Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначала, що від спільного з відповідачем шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їхнього спільного сина, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити малолітню дитину, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття та витрати за надання правової допомоги в розмірі 300 гривень. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із свідоцтва про народження дитини встановлено, що відповідач є батьком, а позивач - матір'ю [PERSON], [INFO]. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дітей. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дитини, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітнього сина. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатним, на його утриманні інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї нема, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 300 гривень, пов'язані з наданням правової допомоги.

Outcome: approved