Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У травні 2015 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що йому на праві власності належить квартира в будинку [ADDRESS] та в якій зареєстрована його дружина [PERSON]. Посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, позивач просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений ним позов та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення у пресі, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить 4/15 частини житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується даними копії свідоцтва про право на спадщину за законом. Сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2009 року та від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою з 05.12.2012 року, а їх син з 08.09.2011 року, що вбачається з довідки КП ЖЕК № 6 від 10.07.2015 року № 1503. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з 2013 року. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, тому вимоги позовної заяви про визнання її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved