Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що 26.03.2008 року між ним, [PERSON] , та відповідачем був укладений кредитний договір № 796601/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит у розмірі 45720,00 доларів США для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] . В той же день між ними був укладений договір іпотеки, відповідно до якого вказана квартира стала забезпеченням за цим кредитним договором. Позивач [PERSON] зазначив, що у зв`язку з неналежним виконанням ним зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість. 27.03.2014 року за заявою відповідача приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис № 1122 про звернення стягнення на предмет іпотеки у сумі 768392,82 грн. 05.08.2014 року за заявою відповідача на виконання виконавчого напису Індустріальним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження № 44269274. 18.11.2015 року вказане виконавче провадження було завершено відповідно до п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Позивач [PERSON] зазначив, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться запис № 6815067 від 28.08.2014 року про арешт його нерухомого майна, який внесено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 44269274, від 05.08.2014 року. Позивач вказав, що 08.01.2019 року відповідач продав (відступив) свої права вимоги за кредитним договором № 796601/ФЛ Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк». В той же день відбулося відступлення прав вимоги за іпотечним договором. 15.01.2019 року позивач [PERSON] , котра є його, [PERSON] , дружиною, уклала договір № 789/11-18-К купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором з ТОВ «ФК «Фінмарк» та придбала права вимоги за кредитним договором № 796601/ФЛ від 26.03.2008 року, укладений між ним, [PERSON] , та відповідачем. 15.01.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вніс запис до державного реєстру іпотек про припинення іпотеки та припинення обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] . В той же день вони, позивачі, дізналися про наявність арешту на все майно [PERSON] , накладеного постановою державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. 26.03.2019 року він, [PERSON] , звернувся з клопотанням про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження до Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, однак 27.03.2019 року він отримав відповідь № 6352 про те, що виконавче провадження № 44269274, в межах котрого був накладений арешт, знищено у зв`язку із закінченням строків зберігання. [PERSON] зазначив, що оскільки відповідач, в інтересах якого був накладений арешт, на даний час не має жодних претензій до нього, то і відсутні підстави для арешту вказаного майна. У зв`язку з викладеним, позивачі просили суд зняти арешт з усього майна [PERSON] , що накладений в рамках виконавчого провадження № 44269274 постановою державного виконавця Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 05.08.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 56). Представник третьої особи Індустріального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 55). Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження ВП № 44269274 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 1122 від 27.03.2014 року про звернення стягнення на нерухоме майно на суму 768392,82 грн., а саме квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , на користь ПАТ КБ «Надра». Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа О.В. від 05.08.2014 року в межах виконавчого провадження № 44269274 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] (а.с. 40). 18.11.2015 року вказане виконавче провадження було завершено відповідно до п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Арешт, накладений постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ванжа О.В. від 05.08.2014 року знятий не був (а.с. 42). 08.01.2019 року відповідач продав (відступив) свої права вимоги за кредитним договором № 796601/ФЛ Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» відповідно до договору № 796601/ФЛ (а.с. 26-31). Відповідно до договору № 789/11-18-К від 15.01.2019 року ТОВ «ФК «Фінмарк» відступило права вимоги за кредитним договором № 796601/ФЛ, укладеним 26.03.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра», [PERSON] (а.с. 32-35). Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме : закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого провадження стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно із статтею 48 цього Закону. Згідно з п. 9 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" ( 3319-17 ) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених чим Законом. Згідно з частиною 2 статті 50 цього Закону у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), якій його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За статтею 447 цього Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України х розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. З огляду на зазначене, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] обраний невірний спосіб захисту їх порушеного права. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог позивачів. [PERSON] має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права зі скаргою, яка розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Outcome: dismissed