Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

07 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, в звязку з втратою працездатності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював на підприємстві відповідача тривалий час (з 2005 року по 2015 рік) в шкідливих умовах та внаслідок чого отримав професійні захворювання та за висновком МСЕК від 16.06.2015 року йому первинно було встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Вважає, що причиною професійного захворювання стала тривала робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процессу. Внаслідок захворювання відчуває як фізичні так і моральні страждання які полягають в наступному . Позивач в своєму позові зазначив, що на своєму утриманні має неповнолітнього сина [INFO], однак через стан здоровя йому протипоказана тяжка праця і тому він не в змозі фізично працювати та забезпечувати родину матеріально, в тому числі не має змоги сплачувати за навчання сина. Також вимушений нести додаткові витрати на лікування. Ці факти завдають позивачеві моральні страждання. На підставі зазначеного просить суд стягнути з відповідача на його користь 275\~600 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «КЗРК» [PERSON] просив суд відмовити в задоволенні позову, послалась на обставини, що зазначенні в запереченнях проти позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом було роз'яснено представнику позивача право заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. Представник позивача судових засіданнях відмовилися надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Представник відповідача в судових засіданнях відмовився надати судові додаткові докази, просив суд розглянути справу на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Судом встановлено, що, [PERSON] з 10.01.2005р. по 12.06.2015р. працював підземним прохідником в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» що підтверджується записами, що внесені до його трудової книжки. 12.06.2015 року був звільнений з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію за ст..38 КЗпП України. 9.10.2014року у Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково -дослідного інституту промислової медицини (протокол №1643) йому було встановлено професійні захворювання за діагнозом: 1. Радикулопатія попереково-крижова з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язові-тонічним синдромама, з нейродистрофічними проявами у вигляді: остеоартрозу в поєднанні з пері артрозом колінних суглобів ШФС першого ст..) 2. Вібраційна хвороба першого-другого ст.. від дії локальної вібрації з синдромом периферичної ангіодистонії, акроангіоспазмами верхніх кінцівок, з двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ першого-другого ст), деф. Артрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. 3. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст..( пиловий бронхіт першої ст... емфізема легень першої ст..) Згідно акту, складеного 17.04.2015 року комісією в складі представників підприємства, фонду соціального страхування, лікувального закладу було проведено розслідування причини профзахворювання [PERSON], що відбулося на підприємстві ПублічнЕакціонернЕтовариствО«Криворізький залізорудний комбінат». В пункті 17 вищевказаного Акту встановлено, що причиною отримання профзахворювань являється, перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: *Важкість праці: маса вантажу . що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів постійно протягом робочої зміни 50 разів при гранично допустимій до 30 разів. *Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30 градусів понад 30 градусів зміни: 43.7/5,2 - при гранично допустимій до 25/0. *Нахили корпуса (вимушені, більше 30 градусів) кількість за зміну: 190 при гранично допустимих до 100 разів. *Вібрація локальна, еквівалентний коректований рівень віброшвидкості в дБ: 115 при гранично допустимому до 112 дБ. *Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/мЗ: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (8Ю2) у пилу від 10% до 70% - 5,8 при гранично допустимій до 2,0. В Пункті 19 акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 19 років 2 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо. Висновком медико - соціально експертною комісією [PERSON] первинно 16.06.2015р. було встановлено 40% втрати професійної працездатності, 10% по радикулопатії, 20% по вібраційній хворобі та 10% - по ХОЗЛ. Під час переогляду 16.05.2016 року [PERSON] також було встановлено 40% втрати професійної працездатності та рекомендовано: контрольне обстеження в клініці інституту через 6-12 місяців з наданням необхідної інформації, нагляд лікарів, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування. Наступний переогляд МСЕК мені призначено на 01.05.2018 рік. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Враховуючи викладене й те, що право на відшкодування моральної шкоди у звязку із професійним захворюванням позивача повязано з виконанням трудових обовязків, виникло у позивача з 16.06.2015 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності за захворюванням хронічне обструктивне захворювання легень, радикулопатія, вібраційна хвороба, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці». Повне відшкодування шкоди полягає у праві особи на відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, а тому фактичне позбавлення позивача права на відшкодування моральної шкоди суперечить проголошеному принципу державної політики. Адже ст..4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони\~ праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоровя працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Спростовуються й доводи відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав відшкодування [PERSON] моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у звязку із професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні. Позивач змушений проходити курс медикаментозного лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Відповідно до розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до\~\~ якого,\~\~ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд беручи до уваги значний проміжок часу роботи позивача на підприємстві відповідача за період з 2005 року по 2015 року в шкідливих умовах, з урахуванням загального стажу роботи, з урахуванням\~ відсотку втрати професійної працездатності [PERSON] який згідно Довідки МСЕК становить 40%, щодо хронічного обструктивного захворювання легень, з урахуванням конкретних обставин по справі, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, вважає необхідним стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача з в розмірі 20 000 тисяч гривень 00 копійок Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 гривень 20 копійок.

Outcome: partial