Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку з допоміжними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS].\~ \~ Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], є власником 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 31.05.1994 року. Однак оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.05.1994 року вона втратила, у звязку з чим в газеті Вісник від 20 березня 2014 року було опубліковано повідомлення про втрату зазначеного свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, де його визнано недійсним. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" повноваження щодо видачі правовстановлюючого документу на нерухоме майно перейшли до реєстраційної служби районного управління юстиції, якою вже не передбачена видача дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На даний момент без оригіналу вказаного свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок я не можу володіти, користуватися і розпоряджатися своїм будинком.\~ \~ В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та дала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Пояснила, що за дублікатом правовстановлюючого документа на будинок, зверталась в Реєстраційну службу Пустомитівського РУЮ у Львівській області в усному порядку та одержала усну відмову у видачі дублікату. В звязку з вищенаведеним звернувся в суд для захисту свого права шляхом визнання права власності на будинок. Представник відповідача Сокільницької сільської ради, Пустомитівського району, Львівської області, в судове засідання не зявився, на адресу суду скерував заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за відсутності представника відповідача. В судовому засіданні представник третьої особи- Реєстраційної служби Пустомитівського РУЮ у Львівській області поклалась на розсуд суду при вирішенні даного спору. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що причиною звернення до суду в позовній заяві зазначено втрата оригіналу свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.05.1994 року, що свідчить про відсутність спору між сторонами, що потребує врегулювання в судовому порядку. Відповідно до п. 48 Постанови Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація якого проведена 01.01.2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, у звязку із втратою, пошкодженням чи зіпсуванням свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку заявник подає органові державної реєстрації прав: 1) завірену в установленому порядку органом, що видав документ, копію примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа;(завірено гербовою печаткою) 2) оголошення про втрату документа у регіональних друкованих засобах масової інформації за місцем розташування нерухомого майна,в якому повинні бути зазначені назва документа, його номер і дата видачі, на чиє імя виданий, яким органом (крім випадків пошкодження чи зіпсування документа). З огляду на вищенаведене та як вбачається з пояснень представлених в судове засідання третьою собою реєстраційною службою Пустомитівського РУЮ, позивач має можливість отримати дублікат зазначеного правовстановлюючого документа в адміністративному порядку. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. За змістом закону суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст. 2 Закону України Про судоустрій завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи. Відповідно до ч. ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як\~ \~ за\~ \~ зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін\~ \~ та\~ \~ інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача\~ \~ є безпідставними\~ \~ та в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed