Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати за нею з 02.03.2016 року право власності на вклад в розмірі 149 500 гривень, набуте на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) № 02/03 від 02.03.2016 за Договором банківського рахунку № 173770 від 04.02.2011, укладеним між ТОВ «ЕЛДІ» та публічним акціонерним товариством «СЕБ Банк» (публічним акціонерним товариством «ФІДОБАНК») з набуттям статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В обгрунтування позову зазначено, що 02.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Елді» та [PERSON] було укладено у письмовій формі договір про відступлення права вимоги (цесії) № 02/03 від 02.03.2016 р. Відповідно до п.1.1. договору цесії в рахунок погашення заборгованості цедента перед цесіонарієм цедент передає цесіонарію право вимоги на грошові кошти у розмірі 149500 грн. за Договором банківського рахунку № 173770 від 04.02.2011 р., укладеного між цедентом та Публічним акціонерним товариством «СЕБ Банк» (публічне акціонерне товариство «Фідобанк»). Відповідно до п.1.2 договору цесії цесіонарій набув право вимагати від Банку сплати суми боргу в розмірі 149500 грн. Відповідно до п.1.3 Договору цесії з моменту укладення даного договору цесії цесіонарій набув статусу вкладника у значенні цього терміна, що визначений у п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VІ від 23.02.2012 р. Відповідно до п.1.4 договору цесії право вимоги та право власності на суму боргу перейшло від цедента до цесіонарія з моменту укладення даного договору сторонами, тобто з 02.03.2016 року. 18.04.2016 року керівником відповідача позивачу було вручено письмове повідомлення про розірвання договору № 18/04 від 18.04.2016 р., в якому вказав на те, що ТОВ «Елді» було прийнято рішення про розірвання договору про відступлення права вимоги (цесії) № 02/03 від 02.03.2016 р. Крім цього, 03.06.2016 р. позивачем було отримано від відповідача повідомлення б/н від 03.06.2016 р. про те, що 02.06.2016 р. було укладено договір дарування б/н від 02.06.2016 року, відповідно до якого відповідач безоплатно передав обдарованому у власність грошові кошти за договором банківського рахунку, укладеним між відповідачем і ПАТ «СебБанк» (ПАТ «Фідобанк», у загальному розмірі 698 942,92 грн.). Враховуючи викладене, вважає, що дії відповідача суперечать актам цивільного законодавства та порушують права позивача у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. Судом до участі у справі у якості третьої особи залучено публічне акціонерне товариство «Фідобанк». В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛДІ» до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Надав суду клопотання, у якому просив справу розглядати у його відсутність за наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 136). Представник третьої особи публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у його задоволенні. Свої пояснення виклав у письмових запереченнях (а.с. 153-159). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, а також представника третьої особи ПАТ «Фідобанк», вивчивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини Відповідно до договору № 02/03 від 02.03.2016 р. про відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що між ТОВ «Елді» в рахунок погашення заборгованості цедента перед цесіонарієм, цедент передав цесіонарію [PERSON] право вимоги на грошові кошти у розмірі 149500,00 грн. за договором банківського рахунку №173770 від 04.02.2011 р. укладеним між цедентом та ПАТ «СЕБ БАНК» (ПАТ «Фідобанк».) (а.с. 125-127). Згідно повідомлення № 18/04 від 18.04.2016 р. на ім'я позивача, вбачається, письмове повідомлення ТОВ «Елді» про розірвання договору про відступлення права вимоги (а.с. 128). 03.06.2016 року директор ТОВ «Елді» письмово повідомив позивача про укладання договору дарування б/н від 01.06.2016 р. та безоплатну передачу [PERSON]. у власність грошові кошти за договором банківського рахунку (а.с. 129). Відповідно до договору дарування від 01.07.2016 року без нотаріального посвідчення, вбачається укладання договору між ТОВ «Елді» та [PERSON]., предметом договору є грошові кошти за договором банківського рахунку № 173770 від 04.02.2011 р. (а.с. 130-131). Так, предметом договору банківського рахунку № 173770 від 04.02.2011 року укладеного між «СЕББанк» та ТОВ «Елді», є поточний (мультівалютний) рахунок. Рахунок відкривається банком клієнту для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору (а.с. 132-135). Статтею 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" передбачено, що Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Центральний депозитарій цінних паперів має право провадити окремі банківські операції на підставі ліцензії на здійснення окремих банківських операцій, що видається у встановленому Національним банком України порядку. Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. На підставі рішення Національного банку України від 20.05.2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 р. № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «Фідобанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позовних вимог щодо визнання договору 18/04 від 18.04.2016 року недійсним, суду не заявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1089, 1090, 1091, 1092 ЦК України визначено, що за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Платіжне доручення платника приймається банком до виконання за умови, що сума платіжного доручення не перевищує суми грошових коштів на рахунку платника, якщо інше не встановлено договором між платником і банком. Банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перераховувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. У разі невиконання або неналежного виконання платіжного доручення клієнта банк несе відповідальність відповідно до цього кодексу та закону. Відповідно до п. 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Згідно з п. 8.4 статті 8 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Згідно п.22.9 ст. 22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунку платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Представником третьої особи ПАТ «ФідоБанк» надано суду виписку по особовому рахунку ТОВ «Елді» за період з 15.02.2016 р. по 20.05.2016 р., згідно якої вбачається, що відповідачем здійснено відступлення права вимоги, однак грошові кошти на рахунку ТОВ «Елді» відсутні (а.с. 171-233). Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Уклавши з відповідачем договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, позивач отримав право грошової вимоги до банку за договором банківського рахунку, а не право власності, а тому зазначений договір не може бути підставою до визнання права власності за позивачем на зазначену суму. На підтвердження обґрунтованості своїх вимог позивач посилається на письмове повідомлення відповідача про те, що він відмовляється від договору цесії, а тому позивач вважає, що цим порушено його право власності на зазначену суму банківського рахунку і підлягає захисту саме у такий спосіб. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. Суд також не приймає до уваги положення п. 4 договору цесії, яким передбачено, що з моменту підписання цього договору до позивача переходить право власності на суму боргу в розмірі, визначену у п. 2 цього договору, оскільки за договором банківського рахунку передані вкладником кошти стають власністю банку, а у банку з цього моменту виникає обов'язок повернути суму вкладу та нараховані проценти.

Outcome: dismissed