Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

У серпні 2015 р. Публічне акціонерне товариство Банк "Фінанси та Кредит" (далі - Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за анкетою-заявою № 028-084251/13-00938-вкл-к (на отримання кредиту) від 05.08.2013 р. у розмірі 11 100,69 грн. [PERSON] позов визнала та просить розстрочити виконання рішення і стягувати з нею по 300,00 грн. щомісячно, посилаючись на невеликі доходи та важкий матеріальний стан, про що зазначила у заяві від 08.02.2016 р. (а. с. 45). Судом з'ясовано, що між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання 05.08.2013 р. заяви-анкети № 028-084251/13-00938-вкл-к (на отримання кредиту) та анкети-заяви № 006-Z/066643 (а. с. 6 - 7, 8 - 9). Відповідно до умов цього кредитного договору [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмір 10 000,00 грн., строк кредитування - дванадцять місяців, розмір відсоткової ставки за користування кредитними ресурсами, що надаються в рамках кредитного ліміту при проведенні операцій: при безготівковому розрахунку у торгово-сервісній мережі - 0,1% річних (пільговий період до шістдесяти дів), після пільгового періоду та при проведенні інших видів операцій - 60% річних, проценти нараховуються на залишок заборгованості за фактичний строк користування кредитними ресурсами; розмір відсоткової ставки на несанкціонований овердрафт становить 60% річних, комісія за одержання готівкових коштів - 4% + 15 грн., погашення заборгованості за кредитом та процентах - щомісяця, до десятого числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першим розрахунком процентів, в сумі, не меншій ніж мінімальний обов'язковий платіж, який становить не менше 5% від суми заборгованості, але не менше 70,00 грн., шляхом поповнення карткового рахунку, за порушення строків сплати заборгованості по кредитку та відсотках передбачено штраф у розмірі 10% від загальної суми отриманих коштів. Як випливає з розрахунку заборгованості [PERSON], остання отримала від Банку кредитні кошти у загальному розмірі 5 977,60 грн., проте зобов'язань з погашення у визначені строки заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом належним чином не виконала, внаслідок чого у неї станом на 23.07.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 11 100,69 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 057,24 грн. та заборгованості з відсотків у розмірі 6 043,45 грн. (а. с. 12). Доказів, які б спростовували наведені вище обставини, [PERSON] не подала, а, як зазначалось раніше, позов визнала. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позовна вимога Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11 100,69 грн. ґрунтується на вимогах законодавства України. Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вказувалось вище, [PERSON] визнала позов. Таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а відтак Суд задовольняє позов Банку. Щодо заяви [PERSON] про розстрочення виконання рішення Суд зазначає таке. Статтею 217 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. [PERSON] народилась 04.06.1956 р., отримує пенсію за віком у розмірі 990,00 грн. на місяць, що підтверджується її паспортом серії ВЕ № 281594 та довідкою від 04.12.2015 р. № 28381/02 Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі (а. с. 12, 46). Тобто пенсія, яку отримує [PERSON], значно менша від встановленого прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у 2016 р. (для працездатної особи - 1 550,00 грн., для особи, яка втратила працездатність - 1 208,00 грн.). Зважаючи на наведене у попередніх двох абзацах, Суд вважає, що [PERSON] перебуває у скрутному майновому стані, при цьому в силу свого віку обмежена у можливостях працевлаштуватись та отримувати будь-яких додатковий (до пенсії) дохід, а відтак сума, яка підлягає стягненню за цим рішенням, для неї є досить значною, при цьому очевидним є те, що ця сума для Банку не є значною, через що Суд приходить до висновку, що стягнення цієї суми з ростроченням не призведе до виникнення у Банку негативних наслідків та відповідатиме загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України), а тому розстрочує виконання рішення на тридцять шість місяців (зі стягненням у перший місяць - 308,44 грн., у наступні місяці - 308,35 грн.). Виходячи зі змісту статей 79 та 88 Цивільного процесуального кодексу України, з [PERSON] на користь Банка у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню 243,60 грн. (сплачений Банком судовий збір).

Outcome: approved