Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Плужненської сільської ради Хмельницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка працювала в колгоспі «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області. За життя [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, але була включена до списку членів КСП «Полісся», які мають право на його отримання, а відтак набула права на отримання земельної частки (паю) із земель вказаного підприємства. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , проте позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), а тому з метою оформлення спадкового майна звернулася з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 05.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. В подальшому, після надання можливості сторонам по справі надати суду заяв по суті справи, ухвалою суду від 09.11.2021 закрито підготовче провадження по справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від Плужненської сільської ради Ізяславського району на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника та проти задоволення позову не заперечують. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову суперечить закону, суд продовжує судовий розгляд. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. При вирішені даного спору, суд застосовує норми законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини спадкоємцем, а саме Цивільний Кодекс України 1963 р., ЗУ "Про власність" 1991 р., Указ Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Судом встановлено, що згідно копії посвідки про народження серії [NUMBER] , виданої Борисівським сільським виконавчим комітетом, батьками [PERSON] зазначено в графі мати - [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . Крім того, з копії запису акта про одруження № 24 від 29.11.1961 вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.08.1995 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис за № 23. Із довідок виданих виконавчим комітетом Плужненської сільської ради № 02-20/1/357, №02-20/1/358 від 04.08.2021 вбачається, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . В даному житловому будинку була зареєстрована і проживала дочка [PERSON] , яка взяла спадкове майно під свою охорону. Відповідно до архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 17.08.2021 № 2316/01-18 по документам архівного фонду Ізяславської державної нотаріальної контори спадкова справа в 1997 - 2004 р.р. до майна померлої [INFO] [PERSON] , в 1995 - 2004 р. р. - не заводилась. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори № 1210/01-16 від 15.10.2021 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66319598 від 08.09.2021 року та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №66857154, №66857158 від 15.10.2021 року, в нотаріальній конторі заведено спадкову справу №313/2021 р. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі заяви від спадкоємиці першої черги за законом (дочки померлої) [PERSON] . Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину на належне спадкодавцеві майно не видавалось. Відповідно до архівної довідки № Р-306/06-15 від 27.10.2021 року, в 1992 році, за рішенням загальних зборів колгоспників, колгосп «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області реорганізовано в КСП «Полісся» с. Борисів (протокол від 29.09.1992 року №2). Рішенням загальних зборів членів КСП «Полісся», підприємство було реорганізовано в сільськогосподарський кооператив «Полісся» с. Борисів, який являвся правонаступником боргових і майнових зобов`язань КСП (протокол від 24.02.2000 року №2). За рішенням зборів засновників 07.03.2000 року було створено сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторія» с. Борисів. При дослідженні Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №27 від 17.11.1995 року, що виданий КСП «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області та списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, який є Додатком 1 до вказаного державного акта, встановлено, що [PERSON] була включено до списку громадян членів КСП, зазначена під номером 637 даного списку. Таким чином, на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 27 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - 17.11.1995 року, [PERSON] вже не була членом КСП «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області чи пенсіонером, яка раніше працювала в КСП і залишалась членом зазначеного підприємства, оскільки вона померла ще [INFO] , а отже втратила можливість набувати будь-які майнові права у зв`язку із припиненням правоздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст. 9 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Зміст правоздатності громадян визначений у ст. 10 ЦК України (1963 р.), а саме : громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, мати права автора твору науки, літератури і мистецтва, відкриття, винаходу, раціоналізаторської пропозиції, промислового зразка, а також мати інші майнові та особисті немайнові права. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] , вона померла [INFO] . Тоді як Державний акт на право колективної власності на землю було видано 17 листопада 1995 року. Отже, на момент видачі Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] вже не була членом колективного сільськогосподарського підприємства чи пенсіонером, яка раніше працювала в ньому і залишалась членом зазначеного підприємства, оскільки напередодні померла, а отже втратила можливість набувати будь-які майнові права у зв`язку із припиненням правоздатності. А відповідно об`єктом спадкування можуть бути лише права, які належали спадкоємцю та були набуті ним за життя. Враховуючи вищевикладені обставини, з врахуванням того, що за життя [PERSON] права на земельну частку (пай) розміром 2,35 умовних кадастрових га, що розташована на землях бувшого КСП «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області не набула, суд вважає що у задоволенні даного позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed