Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] в грудні 2015 року звернувся до суду з позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 07.06.2013 між ним та відповідачем було укладено письмовий договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за яким відповідач передав у власність, а позивач прийняв нежитлове приміщення, літ. «А», цегла, загальною площею 123,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу приміщень, укладеного 28.12.2012 між територіальною громадою міста Житомира та відповідачем, та посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., № у реєстрі нотаріальних дій 15549, номер правочину у Державному реєстрі правочинів 5433551. Відповідно до вказаного Договору позивач повинен сплатити відповідачу грошові кошти у сум 428 839 грн. 20 коп. протягом п'яти днів з дня укладання цього Договору. Позивач сплатив відповідачу необхідну суму про що відповідач надав розписки від 07.06.2013 року на суму 150 000 грн. 00 коп., від 08.06.2013 року на суму 150 000 грн. та від 09.06.2013 року на суму 128 839 грн. 20 коп. Таким чином, позивач виконав умови договору належним чином, однак відповідач ухиляється від належного посвідчення Договору, на вимоги позивача посвідчити договір не реагує, чим порушує законні права та інтереси позивача. Позивач просить визнати укладеним та дійсним вказаний вище договір купівлі - продажу приміщень та визнати за ним право власності на нежитлове приміщення, літ. «А», цегла, загальною площею 123,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засіданні позивач не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с. 37). Представник відповідача в судове засідання також не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі (а.с. 16). Суд дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та встановив наступне. 07.06.2013 між [PERSON] (надалі - позивач) та Кооперативом «Ритм» по виготовленню радіоелектронної апаратури (надалі - відповідач) було укладено письмовий договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за яким відповідач передав у власність, а позивач прийняв нежитлове приміщення, літ. «А», цегла, загальною площею 123,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9) та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу приміщень, укладеного 28.12.2012 між територіальною громадою міста Житомира та відповідачем, та посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., № у реєстрі нотаріальних дій 15549, номер правочину у Державному реєстрі правочинів 5433551 (а.с. 6-8). Відповідно до вказаного Договору позивач повинен сплатити відповідачу грошові кошти у сум 428 839 грн. 20 коп. протягом п'яти днів з дня укладання цього Договору. Позивач сплатив відповідачу необхідну суму про що відповідач надав розписки від 07.06.2013 року на суму 150 000 грн. 00 коп., від 08.06.2013 року на суму 150 000 грн. та від 09.06.2013 року на суму 128 839 грн. 20 коп. (а.с. 10-12). Тобто, позивач виконав умови договору належним чином, однак відповідач ухиляється від належного посвідчення Договору. Позивач направляв вимогу щодо дотримання відповідачем умов договору від 24.06.2013, представник відповідача її отримав, про що власноручно розписався (а.с. 13), однак, на вказану вимогу не відреагував. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст.203 Цивільного кодексу України. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно вимог цієї норми закону суд може визнати нікчемний договір дійсним включно у випадку одночасної наявності наступних обставин: 1) сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору; 2) цей факт підтверджується письмовими доказами; 3) відбулося повне або часткове виконання договору; 4) одна із сторін ухилилася від нотаріального посвідчення цього договору. Дослідивши обставини справи та надані докази суд приходить до висновку, що вимоги, передбачені ч. 2 ст. 220 ЦК України , сторонами дотримані. Згідно ст.ст. 328, 392 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрата ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦКУ право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі -продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що в податковій заставі (ст.675 ЦК України). Таким чином укладений 07.06.2013 договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підлягає нотаріальному посвідченню. У відповідності до ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», роз'яснено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочинну нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Разом з тим, представник відповідача жодного разу не з"явився в судове засідання, а надіслав заяву про визнання позову. Однак, з вказаної заяви неможливо встановити причини, в силу яких договір купівлі - продажу, який підлягає обов"язковому нотаріальному посвідченню, не був нотаріально посвідченим, а також встановити, чи дійсно відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, оскільки позов він визнає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є необгрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed