Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У грудні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 28.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» правонаступник якого є ПАТ «Сведбанк», та [PERSON] уклали Кредитний договір № 0711/0508/45-019, з подальшим внесення змін та доповнень, на підставі якого банк зобов`язується надати кредит у сумі 52000,00 дол. США, а позичальник [PERSON] зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу на підставі якого до ФК «Вектор Плюс» разом з правами вимоги перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу, відповідно до якого разом з правами вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи» переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Таким чином, внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора та ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 28.05.2008 № 0711/0508/45-019, позичальником згідно якого є [PERSON] . В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, що випливають з основного договору, 28.05.2008\~року ВАТ\~«Сведбанк» та [PERSON] уклали Договір\~Поруки № 0711/0508/45-019-Р-1,\~відповідно до умов Договору поруки [PERSON] , як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, що випливають з Основного договору, 28.05.2008 року ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали Договір Поруки № 0711/0508/45-019-Р-2, відповідно до умов якого [PERSON] , як поручитель поручається за виконання [PERSON] обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов Договору поруки, позичальник [PERSON] та поручителі [PERSON] та [PERSON] відповідають перед Позивачем за порушення обов`язків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредит у сумі 52000,00 дол. США, але [PERSON] неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом н 05.12.2016 р., має прострочену заборгованість за кредитом - 48949,51 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 1267730,73 грн., по відсотках - 273645 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 708699,65 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 29646,46 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Заболотна Р.В. в судове засідання не з`явились. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи без її участі, а також просила застосувати строки позовної давності, у зв`язку з тим, що останній платіж був здійснений у листопаді 2013 року, в той час як до суду позивач звернувся із позовом у грудні 2016 року. Також не погоджуючись із позовом, адвокатом Заболотною Р.В. було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2012 року по справі № 2-3910/11 задоволено позов ПАТ «Сведбанк» в особі Запорізького відділення АТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28.05.2008 р. в розмірі 551173,49 грн., а також витрати по сплаті судового в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя, справа № 334/9184/13-ц від 31 жовтня 2013 року було задоволено заяву ПАТ «Омега Банк», який був правонаступником ПАТ «Сведбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-3910/2011, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 11.02.2013р., по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Запорізького відділення АТ «Сведбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28.05.2008 р., до 31.10.2014 р. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0711/0508/45- 019 від 28.05.2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] в розмірі 827604,97 грн. станом на 10.11.2013 року, з яких: заборгованість за кредитом - 48 949 доларів США 51 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 391 253,43 грн.; заборгованість по відсотках - 25828 доларів США 41 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 206 446,48 грн.; пені - 229 905,06 грн., було звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] на праві приватної власності, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початкового ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка становила 455664,00 гривні. Таким чином, тіло кредиту в сумі 48949,51 доларів США, вже стягувалось рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2012 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2015 року було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 17.11.2016 року відповідно до ст. 47, 49 Закону України «Про іпотеку» державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ГТУЮ Запорізької області Панасенко К.О. була винесена постанова про передачу ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення боргу, майна - квартири [ADDRESS] . Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 року по справі № 564/2199/15-ц та правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц провадження № 14-154цс18, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому нарахування процентів та неустойки після пред`явлення позову не відповідає вимогам закону. Оскільки ПАТ «Сведбанк» у 2012 році зверталось із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідач вважає, що з 2012 року ані банк, ані його правонаступники не мають нараховувати проценти та неустойку за кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28.05.2008 у зв`язку з чим просять в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» в особі Запорізького відділення №5 ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 0711/0508/45-019 на підставі якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 52000 доларів США на строк по 28 травня 2023 року включно (а.с.6-10). Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.1.3 Кредитного договору позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,90% річних за весь строк фактичного користування кредитом. У п. 3.1.1 Кредитного договору сторони визначили, що починаючи з 10.07.2008 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 620,75 доларів США у чітко встановлений Договором термін 10-го числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. 28 травня 2008 року між ПАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 0711/0508/45-019-Р-1 відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язалась перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику [PERSON] у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28.05.2008 року у сумі 52000 доларів США, строком до 28 травня 2023 року, з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім неладним йому майном та грошовими коштами. (а.с.13 28 травня 2008 року між ПАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки № 0711/0508/45-019-Р-2 відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався перед банком відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику [PERSON] у вигляді кредиту/кредитної лінії згідно з кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28.05.2008 року у сумі 52000 доларів США, строком до 28 травня 2023 року, з процентною ставкою 11,9% річних за їх використання. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання усім неладним йому майном та грошовими коштами. (а.с.14) Договором від 25.03.2009 року про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 0711/0508/45-019 сторони змінили та зазначили: - строк повернення кредиту по 28 травня 2028 року включно; - починаючи з 10.05.2009 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 541,37 доларів США у чітко встановлений Договором термін 10-го числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору (а.с.11). У зв`язку зі зміною строку повернення кредиту, 25.03.2009 року між банком та [PERSON] та [PERSON] були підписані Договори про внесення змін та доповнень № 1 до Договорів поруки № 0711/0508/45-019-Р-1 та № 0711/0508/45-019-Р-2.(а.с.15,16) 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15.(а.с.27-40) Другим пунктом Договору факторингу встановлено, що банк відступив Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками,Ю зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває право вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. (а.с.27-40) 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу відповідно до умов якого Клієнт - ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступив Фактору - ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. (а.с.41-49) Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги по Кредитному договору № 0711/0508/45-019 від 28.05.2008 укладеного між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу боржника та поручителів повідомлення про усунення порушень, оскільки умови кредитного договору [PERSON] не виконуються та станом на 05.12.2016 року заборгованість по сплаті кредиту становить 196907,53 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 5099657,32 грн. (а.с.78). У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись 22 грудня 2016 року до суду із позовом, в якому просять стягнути солідарно з боржника [PERSON] та поручителів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0711/0508/45-019 від 28.05.2008, яка станом на 05.12.2016 року становить 1976430,38 грн. та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1267730,73 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 708699,65 грн. Ухвалою суду від 23 березня 2017 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили рішення по справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним кредитного договору (а.с.111). Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року поновлено провадження по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 11.03.2021 провадження у справі за позовом до поручителя [PERSON] закрито. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 28.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №0711/0508/45-019 відповідно до якого, останній отримав грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 52000,00 доларів США на строк до 28.05.2023 р. Відповідно до п.1.3. кредитного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 50,04 кв.м., що передбачено п. 1.4. кредитного договору. 22.03.2011 р. відповідачу було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору листом № 04/101 від 21.03.2011 р., відповідно до якої строк виконання зобов`язань у повному обсязі настає на тридцятий день з 21.03.2011 року. [PERSON] отримав лист 26.03.2011р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Однак до цього часу прострочена заборгованість відповідачем не сплачена. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 27.09.2011 року відповідач має заборгованість в розмірі 169124,80 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 551173,51 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 48949,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 390 303,81 гривень; заборгованості за відсотками 14857,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ - 118471,43 гривень; заборгованості по пені 5317,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 42398,26 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором №0711/0508/45-019 від 28.05.2008 р. в розмірі 551173,49 грн. (п`ятсот п`ятдесят одна тисяча сто сімдесят три гривні 49 коп.), судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. (сто двадцять гривень)». Таким чином, ПАТ «Сведбанк» змінив умови кредитного договору № 0711/0508/45-019, визначив листом № 04/101 від 21.03.2011 р. на ім`я [PERSON] , що строк виконання зобов`язань у повному обсязі настає на тридцятий день з 21.03.2011 року тобто 21 квітня 2011 року. Крім того, з постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 17.11.2016 року вбачається, що до відділу надійшла заява стягувача щодо придбання предмета іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У відповідності до ст.ст. 47,49 ЗУ «Про іпотеку» та ч.9 ст.61 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Виконавчий документ повернутий стягувачу, який може бути пред`явлений повторно для виконання. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено судом, строк повернення кредитних коштів був змінений з 28 травня 2028 року на 21 квітня 2011 року відповідно до повідомлення про зміну умов кредитного договору № 04/101 від 21.03.2011 р. на ім`я [PERSON] , в якому зазначено, що строк виконання зобов`язань у повному обсязі настає на тридцятий день з 21.03.2011 року, що встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2012 року. За положеннями статей\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої ст.\~1048\~та частини першої ст.\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 року по справі № 564/2199/15-ц та правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц провадження № 14-154цс18, в якому зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тому нарахування процентів та неустойки після пред`явлення позову не відповідає вимогам закону. Досліджуючи надані сторонами докази в обґрунтування позову та заперечень на нього, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 14.02.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитом 48949,51 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 390303,81 гривень; заборгованість за відсотками 14857,96 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ - 118 471,43 гривень; заборгованість ості по пені 5317,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 42398,26 гривень. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З урахуванням встановлених обставин справи та вищезазначених правових позицій, позикодавець відповідно до\~ст.1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, тобто до 21 квітня 2011 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. З урахуванням викладеного, вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту і процентів, які нараховані за період після 21.04.2011 року, задоволенню не підлягають. Проценти, нараховані до 21.04.2011 року, стягненню не підлягають з урахуванням заяви представника відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до\~ст.256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК України), а позовна давність до вимог про стягнення неустойки один рік (п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України). Частиною 1\~ст.261\~ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252,\~255 ЦК України. Відповідно до ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У постанові від 28 березня 2018 року у цивільній справі ЄУН 444/9519/12 провадження №14-10цс18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки договір\~встановлює окремі\~зобов`язання,\~які деталізують\~обов`язок\~відповідача повернути\~борг частинами\~та передбачають\~самостійну відповідальність\~за невиконання\~цього обов`язку,\~то незалежно\~від визначення\~у договорі\~строку кредитування\~право позивача\~вважається порушеним\~з моменту\~порушення відповідачем\~терміну внесення\~чергового платежу.\~А відтак,\~перебіг позовної\~давності стосовно\~кожного щомісячного\~платежу починається\~після невиконання\~чи неналежного\~виконання (зокрема,\~прострочення виконання)\~відповідачем обов`язку\~з внесення\~чергового платежу\~й обчислюється\~окремо щодо\~кожного простроченого\~платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України\~кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі\~статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що останній платіж [PERSON] щодо погашення кредиту здійснив 31 жовтня 2013 року, в той час як позивач звернувся до суду з даним позовом 22 грудня 2016 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності для звернення із позовом до суду про стягнення процентів, нарахованих до 21.04.2011 року. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що була чинною станом на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Аналіз зазначеної вище норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Пред`явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до ч. 2\~ст.\~1050\~ЦК України та умов кредитного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Таким чином, банк повинен був протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є день, встановлений кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, тобто до 21.10.2011 року, пред`явити вимоги до поручителя [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку про припинення поруки [PERSON] з підстав спливу строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином, аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення заборгованості солідарно з боржника [PERSON] і поручителя [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed