Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Держаного інвестиційного - будівельного госпрозрахункового підприємства "ІНВЕСТБУД - 3000" (далі - відповідач) про визнання майнових прав на об'єкт інвестування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та Державним науково - виробничим підприємством «Будінвест» 05.01.2006 року було укладено Договір № 15/ТМ інвестування будівництва нежилого приміщення - творчої майстерні, у житловому будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] (далі - договір). Відповідно до умов даного договору, ДНВП «Будінвест» взяв на себе обов'язок на свій ризик за завданням і за кошти позивача виконати роботи з будівництва нежитлового приміщення № [NUMBER], а саме творчої майстерні, розташованого на 14 поверсі житлового будинку за будівельною адресою: [ADDRESS], в строк до 4-го кварталу 2007 року, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити таку роботу в строк до 10.04.2008 року. Позивачем було сплачено 100 % вартості робіт у розмірі 1626500,00 грн., проте у визначений строк ДНВП «Будінвест» свої зобов'язання не виконав. 01.10.2008 року ДНВП «Будінвест» та відповідачем було укладено договір № 1/10-08, за умовами якого відповідач прийняв функції «Замовника (Забудовника)» житлового будинку та Блоку соціально - побутового призначення з підземним паркінгом по [ADDRESS]. Крім того, 20.04.2012 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до умов якої відповідач набув прав та обов'язків сторони «Забудовник» та прийняв зобов'язання перед позивачем завершити будівництво вищезазначеного об'єкта, ввести його в експлуатацію та виконати усі інші зобов'язання, що були обумовлені договором, перед позивачем. Однак, станом на день подачі позову відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, а тому позивач просив суд визнати право власності на майнові права позивача на об'єкт інвестування - нежиле приміщення №? [NUMBER] (будівельний номер), а саме творчу майстерню площею 130,12 кв.м., розташованого на 14 поверсі житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судовий збір. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, оскільки, відповідач немає можливості здійснити добудову житлового будинку з підземним паркінгом та Блоком СПП, через затримки у оформленні договору оренди земельної ділянки по [ADDRESS] з ДНВП «Центр Будінвест» на відповідача. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Державним науково - виробничим підприємством «Будінвест» 05.01.2006 року було укладено Договір № 15/ТМ інвестування будівництва нежилого приміщення - творчої майстерні, у житловому будинку за будівельною адресою: [ADDRESS]. Згідно до приписів ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до умов даного договору ДНВП «Будінвест» взяло на себе обов'язок на свій ризик за завданням і за кошти позивача виконати роботи з будівництва нежитлового приміщення № [NUMBER], а саме творчої майстерні, розташованого на 14 поверсі житлового будинку за будівельною адресою: [ADDRESS], в строк до 4-го кварталу 2007 року, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити таку роботу в строк до 10.04.2008 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з копій платіжних доручень, позивачем було сплачено 100 % вартості робіт у розмірі 1626500,00 грн., проте у визначений строк ДНВП «Будінвест» свої зобов'язання не виконав. 01.10.2008 року ДНВП «Будінвест» та відповідачем було укладено договір № 1/10-08, за умовами якого відповідач прийняв функції «Замовника (Забудовника)» житлового будинку та Блоку соціально - побутового призначення з підземним паркінгом по [ADDRESS]. Крім того, 20.04.2012 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до умов якої відповідач набув прав та обов'язків сторони «Забудовник» та прияв зобов'язання перед позивачем завершити будівництво вищезазначеного об'єкта, ввести його в експлуатацію та виконати усі інші зобов'язання, що були обумовлені договором, перед позивачем. Довідкою від 22.04.2014 р. №Б/1, відповідач підтвердив, що позивачем було повністю виконано зобов'язання по сплаті повної вартості майнових прав відповідно до договору. Встановлено, що на день розгляду справи, в порушення взятих на себе зобов'язань, відповідачем не здійснено добудову житлового будинку з підземним паркінгом та Блоком СПП за будівельною адресою: [ADDRESS], в м. Києві та не введено в експлуатацію. З письмових пояснень відповідача вбачається, що на даний час у відповідача відсутня можливість здійснити добудову житлового будинку з підземним паркінгом та Блоком СПП, через затримки у оформленні договору оренди земельної ділянки по [ADDRESS] з ДНВП «Центр Будінвест» на відповідача. З правовідносин, які склалися між сторонами, можливо зробити висновок, що такі правовідносини регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність». Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів. Згідно до ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь - яке майно, а також майнові права. За положеннями п. 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 р., прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Відповідно до положень ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Пунктом 4.3. договору визначено, що до отримання інвестором (позивачем) права власності на об'єкт інвестування, відповідно до чинного законодавства України, інвестору належить право на об'єкт незавершеного будівництва. Договором № 15/ТМ інвестування будівництва нежилого приміщення - творчої майстерні, у житловому будинку за будівельною адресою: [ADDRESS] від 05.01.2006 р. закріплено майнове право позивача на об'єкт інвестування, яке ніким не заперечується і не оспорюється. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що між сторонами відсутній спір стосовно невизнання за позивачем права на майно, яке є об'єктом інвестування, а тому з позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed