Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У лютому 2015 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2012 р. внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER] зазнав технічних пошкоджень. Пошкоджений автомобіль був застрахований у позивача на підставі договору добровільного страхування транспортних засобів, відповідно до умов якого позивач сплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 12051,34 грн. Цивільно - правова відповідальність винної особи - відповідача була застрахована в ПАТ «УОСК», з якого, відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 06.03.2014 року, було стягнуто 11036,40 грн. страхового відшкодування в порядку регресу. У зв'язку із тим, що винною особою у зазначеному ДТП було визнано відповідача, позивач, відповідно до ст. 1194 ЦКУ, ЗУ «Про страхування», має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 1014,94 грн. та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 25.07.2012 р. в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «BMW», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 08.08.2012 р. особою, винною в скоєнні адміністративного правопорушення, було визнано відповідача, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом АВ №4953053, умовами якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн., а франшиза становить 1000,00 грн. Відповідно до звіту № 631 від 03.08.2012 р. матеріальний збиток завданий власнику автомобілю «Toyota», державний номер [NUMBER], становить 12036,40 грн. Зазначене ДТП, відповідно до норм чинного законодавства України, була визнана страховим випадком, про що 25.02.2011 р. було складено страховий акт № СТ/12/0425, за яким до виплати підлягає 12051,34 грн. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Платіжним дорученням № 877 від 16.08.2012 р. позивачем було виплачено страхувальнику 12051,34 грн. страхового відшкодування. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. (п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.03.2014 року з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було стягнуто 11058,47 грн. боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 50,14 грн. трьох процентів річних, 1687,07 грн. судового збору. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, даючи юридичну оцінку пояснення та наданим по справі доказам, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, різниця між сумою страхового відшкодування та коштами стягненими за рішенням суду (12051,34 - 11036,40), в розмірі 1014,94 грн. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 979, 993, 1194 ЦК України, Закону України "Про страхування",

Outcome: approved