунок ІВАN [NUMBER] він отримує заробітну плату, а тому він відносяться до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Частиною третьою ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Відповідно до частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Згідно з пунктом 1 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Пунктом 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі - Інструкція № 492), передбачено, що поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України. З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме Банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, Банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четвертастатті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження 12-28гс20), а також постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц (провадження № 61-10611св20) та від 24 лютого 2021 року у справі № 756/1927/15-ц (провадження № 61-14725св20), постанові Верховного Суду КЦС у справі № 711/841/14-ц від 02.08.2021. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця від 25.06.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 508306,19 грн. Наявні у матеріалах справи довідки від 06.09.2021 року та від 06.09.2021 року, видані АТ КБ «Приватбанк», не свідчать про віднесення рахунку ІВАN [NUMBER] до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання. Крім того, не містять підтвердження, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із чинним законодавством України, а також зазначено, що на вказаний рахунок боже бути зарахована, у тому числі, будь-яка виплата (переказ). Так, судом встановлено лише фактичні обставини щодо наявності рахунку та зарахування на нього зарплатних та інших коштів, однак, матеріали справи не містять інших доказів, які б свідчили про спеціальне призначення рахунку, що визначений, як такий, нормами чинного законодавства. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що надані довідки не містять підтвердження того, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника, заборонено звертати стягнення згідно із чинним законодавством України, на момент звернення [PERSON] з позовом на рішення та дії державного виконавця інформації від Банку щодо статусу коштів і рахунку, відкритого на ім`я боржника до державного виконавця не надходило, отже державний виконавець на момент звернення позивача до суду не мав передбачених законом підстав для зняття арешту з рахунків, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed