Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

22. 03. 2016 року позивач [PERSON], який діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду із позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Новогнідської сільської ради «Про погодження надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогнідської сільської ради» №346-16/ХХIV від 22 вересня 2004 року вирішено погодити надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогнідської сільської ради [PERSON], клопотати перед райдержадміністрацією про виготовлення сертифікатів на земельну частку (пай). Згідно довідки №1674-4/8 від 27. 08. 2002 року Синельниківського районного відділу земельних ресурсів вказано, що в державному акті на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Революціонер», який видано Новогнідською сільською радою та зареєстровано в Синельниківській районній раді народних депутатів 14 липня 1995 року за №18 [PERSON] в списку-додатку до державного акту, які знаходяться в Синельниківському районному відділ земельних ресурсів, значиться за №622. Розмір паю по КСП «Революціонер» становить 7,92 умовних кадастрових гектари, а грошова оцінка сертифікату складає 92334 грн. 00 коп. 02. 04. 2015 року [PERSON] звернувся до Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з письмовою заявою про прийняття рішення про виділення та передачу у власність земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7, 92 га, як колишньому члену КСП «Революціонер». 05. 05. 2015 року Синельниківською районною державною адміністрацією повідомлено [PERSON], що райдержадміністрація не має законних підстав для задоволення його заяви та рекомендованого звернутись до суду. Згідно інформації №99-410-99.4-413/2-16 від 23. 02. 2016 року в. о. начальника Управління Держгеокадастру у Синельниківському районі Дніпропетровської області в державному акті на право колективної власності на землю КСП «Революціонер», виданого Новогнідською сільською радою на підставі рішення №УI/XXII від 15 березня 1995 року та зареєстрованого за №18 від 14 липня 1995 року, [PERSON] в списках-додатку до державного акту, який знаходиться в управлінні Держгеокадастру у Синельниківському районі, значиться за №622. Сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] не отримував, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП «Революціонер» Синельниківського району Дніпропетровської області. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся. Згідно листа Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 23. 02. 2016 року надано інформацію про те, що протоколом №5 загальних зборів членів КСП «Революціонер» від 19. 06. 2000 року є рішення про реорганізацію КСП «Революціонер» в ТОВ «Фенікс», який є правонаступником вказаного КСП. Просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) в КСП «Революціонер» Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, розміром 7,92 умовних кадастрових гектарів. Представник позивача [PERSON] [PERSON] до початку проведення судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні, яке передувало даному, позивач [PERSON] пояснив суду, що з 1984 року працював у КСП «Революціонер» на посаді тракториста, у 1995 році його звільнено із займаної посади за власним бажанням. В зв'язку із неможливістю забрати трудову книжку від роботодавця, придбав нову. Тільки у 2002 року [PERSON] дізнався, що перебуває за №622 у списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Революціонер». У 2004 році рішенням Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області [PERSON] погоджено дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогнідської сільської ради, але за відсутності грошових коштів, [PERSON] не вчинив всіх необхідних дій для отримання необхідних документів та як наслідок, виділу земельної частки (паю). До початку проведення судового засідання представник відповідача Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Бондарь Ю. В. надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки [PERSON] пропустив строк позовної давності щодо захисту своїх порушених прав. До початку проведення судового засідання від голови Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Буханіст В. О. надано заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника. У судовому засіданні, яке відбулося 16. 05. 2016 року представник третьої особи Твердохліб Г. Г. пояснила, що на даний час на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області відсутні вільні землі із фонду яких можливо здійснити виділ позивачу земельної частки (паю). Таким чином, суд, дослідивши надані сторонами письмові докази встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що 14 липня 1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Революціонер», розташованому у с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фенікс» (а. с. 10), видано Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER], розміром 5349, 4 гектарів землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання, відповідно до рішення Новогнідської сільської Ради народних депутатів від 15. 12. 1995 року. Згідно довідки Архівного відділу Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, наданої суду 12. 05. 2016 року, встановлено, що в протоколах засідання правління КСП «Революціонер» за 1995 рік відомості про прийняття в члени КСП «Революціонер» [PERSON] не відображені. Разом з тим повідомлено, що рішенням засідання правління КСП «Революціонер» від 01. 11. 1995 року, протокол №4, рекомендовано загальним зборам звільнити з членів КСП за прогули [PERSON] - водія з 08 серпня 1995 року (а. с. 30-37). Наявність даної обставини свідчить про те, що [PERSON] дійсно перебував у трудових відносинах із КСП «Революціонер» на день отримання останнім Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] 14 липня 1995 року. Пункт 2 Указу Президента України №720/95 від 08. 08. 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачає, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта. Для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з вимогами Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям " від 08. 08. 1995 року, необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом КСП на час отримання акта про право колективної власності на землю; щоб була внесена до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю; щоб КСП отримало акт про право колективної власності на землю. Отже, право громадян як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю з обов'язковим додатком списком громадян, які є членами сільськогосподарського підприємства. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві й була його членом. Так, Додаток 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], виданого КСП «Революціонер», містить Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, в переліку якого за №622 зазначено [PERSON]. Окрім того, в довідці, виданій 27. 08. 2002 року Синельниківським районним відділом земельних ресурсів Дніпропетровської області (а. с. 12), відповіддю Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 05. 05. 2015 року (а. с. 6-7) повідомлено, що громадянин [PERSON] в списку-додатку до державного акту, який видано вищезазначеною сільською радою та зареєстровано в Синельниківській районній раді народних депутатів від 14. 07. 1995 року за №18, значиться за №622. Викладені обставини свідчить про те, що вперше позивач [PERSON] дізналася про своє порушене право 27. 08. 2002 року, однак звернувся до суду за його захистом 22. 03. 2016 року, тобто більше як 13 років потому, що підтверджено також позивачем в судовому засіданні. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, про що також зазначено й у постанові Верховного Суду України від 04. 02. 2015 року №6-239цс/14. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи те, що позивач [PERSON] та його представник [PERSON] під час розгляду справи не навели поважних причин пропуску строку позовної давності [PERSON] у строк 13 років з моменту виникнення права на позов, тому суд вбачає наявність підстав для відмови у задоволенні позову про визнання права на земельну частку (пай) у зв'язку пропуском строку звернення позивача до суду за захистом порушених прав. На підставі викладеного, Постанови Верховного Суду України від 04. 02. 2015 року у справі №6-239цс/14, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. ст. 256, 261, 267 ЦК України, п. 2 Указу Президента України №720/95 від 08. 08. 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»,

Outcome: dismissed