Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

07.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання в розмірі 1800 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 -х років. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року мати позивача померла. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.05.2017 року його батька [PERSON] позбавлено відносно нього батьківських прав та стягнуто на його користь аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно і до повноліття. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради позивачу надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.06.2017 року призначено його піклувальником бабусю [PERSON] З 01.09.2018 року позивач є студентом першого курсу денної форми навчання Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова. Термін навчання по 30.06.2022 року. Навчання є основним заняттям позивача, він не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання одяг, харчування, підручники тощо. Позивач знаходиться на утриманні бабусі, яка не в змозі самостійно утримувати його, оскільки є пенсіонером та її доходів не вистачає на покриття вищезазначених витрат. Відповідач в добровільному порядку допомогу не надає. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити. Позивач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив слухати справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також представник відповідача надав до суду відзив, у якому зазначив, що вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне: стверджуючи про неможливість бабусі утримувати позивача, позивачем не надано жодних доказів фінансового стану піклувальника, позивачем не зазначено інформації щодо наявності фінансової допомоги від держави та розміри її отримання, також позивачем не надано доказів, що він ніде не працює. Крім того, позивач не обґрунтував визначений ним розмір аліментів у сумі 1800 грн. Позивач стверджує, що відповідач в добровільному поряду відмовився допомагати, але дане твердження є безпідставним, необґрунтованим та недоведеним, враховуючи відсутність жодного доказу про такі звернення з боку позивача на адресу відповідача та безпосередньо факт відмови. Також просив врахувати той факт, що відповідач не працює. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON], [INFO], є батько [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про зміну імені від 05.10.2016 року батько позивача [PERSON] змінив прізвище на "[PERSON]". 20.10.2016 року померла мати позивача [PERSON]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] та стягнуто аліменти на його користь у розмірі 500 грн. щомісячно і до повноліття. Рішеннями виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.06.2018 року позивачу надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлено піклування над дитиною [PERSON] та призначено [PERSON] піклувальником над ним. Відповідно до довідки № 790 від 04.09.2018 року, яка видана Національним університетом кораблебудування ім. Адмірала Макарова [PERSON] є студентом І курсу денного відділення факультету ФЕМ, закінчує навчання 30.06.2022 року. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі з'явлення позову одним із батьків, суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти. Згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу, якою передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, яка продовжує навчання. Обов'язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до вимог статей 199-201 Сімейного Кодексу України і норми статті 185 Сімейного Кодексу України до таких правовідносини не застосовуються. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Таким чином глава 16 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які є непрацездатними або продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Так, згідно довідки про доходи що відповідач [PERSON] працював на посаді водія у Комунальному закладі "Територіальний центр соціального обслуговування м. Южноукраїнська" з 01.06.2017 року, звільнений 13.08.2018 року. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому ним розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять його потреби як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батька, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу. Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, він може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує на теперішній час навчання, і у зв'язку з цим її потребує, відповідно до ст. 199 СК України з останнього необхідно стягнути аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, на період навчання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у Державному вищому навчальному закладі Національного університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова до 30.06.2022 р., але не більш ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial