Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

29 грудня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків у розмірі 42014,87 грн. (сорок дві тисячі чотирнадцять гривень 87 копійок), що складаються з матеріальної шкоди у розмірі 41 514,87 грн. та витрати на послуги евакуатора у розмірі 500,00 грн., а також судові витрати, що складаються витрат по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн. та витрат на проведення оцінки завданого збитку у розмірі 1566,70 грн. Позивач посилається на те, що відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення № 522/3957/18, провадження № 3/522/6700/18, судом було встановлено, що 06.04.2018\~ р. о 22 год.\~ 00 хв. в м. Одесі [PERSON] в м. Одесі, по вул. Генуезька, 24\~ керуючи автомобілем Мерседес-Бенз\~ д/н [NUMBER] ,\~\~не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з Хонда-Акорд\~\~д/н [NUMBER] . При ДТП обидва т/з отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою суду [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Власником пошкодженого в результаті ДТП автомобіля марки Хонда-Акорд\~д/н [NUMBER] є позивач. 18 травня 2018 року оцінювачем [PERSON] було проведено незалежну оцінку завданих збитків в результаті вищезазначеного ДТП, відповідно до якої розмір матеріального збитку завданого відповідачем позивачу складає 41\~514,87 грн. Окрім того, для перевезення вищезгаданого транспортного засобу до СТО задля приведення його у стан придатний до експлуатації, 16.05.2018 року позивачем було отримано послуги евакуатора на загальну суму у розмірі 500 грн. З огляду на зазначене вище, оскільки, вказані суми збитку не відшкодовані позивачу, відповідач зобов`язаний відшкодувати матеріальні збитки, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Провадження у справі відкрито 18 січня 2019 року та встановлено загальний порядок розгляду справи. 02 квітня 2019 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Биковим Д.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що вважає заявлений позов безпідставним, необгрунтованим та таким, що не може бути задоволений судом виходячи з того, що вимога позивача про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача, оскільки відповідач є учасником бойових дій, згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 05.05.2015 року. А тому, посилаючись на положення п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що в ході розгляду справи Позивач повинен пред`являти свої вимоги до МТСБУ, а тому вважав, що позовні вимоги про стягнення саме з [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП задоволенню не підлягають. 09 квітня 2019 року до суду представником позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подана заява про збільшення розміру позовних вимог, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Проте, позивачем та представником позивача не було сплачено судовий збір за подання заяви. 09 квітня 2019 року до суду представником позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] також подана заява про забезпечення позову. 21 червня 2019 року ухвалою суду заяву представника [PERSON] про забезпечення позову задоволено повністю та накладено арешт на легковий автомобіль Мерседес-Бенз д/н [NUMBER] , що належить [PERSON] . 14 серпня 2019 року представником позивача подано додаткові пояснення, в яких вказано, що пошкоджений автомобіль Хонда-Акорд\~д/н [NUMBER] знаходився на території України на правах митного режиму «транзит». З огляду на вказане, у позивача відсутня можливість отримати відшкодування завданої матеріальної шкоди відповідачем саме органами МТСБУ через фактичну неможливість зберегти автомобіль в стані, який був після ДТП. Також зауважили, що позивач дізнався про статус відповідача як «учасника бойових дій» лише зі змісту його відзиву так з моменту вчинення ДТП до початку судового розгляду відповідач уникав від контактів та відмовлявся відшкодовувати завдану шкоду. Проте, така обставина щодо неможливості отримати відшкодування органом МТСБУ не може бути підставою для позбавлення позивача права на відшкодування завданої йому шкоди. Отже, єдиним правильним способом відновлення порушеного права позивача є стягнення з відповідача розміру завданої матеріальної шкоди у судовому порядку, а тому просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 14 серпня 2019 року згідно протоколу судового засідання було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. 03 вересня 2020 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 04 листопада 2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про слухання справи без його участі. В позові просив відмовити в повному обсязі. В судове засідання 04 листопада 2020 року учасники справи не з`явились. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 06.04.2018\~ року о 22 год.\~ 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем Мерседес-Бенз\~ д/н [NUMBER] ,\~\~ в м. Одесі по вул. Генуезька, 24\~ не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з Хонда-Акорд\~\~ д/н [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2018 р. у справі про адміністративне правопорушення № 522/6700/18 [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Статтею 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, вина водія [PERSON] у вчинні ДТП не підлягає доказуванню в силу\~ст. 82 ЦПК України, оскільки визнана учасниками справи. Позивачем до позовної заяви додано довідку від 17.05.2018 року, з якої вбачається, що на автомобілі Хонда Акорд С520ВК проводився ремонт автомобіля після ДТП, яке мало місце 06.04.2018 року та були виконанні такі роботи: ремонт бочка гідро посилювача, ремонт ходової частини автомобіля. Автомобіль був доставлений на СТО за адресою м. Одеса, вул. Тираспольське шосе, 16 на евакуаторі 16.05.2018 року. Закінчення ремонту 17.05.2018 року (а.с. 18). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера виданої ФОП [PERSON] від 17.05.2018 року на суму 1000 грн. прийнято від [PERSON] огляд на підставі «ремонт авто Хонда Акорд С520ВК» (а.с. 17). Отже, із наданих документів слідує, що в період з 16.05.2018 року по 17.05.2018 року позивачем за допомогою послуг евакуатора було здійснено доставку транспортного засобу на СТО, де і було проведено ремонт вказаного автомобіля, тобто менш ніж за добу. В той же час, з 16.05.2018 року по 19.05.2018 року позивачем було замовлено оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 254/05-18, на дослідження поставлено питання: яка вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, що оцінюється, марки HONDA ACCORD, реєстраційний номер С520ВК? Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля марки HONDA ACCORD, реєстраційний номер С520ВК? Яка ринкова вартість автомобіля марки HONDA ACCORD, реєстраційний номер [NUMBER] ? 19 травня 2018 року оцінювачем [PERSON] (ТОВ «Клевер Експерт» (сертифікат оціночної діяльності № 60/18 від 23.01.2018 року)) було проведено незалежну оцінку завданих збитків в результаті вищезазначеного ДТП та завершено складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 254/05-18, відповідно до якого розмір матеріального збитку завданого позивачу складає 41\~514,87 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 87 копійок (а.с. 19-27). Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений\~законодавчо, та регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування\~цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 2.1. п.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми нього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «HONDA ACCORD», реєстраційний номер - [NUMBER] , сталась 06.04.2018 року, а автомобіль доставлено до станції технічного обслуговування лише 16.05.2018 року, про що свідчить копія товарного чеку від 16 травня 2018 року (а.с. 16). Причин здійснення ремонту більш ніж як через місяць, а не одразу після аварії та неможливість звернення в цей проміжок часу до відповідача для відшкодування вартості пошкодженого автомобіля, позивач у своїй заяві не зазначає. Як вабачається з матеріалів справи, позивач звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про відшкодування завданих збитків. 17 липня 2019 року відповіддю заступника Генерального директора МТСБУ Білошицької Л. позивача повідомлено про те, що 04.07.2019 представником МТСБУ за довіреністю була направлена телеграма [PERSON] власнику ТЗ HONDA ACCORD з номерним знаком [NUMBER] з запрошенням на проведення огляду пошкодженого вищевказаного ТЗ. Огляд повинен був відбутися 09.07.2019 о 17-00, але в зазначений час власник пошкодженого ТЗ не з`явився, пошкоджений автомобіль до огляду не надався. Посилаючись на пп. 37 1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просили позивача надати вищевказаний ТЗ на огляд представнику МТСБУ для встановлення розміру заподіяної шкоди. В іншому випадку МТСБУ буде вимушене відмовити в проведенні регламентної виплати (а.с. 92-93). Проте, позивач, вважаючи, що йому вже відмовлено МТСБУ у відшкодуванні завданої шкоди, проігнорувавши прохання МТСБУ про надання транспортного засобу на огляд представнику МТСБУ для встановлення розміру заподіяної шкоди, не надав його та не повідомив про причини неможливості його надання. Водночас, суд звертає увагу, що автомобіль HONDA ACCORD з номерним знаком [NUMBER] зареєстрований в Придністров`ї (MD) на [PERSON] ( [PERSON] ), про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію (а.с. 31). Також, згідно довіреності від 14.11.2017 року, [PERSON] уповноважила [PERSON] керувати належним їй автомобілем HONDA ACCORD, 1991 року випуску, з номерним знаком [NUMBER] . Довіреність видана строком на 3 роки, з правом виїзду за кордон (а.с. 42). При цьому, позивач ні у позові, ні у додаткових поясненнях не вказує де наразі перебуває його транспортний засіб, де автомобіль перебував після ДТП та після накладення на нього стягнення за порушення митного режиму «транзит», коли саме позивач в`їхав на територію України на своєму транспортному засобі та коли він повинен був виїхати за межі України, що свідчило б про дійсні причини неможливості надання автомобіля для огляду. Крім того, позивач надає копії рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року, яким йому було відмовлено у задоволенні адміністративного позову про скасування постанови, якою його було визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України і яке постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 року було залишено без змін (а.с. 94-110). Таким чином, позивач не скористався наданим йому правом та не вчинив належних дій для надання транспортного засобу для огляду з метою правильного визначення розміру заподіяної шкоди та проведення йому відповідної виплати. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. зазначено, що «при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб». Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) у порядку, визначеному цим Законом. Так, згідно копії посвідчення управління персоналу штабу військової частини [NUMBER] серії [NUMBER] виданого 05 травня 2015 року [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, тобто відповідач наразі та на момент вчинення ДТП дійсно був та є учасником бойових дій (а.с. 64). Слід зазначити, що відповідно до роз`яснень п. 16 Постанови № 4, «Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі у організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі». Згідно п. 9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. «Страхова сума - це грошова сума, у межах якої овик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов ру страхування». Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Під завданою майновою шкодою позивач вважає фактично понесені ним витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу та витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП до місця здійснення ремонту, а також витрати пов`язані з проведенням оцінки завданої шкоди транспортному засобу. Розрахунок розміру відшкодування позивачем проводився на підставі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 254/05-18, відповідно до якого вартість збитку складає 41\~514,87 гривень. Звіт містить ремонтну калькуляцію №254/05-18 від 19.05.2018 року та акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) від 16.05.2018 року (а.с. 29, 33). Однак, як випливає із наданих суду матеріалів, насправді позивачем сплачено за ремонт його пошкодженого автомобіля 1000 грн. В порядку п.4 постанови Пленума Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідач зазначає, що виходячи з п. 13.1 ст. 13 Закону України ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України. Відтак, суд встановивши, що [PERSON] дійсно є учасником бойових дій, вважає, що Моторне (транспортне) страхове бюро України повинно відшкодовувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є відповідач, як учасник бойових дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд погоджується з твердженням відповідача, щодо необхідності звернення з вимогами до МТСБУ, а не до відповідача та дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з нього суми є не обґрунтованими. Окрім цього, відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed