Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.07.2017 року визначено підсудність зазначеного позову Шевченківському районному суду м.Києва. 27 квітня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява та була розподілена судді Рибаку М.А. Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м.Києва Марчук М.В. щодо повторного автоматичного розподілу справи №01-08-171 від 20.02.2019 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.02.2019 року в провадження судді Притули Н.Г. надійшла дана цивільна справа. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь Державного бюджету на рахунки позивача витрати на навчання в сумі 38 819,21 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період з 08.08.2011 року по 04.08.2014 року [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ, у відповідності до вимог Закону України «Про міліцію». Як зазначає позивач, у 2011 році відповідач на підставі наказу Одеського державного університету внутрішніх справ №136 о/с від 08.08.2011 року був зарахований курсантом до Одеського державного університету внутрішніх справ та поставлений на всі види продовольчого та речового забезпечення з виплатою грошового утримання. Відповідач отримав диплом фахівця, був відряджений для подальшого проходження служби до ГУМВС України в Одеській області та призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, згідно наказу ГУМВС України в Одеській області за № 429 о/с від 27.06.2014 року. При цьому, згідно наказу начальника ГУМВС в Одеській області № 525 о/с від 01.09.2014 року відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Як зазначає позивач, у відповідності до умов договору про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ від 26.09.2011 року, а також ст. 18 Закону України «Про міліцію» відповідач має відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі. Позивач стверджує, що з його боку були виконані всі умови договору, а відповідач відмовився в добровільному порядку відшкодувати понесені навчальним закладом витрати на його навчання, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідача вказані кошти. В судове засідання представник позивача не з`явився. До суду надійшла заява представник позивача, в якій він просить слухати дану справу за його відсутності та зазначає, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.09.2011 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в АР Крим та [PERSON] було укладено тристоронній договір (далі - Договір) про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. 01.02.2013 року між сторонами був підписаний Додатковий договір до Договору від 26.02.2011 року та пункт 3 договору викладений в новій редакції. Даний договір підписаний [PERSON] , що підтверджує те, що він погодився на його умови. У відповідності п. 2.1 Договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів державного бюджету здійснити навчання на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за схемою «курсант-військовослужбовець-курсант» забезпечити теоретичну та практичну підготовку фахівця згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційного рівня; забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами; щороку інформувати особу про розмір фактичних витрат, пов`язаних з її утриманням; після відрахування особи (закінчення навчання) затвердити розрахунок фактичних витрат на її підготовку за весь термін навчання. А відповідач, відповідно до п.2.3.5, 2.3.6 Договору зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. При цьому, п. 3.1 Додаткового договору до вказаного Договору, укладеного 01.02.2013 року між Одеським державним університетом внутрішніх справ та [PERSON] сторони передбачили підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку - звільнення особи зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням. Відповідно до п. 4.1. Договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. Договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення навчання відповідача було призначено на посаду оперуповноваженого сектора карного розшуку Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Проте наказом начальника ГУ МВС України в Одеській області №525 від 01.08.2014 року відповідача було звільнено із займаної посади у запас Збройних Сил за п.64 «ж» (за власним бажанням) 04.08.2014 року. Так, згідно розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням [PERSON] у навчальному закладі за період з 08.08.2011 року по 21.06.2014 року становить 38819,21 грн., що складається з: грошового забезпечення - 9981,67 грн., нарахування на заробітну плату - 1968,60 грн., речове забезпечення -1650,50 грн., харчування - 13941,59 грн. та комунальні послуги - 11276,85 грн. Відповідач, як вбачається з Довідки, ознайомився із сумою, яка витрачена на його навчання в Одеському державному університеті внутрішніх справ. У відповідності до ст. 18 Закону України "Про міліцію" (який діяв на момент вступу та звільнення відповідача) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313, який діяв на момент вступу та звільнення відповідача, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Таким чином, згідно розрахунків відповідно до умов Договору на утримання відповідача було витрачено 38819,21 грн. бюджетних коштів, які у зв`язку зі звільненням відповідача за власним бажанням підлягають компенсації державі. Отже, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 38819,21 грн. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved