Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

До Золотоніськогоміськрайонного суду Черкаської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Золотоніська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення межі. Свою заяву мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], яке розміщене на земельній ділянці, площа якої відповідно до технічної документації повинна становити 600 кв.м., а довжина 37 м. Належний відповідачці будинок розташований за адресою: [ADDRESS], який розміщений на земельній ділянці, площа якої відповідно до технічної документації повинна становити 600 кв.м., а довжина становити 30 м. Дані земельні ділянки є суміжними, проте [PERSON] з відповідачкою не можуть самостійно та за спільною згодою визначити межі земельних ділянок у зв»язку з чим між ними виникають конфлікти. Позивачка неодноразово зверталася з усними та письмовими заявами до Золотоніської міської ради з проханням сприяти у визначенні меж земельних ділянок, проте даний спір не був вирішений органом місцевого самоврядування, що змусило [PERSON] звернутися до суду. У зв»язку з обставинами, встановленими рішеннями різних судових інстанцій та постійними зверненнями позивачки до органів місцевого самоврядування, межовий спір почав поступово вирішуватися. Рішенням Золотоніської міської ради від 22.08.2012 року було внесено зміни до рішення сесії міської ради від 08.07.2012 року та надано [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації, що посвідчуватиме право на земельну ділянку площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями з метою безоплатної передачі у власність, яка розташована по [ADDRESS]. Рішенням Золотоніської міської ради від 27.09.2012 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою по [ADDRESS]. З метою забезпечення своєчасного проведення необхідних землевпорядних робіт [PERSON] звернулася в приватне підприємство «Землемір», яким було розроблено план меж земельної ділянки згідно акту визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, встановлення та передачу межових знаків. Проте, коли представники даної ліцензованої землевпорядної організації разом з представниками Золотоніської міської ради вийшли на місцевість з метою встановити в натурі та винести на місцевість межі земельної ділянки позивачки згідно розробленою документацією, [PERSON] почала вчиняти перешкоди та не допустила вказаних осіб до проведення цих робіт, оскільки всупереч рішенням міської ради продовжує безпідставно вважати спірну земельну ділянку своєю та незаконно нею користуватися. Тому, до суду звернулася [PERSON], з даними позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задоволити позов в повному обсязі - відновити межі земельної ділянки, належної [PERSON], що розташована за адресою: [ADDRESS], усунути перешкоди у здійсненні нею права користування даною земельної ділянкою та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати та витрати на правову допомогу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог , просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки , на думку представника відповідачки, даний спір не підвідомчий суду , будь-які спори щодо меж земельних ділянок вирішуються органом місцевого самоврядування. Представник Золотоніської міської ради в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність та прийняти рішення згідно закону. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними доказами в справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору дарування від 27.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського міського нотаріального округу [PERSON] , [PERSON] на праві приватної власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] - належить [PERSON]. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є суміжними землекористувачами. Рішенням Золотоніської міської ради від 27.09.2012 року за № 21-29/VІ надано дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на користування земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в оренду на 49 років з правом викупу, за рахунок земель житлової та громадської забудови Золотоніської міської ради. Рішенням Золотоніської міської ради від 22.08.2012 року за № 20-68/VІ було внесено зміни до рішення сесії Золотоніської міської ради від 08.07.2008 року № 29-27/V «Про внесення змін в рішення Золотоніської міської ради від 16.12.2003 року № 38-23-24 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та видачу державних актів на право власності на землю громадянам міста Золотоноша» та викладено п. 2 рішення в такій редакції: Дати дозвіл [PERSON] на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,0600 га для будваництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з метою безоплатної передачі у власність, яка розташована по [ADDRESS]. Виходячи з вищевикладеного, вбачається , що на даний час, як [PERSON] так і [PERSON] ще не оформили право власності на належні їм земельні ділянки, тобто не отримали правовстановлюючі документи. Статтею 158 ЗК України передбачено, що органи місцевого самоврядування вирішують спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок , що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства. У разі незгоди власників землі та землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування - спір вирішується судом. Дана позиція закріплена також в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ - згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок , що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників , які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Отже, діючим законодавством передбачено, що виключно в судовому порядку розглядаються справи за позовами лише щодо земель, які перебувають у приватній власності. Як вбачається із матеріалів справи сторони по справі не мають належним чином оформленого ні права власності , ні права користування на спірні земельні ділянки, а тому спір належить розглядати органу місцевого самоврядування. Позивач у позові посилається на той факт, що органом місцевого самоврядування вже вирішений спір, встановлені межі, але відповідач чинить перепони у встановленні межових знаків, не пускає представників органу місцевого самоврядування та ліцензійної організації, що виготовляла відповідні документи на земельну ділянку для відновлення межових знаків. Суд не може погодитися з такими твердженнями представника позивача, оскільки в матеріалах справи а.с. 16 знаходиться акт визначення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі , встановлення та передачі межових знаків , з якого вбачається, що 04.03.2013 року представники ПП «Землемір» прибули для встановлення межових знаків на місцевості за заявою [PERSON], але [PERSON] на земельну ділянку для виконання робіт не допустила. Як вбачається з зазначеного акту при даній події не була присутня посадова особа відповідної комісії міської ради та заявник [PERSON], що є недопустимим при встановленні межових знаків та суперечить процедурі встановлення та відновлення меж земельних ділянок . Процедура встановлення та відновлення меж земельних ділянок регламентується ст. 55 Закону України "Про землеустрій", а також Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затв. наказом Держкомзему від 18.05.2010 N 376, та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затв. наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 N 43. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Також, у вищезазначеному акті відсутні підписи свідків, які б могли ствердити той факт, що відповідачка чинить перешкоди у відновленні межових знаків в натурі. Згідно вимог ст. 10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позивач не довів суду того факту, що відповідачка [PERSON] чинить перешкоди в відновленні межових знаків, не надав суду жодного належного доказу в підтвердження даного факту. Крім того, суд вважає, що такий спір, як чинення перешкод у відновленні межових знаків також повинен розглядатися відповідною комісією органу місцевого самоврядування і вже вразі непогодження сторін із рішення органу місцевого самоврядування - спір вирішується судом . Позивач не надав суду жодного доказу в підтвердження того факту, що позивачка зверталася до органу місцевого самоврядування з заявою про вирішення спору щодо чинення відповідачкою [PERSON] перешкод у відновленні межових знаків.

Outcome: dismissed