Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що 28 липня 2004 року зареєстрували шлюб з відповідачем, від якого [INFO] у них народилась дочка [PERSON]. 22 грудня 2005 року Калуським міським районним судом прийнято рішення за яким вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх доходів. З кінця 2005 року, початку 2006 року позивач та дочка [PERSON] були змушені повернутись проживати в с. Струпків Коломийського району. З липня місяця 2006 року по 30.08.2010 рік дочка [PERSON] виховувалась в дошкільному навчальному закладі (яслах- садку) "Дюймовочка", на даний час навчається в шостому класі Струпківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Коломийського району Івано - Франківської області. Із зазначеного вище часу та по даний час [PERSON] жодного разу не відвідував дочку [PERSON] (більше десяти років). Не брав участі у її вихованні, розвитку, навчанні. За весь цей період жодного разу не привітав дитину із днем народженням, не подарував жодного подарунку. Так, ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину, а розмір, який присуджений на даний час є недостатнім для її утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Визначених судом коштів на утримання дитини недостатньо, а тому вважає за необхідне просити суд збільшити розмір аліментів до 6/20 (30%) від усіх доходів відповідача. Підставами що слугують збільшенню розміру аліментів є те, що утримання дитини включає в себе її харчування, придбання одягу, затрати коштів на розвиток дитини, тощо. Зважаючи на те, відповідач самоусунувся від покладених на нього Сімейним кодексом України обов'язків, не бере участі у вихованні дитини, її розвитку, не надає їй матеріального забезпечення, а розмір витрат на дитину суттєво збільшився, є усі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України зазначено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 165 СК України зазначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має також один із батьків дитини. Доказами, що підтверджують доводи викладені у позовній заяві є: довідка завідувача дитячим навчальним закладом від 05.01.2016 року в якій зазначається про те, що за весь час перебування в дитячому садочку дочки [PERSON] відповідач жодного разу не з'являвся у садочку; довідка дирекції Струпківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 06.01.2016р., в які зазначається, що відповідач жодного разу не бачився з дочкою [PERSON]; довідка виконкому Струпківської сільської ради від 04.01.2016 року про те, що [PERSON] [INFO] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]; заява [PERSON], про те, що відповідач з 2006 року по 05.01.2016 року жодного разу не з'являвся за адресою [ADDRESS]; заява [PERSON] про те, що відповідач з 2006 року по 05.01.2016 рік жодного разу не зявлявся за адресою [ADDRESS]; розрахунок заборгованості по аліментах виготовлений державним виконавцем Івасів Я.Я.; відповідь начальника відділу державної виконавчої служби Стрийського міського районного управління юстиції Львівської області; висновок органу опіки і піклування від 05.02.2016 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Тому, просить суд позбавити відповідача батьківських прав та збільшити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON] [INFO] до 30% відсотків (6/20 частини) від всіх видів заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Пояснили, що позивач з 2010р. працює закордоном, приїжджає кожні два місяці. Дочка [PERSON] проживає з матір»ю позивача. З часу припинення спільного проживання з відповідачем в Калуському районі і повернення в с. Струпків Коломийського району відповідач не цікавиться дитиною, не приїжджає, не телефонує, не вітає з Днем народження та святами, не відвідував в дитячому садку та школі. Лише одного разу він був у школі, коли йому необхідна була довідка з місця навчання дитини. В 2014р. виїжджала з дитиною закордон за згодою відповідача, який дав дозвіл на виїзд дитини закордон строком на 1 місяць. Відповідач епізодично сплачував аліменти, у зв»язку з чим позивач подавала до суду про стягнення пені по заборгованості по аліментах. На даний час заборгованості не має. Відповідач проживає у Львівській області, де створив нову сім»ю. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що після розірвання шлюбу і припинення спільного проживання з позивачем, проживав деякий час у Калуському районі, на потім переїхав проживати у Львівську область, створив нову сім»ю, має трирічного сина. На даний час друга дружина вагітна. Визнав, що тривалий час не відвідував дочку [PERSON], не телефонував і не вітав, що пояснює територіальною віддаленістю та відсутністю елементарних коштів на проїзд, так як ніде не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості за місцем проживання, змушений шукати епізодичних заробітків, у зв»язку з чим часто виїжджає в іншу місцевість. Йому невідомий номер мобільного телефону дочки, який йому не дають, дочка йому не телефонувала. Також, не приїжджав до місця проживання батьків позивача по тій причині, що вони йому погрожували. Не хоче створювати конфліктні ситуації, оскільки це може негативно вплинути на дитину, яка перебуває під впливом позивача та її батьків. Разом з тим, цікавився життям і здоров»ям дочки через знайомих. Вважає, що дитина з часом все зрозуміє і не буде засуджувати його. З причин відсутності постійної роботи та коштів допускав затримку зі сплатою аліментів, платив по мірі можливості. На даний час, заборгованості не має. Має щирі батьківські почуття та почуття любові до дочки [PERSON]. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні позову не заперечив. Підтримав висновок органу опіки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Пояснив, що відповідач був присутній на засіданні комісії органу опіки і піклування, де також заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Мотивував, що не відвідував дитину через територіальну віддаленість і відсутність коштів. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення з таких мотивів. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі між собою, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.12.2007р. Згідно свідоцтва про народження від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] [INFO] Дочка сторін фактично проживає з батьками позивача у с. Струпків Коломийського району. Позивач працює закордоном. Згідно рішення Калуського міськрайсуду від 22.12.2005р. з відповідача вирішено стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дочка сторін [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не спілкується з батьком, останній раз бачила його 5 років тому, має намір виїхати з матір»ю закордон в Польщу на постійне проживання. В судовому засіданні відповідач визнав, що на протязі тривалого періоду часу з часу припинення спільного проживання з позивачем, яка разом з дитиною переїхала проживати до своїх батьків в с. Струпків Коломийського району, не відвідував дочку, не телефонував і не вітав з Днем народження та святами. Дані обставини підтверджуються представленими позивачем та його представником: довідкою завідувача дитячим навчальним закладом «Дюймовочка» від 05.01.2016 року в якій зазначається про те, що за весь час перебування дочки [PERSON] в дитячому садочку з 2006 по 2010рр. відповідач жодного разу не приводив і не забирав дочку, не брав участі в батьківських зборах, конференціях; довідкою дирекції Струпківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 06.01.2016р., згідно якої відповідач участі у шкільному житті дочки не приймав; довідкою виконкому Струпківської сільської ради про те, що [PERSON] [INFO] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS]; заявами гр. [PERSON] та [PERSON] від 05.01.2016 року, посвідченими секретарем Струпківської сільської ради, про те, що відповідач з 2006 року жодного разу не з'являвся в господарстві [PERSON], де проживає його дочка. Разом з тим, суд вважає, що така поведінка відповідача обумовлюється певними об»єктивними обставинами, а саме територіальною віддаленістю відповідача, який проживає в іншій області, після розлучення з позивачем утворив нову сім»ю, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу з гр. [PERSON], який зареєстрований 15.07.2010р., актовий запис № 13 Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області та довідкою про склад сім»ї відповідача виданою Лисовицькою сільською радою від 12.04.2016р. № 566. Згідно свідоцтва про народження [INFO] у відповідача народився син [PERSON] від другого шлюбу. Відповідач ствердив, що на даний час друга дружина вагітна. До того ж, в судовому засіданні не спростовано пояснення відповідача про те, що йому невідомий номер мобільного телефону дочки, який йому не дає позивач та її родичі, дочка йому не телефонувала, що не приїжджав до місця проживання батьків позивача по тій причині, що вони йому погрожували, не хоче створювати конфліктні ситуації, оскільки це може негативно позначитись на дитині, яка перебуває під впливом позивача та її батьків, що він цікавиться життям і здоров»ям дочки через знайомих, вважає, що дитина з часом все зрозуміє і не буде засуджувати його, що з причин відсутності постійної роботи та коштів допускав затримку зі сплатою аліментів, платив по мірі можливості, має щирі батьківські почуття та почуття любові до дочки [PERSON]. Факт відсутності у відповідача постійної роботи та доходів, нерухомого майна чи рахунків в банківських установах підтверджується листом начальника відділу ДВС Стрийського міськрайуправління юстиції Львівської області від 25.01.2016р. № 09-20-11/373. Цим самим, відповідач пояснює значні затримки зі сплатою аліментів. Згідно останньої довідки відділу ДВС Стрийського міськрайуправління юстиції станом на 29.04.2016р. заборгованості по сплаті аліментів у відповідача не має, навпаки зафіксована незначна переплата. Позивач в судовому засіданні визнав відсутність заборгованості по сплаті аліментів. Показовим суд вважає той факт, що відповідач виконав умови мирової угоди укладеної між сторонами, яка була затверджена ухвалою Калуського міськрайонного суду від 02.12.2013р., про сплату позивачу 82159 грн. пені у зв»язку із заборгованістю по сплаті аліментів при значно меншій сумі цієї заборгованості. Таким чином, суд не вважає достатніми для задоволення позову посилання позивача на те, що на підставі її заяв державним виконавцем вживались заходи реагування до сплати відповідачем аліментів (подання про обмеження у виїзді закордон, привід, попередження про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, акти перевірки, згідно яких відповідач був відсутній по місцю проживання ). Продовжуючи викладене, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки даний висновок грунтується лише на тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини та матеріально її не забезпечує, що суд вважає не достатньо об»єктивним і не доведеним в судовому засіданні. Таким чином, проаналізувавши обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини, яка в судовому засіданні як і відповідач розхвилювались, вік дитини, характер та історію їх взаємовідносин, наявність у останнього іншої сім»ї, територіальну віддаленість проживання, відсутність доходів, фактичне проживання дитини з батьками позивача, щирі батьківські почуття і любов відповідача до дочки, суд вважає, що в судовому засіданні не зібрано достатньо доказів, які б дали суду можливість зробити висновок про достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав згідно ст. 164 ч.1 п. 2 СК України. Згідно ст. 182 СК Україн и при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом не встановлено передбачених законом підстав для збільшення розміру аліментів визначеного рішенням Калуського міськрайсуду від 22.12.2005р. до 6/20 частин всіх видів заробітку. Навпаки, з часу присудження аліментів погіршився матеріальний стан відповідача, який на час винесення даного рішення працював в ТзОВ «Добробут», а тепер тривалий час не працює, не має постійного доходу, а також змінився сімейний стан відповідача, який утворив нову сім»ю, у нього народився син, вагітна дружина. Натомість, позивач з 2010р. працює закордоном, за дочкою [PERSON] доглядають і забезпечують також батьки позивача. Тому, з вищенаведених підстав в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та ст. 164 СК України,

Outcome: dismissed