Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Знам`янський МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просить зняти арешт з належного йому нерухомого майна, шляхом скасування обтяження під реєстраційним номером 10891214 від 01.03.2011 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запису про обтяження під №23946051 в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вимоги обґрунтовано тим, що на праві власності йому належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3522285400:02:000:5013. В травні 2019 року, дізнався, що на його майно накладено арешт. З отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації, актуальної інформації зі спеціального розділу про реєстрацію обтяжень, запису №23946051 вбачається, що дане обтяження у вигляді арешту нерухомого майна зареєстровано 01.03.2011 за №10891214, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВДВС Знам`янського МРУЮ від 01.03.2011. Однак, всупереч зазначеної інформації, в самому Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості про обтяження щодо нерухомого майна [PERSON] , відсутні. З`ясовано, що згідно з інформацією спец розділу виконавчих проваджень. 20.08.2014 року ВДВС Знам`янського МРУЮ відкрито виконавче провадження №44472487 на підставі виконавчого листа №6-1197/1/10 від 10.12.2010 виданого Дніпровським районним судом м. Київ, про стягнення боргу з [PERSON] на користь АТ «Дельта банк». 19.02.2015 виконавче провадження закрито, а виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» Наразі виконавче провадження знищено. Зазначає, що про існування боргу перед АТ «Дельта банк», йому нічого невідомо. Отже вважає, що накладення арешту, є безпідставним, що у свою чергу змусило його звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позові. Представник відповідача -Акціонерного товариства «Дельта Банк», у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Крім того, надав відзив на позов, в якому не визнавши позовні вимоги позивача зазначив, що зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №002-21503-100409 від 10.04.2009, який укладено з ПАТ «Дельта Банк» не виконано, наразі заборгованість позивача перед банком складає 4471,04 грн.. в підтвердження чого надав розрахунок заборгованості. Отже, підстави для задоволення позову до повної сплати боргу, відсутні (а.с.67). Представник третьої особи - Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вирішення питання про задоволення позовних вимог позивача, поклав на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3522285400:02:000:5013, площею 1,5 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії КР номер 100964, виданим 08.11.2007 Знам`янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області. З інформації про державну реєстрацію іншого речового права, вбачається, що зазначена земельна ділянка на підставі договору оренди укладеного 07.05.2019 між [PERSON] та ФГ «Матвєєв», перебуває в оренді останнього. Строк дії договору до 07.05.2019 з правом пролонгації. З інформації про державну реєстрацію обтяжень, вбачається, що вказану земельну ділянку під номером запису про обтяження 23946051, 01.03.2011, накладено арешт. Обтяжувачем зазначено ВДВС Знам`янського МРУЮ. Підставою обтяження, постанову ВДВС Знам`янського МРУЮ про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2011 (а.с.9-10). З листа Знам`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 22.03.2019 року №5198 адресованого [PERSON] , вбачається, що на примусовому виконанні у відділі, перебувало виконавче провадження по виконавчому листу №6-1197/1 від 10.12.2010, виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» в сумі 3997,46 грн. Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП №24788689 від 01.03.2011, накладено арешт на майно боржника. 18.10.2011 зазначене виконавче провадження закрито (п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ направлено до іншого відділу ДВС за належністю. 20.08.2014 повторно відкрито виконавче провадження по виконавчому листу №6-1197/1 від 10.12.2010 виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» в сумі 3997,46 грн. за №44472487. 19.02.2015, зазначене виконавче провадження завершено на підставі п.1 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувану. Зазначено, що зняти арешт з майна та вилучити запис про обтяження, відділ не має можливості. Оскільки відомості про повну сплату боргу. Виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, відсутні (а.с.13). Надати копії документів, на підставі яких накладено арешт на майно, у відділі відсутні, у зв`язку зі знищенням за закінченням терміну зберігання (а.с.13). Згідно з інформаційною довідкою Знам`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 06.09.2019 за №19581, згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №24788687 зареєстровано в спецрозділі по Другому відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області (ВП №29833221) (а.с.56). Згідно з інформацією ВП -спец розділ від 06.09.2019, виконавче провадження №24788689 за виконавчим листом від 10.12.2010 №6-1197/1, виданим Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 39997,46 грн., закінчено згідно з п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», та направлено до іншого відділу на належністю (а.с.57-58). 27.12.2019 за вих. № 2549/11349/-34/03-1, Управлінням ДВС ГТУЮ у Волинській області, на запит суду надано інформацію, про те, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження та згідно повідомлення Другого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області перебувало виконавче провадження №29833221 з виконання виконавчого листа №6-1191/1, виданого 10.12.2010 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу, яке 28.07.2014 закінчено на підставі п.10. ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з направлення виконавчого провадження для подальшого виконання до Знам`янського МРВ ДВС ГТУЮ за місце проживання боржника (с. Петрове Знам`янського району Кіровоградської області). Крім того з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, отримано інформацію про виконавчий документ надійшов до Знам`янського ВДДВС ГТУЮ, де перебував на виконанні. Виконавче провадження закрито. Як завершене у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, що зазначене. Надати копії матеріалів виконавчого провадження та витягу з книги/реєстру вихідної кореспонденції, у тому числі архівної та дати направлення вихідного документа та адресата, немає можливості, оскільки виконавче провадження у зв`язку з закінченням строку зберігання, знищено. В підтвердження чого надано акт знищення від 21.02.2018, з додатком в якому перелічено знищені виконавчі провадження) (а.с.127-131). 20.01.12.2020 за вих. № 242/13603-5/03-1 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Львів), надано суду інформацію аналогічну а.с. 127-131. Отже, оскільки встановити наявність або відсутність виконавчих проваджень стосовно [PERSON] не вдалося, так, як на численні запити суду надано інформацію про знищення виконавчих проваджень та враховуючи відзив на позов АТ «Дельта банк», з якого вбачається, що заборгованість на користь банку не сплачено, однак належних доказів перебування виконавчого провадження стосовно [PERSON] на виконанні на даний час не надано, інформація про те чи існують наразі підстави для зняття арешту, в матеріалах справи відсутня. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зазначене кореспондується зі ст. 321 ЦК України. За нормою ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Враховуючи положення ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснення викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як роз`яснено в пунктах 1,5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим, боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. За статтею 447 цього Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. З позовної заяви вбачається, що позивач має намір розпорядитися належним йому майном (продовжити термін оренди земельної ділянки), проте через наявність арешту позбавлений можливості реалізувати своє законне право. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. При цьому, останній просить зняти арешт з земельної ділянки, що належить йому на праві власності, однак, доказів належності йому земельної ділянки, а саме державного акту, останнім не надано. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зазначена земельна ділянка перебуває в оренді з 07.05.2009, арешт на майно позивача накладено 01.03.2011, отже, наявність зареєстрованого обтяження на земельну ділянку, протягом тривалого часу жодним чином не обмежувала власника в користуванні в повному обсязі належним йому майном. Докази того, що накладений арешт в майбутньому обмежить право [PERSON] , як власника земельної ділянки, також не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed