Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В 2012 році ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 26 квітня 2012 року позивач за первісним позовом подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив збільшити розмір позовних вимог і стягнути з відповідачів солідарно суму у розмірі 88 125, 98 доларів США. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14 лютого 2008 р. відповідач [PERSON] уклала з позивачем ВАТ КБ «Надра» Кредитний договір №748388/ФЛ, згідно з пунктами 1.1-1.4. якого, позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 63 819 доларів США 00 центів, в порядку і на умовах, визначених договором за програмою «Іпотечний конструктор». Відсотки за користування кредитом розраховуються на підставі відсоткової ставки у розмірі 10,7 % річних. Кредит надавався Відповідачу строком до 12 лютого 2033 р. У випадку прострочення виконання зобов'язань відповідача щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (п. 5.2 кредитного договору). У разі порушення відповідачем вимог п. 4.3 за виключенням п.п 4.3.3. , 4.3.4 договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10% від суми кредиту , визначеної у п. 1.1 Договору, за кожен випадок (п. 5.3 Кредитного договору). Для забезпечення своєчасного повернення кредиту, виплати відсотків за користування кредитом, а також можливої пені та штрафних санкцій, що випливають з Кредитного договору №748388/ФЛ між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір Поруки №768994/ФЛ, згідно якого [PERSON] поручився перед Банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №768994/ФЛ від 14.02.2008 р. Банк взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, а відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення солідарно заборгованості з відповідачів за кредитом, яка складає 88 125, 98 доларів США, що еквівалентно 703906 грн., а також стягнути судові витрати. 03 червня 2013 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра», третя особа - [PERSON], про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що предметом первісного позову є стягнення заборгованості з відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ. У звязку з тим, що зазначений Кредитний договір від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ (а.с. 17-20), який наданий позивачем ПАТ КБ «Надра», як на підтвердження та обґрунтування позовних вимог - стягнення з відповідачів солідарно 703906 грн., слід визнати недійсним через відсутність волевиявлення сторін договору, а саме через те, що [PERSON] не була стороною договору і його не підписувала. Крім того, [PERSON] грошових коштів у розмірі 63 819 доларів США від позивача не отримувала. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів - дефектів (недотримання) форми та дефектів волі - невідповідність волі та волевиявлення. З примірника копії договору, наданого банком, підписи від імені [PERSON] виконані на 1 та 4 сторінці, 2 та 3 сторінка взагалі не містить підпису позичальника, а останньої, найголовнішої п'ятої сторінки, на якій необхідно зазначити реквізити сторін з їхніми підписами взагалі немає. Відповідачка [PERSON] зазначений кредитний договір не підписувала. Таким чином, у зв'язку з тим, що кредитний договір від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ не був підписаний стороною [PERSON], він не був вчинений у письмовій формі, обов'язковість якої передбачена ч. 2 ст. 207 ЦК України, не було вільного волевиявлення сторони - [PERSON] на укладення договору, передбаченого ст. 203 ЦК України, через що існують підстави, відповідно до ст. 215 ЦК України, визнавати у судовому порядку його недійсним. Для повного та об'єктивного розгляду справи, з'ясування дійсності автентичності підпису на Кредитному Договорі від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ (а.с. 17-20) від імені відповідачки [PERSON] представником [PERSON] було заявлено клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, про що представник позивача за первісним позовом не заперечував. Ухвалами суду від 01 листопада 2013 року 22 січня 2014 року у справі за клопотанням представника відповідачів за первісним позовом була призначалася судова почеркознавча експертиза. У квітні 2014 р. на адресу суду надійшов лист з експертної установи, згідно до якого проведення експертизи залишено без задоволення у зв'язку з відсутністю оригіналів витребуваних судом документів - оригіналу кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ. Ухвалою суду від 09 квітня 2014 провадження у справі було поновлено. 20 травня 2014 року в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом повністю підтримала позовні вимоги та посилаючись на ті ж підстави просила його задовольнити. Зустрічний позов не визнала, та просила відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Також пояснила, що оригінал Кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ й інші документи кредитної справи було втрачено, через що не є можливим їх надати для дослідження у судовому засіданні та до експертної установи. Підтвердженням укладання кредитного договору між сторонами та отримання [PERSON] грошових коштів є наявність копії договору поруки від 14.02.2008 р. №168994/ФЛ-П укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON], та Договір іпотеки від цієї ж дати між позивачем та [PERSON], а також копії заяв від імені [PERSON] які свідчать про існування кредитного договору. Представник [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов підтримав та, посилаючись на ті ж підстави та вимоги ст.ст. 57-60, 146 ЦПК України, ст.ст. 1, 11, 203, 206-208, 215, 218, 509, 526, 626, 629, 638, 639, 1054, 1066, ЦК України просив суд задовольнити його у повному обсязі. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а в задоволенні зустрічного позову також необхідно відмовити, за наступних підстав, а саме: Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно із статтею 3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Цивільний кодекс України у статті 353 визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором. Отже, договір іпотеки і договір поруки є похідними договорами від Кредитного договору. Як свідчать матеріали справи, первинно між позивачем і відповідачем був укладений Кредитний договір від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ. Договір іпотеки та Договір Поруки є похідними від Кредитного договору і є невід'ємною частиною Кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ. Таким чином, вказані Кредитний договір, Договір іпотеки та Договір Поруки є нерозривно пов'язаними та не можуть розглядатися як окремі правочини. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу. В ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, зобов'язання відповідача щодо повернення кредиту та сплаті відсотків виникає з Кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ та має виконуватися у відповідності до цього договору. Підставою виникнення вказаного зобов'язання відповідача є виключно Кредитний договір. Таким чином, підстави виникнення зобов'язань позивача по сплаті кредиту та відсотків можуть підтверджуватися Кредитним договором від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ та іншими договорами в сукупності. Однак позивачем не надано до матеріалів справи Кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ, хоча це вимагалося ухвалами суду. Позивачем не доведено підстав виникнення правовідносин щодо кредитування, оскільки не надано до матеріалів справи письмового Кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ, а копія Договору поруки від 14.02.2008 р. №168994/ФЛ-П та Іпотечний договір від 14 лютого 2008 року №768388/ФЛ-3 не можуть бути визнані судом окремою підставою виникнення зобов'язань відповідача по сплаті кредиту та відсотків, оскільки вона є невід'ємною частиною Кредитного договору, а не окремим договором. За заявою представника відповідача за первісним позовом про забезпечення доказів ухвалою суду від 27.02.2013 року зобов'язано ПАТ «Комерційний банк «Надра» надати у судове засідання оригінал кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ укладеного між банком та [PERSON], а також кредитну справу по кредитному договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ укладеного між банком та [PERSON] Враховуючи те, що відповідач не визнає позовні вимоги та заперечує факт укладення кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ з позивачем, ПАТ «КБ «Надра» було зобов'язано надати оригінал кредитного договору, на якому міститься підпис відповідача, однак оригінал кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ та всієї кредитної справи по даному договору не надано суду, а отже ним не доведено ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає за необхідне відмовити позивачу за первісним позовом в задоволені позову в повному обсязі. Суд критично оцінює твердження представника позивача за первісним позовом про існування кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ, який підтверджується копіями тих доказів, які долучені до матеріалів справи. Надана позивачем копія Договору поруки від 14.02.2008 р. №768994/ФЛ-П у п. 1.1. містить посилання на кредитний договір від 14.02.2008 р. № 768994/ФЛ, який до матеріалів справи не надавався, внаслідок чого не досліджувався та не має значення для вирішення справи, оскільки предметом спору є зобов'язання відповідачів за Кредитним договором від 14.02.2008 р. №№748388/ФЛ. На Кредитний договір від 14.02.2008 р. № 768994/ФЛ позивач за первісним позовом посилається у Договорі Іпотеки від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ, який не був наданий до судового засідання, судом не досліджувався, і суд також оцінює критично за таких самих підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що неодноразово роз'яснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду. Справа досить тривалий час знаходиться в суді, в ході розгляду справи сторонами уточнювалися позовні вимоги, та надавалися відповідні заперечення; подавалися докази. В судовому засіданні встановлена відсутність Кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ, про що неодноразово зазначалося представниками обох сторін; доказів того, що він викрадений або знищений - суду не надано, банк з приводу зникнення зазначеного кредитного договору до органів міліції не звертався. За таких обставин, позовні вимоги за первісним позовом є недоведеними та не підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом, то суд звертає особливу увагу на те, що згідно п.7,8 Постанови ПВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК УкраЇни, підставою недійсності правочину є недодержання стороною сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлена відсутність Кредитного договору від 14.02.2008 р. №748388/ФЛ, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] щодо визнання кредитного договору недійсним - необхідно відмовити. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed