Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Адвокат Чепурка\~Радислав Станіславович\~в інтересах\~іноземного підприємства\~«Агро-Вільд\~Україна» (далі-позивач) звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 11 червня 2013 року. Приводом та підставою звернення до суду з позовом стала відмова, а також наявне зволікання відповідачем в укладенні додаткової угоди\~до договору\~оренди землі\~від 11\~червня 2013\~року,\~укладеного між\~ [PERSON] та ІП «Агро-Вільд Україна» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0258 загальною площею 4,0980 га, яка розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, на строк до 24 лютого 2020 року. Відповідно до\~ч.ч.1-3\~ст.33\~Закону України\~«Про оренду\~землі» по\~закінченню строку,\~на який\~було укладено\~договір оренди\~землі,\~орендар,\~який належно\~виконував обов`язки\~за умовами\~договору,\~має переважне\~право перед\~іншими особами\~на укладення\~договору оренди\~землі на\~новий строк\~(поновлення\~договору оренди\~землі).Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Так, листом-повідомленням від 08 листопада 2019 року ІП «Агро-Вільд Україна» повідомило [PERSON] про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, додавши до листа-повідомлення проект додаткової угоди. У відповідь на зазначений лист-повідомлення, 26 грудня 2019 року від [PERSON] надійшов лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, яким вона відмовляється від пропозиції ІП «Агро-Вільд Україна» щодо пролонгації договору оренди землі від 11.06.2013р., не вказавши причину відмови, а тому орендар продовжив користування зазначеною земельною ділянкою. На час подання позову до суду з моменту закінчення строку договору 24 лютого 2020 року до 27 березня 2020 року, тобто у строк більше ніж один місяць після закінчення строку договору, лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди до ІП «Агро-Вільд Україна» не надходив, а тому такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Щодо прав та обов?язків орендодавця, то він має право заперечити стосовно поновлення згідно з ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», а таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту ч.6 зазначеної статті. Така правова позиція підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10.09.2018р. у справі №920/739/17. Ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору). У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися з вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Відповідно до\~ч.8\~ст.33\~Закону України\~«Про оренду\~землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Згідно вимог\~ч.11\~ст.33\~Закону України\~«Про оренду\~землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Відповідно до\~вимог ст.16\~ЦК України\~та в\~силу припису ч.8\~ст.33\~Закону України\~«Про оренду\~землі» №161-XIV про обов?язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, належним способом захисту порушеного права ІП «Агро-Вільд Україна» та поновлення договору оренди землі від 11 червня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ІП «Агро-Вільд Україна» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0258 загальною площею 4,0980 га, яка розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, є позов про визнання укладеною додаткової угоди в запропонованій редакції. Так як строк оренди, передбачений договором оренди землі від 11 червня 2013 року закінчився 24 лютого 2020 року, а ІП «Агро-Вільд Україна» продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення від [PERSON] про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на умовах, які передбачені договором. Відповідно до додаткової угоди №1 про поновлення договору оренди землі від 11 червня 2013 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0258 загальною площею 4,0980 га, розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, складає 179959,98 грн., закінчення строку дії договору оренди землі від 11 червня 2013 року встановлюється до 24 лютого 2027 року, при цьому орендна плата передбачена в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та на час направлення додаткових угод відповідачу складала 14396,80 грн. Дані умови є кращими ніж передбачені умовами договору оренди землі від 11 червня 2013 року. За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 11 червня 2013 року між іноземним підприємством «Агро-Вільд Україна» та [PERSON] щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0258 загальною площею 4,0980 га, що розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Ухвалою суду від 22 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 12 червня 2020 року відповідачем на позовну заяву було подано відзив, в якому вона проти позовних вимог заперечує та вважає, що в їх задоволенні слід відмовити. 10 липня 2020 року представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій він наполягає на своїй позиції, викладеній у позовній заяві. У судове засідання представник позивача адвокат Зелений Д.А., який діє в інтересах іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», не з`явився. При цьому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. При цьому її представник адвокат Євич С.П. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Ч.3\~ст.211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного наступного висновку. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.55\~Конституції України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Обставини справи та письмові докази. Судом установлено, що [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №042925, є власником земельної ділянки площею 4,10 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області (а.с.23), що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.20-21). 11.06.2013р. [PERSON] уклала з іноземним підприємством «Агро-Вільд Україна» договір оренди землі, терміном на шість років з моменту його державної реєстрації, з урахуванням ротації культур (а.с.13-16). Термін дії договору оренди землі від 11.06.2013р. з у рахуванням моменту реєстрації закінчився 24.02.2020р., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.11-12). 08 листопада 2019 року іноземне підприємство «Агро-Вільд Україна» звернулося до [PERSON] з пропозицією поновити договір оренди землі від 11 червня 2013 року шляхом укладення додаткової угоди №1, що підтверджується копією листа-повідомленням №503 (а.с.24-25). На підтвердження факту отримання [PERSON] вказаного листа-повідомленння позивач надав копію рекомендованого поштового повідомлення про вручення відправлень та копію трекінгу укрпошти (а.с.27-28). У позовній заяві позивач вказав, що приводом та підставою звернення до суду з позовом стала відмова, а також наявне зволікання [PERSON] в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 11 червня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ІП «Агро-Вільд Україна» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7120984000:02:001:0258 загальною площею 4,0980 га, яка розташована на території Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, на строк до 24 лютого 2020 року. [PERSON] не погоджуючись з позовними вимогами подала на позовну заяву відзив, в якому заперечує проти твердження позивача щодо відмови та зволікання нею в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі від 11 червня 2013 року (а.с.45-46). В обгрунтування вказала, що внаслідок зволікання позивача з реєстрацією Договору, термін його дії фактично з 6 років збільшився до 7 років, в результаті чого ІП «Агро-Вільд Україна» на один сільськогосподарський рік довше використовував належну мені земельну ділянку, оскільки, згідно п.8 Договору перебіг терміну дії розпочався з моменту його державної реєстрації. Виходячи з цього Договір діяв до 24 лютого 2020 року. За таких умов, вбачаючи, що ІП «Агро-Вільд Україна» недобросовісно користується своїми правами, вона як орендар, 26 грудня 2020 року надіслала на його адресу рекомендований з описом вкладення (а.с.55) лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі (а.с.48). Беручи до уваги вимоги ст.33 Закону України «Про оренду землі», виражаючи свою волю, відповідач повідомила позивача про те, що вона не бажає продовжувати з ним договір оренди землі, та висловила своє заперечення щодо поновлення договору оренди землі на новий строк. У своєму листі вона також наголошувала, що у випадку, якщо в майбутньому ІП «Агро- Вільд Україна» вирішить скористатися своїм переважним правом та ініціюватиме процедуру поновлення укладеного між ними Договору (у контексті ст.33 Закону України «Про оренду землі»), даний лист слід вважати її відмовою від такої пропозиції. Також, [PERSON] було подано оголошення в місцевій газеті «Жашківщина» від 27.12.2019р. №106-107 (10975) аналогічного змісту (а.с.49). У своїй позовній заяві позивач зазначає, що повідомляв відповідача про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі, додавши проекти додаткової угоди. Проте, доказів надсилання листа саме такого змісту та з таким вкладенням не надав, тобто опис вкладення відсутній. Крім того, такого листа [PERSON] не отримувала, а тому її лист заперечення від 26 грудня 2020 року не містить жодної інформації про те, що вона отримувала від ІП «Агро-Вільд Україна» пропозиції про намір скористатися переважним правом. Ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). У відповідності до п.8 договору оренди землі від 11.06.2013р. та ч.2 ст.33 Закону України «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У зв?язку з викладеним вище, укладений між [PERSON] та ІП «Агро-Вільд Україна» договір оренди землі припинився 24 лютого 2020 року у зв`язку із закінченням строку його дії (п.п.1. п.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі»), без подальшої пролонгації Договору. Відповідно до закону №161-XIV укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладення договору оренди. При цьому необхідно враховувати положення ст.ст.6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору. Проте, позивач нехтуючи основоположними приписами законодавства, хоче змусити відповідача в судовому порядку поновити з ним договір на новий термін. Разом з тим недобросовісно використовуючи надані йому права, як орендареві землі. Відтак, не бажаючи в подальшому мати оренді відносини з ІП «Агро-Вільд Україна», [PERSON] 24 лютого 2020 року звернулася до державного реєстратора у сфері реєстрації речових прав із заявою про припинення речового права - оренди належної їй земельної ділянки, про що отримала витяг з ДРРП (індексний номер:202600198) (а.с.50). Бажаючи обробляти свою земельну ділянку самостійно, [PERSON] уклала з сільськогосподарським підприємством ПСП «Аскольд-Агро» договір про надання послуг у сільському господарстві від 25.02.2020 року строком дії до 31.12.2020р., згідно якого, їй було надано послуги на земельній ділянці площею 4,0980 га (кадастровий номер: 7120984000:02:001:0258) з внесення мінеральних добрив та закриття вологи (Акт наданих послуг №1 від 01.03.2020 року) (а.с.51-54). Даний факт спростовує твердження позивача про те, що він продовжив користуватися зазначеною земельною ділянкою після закінчення договору оренди землі 24 лютого 2020 року. Позивач не погоджуючись з позицією відповідача [PERSON] подав відповідь на її відзив на позовну заяву, в якому вказав наступне (а.с.60-63). Відповідач вказує на порушення умов договору з боку орендаря - несвоєчасна реєстрація договору. Однак - умови договору не містять обов`язку саме орендаря здійснити реєстрацію договору. Крім того, сам орендодавець, як сторона договору не мала перешкод звернутися до реєстратора з метою реєстрації цього договору. Крім того, орендодавець не заявляла з цього приводу будь-яких заяв та претензій. Згідно наведеної статті 33 ЗУ «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Позивач звертає увагу на наступні обставини. Орендодавець не надає до суду акту приймання-передання стосовно повернення ділянки з оренди. Також орендодавець не надає до суду листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору після закінчення строку договору та будь-яких претензій щодо використання орендарем ділянки та вимог її повернення. Крім того, Верховний Суд у Постанові від 17 червня 2020 року по справі № 693/449/17 вказав наступний правовий висновок у аналогічному спорі. Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі. Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та одинадцятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України. Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов?язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Обгрунтування і висновки. Статтею\~93, ч.4 ст.124\~\~ЗК України\~встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкового платного володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Ч.1\~ст.6 Закону України «Про оренду землі»\~передбачено, що орендарі набувають\~\~права\~\~оренди\~\~земельної\~\~ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 12 ЦК України установлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст.638\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~є укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних умов договору. Так, ч.ч.1-5\~ст.33 Закону\~України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення\~договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі\~недосягнення домовленості\~щодо орендної\~плати та\~інших істотних\~умов договору\~переважне право\~орендаря на\~укладення договору\~оренди землі\~припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Згідно вимог ч.1 ст.777 ЦК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», орендар має переважне право на поновлення договору перед іншими\~особами, тобто, лише у випадку, коли земельна ділянка після закінчення попереднього договору знову передається в оренду. В даній\~ситуації [PERSON] ні\~з ким\~не укладала\~договори оренди\~землі,\~а самостійно\~розпочала обробіток\~земельної ділянки,\~уклавши при\~цьому з\~сільськогосподарським підприємством\~ПСП «Аскольд-Агро»\~договір про\~надання послуг\~у сільському\~господарстві від\~25.02.2020\~року строком\~дії до\~31.12.2020р.,\~згідно якого,\~їй було\~надано лише\~послуги на\~земельній ділянці\~площею 4,0980\~га (кадастровий\~номер:\~7120984000:02:001:0258)\~з внесення\~мінеральних добрив\~та закриття\~вологи (Акт\~наданих послуг\~№1\~від 01.03.2020\~року)\~(а.с.51-54) і будь-яких доказів наявності договорів оренди землі, укладених з іншими особами, позивачем суду не надано. Позивач 08\~листопада 2019\~рокунаправив відповідачу листа про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, додавши до нього проекту додаткової угоди. Проте, доказів надсилання листа саме такого змісту та з таким вкладенням не надав, тобто опис вкладення у матеріалах справи відсутній. Крім того, [PERSON] стверджує, що такого листа не отримувала, а тому її лист заперечення від 26 грудня 2020 року не містить жодної інформації про те, що вона отримувала від ІП «Агро-Вільд Україна» пропозиції про намір скористатися переважним правом. За таких обставин наявна у матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення не є\~належним доказом\~направлення відповідачу\~листа-повідомлення\~про поновлення\~строків дії\~договору з\~проектом додаткової\~угоди, оскільки із змісту повідомлення про вручення неможливо встановити, які саме документи були направлені позивачем. Твердження позивача про те, що він після закінчення строку дії договору оренди землі продовжив користуватись\~земельною ділянкою\~не відповідає\~дійсності, адже, як зазначалось вище, саме відповідач\~навесні 2020\~року розпочала\~обробляти свою\~земельну ділянку,\~уклавши при\~цьому з\~сільськогосподарським підприємством\~ПСП «Аскольд-Агро»\~договір про\~надання послуг\~у сільському\~господарстві від\~25.02.2020\~року строком\~дії до\~31.12.2020р.,\~згідно якого,\~їй було\~надано послуги\~з внесення\~мінеральних добрив\~та закриття\~вологи на\~її земельній\~ділянці. Натомість, позивач не надав жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що він продовжив використання земельної ділянки після закінчення договору оренди землі. Позивач у позові вказує на відсутність від відповідача протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди землі листа-заперечення у поновленні договору. З даним твердженням суд не погоджується, оскільки таке повідомлення відповідач направила на адресу позивача в межах визначеного частиною шостою статті 33 статті 33 Закону України «Про оренду землі» строку, а саме 23.12.2019р. і 26.12.2019р. позивач отримав вказаний лист. У даному листі [PERSON] повідомляє про заперечення у поновленні договору оренди землі від 11.06.2013р. і наголошує, що у випадку, коли в майбутньому ІП «Агро-Вільд Україна» вирішить скористатися своїм переважним правом та ініціюватиме процедуру поновлення укладеного договору у контексті ст.33 Закону україни «Про оренду землі», даний лист слід вважати її відмовою від такої пропозиції. Разом з тим, відповідач повідомила, про проведення своєчасного збору урожаю та після припинення дії договору звільнення її земельної ділянки. Отже, відсутність договору\~оренди землі\~з іншою\~особою свідчить про те, що і переважне право позивача на поновлення договору оренди землі взагалі не може\~бути порушене: позивач не продовжив\~користуватись земельною\~ділянкою після закінчення строку дії договору і отримав від\~відповідача у\~місячний термін до закінчення строку дії договору (26.12.2019р.) лист-повідомлення\~про заперечення\~у поновленні\~договору оренди\~землі, тобто, в будь-якому випадку, додаткова угода не може вважатись укладеною, а договір оренди землі - поновленим. Така позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018р. (справа №594/376/17-ц), від 10.09.2018р. (справа №920/739/17), від 18.04.2019р. (справа №625/166/18), від 05.06.2019р. (справа №709/433/17), від 03.07.2019р. (справа №394/124/18-ц) та багатьох інших. Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до норм частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не\~може грунтуватися\~на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, позивач належними допустимими і достовірними доказами у справі не довів\~обставину наявності\~у нього\~переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, факту порушення його переважного права на поновлення договору оренди землі, а також необхідних, згідно із статтею 33 Закону України «Про оренду землі», умов і обставин, за яких додаткова угода є укладеною, а договір оренди землі - поновленим. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши та оцінивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на відсутність підстав для визнання додаткової угоди укладеною та поновлення договору оренди земельної ділянки, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed