overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У лютому 2016 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальної справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просив суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 07 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 1273. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 14 квітня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 грудня 2015 року має заборгованість в сумі 29205,48 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 квітня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 14 квітня 2011 року (а.8), довідки про умови кредитування (а.с.9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 грудня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 29205,48 грн. в тому числі: 9690,08 грн. заборгованість за кредитом; 17648,47 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1366,93 грн. штраф\~ (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 17 квітня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість в сумі 12488,63 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 квітня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 17 квітня 2013 року (а.7, 8), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 30 листопада 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12488,63 грн. в тому числі: 5866,68 грн. заборгованість за кредитом; 4651,06 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 570,89 грн. штраф\~ (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 18 липня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 31 жовтня 2015 року має заборгованість в сумі 15509,11 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 липня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 18 липня 2012 року (а.с.9), довідки про умови кредитування (а.с.10-11), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.12-35), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.40). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 31 жовтня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 15509,11 грн. в тому числі: 1958,96 грн. заборгованість за кредитом; 9585,43 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 714,72 грн. штраф\~ (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 23 грудня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 10 січня 2016 року має заборгованість в сумі 13253,91 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 грудня 2013 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 23 грудня 2013 року (а.с.8), довідки про умови кредитування (а.с.9-10), витягом з умов і правил надання банківських послуг (а.с.11-34), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.39). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-7) станом на 10 січня 2016 року сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 13253,91 грн. в тому числі: 4668,78 грн. заборгованість за кредитом; 6227,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1250,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 607,33 грн. штраф\~ (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 17.10.2003 року відділом РАЦС Лозівського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом №358. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], 11 березня 2004 народження. Шлюбні відносини між ними припинені біля року тому. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність взаєморозуміння, втрата взаємного почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що сім'ю з відповідачем зберегти неможливо. Спору стосовно сумісно нажитого майна в них немає. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з відповідачем, питання щодо утримання дитини вирішено в добровільному порядку. Просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засіданн не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 17.10.2003 року відділом РАЦС Лозівського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом №358. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.9) У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини у січні 2015 року, з цього ж часу спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. На підставі вищевикладеного, ст. 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що є власником будинку [ADDRESS]. В квартирі також зареєстровані, як такі, що проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідачі по справі. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що відповідачі в будинку не проживають та не користується нею, оскільки понад три роки проживають за межами України, а тому просить визнати відповідачів, такими що втратили право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладеній у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачі надіслали до суду нотаріально засвідчені заяви, в яких просили зняти їх із місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] Свідки [PERSON] та [PERSON], які являються сусідами позивача, в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] в будинку понад три роки проживає сама, оскільки донька [PERSON] разом із своїми дітьми, після смерті батька, виїхала за межі України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18.10.1988 року. /а.с. 9,10 / Відповідачі, будучи зареєстрованими у вищезазначеному будинку фактично не проживають у ньому без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009р. № 2 визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, у відповідності до яких, член сім'ї власника житла, який понад один рік відсутній у житлі втрачає право на користування ним, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, та оскільки визнання позову відповідачами є безумовним, що підтверджено ними у направлених до суду нотаріально засвідчених заяв, не суперечить закону, не порушує права інших осіб, а також відповідає матеріалам справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою до відповідача, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхньої неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У зв"язку з тим, що відповідач ніякої участі в утриманні дитини не приймає, позивачка в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача. Сторони в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач позовні вимоги визнав. З урахування визнання позовних вимог відповідачем суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 07 березня 2015 року виконавчим органом Новгородської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, актовий запис № 12. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та дітей від шлюбу у сторін не має. Судом також з`ясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивачка має намір залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У лютому 2016 року позивач пред'явила дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2013 року. Станом на цей час шлюбні відносини з відповідачем було припинено, спільне життя з відповідачем не склалося і вони перестали вести спільне господарство. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.09.2013 року виконкомом Суходольської міської ради м. Краснодону Луганської області актовий запис № 65. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісник Луганщини». Причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 вересня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 65. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - "[PERSON]", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 27.09.2013 року виконкомом Суходільської міської ради м. Краснодону Луганській області (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до ст. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити та шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У лютому 2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.04.2007р., відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 6300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.01.2016р. має заборгованість - 18129,05 грн., яка складається з наступного: 5659,70 грн. - заборгованість за кредитом; 11267,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). 851,38 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком Банку. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 18129,05 грн. та судові витрати.. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved