Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до [PERSON], про спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що в березні 2015 року на офіційному сайті телерадіокомпанії «САТ» та у ефірі даного каналу розміщено випуск програми «Точка зору», в якій автор програми, журналіст останнього сюжету програми опублікували цілий ряд негативних та недостовірних тверджень про нього. Зокрема, [PERSON] у своєму публічному виступі стверджував, що в.о. Слов'янського міського голови [PERSON] призначає на керівні посади ряд сепаратистів, а також на посаду Будинку культури «Залізничників» м. Слов'янська планує призначити [PERSON] Також, у своєму виступі відповідач зазначив, що він співпрацює з ФСБ Росії. Вважає, вищевказані твердження недостовірними, оскільки позивачем не надано жодних доказів та не підтверджене жодними фактами. У зв'язку із зазначеними протиправними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях та, яку він оцінює у 80000 гривень. Тому, просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати недостовірну інформацію щодо відношення позивача до терористичного руху, наявності свідків та фактів такого відношення, його співпрацю із ФСБ Росії, призначення [PERSON] на посаду завідуючого БК «Залізничників», сприйняття мешканцями неправдивої інформації, використання ним коштів на терористичну діяльність та створення організації для заробітку грошей, а також зобов'язати відповідача публічно вибачитись перед ним та стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 80000 гривень. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтвердив, просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, вказуючи на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд. вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що [INFO] у приміщенні Слов'янської міської ради Донецької області відбулась зустріч Губернатора Донецької області [PERSON] з громадою м. Слов'янська Донецької області. За результатами зустрічі журналістами телерадіокомпанії «САТ» зроблено репортаж для телепередачі «Точка зору» ТРК «САТ», який згодом розміщено у ефірі даного каналу та на сайті відеохостингу «Youtube» за посиланням: [ADDRESS]. Позивач у своєму позові зазначив, що зазначив відеоматеріал містить інформацію, що негативно впливає на його ділову репутацію та посягає на його честь і гідність, зокрема, це стосується публічного виступу громадянина [PERSON], в якому останній стверджував, що позивач [PERSON] має відношення позивача до терористичного руху та співпрацює з ФСБ Росії, використання ним коштів на терористичну діяльність та створення організації для заробітку грошей, а також про те, що наявні свідків та докази наведених обставин. При перегляді відеозапису зазначеної телепрограми встановлено, що під час наведеної зустрічі гр. [PERSON] повідомив про призначення на низку керівних посад у м. Слов'янську Донецької області представників сепаратистів, зокрема, на зайняття посади завідуючого Будинку культури «Залізничників» м. Слов'янська претендував [PERSON], який влітку 2014 року співпрацював із представниками ФСБ Росії та представниками російських засобів масової інформації. Також, під час зазначеного виступу, відповідач звернувся до керівництва міста і області із проханням проведення відповідної перевірки щодо кожної особи, яку планується призначити на керівну посаду у м. Слов'янську. Навести повний текст заяви, зробленої [PERSON] під час виступу на зустрічі громади м. Слов'янська та губернатора Донецької області [PERSON] є неможливим, оскільки звукова доріжка відеозапису його виступу поганої якості, внаслідок чого можливе визначення більшості фраз заяви. Статтею 277 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Суд звертає увагу на ті обставини, що відомості оголошені [PERSON] під час його виступу на зустрічі громади м. Слов'янська із губернатором Донецької області, тобто офіційному заході, та одним з тезисів заяви відповідача є прохання до керівництва області у майбутньому проводити відповідну перевірку щодо кожної особи, яка претендує на зайняття керівної посади в органах місцевого самоврядування м. Слов'янська. У відповідності до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Крім того, відповідачем надано копію заяви ГО «Старт», ГО «Зелена лента», ГО «Безпека і контроль» на адресу Слов'янського міського відділу Служби безпеки України в Донецькій області (копія Голові ДонОДА [PERSON]), в якій відповідач просить провести перевірку на предмет наявності у діях гр. [PERSON] складу кримінального правопорушення, який у період червень-серпень 2014 року виконував обов'язки директора ДОЛ «Славяне», який розташовувався на території м. Євпаторії АР Крим, та який в порушення діючого законодавства України вивозив дітей з окупованого м. Слов'янська представниками так званої ДНР. Саме у наведеній заяві порушуються питання, аналогічні викладеним у виступі [PERSON] під час зустрічі громади м. Слов'янська із губернатором Донецької області. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Відповідно до п. 16 Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року, суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/2003 від 10 квітня 2003 року роз'яснено, що Положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР "поширив такі відомості" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач фактично мав намір виконати свій громадський обов'язок, захистивши інтереси громади міста Слов'янська, що згодом виразилось у зверненні громадської організації, членом якої він є до Слов'янського МВ СБУ України в Донецькій області. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову [PERSON] та вважає за належне відмовити у його задоволенні. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed