Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що в провадженні Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровської області, перебувало виконавче провадження за виконавчим листом від 04.02.2013 року №2/413/397, виданим Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з мене 7106.67 грн. В рамках вказаного провадження, державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2014 року. На той момент часу я не мав заробітку, а також у мене не було майна на яке можна було б звернути стягнення. У зв`язку із такими його життєвими обставинами, 23.04.2014 року державним виконавцем було завершено виконавче провадження та було прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Даний факт підтверджується змістом Витягу «ВИ - спецрозділ» від 22.01.2019 року, наданого йому виконавцем на моє звернення. Також йому було повідомлено, що в провадженні Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровської області, немає відкритого виконавчого провадження за виконавчим листом від 04.02.2013 року №2/413/397, виданим Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. про стягнення з мене 7106.67 грн. Відповідно до змісту Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від №58001832 від 02.01.2019 року, встановлено, що на належний йому на праві приватної власності автомобіль «ВАЗ 21093», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ; накладено обтяження у виді арешту рухомого майна. Підставою обтяження вказано: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 41465034, 13.01.2014 року Жовтневий відділ ДВС Криворізького МУЮ. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд зняти арешт з рухомого майна, а саме з рухомого майна автомобілю №ВАЗ 21093», реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , накладений у відповідності до постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження 41465034 від 13.01.2014 року, яка винесена Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, що є підставою для вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстраційний номер обтяження 14118140, вищевказаного автомобіля. Ухвалою від 11.02.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 14.03.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Ухвалою від 19.08.2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Корсака О.Ю. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу та відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у Жовтневому відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження ВП № 41465034 з виконання виконавчого листа по справі №2/413/397 від 04.02.2013, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 7106,67 грн. на користь ПАТ «Незалежна сервісна компанія». Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сокол Г.Л. від 13.01.2014 року в межах виконавчого провадження № 41465034 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] 23.04.2014 року вказане виконавче провадження було завершено відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»\~та прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувану. Арешт, накладений постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сокол Г.Л. від 13.01.2014. Відповідно до частини 1\~статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із\~статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого провадження стягувачу - згідно із\~статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно із\~статтею 48 цього Закону. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 1 ст.\~49\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою\~статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені\~статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із\~Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію"\~( 3319-17 ) заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Згідно ч.1\~ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»\~(в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно з частиною 2\~статті 50 цього Закону\~у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), якій його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Оскільки постанова державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої\~статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»\~не має правовим наслідком закінчення виконавчого провадження, а тому підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст.57,58 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи положення ст.59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» і роз`яснення викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як роз`яснено в пунктах 1,5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв`язку із цим, боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. За\~статтею 447 цього Кодексу\~сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього\~Кодексу, порушено їхні права чи свободи.. З огляду на зазначене, суд вважає, що [PERSON] обраний невірний спосіб захисту його порушеного права. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог позивача. [PERSON] має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права зі скаргою, яка розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Outcome: dismissed