Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

26.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання свідоцтва про право власності на житло таким, що належить [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В обґрунтуванні заявлених вимог посилається на те, що йому, [PERSON], його матері [PERSON], бабі [PERSON] та дядькові [PERSON], на підставі рішення бюро приватизації Криворізької дирекції залізничних перевезень було видано Свідоцтво про право власності на житло на трикімнатну квартиру [ADDRESS]. У зазначеному свідоцтві допущена помилка в написанні його ім'я, а саме вказано «[PERSON]», тоді як в паспорті та свідоцтві про народження «[PERSON]». На даний час ПАТ «КЗРК» проводить відселення мешканців, житло яких попадає в санітарно-захисну зону ш.Гвардійська, внаслідок чого їх будинок підлягає зносу. В ході збору документів необхідних для отримання відшкодування, у зв'язку з заходами по відселенню, на вказані розбіжності в правовстановлюючому документі звернула увагу адміністрація ПАТ «КЗРК», тому просить встановити факт йому належності Свідоцтва про право на житло від 30.07.2001 року на квартиру [ADDRESS]. Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення, в яких зазначає, що Свідоцтво про право власності на житло, яке видано 30.07.2001 року Бюро приватизації Криворізької дирекції залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця» згідно з розпорядженням, а тому ПАТ «КЗРК» не є вищевказаним підприємством чи його правонаступником або органом, який уповноважений приймати рішення щодо внесення виправлень до свідоцтва, а тому заява задоволенню не підлягає та просять розгляд справи проводити у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.07.2001 року бюро приватизації Криворізької дирекції залізничних перевезень видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру по [ADDRESS], - на ім»я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а згідно паспорта громадянина України, згідно свідоцтва про народження імя заявника вказано як «[PERSON]» (а.с.11, 8). Згідно копії відповіді ПАТ "Кривбасзалізрудком" від 22.06.2017 [PERSON] відмовлено у виплаті грошової компенсації за знесення вищевказаної квартири через розбіжності в написанні імені в поданих документах, а.с.10. Згідно до ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу,усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органам державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ст.258 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Зі змісту даних вимог закону випливає, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. Дані правові позиції підтверджуються листом Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012. Як вбачається з матеріалів справи заявник не звертався до органу приватизації щодо можливості внесення виправлення в свідоцтво про право власності, що обовязковою умовою для звернення до суду, а також ним не залучено всіх зацікавлених осіб, зокрема: державних органів, якими видавалось свідоцтво і здійснювалась його реєстрація, інших співвласників, яким належить нерухоме майно. З викладеного вбачається про відсутність правових підстав для задоволення заяву. Згідно до ч.7 ст. 235 ЦПК України судові витрати слід залишити за заявником. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 10, 11, 60, 212-218, 256, 259 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed