Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

У лютому 2020 року позивач акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернулось з позовом до суду до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності та відновлення обтяження, третя особа: державний нотаріус Третьої криворізької державної контори Дніпропетровської області Рикова Тетяна Валентинівна (далі - державний нотаріус Рикова Т.В.). Позовна заява мотивована тим, що 23 травня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 762, про надання останньому 181000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,5% річних, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 22 травня 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язання між позивачем та [PERSON] 25 травня 2008 року укладено Договір іпотеки, предметом якої виступає трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н.Л. 29 травня 2008 року була зареєстрована заборона на вказане іпотечне нерухоме майно за № 7282390. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину, яка виступає Предметом іпотеки, прийняв син померлої [PERSON] [PERSON] . 21 серпня 2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Борисенко Сергієм Миколайовичем, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.06.2014 по справі 2-1459/2011, були здійснені реєстраційні дії щодо Предмету іпотеки: реєстрацію припинення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстрацію припинення іпотеки. 21 серпня 2018 року державним нотаріусом Риковою Т.В. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] . Позивач вважає, що у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Борисенко С.М. були відсутні підстави для припинення обтяження за № 7282390, накладеного 29 травня 2008 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н.Л. на вказане іпотечне нерухоме майно на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26.06.2014 по справі № 2-1459/2011. Також, на думку позивача, основне зобов`язання за кредитним договором не виконано, що унеможливлювало припинення обтяження Предмета іпотеки. Вилученням запису про припинення обтяження Предмета іпотеки майновим інтересам позивача завдано шкоду. У зв`язку з наведеним позивач просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. про реєстрацію припинення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на користь АТ «Ощадбанк» від 21.08.2018, індексний номер рішення 42649385 та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна на користь АТ «Ощадбанк» щодо квартири [ADDRESS] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. про реєстрацію припинення іпотеки на користь АТ «Ощадбанк» від 21.08.2018, індексний номер рішення 42637166 та поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запис про іпотеку на користь АТ «Ощадбанк» щодо квартири [ADDRESS] ;визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Риковою Т.В. 21 серпня 2018 року;скасувати рішення державного нотаріуса Рикової Т.В. про реєстрацію права власності від 21.08.2018, номер запису про право власності 27590202 та стягнути з відповідачів понесені судові витрати по справі. 8 квітня 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду\~від 8\~квітня 2020\~року судом\~вжито заходи\~забезпечення позову,\~а саме\~накладено арешт\~на квартиру [ADDRESS] , заборонивши її відчуження. Відповідачем [PERSON] 19 червня 2020 року подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначає, що Договір іпотеки не був оформлений при укладенні Кредитного договору № 762 від 23 травня 2008 року, оскільки спірна квартира перебувала в іпотеці ВАТ «Аваль-Банк». Про оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири ним було надано всі необхідні документи та квартира не перебувала під арештом. Третя особа державний нотаріус Рикова Т.В. 28 травня 2020 року надала до суду письмові пояснення на позовну заяву у яких зазначила, що при посвідченні Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] нотаріусом була здійснена перевірка відповідних державних реєстрів за суб`єктом та об`єктом відчуження. На підтвердження вказаної перевірки у справі нотаріуса залишається Інформація з Державного реєстру речових прав № 135150790 від 21.08.2018 та Інформація № 135150967 від 21.08.2018 про відсутність записів у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження та Державному реєстрі іпотек. 7 липня 2020 року до суду від АТ «Ощадбанк» надійшла відповідь на відзив у якому Банк зазначає, що обтяження ВАТ «Аваль-Банк» щодо спірної квартири були зняті 27.05.2008, а договір іпотеки з АТ «Ощадбанк» та накладення відповідних обтяжень відбулось вже 29.05.2008. Зазначає про те, що [PERSON] не заперечував факту укладення іпотечного договору від 29.05.2008. 21 липня 2020 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов письмовий відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог. На думку представника відповідача, укладення Договору іпотеки від 29.05.2008 без дозволу органів опіки та піклування порушили права неповнолітнього [PERSON] 27 липня 2020 року [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин. 27 липня 2020 року [PERSON] подано письмові заперечення у яких відповідач зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 квітня 2011 року по справі № 2-485/11 було задоволено позовні вимоги АТ «Ощадбанк» та стягнуто з [PERSON] та його поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 762 від 23.05.2008 в сумі 225403,39 грн. Постановою державного виконавця виконавчої служби Жовтневого району Криворізького управління юстиції м. Кривого Рогу у виконавчому провадженні № ВП 27396775 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-485. За вказаних обставин, відповідач вважає припиним Договір іпотеки від 29.05.2008. 21 січня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав зазначених у письмовому відзиві. Представник відповідача [PERSON] адвокат Малий Ю.О. заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що АТ «Ощадбанк» не доведено, що [PERSON] є майновим поручителем за кредитним договором укладеним 23 травня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] . Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, письмового відзиву суду не надавав, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв. Третя особа державний нотаріус Рикова Т.В. просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 23 травня 2008 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 762, про надання останньому 181000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,5% річних, з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 22 травня 2018 року. (т. 1 а.с. 9-12) В забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за Кредитним договором № 762 від 23 травня 2008 року, між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] 25 травня 2008 року укладено Договір іпотеки, предметом якої виступає трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н.Л. в реєстрі за № 3551 та накладено заборону на відчуження квартири до припинення договору іпотеки за № 3552. (т. 1 а.с. 13-15) Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н.Л. 29 травня 2008 року була зареєстрована заборона на вказане іпотечне нерухоме майно за № 7282390, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.05.2008 за № 18833428. (т.1 а.с. 16) Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н.Л. 29 травня 2008 року було внесено реєстраційний запис про обтяження трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] за № 7282628, що підтверджується витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 29.05.2008 за № 973 (т.1 а.с. 17) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2013 року. (т.1 а.с. 18) 23 липня 2014 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкове майно у вигляді трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яке належало померлій [PERSON] успадковане її сином [PERSON] (т.1 а.с. 19) Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 липня 2018 року у справі № 212/1754/16-ц, яке набрало законної сили 18 січня 2019 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно іпотечного Договору від 29.05.2008, на наступне нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 762 від 23.05.2008 в сумі 304 856, 81 грн., що складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 181 000,00 грн., простроченої заборгованості по нарахуванню відсотків - 103620,67грн., пені за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту, своєчасній сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 0.05% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення 20 236,14 грн., шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від свого імені будь-якій особі - покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, встановленою на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни за цей вид майна, на момент його реалізації. Надано Публічному акціонерному товариству «Державний Ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу нерухомого майна (предмета іпотеки), а саме трикімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . (т.1 а.с. 22-28) За ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 4 лютого 2011 року у справі № 2-1459/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на все нерухоме майно належне відповідачці [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] . (т.2 а.с. 150) Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 26\~червня 2014\~року у\~справі №\~2-1459/2011,\~провадження № 2-зз/212/6/14, яка набрала законної сили 1 липня 2014 року, знято арешт, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2011 року, з усього нерухомого майна, яке належало [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Знято обтяження (заборону) №6805993 від 18.03.2008р., іпотеку №6904518 від 18.03.2008р. накладене приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. на квартиру [ADDRESS] . Вилучено записи з Державного реєстру іпотек та реєстру заборони, а саме іпотеку №6904518 від 18.03.2008р. та 06.12.2012р., обтяження (заборону) №6805993 від 18.03.2008р. (т.1 а.с. 29) З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна за № 189133423 від 18.11.2019, стосовно трикімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] вбачається наступне: - 21 серпня 2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. зроблений запис за індексним номером рішення: 42649385 про припинення обтяження за індексним номером 7282390 від 29.05.2008, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2014 № 2-зз/212/6/14; - 21 серпня 2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. зроблений запис за індексним номером рішення: 42637166 про припинення іпотеки, зареєстрованої в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 7282628 від 29.05.2008 на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2014 № 2-зз/212/6/14; -21 серпня 2018 року державним нотаріусом Риковою Т.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2-1210, виданого 21.08.2018 державним нотаріусом Риковою Т.В. (т.1 а.с. 33-38) 21 серпня 2018 року за договором купівлі-продажу квартири продавець - [PERSON] продав, а покупець - [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Риковою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2-1210. (т. 1 а.с. 110-112) Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав № 135150790 від 21.08.2018 та Інформації № 135150967 від 21.08.2018, у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження та Державному реєстрі іпотек відсутні записи про квартиру [ADDRESS] . (т.1 а.с. 113-115) Згідно інформації Криворізької філії державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25 травня 2020 року, при перегляді наряду по накладенню, зняттю заборони та арештів відчуження нерухомого майна за 2018 рік фонду приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М., рішень прийнятих ним 21.08.2018 про державну реєстрацію припинення іпотеки та заборони відчуження АТ «Ощадбанк» щодо житлової квартири [ADDRESS] не виявлено. (т.2 а.с. 18-19,24) За інформацією Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20.08.2020, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М., відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18 березня 2019 року № 265/7, припинена з 18 березня 2019 року. (т.2 а.с. 23) Управлінням з питань реєстрації Виконавчого комітету Криворізької міської ради, на виконання ухвали суду від 3 грудня 2020 року, по справі № 212/1323/20, надано інформацію, що у Державному реєстрі прав відсутні електронні копії документів, виготовлені під час проведення реєстраційних дій, що стосуються прийняття приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. 21.08.2018 рішень № 42637166 та № 42649385 про державну реєстрацію припинення іпотеки та заборони відчуження АТ «Ощадбанк» щодо житлової квартири [ADDRESS] , а саме ухвала Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2014 № 2-зз/212/6/14. Також зазначено, що копії всіх документів, що стосуються прийняття приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. 21.08.2018 рішень № 42637166 та № 42649385 про державну реєстрацію припинення іпотеки та заборони відчуження АТ «Ощадбанк» щодо житлової квартири [ADDRESS] у паперовому вигляді на адресу управління з питань реєстрації виконкому Криворізької міської ради не надходили. (т.2 а.с. 40-43) Суд, встановив, що між сторонами склалися правовідносини пов`язані з відчуженням предмета іпотеки. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 зазначеного Закону). Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-ІV) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в межах Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя за місцезнаходженням нерухомого майна. На підставі рішення Міністерства юстиції України державна реєстрація права власності та інших речових прав у визначених випадках може проводитися в межах декількох адміністративно-територіальних одиниць, визначених абзацом першим цієї частини, або незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місцезнаходження нерухомого майна. Державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею 32-1 цього Закону. Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 1952-ІV державним реєстратором є, зокрема, нотаріус. Відповідно до статті 22 Закону № 1952-ІV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Статтею 26 Закону № 1952-ІV, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 статті 26 Закону № 1952-ІV передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, 21 серпня 2018 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. зроблені записи про припинення обтяження та про припинення іпотеки стосовно спірного нерухомого майна, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2014 № 2-зз/212/6/14. Позивач у своїх позовних вимогах зазначає, що ухвала Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2014 № 2-зз/212/6/1 не стосується спірного майна, а відтак у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. були відсутні підстави вносити відповідні записи стосовно спірного майна до Державного реєстру прав. З дослідженої під час судового розгляду цивільної справи за № 2-1459/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості встановлено, що ухвалою суду від 26 червня 2014 року у справі № 2-1459/2011, провадження № 2-зз/212/6/14, знято обтяження (заборону) №6805993 від 18.03.2008р., іпотеку №6904518 від 18.03.2008р. накладене приватним нотаріусом Пахомовою Н.І. на квартиру [ADDRESS] . Вилучено записи з Державного реєстру іпотек та реєстру заборони, а саме іпотеку №6904518 від 18.03.2008р. та 06.12.2012р., обтяження (заборону) №6805993 від 18.03.2008р. Тобто ухвала суду від 26 червня 2014 року у справі № 2-1459/2011, провадження № 2-зз/212/6/14, не стосується спірного майна. Так, судом вживались заходи з витребування доказів у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М., передбачені статтею 84 ЦПК України, водночас суду не було надано матеріалів реєстраційної справи, яка містить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.06.2014 № 2-зз/212/6/14. За вказаних обставин вбачається, що суд не має можливості встановити хто та які саме документи подавав до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. для скасування заборони відчуження та припинення іпотеки стосовно спірного майна. Також суд не має можливості оцінити зміст наданої до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. ухвали суду від 26 червня 2014 року у справі № 2-1459/2011, провадження № 2-зз/212/6/14. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі № 6-32цс13. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Звертаючись до суду з цим позовом, АТ «Ощадбанк» просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. про реєстрацію припинення заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на користь АТ «Ощадбанк» від 21.08.2018, індексний номер рішення 42649385 та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційного запису про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна на користь АТ «Ощадбанк» щодо квартири [ADDRESS] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. про реєстрацію припинення іпотеки на користь АТ «Ощадбанк» від 21.08.2018, індексний номер рішення 42637166 та поновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запису про іпотеку на користь АТ «Ощадбанк» щодо квартири [ADDRESS] . Так, за змістом положень частин 3 та 4 статті 26 Закону № 1952-ІV способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тобто звертаючись із позовом щодо оскарження реєстраційної дії, задля ефективного захисту одночасно необхідно заявляти позовну вимогу щодо речового права, обтяжень речових прав. Так,\~Державна реєстрація\~обтяжень проводиться\~на підставі,\~зокрема судового рішення\~щодо набуття,\~зміни або\~припинення обтяження\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~що набрало\~законної сили (частина 2 статті 27 Закону № 1952-ІV). Згідно з\~пунктами 6,\~7\~Порядку державної\~реєстрації речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~25.12.2015\~№ 1127, Державна реєстрація\~прав проводиться\~за заявою\~заявника шляхом\~звернення до\~суб`єкта державної\~реєстрації прав\~або нотаріуса. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Отже, державна реєстрація виступає лише засобом підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі визначених законом документів. Так, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та на підставі документів, необхідних для вчинення відповідних дій. При цьому відсутність у суду можливості перевірити наявність необхідних документів для державної реєстрації прав, визначених наведеними вище нормами законодавства, що давало підстави приватному нотаріусу Борисенко С.М., як державному реєстратору, вчиняти необхідні реєстраційні дії, свідчить про те, що суд позбавлений можливості перевірити яким актам цивільного законодавства суперечить прийняте державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав. Отже, належним та ефективним способом захисту прав позивача, як іпотекодержателя, є саме скасування державної реєстрації погашення обтяження АТ «Ощадбанк» та припинення іпотеки стосовно спірного нерухомого майна. Вказані позовні вимоги повинні бути заявлені одночасно з позовною вимогою щодо речового права, обтяжень речових прав, а саме вимогою щодо визнання права іпотекодержателя на спірне нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що обраний АТ «Ощадбанк» спосіб захисту є неналежним та неефективним способом захисту прав позивача, оскільки належним способом захисту у вказаних правовідносинах є скасування державної реєстрації прав та визнання речового за позивачем стосовно спірного нерухомого майна. Окрім цього, позов в частині відновлення права іпотекодержателя шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запису про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна та про іпотеку поданий до [PERSON] , як до фізичної особи. Згідно з положеннями статті 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають, зокрема, заборона відчуження та/або користування, іпотека. За статтею 9 Закону № 1952-IV до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема забезпечення проведення державної реєстрації прав. У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 10 Закону № 1952-IV державним реєстратором є нотаріус. За положеннями частини 7 статті 30-1 Закону України «Про нотаріат» припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення. Як встановлено судом під час розгляду справи, діяльність приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Борисенко С.М. була припинена з 18 березня 2019 року, а відтак вказаний приватний нотаріус не має права вчиняти реєстраційні дії, до яких відноситься заборона відчуження та іпотека. Вказаними повноваженнями в силу Закону № 1952-IV не наділена і фізична особа [PERSON] до якої пред`явлено зазначені позовні вимоги. За вказаних обставин вбачається, що позовні вимоги про відновлення права іпотекодержателя шляхом поновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний запису про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна та про іпотеку подані до неналежного відповідача. Стосовно позовних вимог АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна суд зазначає наступне. Згідно із частиною 3 статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України ). Нікчемність правочину конструюється за допомогою текстуальної недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах нікчемний, є недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) вказано, що: визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що: кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 501/1703/16-ц (провадження № 14-138цс19) вказано, що: згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»). Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Тобто суд має право, а не обов`язок самостійно застосувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину. Так, з матеріалів справи вбачається, що АТ «Ощадбанк», як іпотекодержатель, своєї згоди [PERSON] на відчуження спірного майна не надавав. На підставі викладеного вбачається, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21 серпня 2018 року є недійсним, оскільки його недійсність встановлена законом, та відповідно до положень статті 215 ЦК України - нікчемним . В той же час позивач просить суд визнати недійсним правочин, для якого законом встановлена нікчемність. За таких обставин вбачається, що позовні вимоги АТ «Ощадбанк» в частині визнання недійсним укладеного договору купівлі-продажу не спрямовані на захист права позивача, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично не призводить до відновлення його прав, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Оскільки договір купівлі-продажу є нікчемним, то належним способом захисту порушеного права АТ «Ощадбанк» є застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом скасування державної реєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] та поновлення державної реєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] . Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача та суд, згідно положень частини 2 статті 264 ЦПК України, не може виходити за межі позовних вимог. Оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є неефективним та фактично не призводить до відновлення його прав, тому суд вважає, що у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. У відповідності до положень частин 9,10 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року підлягають скасуванню з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: dismissed