Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У квітні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до СТОВ «Вікторія-Агро», третя особа - відділ ДЗА про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 5,74 га., яка розташована на території Канізької сільської ради Новориргородського району Кіровоградської області, укладена між [PERSON] та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Агро»; стягнення з відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Агро» судових витрат по справі. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що: відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] він є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 5,74 га., яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області та видана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; у 2004 році позивачем на підставі договору оренди земельної ділянки вказана земельна ділянка була надана в оренду СТОВ «Вікторія-Агро» на 10 років, орендну плату отримувала довірена особа позивача; при отриманні в м.Кіровограді у вересні 2014 року довіреною особою позивача орендної плати за користування належною позивачеві земельною ділянкою відповідач повідомив цю довірену особу, що договір оренди діє до 2018 року та запропонував йому продовжити дію договору оренди ще на 10 років, починаючи з 2015 року з розміром орендної плати за кожен рік використання земельної ділянки 5% від визначеної відповідно до законодавства нормативної грошової оцінки земельної ділянки; довірена особа позивача у вересні 2014 року при отриманні орендної плати в м.Кіровограді зауважила відповідачу, що договір оренди був укладений у 2004 році на 10 років і його строк дії закінчився та забажав, щоб йому надали екземпляр зазначеного договору оренди землі, на що йому в усній формі було відмовлено; у листопаді 2014 року довірена особа позивача отримала у відділі ДЗА копію додаткової угоди до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року, згідно якої оренда вказаної земельної ділянки збільшена на 10 років; позивач виявив, що у розділі «Реквізити сторін» у графі «Орендодавець» додаткової угоди до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року стоїть не його підпис. Позивач стверджує, що свою згоду та волевиявлення на укладення зазначеної додаткової угоди він не давав та повноважень на укладення зазначеної додаткової нікому не надавав, вважає, що під час укладення даного правочину не додержані вимоги, встановлені ст. 203 ЦК України, які є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, так як його волевиявлення на вчинення такого правочину взагалі відсутнє; на основі вищевикладеного позивач просить суд визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року земельної ділянки [NUMBER], загальною площею 5,74 га., яка розташована на території Канізької сільської ради Новориргородського району Кіровоградської області, укладена між [PERSON] та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Агро»; стягнути з відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Агро» судові витрати по справі. В судове засідання належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду позивач та його представник не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. До суду 27.08.2015 року надійшло письмове клопотання представника позивача [PERSON] (далі - представник позивача, [PERSON].) про подальший розгляд справи без участі позивача, в якому вказав, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а 07.09.15 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON], в якій він вказав, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення по даній справі. Згідно з частиною другою статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За правилами ч.2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. В судові засідання належним чином повідомлений відповідач 17.04.2015 року, 30.04.2015 року, 13.05.2015 року, 22.05.2015 року, 28.05.2015 року, 12.06.2015 року та 07.09.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, позиції щодо вказаних позовних вимог не повідомив. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. За правилами ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неодноразову неявку в судові засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце іх проведення, відсутності його заяви про розгляд справи за його відсутності, та наявності згоди позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи - відділу ДЗА в судове засідання не з'явилася. Про місце та час розгляду у справі була повідомлена у встановленому законом порядку, будь-яких заяв та клопотань до суду не надіслала. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін та третьої особи, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позов повністю, вказавши, що у 2004 році на 10 років позивач уклав з СТОВ «Вікторія-Агро» договір оренди належної позивачеві земельної ділянки [NUMBER] площею 5,74 га., яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, відповідач обіцяв, що договір зареєструє і один примірник надішле відповідачеві поштою, але так і не надіслав. Позивач отримував орендну плату через довірених осіб - [PERSON] або його батька У 2014 році перед Новим Роком позивач зателефонував представнику відповідача - [PERSON], яка повідомила його, що якщо він укладе щодо належної йому земельної ділянки додаткову угоду до договору оренди землі з відповідачем, то отримає гроші, а також, що у 2007 році з ним вже укладена додаткова угода до договору оренди землі щодо вказаної земельної ділянки, на що позивач повідомив, що укладав договір у 2004 році на 10 років, які вже закінчилися, у іншому договорі він не розписувався, у нього немає ні примірника договору оренди, укладеного ним у 2004 році, ні примірника вказаної додаткової угоди, оскільки він цих документів не отримував. У письмовій формі позивач до відповідача щодо отримання примірників договору оренди землі, укладеного ним у 2004 році та додаткової угоди до цього договору оренди землі він не звертався. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що отримував на виконання договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року від СТОВ «Вікторія- Агро» як особисто, так і через свого батька, орендну плату за належну позивачеві земельну ділянку [NUMBER] загальною площею. 5,74 га. У вересні 2014 року представник відповідача під час усної розмови повідомила батька представника позивача, що у 2007 році між позивачем та відповідачем щодо вказаної земельної ділянки була укладена додаткова угода на 10 років, строк дії якої закінчиться у 2017 році. Заслухавши вказані пояснення та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за такими обставинами. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 5,74 га., під [NUMBER], розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 289/2374. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та СТОВ «Вікторія Агро» 24.10.2004 року укладено строком на 10 років договір оренди землі №224 від 24.10.2004 року, зареєстрований за № 2508 від 05.11.2004 р., щодо земельної ділянки площею 5,74 га. під [NUMBER], розташованої на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Даний факт підтверджується додатковою угодою до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року, зареєстрованою 08 серпня 2008 р в Державному реєстрі земель за №04.08.377.00063 та сторонами і третьою особою в ході судового розгляду не заперечувався. Як вбачається з пояснень позивача та представника позивача на виконання вказаного договору оренди землі [PERSON] передав відповідачеві належну йому на праві приватної власності земельну ділянку під [NUMBER], відповідач по справі на виконання умов вказаного договору до 2014 року сплачував орендну плату у розмірі, визначеному вищевказаним договором оренди землі в повному обсязі. У вересні 2014 року довірена особа позивача під час одержання від представника відповідача у м. Кіровограді орендної плати за користування належною позивачеві земельною ділянкою [NUMBER] площею 5,74 га., розташованою на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, довідався від представника відповідача, що між позивачем та відповідачем у 2007 році було укладено додаткову угоду до договору оренди землі, якою строк оренди належної позивачеві на праві приватної власності вказаної земельної ділянки продовжено на 10 років. Позивач стверджує, що не підписував у 2007 році ніякої додаткової угоди до договору оренди землі, що у нього відсутній, як примірник укладеного у 2004 році договору оренди землі, так і примірник вказаної додаткової угоди. У Новомиргородському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» зареєстрована додаткова угода до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 08 серпня 2008 р. за №04.08.377.00063, згідно з якою [PERSON], який діє як власник земельної ділянки відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], та СТОВ «Вікторія-Агро, в особі директора [PERSON], діючого на підставі Статуту, уклали цю додаткову угоду до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року зареєстрованого за №2508 від 05.11.2004 р. (надалі - Договір, або договір оренди землі), згідно з пунктом 3.1 цієї Додаткової угоди Договір укладено строком на 10 (десять) років, починаючи з дня його державної реєстрації в Новомиргородському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України», згідно з пунктом 16.2 цієї Додаткової угоди даний договір набуває чинності з дня його підписання Сторонами та державної реєстрації в Новомиргородському районному відділі КРФ ДП «ЦДЗК при Держкомземі України». Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Частиною першою статті 20 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон) у редакції, яка була чинною на час держаної реєстрації оспорюваної додаткової угоди до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. В ході судового розгляду у справі позивач своїм правом надати суду додаткові докази не скористався - інших доказів, окрім копії Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 289/2374, копії додаткової угоди до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року, оригіналів квитанцій № 5 від 01.04.2015 року про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., №9 від 16.07.2015 року про оплату почеркознавчої експертизи в сумі 2211 грн. 84 коп., в обґрунтування своїх позовних вимог суду не надав, в тому числі клопотань про виклик свідків, як від нього, так і від його представника, до суду не надійшло. У відповідності до ухвали суду від 12 червня 2015 року по даній справі за клопотанням позивача було призначено судово - почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Чи виконано підпис від імені особи ([PERSON]) у документі - (у розділі «Реквізити сторін», графі «Орендодавець», додаткової угоди до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року між позивачем [PERSON] та відповідачем СТОВ «Вікторія-Агро») тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою?», оскільки позивач стверджував у ході судового засідання, що підпис на вказаному документі від його імені вчинений іншою особою та йому не належить. Згідно Висновку експерта № 1118 судово-почеркознавчої експертизи від 21.07.2015 року вирішити питання, чи виконаний підпис від імені особи ([PERSON]) у документі - (у розділі «Реквізити сторін», графі «Орендодавець», додаткової угоди до договору оренди землі №224 від 24.10.2004 року укладеним між позивачем [PERSON] та відповідачем СТОВ «Вікторія-Агро») самим [PERSON] чи іншою особою не представляється можливим з причин вказаних в дослідницькій частині. Так, при порівнянні досліджуваного підпису від імені особи ([PERSON]) у документі - (у розділі «Реквізити сторін», графі «Орендодавець», додаткової угоди до договору оренди землі №224 від 24.10.2004 року укладеним між позивачем [PERSON] та відповідачем СТОВ «Вікторія-Агро») із підписами зразками [PERSON] були встановлені як збіжні, так і розбіжні ознаки, оцінка виявлених ознак дозволяє констатувати, що ні ті, ні інші в жодному з порівнянь не створюють сукупностей, достатніх для яких-небудь (позитивних чи негативних) висновків, про виконання досліджуваних підписів самим [PERSON] Вирішення питань ускладнювалося малим обсягом графічного матеріалу, який міститься у короткому досліджуваному підписі простої будови з ознаками незвичності його виконання, а також досліджуваний підпис повністю розрізняються за транскрипцією та зв'язаністю із зразками підписів [PERSON], що робить їх неспівставними. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у частині визнання договору оренди недійсним, оскільки у ході судового розгляду у справі позивач та його представник не довели наявність відсутності вільного волевиявлення позивача на момент укладення додаткової угоди до договору оренди землі №224 від 24.10.2004 року на укладення даного правочину та що дії позивача на момент укладення вищевказаної додаткової угоди не відповідали його внутрішній волі, та що підпис у розділі «Реквізити сторін», графі «Орендодавець» на оригіналі вказаної додаткової угоди до договору оренди землі № 224 від 24.10.2004 року виконаний не позивачем. З повного аналізу вищевикладених обставин справи, беззаперечно встановлених у ході судового розгляду у справі, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Агро» судових витрат по справі, оскільки за правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову [PERSON] до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія-Агро», третя особа - відділ Державного земельного агентства у Новомиргородському районі Кіровоградської області про визнання недійсним договору оренди землі. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed