Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.04.2007 року, з нього стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 року, з позивача стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 600,00 грн. і до досягнення дитиною повноліття. Позивач має нестабільний дохід, у квітні 2016 року рекомендовано планове оперативне лікування, має на утриманні матір - інваліда 3 групи, а тому не в змозі сплачувати аліменти в розмірі, які визначені судовим рішенням. З урахуванням наведеного, просить зменшити розмір стягуваних щомісячно аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], з 1/4 частки його заробітку (доходу) на 600,00 грн., до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явився, просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заперечення проти позовної заяви, та просять в позові відмовитивказавши, що позивач не сплачує аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], заборгованість за аліментами накопичується. Окрім того, позивачем не надано докази, що підтверджують сплату аліментів за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 року на утримання сина, [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.04.2007 року з [PERSON] стягнуто щомісячно аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.5,6). Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 року, з позивача стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 600,00 грн. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14). 12.04.2016 року [PERSON] рекомендовано планове оперативне лікування (а.с.11). Відповідно до довідки квартального комітету м.Вінниці від 18.05.2017 року [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS]. За даною адресою також зареєстровані: мати - [PERSON], [INFO]; брат - [PERSON], [INFO]; сестра - [PERSON], [INFO] (а.с.16). Згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.12.2015 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та залишено на проживання і виховання з [PERSON]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22534,50 грн. заборгованості за аліментами (а.с.33-36). [PERSON] станом на 08.09.2016 року має заборгованість за аліментами на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30067,25 грн. (а.с.37). [PERSON] з 01.10.2016 року працює кур'єром Сквирського районного підрозділу ПАТ "Київобленерго" і її середньомісячний заробіток близько 1000,00 грн., має незадовільний стан здоров'я, у зв'язку з чим робота, пов'язана з зоровим та фізичним навантаженням протипоказана (а.с.38,39,48) Згідно довідки Сквирського районного управління соціального захисту населення від 23.06.2017 року №172, [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Сквирської РДА і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (а.с.49). Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Поряд з цим, відповідач не довів обставини, що ним сплачуються аліменти на сина, [PERSON], [INFO], має нестабільні доходи та проходить лікування, рекомендоване консультативним висновком спеціаліста від 12.04.2016 року, на які він посилається як на підставу своїх вимог. За ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed