Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] 18.02.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною частковою власністю. 22.02.2016 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд встановити, що відновлюваний житловий будинок [ADDRESS] є спільною частковою власністю спадкодавця та позивача, визнати, що спадкове майно, на яке відкрилась спадщина - це ? , а саме батькова частина у спірному житловому будинку, стягнути з позивача на користь позивача грошову компенсацію вартості ? частки відновленого спірного спадкового майна. 26.04.2016 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, згідно якої стверджує, що після смерті його з відповідачкою батька - [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці 0,25 га. У заяві [PERSON] зазначав, що вони з відповідачкою дійшли консенсусу щодо поділу спадщини, а саме : позивачем передано, а відповідачем прийнято грошову компенсацію вартості частки відповідачки у спадковому рухомому та нерухомому майні, що підтверджується доданою копією розписки від 26.04.2016 року. На підставі цього позивач остаточно просить суд: визнати за [PERSON] право власності на спадкове рухоме та нерухоме майно, що відкрилось після смерті [PERSON], померлого [INFO] та складається: житлового будинку [ADDRESS], що складається із житлового буд. літ «А» загальною площею 170,7 кв.м., житловою площею 40,0 кв.м., прицеп ММЗ, держномер [NUMBER]. Представник позивача та позивач в судовому засіданні остаточно наполягали на розгляді лише уточненої позовної заяви від 26.04.2016 року, просили суд задовольнити її у повному обсязі, оскільки вони з відповідачкою дійшли консенсусу. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги від 26.04.2016р. визнала просила суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого на основі рішення виконкому Випасненської сільської ради від 04.07.1997 року, а також договору дарування від 18.07.1997р. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з усіма належними йому будовами та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. (а.с.23,24,25). Як вбачається із спадкової справи № 495/2015р. до майна померлого [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулися син померлого [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 78-95). В судовому засіданні позивач, а також його представник зазначили, що спору між сторонами немає, а тому вони просять визнати за позивачем права власності на будинок У відповідності до статті 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Таким чином, позов про визнання права власності може пред'явити лише власник майна, або особа, яка вважає себе власником(суб'єктом права господарського відання або оперативного управління, іншого речового права) певного майна, однак не може реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявності щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З матеріалів справи вбачається, що майно на яке позивач просить визнати право власності належало померлому [INFO]. [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. З спадкової справи вбачається, що позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 ЦПК України . Відповідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Однак всупереч вищевказаним нормам та вимогам п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» позивачем не надано доказів щодо наявності або відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а відтак не надано доказів чим саме порушено його право в чому це полягає і чи можливо захистити права позивача у обраний ним спосіб. Отже, враховуючи вище зазначене та як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано суду доказів порушення, оспорювання або невизнання його цивільного права, яке б підлягало захисту в судовому порядку.

Outcome: dismissed