Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

У лютому 2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до досягнення повноліття, а також на її утримання до досягнення дитиною 3-х річного віку у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку ( доходу). В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що продовж тривалого часу перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народився син. Починаючи з листопада 2019 з відповідачем разом не проживають, [PERSON] матеріально не допомагає та інколи перераховує незначні суми, що в цілому склали за цей період 4000 грн. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач, як зазначає [PERSON] , працездатний, має заробіток, інші зобов`язання з приводу стягнень за виконавчими листами у нього відсутні, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання її на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку та малолітню дитину до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За вимогами ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити , виходячи з вимог ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повний витягом з акту про народження, складеним 30.08.2019 Управлінням цивільного стану Лодзинського воєводства Республіки Польща. На теперішній час позивач з дитиною проживає за місцем реєстрації у [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 182, 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментного платежу суд враховую, що батько дитини [PERSON] є працездатним, отримує дохід, не має зобов`язань щодо сплати аліментів на утримання інших дітей або непрацездатних членів сім`ї. Виходячи із стану здоров`я та матеріального становища дитини і відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу)\~платника аліментів щомісячно. Згідно з частиною 2\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4\~статті 84 СК\~передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином,\~ визначаючи\~розмір стягнутих\~аліментів,\~ вирішальним\~у спірних\~правовідносинах є\~наявність у\~чоловіка,\~батька дитини, можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Сімейний кодекс не містить норми, яка зобов`язувала би того, хто визнав себе батьком дитини, утримувати жінку, з якою він не перебував у шлюбі. Водночас, оскільки в Україні, відповідно до ст. 9 Конституції України, визнається і діє принцип верховенства права, аліменти з батька дитини можуть бути присуджені судом на підставі аналогії права. З огляду на вищевикладене, з відповідача підлягають стягненню на утримання [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, 1/6 частина його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно з п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. За вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України , якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, передбачений пп.1п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved