Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У серпні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 14 липня 2007 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Зазначала, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. На протязі тривалого періоду часу між нею та відповідачем погіршувались стосунки, що в кінцевому результаті призвело до розпаду їх сім»ї. Просила шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно але не менше 30 % від прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття . В судове засідання позивачка не з»явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не запереувала. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим про час і місце слухання справи. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 14 липня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №41. Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю між сторонами виникають сварки, внаслідок чого їх сім»я розпалась. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Спору про майно та місце проживання дитини не заявлено. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 11 вказаного вище Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів свої дитини. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги те, що неповнолітня проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно враховує ч. 1 ст. 182 СК України. Згідно ст.. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі - 500 грн., суд виходить із того, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід. Будь-яких доказів на спростування висновків суду не надано. Приймаючи до уваги викладене, а також проаналізувавши та оцінивши надані сторонами докази суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім, для забезпечення неповнолітньої доньки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved