Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У жовтні 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. 22.10.2020, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Так, позивач просить суд захистити його права споживача, порушені відповідачами шляхом використання відповідачами відносно позивача агресивної підприємницької практики при виконанні Кредитного договору, відповідно до ч. 6 статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", способом визнання судом Кредитного договору недійсним з моменту його укладення (вчинення) із застосуванням наслідків недійсності зазначеного правочину. Ухвалою суду від 23.10.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених недоліків. 25.01.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків, при вивченні якої встановлено, що вимоги ухвали від 23.10.2020 виконано. 27.01.2020 ухвалою Печерського районного суду м. Києва суду було відкрито провадження та призначено судове засідання. 23.03.2021 представником відповідача ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», заперечує проти позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, оскільки вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 29.03.2021 представником відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заперечує проти позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, оскільки вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 02.04.2021 представником відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заперечує проти позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, оскільки вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 08.04.2021 представником відповідача ТОВ «МІЛОАН» було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «МІЛОАН» заперечує проти позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, оскільки вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 21.04.2021 представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестФінанс» було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестФінанс», заперечує проти позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, оскільки вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 23.06.2021 представником відповідача ТОВ «Лайм Кепітел», було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ТОВ «Лайм Кепітел» заперечує проти позову в повному обсязі заявлених позовних вимог, оскільки вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Як вказує відповідач, між позивачем та товариством укладено 10.04.2020 року договір. Договір укладено у присутності позивача у відділенні № 4 ТОВ «Лайм Кепітел». Для укладення договору позивачем надано копію поспорту та РНОКПП, заповнено анкету-заяву позичальника. Перед підписанням Кредитного договору позичальник ознайомився з його змістом та підписав його. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином, до суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову підтримали. Представник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити в задоволенні позову. Представник ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестФінанс», про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи. Представник ТОВ «МІЛОАН» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи. Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші ком» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи. Представник ТОВ «Лайм Кепітел», про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи ТОВ «Таліон Плюс», про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи, Представник третьої особи ТОВ«Фінансова компанія «Алурія» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням на сайті Печерського районного суду м. Києва інформації про час та місце розгляду справи. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Так, з обґрунтувань позивача вбачається, що 17.05.2021 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» було укладено договір № 10001926346, згідно п. 1.1 та п.1.2 позивач отримав від Товариства у строкове платне користування грошові кошти у розмірі 2 000 грн. 00 коп. строком до 16.06.2020 року. Відповідно до п. 3.1. та п.п. 3.1.1. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється наступним чином: 3 (трьох) процентів на залишок суми кредит) за кожний день користування кредитними коштами, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту визначеного в гі.1.2. цього Договору. Річна процента ставка становить 474,5 %. Відповідно до п. 6.3 Договору у разі порушення позичальником зобов`язання щодо строку погашення суми кредиту та/або процентів за цим Договором, то розмір процентної ставки для такого Позичальника збільшуватиметься на 1 (один) процент від процентної ставки, визначеної в п. 3.1.1. цього Договору та нараховуватиметься щоденно на залишок фактичної заборгованості по кредиту, починаючи з першого дня порушення Позичальника умов Договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що враховуючи те, що відсоткова ставка товариства за Кредитним договором набагато перевищує встановлену чинним законодавством про захист прав споживачів, згідно розрахунку наданого відповідачем заборгованість позивача перед відповідачем за кредитним договором становить 5146 грн. (т. 1 а.с.19) Так, 19.03.2020 між року між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» було укладено договір № 1920811, згідно п.п. 1.2. 1.3. позивач отримав від Товариства у строкове платне користування грошові кошти у розмірі 5 000 гри. 00 коп. строком на 15 днів. Згідно п.1.4. даного договору датою повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 03.04.2020 року. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом становлять 2250.00 грн.. які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичною залишку кредиту та кожен день строку користування кредитом. Процентна ставка за цим Договором є фіксованою. Згідно з відповіді ТОВ «МІЛОАН» від 28.09.2020 року вбачається, що заборгованість за зазначеним кредитним договором становить 17 300 грн. 1 2 коп. з яких:4 608 грн. - тіло кредиту;1 500 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту;11192 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. 05.03.2020 між року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір № 979572551, згідно п.п. 1.1. 1.2. позивач отримав від Товариства у строкове платне користування грошові кошти у розмірі 10 000 гри. 00 коп. строком на 27 днів. Сума процентів на термін платежу складає грошові кошти у розмірі 4 590 гри. 00 коп. разом до сплати 14 590 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1.4. зазначено, що у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовує і вся Базова процентна ставка в розмірі 1.70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом. Відповідно до п. 3.3. Договору зазначено, що у разі порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за користування ним. Товариство має право нараховувати Позичальнику Пеню у розмірі 1.3 % від залишку суми Кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення Заборгованості за кредитом. Згідно матеріалів справи вбачається, що 11.06.2020 року право вимоги за даним кредитним договором було відступлене ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до укладеного договору факторингу. 10.05.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір № 0384-9187, згідно п.п. 2, 3.2. якого позивачу надано кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. строком на 27 днів. Відповідно до п. 4 Договору протягом строку кредиту розмір процентів складні 2% від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом: нараховуються з першого дня нарахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Відповідно до п. 5 Договору сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 154% від суми кредиту (у відсотковому виражені) або 3080 грн. та включає в себе проценти та користуванням кредитом 54.00% від суми кредит) (у відсотковому вираженні) або 1 800 грн. (у грошовому вираженні). Відповідно до п. 6 Договору вбачається, що у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений пунктом 2 Кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нарахувати з урахуванням обмежень визначених п.п. 5 ч. З сг. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Відповідно до п. 9 Договору позичальник має право пролонгувати договір на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. З довідки про укладений договір вбачається, що сума заборгованості позивача складає 3 080 грн. 00 коп. Також, відповідно до умов цього Кредитного договору позивач підтвердив, що уклавши Договір він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на веб-сайті Кредитодавця, однак, як зазначає позивач, працівники фінансової установи також не надали йому і вищевказані Правила і з їх текстом він ознайомлений не був, він ознайомився з ними випадково на веб-сайті Кредитодавця вже після укладання договору. 19.04.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» було укладено кредитний договір № 200419-16371-1, згідно п.п. 1.1. якого позивачу надано кредит у розмірі 1 500 грн. 00 коп. відповідно до п.п. 1.3. строком на 18 днів. Відповідно до п. 1.2. вбачається, що сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1.7 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3. цього договору. Відповідно до п. 2.4.3. договору вбачається, що у випадку подальшої зміни терміну платежу (оформлення продовження), сплачувати товариству проценти за користування кредитом у розмірі 1.7 % в день від суми кредиту, починаючи з першого дня продовження на період строку її дії. Відповідно до п.п. 3.3. договору вбачається, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеної ставкою - 3.5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору. Відповідно до п. 2 графіку розрахунків, який є додатком № 1 до даного кредитного договору, вбачається, що сукупна вартість цього кредиту становить 130.6 % від суми кредит) або 1959 грн. 00 коп. і включає в себе: проценти за користування кредитом 459 грн. 00 коп. та суму кредиту у розмірі 1 500 грн. 00 коп. Відповідно до п. 3 графіку розрахунків, який є додатком № 1 до даного кредитного договору, вбачається, що сукупна вартість кретину, зазначена у цьому графіку, є орієнтовною, яка може змінюватися в залежності від строку користування кредитними коштами. Згідно наданої відповіді ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» від 22.09.2020 року та розрахунку заборгованості від 19.04.2020 року вбачається, що станом на 22.09.2020 року розмір заборгованості становить 8 259 грн. 00 коп.. з яких: 1 500 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 6 759 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими процентами. Крім того, 21.03.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» було укладено кредитний договір № 3625411131-676850, згідно якого позивачу надано кредит у розмірі 4000 грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 09.07.2020 року між ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» та ТОВ «ФК «Алурія» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 2020-07/3, згідно якого «Є Гроші Ком» відступило право вимоги за договором позики від 21.03.2020 року №3625411131-676850, укладеним між ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» та позивачем, а ТОВ «ФК «Алурія» набуло прав кредитора за зобов`язання [PERSON] , що виникли із зазначеного договору позики. Відповідно до умов зазначеного договору факторингу, ТОВ «ФК «Алурія» було передано всі документи, що підтверджують зобов`язання боржника перед кредитором. Проте , ні копії договору, ні розміру суми кредиту, ні розміру наявної заборгованості за вказаним кредитом позивачем ні до позову, ні в судовому засданні не надано. З позову вбачається, що 10.04.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Лайм Кепітел» у відділенні ТОВ «Лайм Кепітел» було укладено письмовий кредитний договір №АА-00110061, згідно якого позивачу надано кредит у розмірі 1500 грн., терміном 15 днів. Відповідно до п. 1.4. Договору вбачається, що сторони визнають, що зазначені нижче процентні ставки є їх двосторонньою взаємною домовленістю. Узгодженою умовами даного пункту кредитного договору. Проценти за користування кредитом нараховуються протягом 96 днів календарних днів. Відповідно до п. 1.5 Договору позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом за фактичну кількість днів користування Кредитом з розрахунку: за строк зазначений у п. 1.4.1 Кредитного договору 730 процентв річних; за строк, зазначений у п. 1.4.2. кредитного договору 912,5 процентів річних. Як вказує позивач у своїй позовній заяві, що зазначені кредитні договори містять несправедливі умови, які суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, встановлено обов`язок позивача сплачувати проценти та пеню, що в цілому перевищує 50 % вартості наданих кредитних послуг. З врахуванням зазначеного, позивач просить суд: - визнати недійсним пункти 3.1.1. та 6.3 Договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» від 17.05.2021року № 10001926346; - визнати недійсним пункти 1.5.2. та 1.6. Договору № 1920811, укладеного між [PERSON] , та ТОВ «МІЛОАН» від 19.03.2020 року; - визнати недійсним пункти 1.5. та 3.3. договору № 979572551 від 05.03.2020 року, укладеного між [PERSON] та ГОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; -визнати недійсним пункт 6 кредитного договору № 0384-9187 від 10.05.2020 року, укладеного між [PERSON] та ГОВ «Укр Кредит Фінанс»; - визнати недійсним пункт 2.4.2, 3.3 договору № 200419-16371-1 від 19.04.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»; - визнати недійсним пункт договору укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компаній «Є Гроші Ком», а саме щодо процентівта користування кредитними коштами; - визнати недійсним пункт договору укладеного між [PERSON] та ТОВ «Лайм Кенітел», а саме щодо процентів за користування креди тими коштами; Стягнути з відповідачів на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 21 000 грн. 00 коп. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно ч.1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання договору однією із сторін є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення прямо передбачена Законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними», роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст.ст.215,1048-1052,1054-1055 ЦК України, та ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім цього, варто зазначити, що у статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у кредит перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Так, згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями15 і 23 цього Закону. Зі змісту оспорюваних кредитних договорів укладених між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестФінанс», ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Укр Кредит Фінанс», ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація»,ТОВ «Лайм Кепітел», вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Як вбачається з договорів позикодавець виконав вказані вимоги закону та визначив термін погашення заборгованості по кредиту, визначив сукупну вартість кредиту і проценти, розписав, які суми позивач зобов`язаний буде сплатити. Із вище викладеного суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення укладання такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Що стосується укладення договору між позивачем та ТОВ «Фінансова компаній «Є Гроші Ком», то суд позбавлений можливості перевірити обставини укладення вказаного договору та перевірити його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначену суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, оскільки позивачем не надано такого договору ні до позовної заяви, а також не надано в судовому засіданні. У ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначений (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей. Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. В свою чергу, відповідачами у повному обсязі було надано інформацію позивачу стосовно умов кредитування, зазначених у договорі. Позивач не мав претензій стосовно умов кредитного договору при його укладенні. Таким чином, дії відповідачів не містять ознак нечесної підприємницької практики. Також Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами. Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновків, що позивач ознайомився та погодився на умови кредитного договору, що підтверджується підписом останнього на договорі, що дозволяє дійти висновку, що позивач будучи повнолітньою, дієздатною особою в повній мірі розумів взяття на себе зобов`язань та настання наслідків за їх не виконання. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору. Також, вбачається, що відповідач виконав всі зобов`язання за кредитним договором, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору після чого на добровільній основі підписали його. Підписанням вказаних договорів позивач погодився з усіма умовами даного правочину і прийняв на себе зобов`язання щодо їх виконання, вирішити питання щодо взяття на себе зобов`язань перед відповідачем, однак позивач цього не зробив, використавши кредитні кошти на свій розсуд. Таким чином, кредитний договір укладений у спосіб і у формі, що не суперечать чинному законодавству. В кредитному договорі передбачені всі права та обов`язки сторін, умови щодо його виконання, а також умови його припинення. Позивач добровільно погодився на укладення спірних правочинів на встановлених відповідачами умовах і, починаючи з березня 2020 року почав користуватись кредитними коштами, та не оскаржував договір до жовтня 2020 року, не порушував питання про розірвання договорів, а отже, не вважав їх неукладеними або недійсними. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.82 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи викладене, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до нього, оскільки при підписанні даного договору позивач ознайомився та погодився з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність в останньому несправедливих умов, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням тих обставин, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених чинним законодавством правових підстав для визнання таких договорів недійсними, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Окрім цього, заявлені судові витрати не підлягають стягненню, у зв`язку з тим, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed