Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, вказуючи, що є власником житлового будинку №23 на вул.Корецька в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області. За даним будинком зареєстрований колишній її чоловік [PERSON] Вказує, що із 18 червня 2017 року останній не проживає за місцем реєстрації. Натомість, за рішенням сесії Великомежиріцької сільської ради [PERSON] було надано в тимчасове використання квартиру, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Корецький район, с.Великі Межиричі, вул.Мічуріна, 23а/11. А тому, просить суд визнати відповідача такими, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: Рівненська область, Корецький район, с.Великі Межиричі, вул.Корецька, 23 та зобовязати Межиріцьку сільську раду зняти [PERSON] з реєстрації. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просить їх задоволити. У підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково та просив відкласти розгляд справи, аби самостійно знятись із реєстрації. Також пояснив, що наразі тимчасово проживає в квартирі, яка надана йому сільською радою. Відповідач повторно в судове засідання без поважних причин не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5151183 від 21 жовтня 2004 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку №23 з надвірними будівлями на вул.Корецька в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області, який набула у власність на підставі договору дарування від 22 вересня 2004 року. В довідці Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області від 07 лютого 2018 року за №161 зазначено, що за адресою: Рівненська область, Корецький район, с.Великі Межирічі, вул.Корецька, 23 зареєстровані: позивач [PERSON], відповідач [PERSON], дочка позивача [PERSON] та онука позивача [PERSON] Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 08 червня 2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 07 травня 2002 року. Після розірвання шлюбу за домовленістю між колишнім подружжям, відповідач змінив місце проживання в тому самому населеному пункті. Сторони добровільно розділили спільно нажите майно, про що свідчить розписка, а також не заперечується сторонами. Будь-яких притензій щодо житлового будинку №23 на вул.Корецька в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області відповідач не має. Відповідно до довідки виданої виконкомом Великомежиріцької сільської ради Корецького району Рівненської області №166 від 07 лютого 2018 року, зі слів свідків-сусідів, [PERSON] та [PERSON] громадянин [PERSON], [INFO] із серпня 2017 року по даний час не проживає у житловому будинку №23 на вул.Корецька в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області. Дану обставину підтвердив і сам відповідач в підготовчому судовому засіданні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що вказано в ч.1 ст.319 ЦК України. Згідно із ст.ст.383, 391 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і у порядку, передбачених законом. Відповідно до норм ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання. Положеннями ч.2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз'яснено, що відповідно до ст. 107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це у листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач з червня 2017 року не проживає в будинку №23 з надвірними будівлями на вул.Корецька в с.Великі Межирічі Корецького району Рівненської області, з даного житла добровільно вибув в інше житло, що за адресою: Рівненська область, Корецький район, с.Великі Межирічі, вул.Мічуріна, 23А/11, суд вважає, що позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. А відтак, можна зробити висновок, що вирішення питання про зняття відповідача з реєстрації є похідним від вирішення питання про позбавлення права користування жилим приміщенням. А тому, позов в даній частині до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed