Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

28 серпня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно їх малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснила, що рішенням Южноукраїнського суду Миколаївської області від 30 листопада 2011 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Від сумісного шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу вона з відповідачем не проживає. 24 березня 2012 року вона зареєструвала шлюб із гр. [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №36. Донька проживає та виховується разом з нею та вітчимом, без будь - якої участі з боку батька, який матеріальної допомоги не надає та більше трьох років участі у вихованні, розвитку та спілкуванні з дитиною не приймає. Відповідач не виявляв ніякого інтересу до своєї дитини, не піклувався про неї, жодного разу не цікавився станом її здоров'я, не з'являвся у школу, в якій навчається його донька та продовжує ухилятися від виховання і матеріального утримання доньки. Зі свого боку вона не здійснювала жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Із заявою про встановлення періодичності зустрічей із дитиною відповідач у службу в справах дітей не звертався. На основі вищевикладеного просить суд позов задовольнити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила про їх задоволення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Як вбачається з телеграми відповідач не має змоги з'явитись у судове засідання, оскільки перебуває за кордоном на заробітках. Позов не визнав, заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки, а також звернув увагу суду на те, що він сплачує аліменти на утримання останньої (а.с.45). Представник Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області пояснила, що малолітня [PERSON], [INFO] мешкає з матір'ю та вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Матір'ю створені всі умови для нормального життя та розвитку дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є рідною матір'ю позивача та показала, що відповідач з власною донькою не спілкується та жодним чином уникає зустрічі з нею. Звернула увагу суду на те, що малолітня [PERSON] називає батьком свого вітчима - [PERSON] та добре до нього ставиться, останній також проявляє турботу по відношенню до своєї падчерки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивача та показала, що відповідач протягом півтора року не бачився з власною донькою, жодного разу не приходив її провідувати та не цікавився її долею. Також підтвердила покази свідка [PERSON] щодо хороших сімейних стосунків між малолітньою [PERSON] та її вітчимом [PERSON] Вислухавши позивача, представника Органу опіки та піклування, свідків, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав. Як вбачається з рішення Южноукраїнського суду Миколаївської області від 30 листопада 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). З свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб із гр. [PERSON]. 24 березня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №36. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). Довідкою-випискою з домової книги від 19.08.2014 року підтверджується той факт, що малолітня [PERSON], 2006 року народження проживає разом із своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Як видно з довідки виданої [PERSON], матері [PERSON], [INFO], батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, не спілкується з учителями, не забирає дитину додому, не відвідує батьківські збори (а.с.8). З довідки № 945 від 19.08.2014 р. виданої службою у справах дітей слідує, що до органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради з заявою про встановлення періодичних зустрічей з малолітньою донькою [PERSON] не звертався (а.с.9). Відповідно до довідки № 441/1/628 від 10.11.2014 року на підставі виконавчого листа Южноукраїнського міського суду від 29.09.2011 року з [PERSON] за період з 03.10.2011 по 10.11.2014 року стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500,00 грн. щомісячно (а.с.33). В судовому засіданні, зі слів свідків, знайшов своє підтвердження факт того, що батько дівчинки її долею практично не цікавиться, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме: не піклується про стан її здоров'я, не дбає про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не займається вихованням. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області [PERSON] на даний час не може бути позбавлений батьківських прав відносно доньки - [PERSON], [INFO] (а.с.32). Статтею164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Згідно приписів п. 2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України№3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про здоров'я дітей, фізичний, духовний та моральний розвиток останніх, що є найважливішими обов'язками матері і батька. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За результатами розгляду справи судом не отримано достатніх доказів, які б переконливо свідчили про дійсне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки. В судовому засіданні встановлено факт окремого проживання батька та дитини, але на їх підставі неможливо встановити характер стосунків, що склалися між батьком та дитиною, та зробити висновок про те, що відповідач дійсно взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків. Позивач при дачі пояснень, як на підставу позбавлення батьківських прав посилається на те, що [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не піклується про фізичний і духовний розвиток його неповнолітньої доньки, не забезпечує її необхідними продуктами харчування та речами, з донькою не спілкується, ухиляється від її виховання. Однак вищезазначені підстави для позбавлення батьківських прав вичерпні, кожна із них має самостійний характер і підлягає окремому доказуванню, тому жодні інші обставини, наприклад, ухилення матері чи батька від утримання дитини або не забезпечення продуктами харчування, не спілкування з дитиною, не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. Крім того, позивачем не надано жодного достовірного доказу про те, що відносно [PERSON]. застосовувалися заходи впливу, а саме накладання адміністративного стягнення, розгляд його поведінки органом опіки та піклування, виховний вплив з боку уповноваженого дільничного міліції тощо. Відповідач не є хронічним алкоголіком або наркоманом, до кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідач не відмовлявся від утримання дитини. Беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, враховуючи думку прокурора, суд вважає, що докази, надані позивачем, враховуючи їх явну неповноту та суперечливість, не дають підстав для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Також позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження нагальної необхідності здійснення цього, наприклад задля виїзду на лікування або відпочинок малолітньої [PERSON], для якого необхідно було б отримати дозвіл обох батьків. Документів які б підтвердили чи спростовували даний факт суду також не надано. Крім того, відповідач заперечував проти задоволення позову. Суд додатково звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, але аналіз наданих суду доказів у їх сукупності свідчить про наявність у відповідача в подальшому наміру виконувати свої батьківські обов'язки, що на думку суду узгоджується з інтересами дитини, тому у задоволенні цього позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed