Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Позивач 18.09.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 2011 року по 2014 рік вона проживала разом з відповідачем по справі, без реєстрації шлюбу. [INFO] вона народила доньку [PERSON]. В свідоцтві про народження батько дитини було записано з її слів, таким чином в графі батько вказано прізвище матері, а ім'я та по батькові відповідача. На даний час вони з батьком дитини проживають окремо, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини він не бере. В зв'язку з чим, позивач змушена звертатися до суду з позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. 25.11.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У визначений в ухвалі суду строк відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] вказав, що дійсно в період з 2011 року по 2014 рік він періодично проживав разом з [PERSON], без реєстрації шлюбу. [INFO] вона народила дитину [PERSON], реєстрація народження якої відбулася на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач при реєстрації народження дитини категорично відмовилась від написання заяви про визнання його батьком дитини. В подальшому взагалі заборонила спілкування з дитиною, посилаючись на те, що в дівчинки вже є батько. Крім того, позивач зареєстрована в органах соціального захисту як одинока мати, та отримує відповідну соціальну допомогу від держави. На даний час має сумніви у тому, що він є біологічним батьком [PERSON], тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідь на відзив у встановлений законом строк позивачем [PERSON] до суду не надано. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що з 2011 року по 2014 рік [PERSON] та [PERSON] вони періодично проживали разом, без реєстрації шлюбу. [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Краснопавлівської селищної ради Лозівського району, Харківської області 19 червня 2012 року (а.с.6). Відомості про батька дитини були записані за вказівкою матері на підставі ст. 135 СК України. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що батьком [PERSON] записаний, відповідно до ч. 1ст. 135 СК України, за вказівкою матері - "[PERSON]". Таким чином, оскільки народження дитини зареєстровано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, у відповідача [PERSON] не з'явились обов'язки по утриманню дитини, так як в свідоцтві вказано іншу особу. Доказів, що батьківство відповідача відносно дитини [PERSON] встановлено рішенням суду або ним подана заява до органів реєстрації актів цивільного стану позивачем суду не надано, натомість відповідачем заперечено його обов'язок утримувати дитину, батьківство якої він ставить під сумнів. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач, якій в задоволенні позовних вимог відмовлено, звільнена від сплати судового збору то судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed