Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] треті особи, що не заявляють самостійних вимог Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного ТУ юстиції у Рівненській області, ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання права власності на транспортний засіб та зняття з нього арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.03. 2010 року між ним та [PERSON] було укладено біржовий контракт купівлі-продажу транспортного засобу, а саме автомобіля марки Renault 19, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 30\~000,00 грн., які ним були повністю сплачені, а відповідачем передано йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Протягом всього часу безперешкодно користувався автомобілем, як своєю власністю, сплачував усі платежі, вирішував будь які питання, пов'язані з ремонтом та обслуговуванням автомобіля. 15 травня 2016 року на автодорозі Н 22 (Устилуг Луцьк Рівне) було зупинено та вилучено зазначений автомобіль на штраф-майданчик у м. Луцьк, вул. Ківерцівська, 34 у звязку з тим, що Відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження №49931355 про стягнення з [PERSON] заборгованісті на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та в межах виконавчого провадження накладено арешт на даний автомобіль. На даний час він не має можливості користуватися транспортним засобом. Крім того, з метою погашення заборгованості відповідача перед банком, автомобіль буде реалізовано на прилюдних торгах, що прямо порушує його право власності. Просив визнати за ним, [PERSON], право власності на транспортний засіб - автомобіль марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] . Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Рівненського міської управління юстиції зняти арешт з автомобіля марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] та внести відомості про зняття арешту автомобіля до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов в межах доводів позовної заяви та просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що до 2014р. автомобілем не користувався, ремонтував, з 2014р. сплачував страховку за автомобіль та користувався. При укладенні біржового контракту йому пояснили, що перереєстрацію автомобіля на нього буде здійснено біржею ПП «Авторейдинг-Волинь», і відмітка на контракті є підтвердження тому, що автомобіль було на нього перереєстровано. Представник позивача позов підтримала та дала суду аналогічні пояснення. Відповідач, будучи попередженим про день, час та місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явився повторно. З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмових заперечень на позов не подав. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, про що не заперечує позивач, представник позивача. Третя особа представник Рівненського міського відділу ДВС Головного ТУ юстиції Рівненської області [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у неї на виконанні є виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1193226,50 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн. Пояснила, що в ході виконання виконавчого листа винесла постанову про розшук майна боржника [PERSON] , а саме на транспортний засіб автомобіль марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] , який після затримання було описано та поміщено на штраф майданчик у м.Луцьк. Просила вирішити спір в межах вимог закону. Третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» подав до суду письмові заперечення згідно яких просили відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відчуження спірного автомобіля було проведено в порушення вимог чинного законодавства, зі змісту позову вбачається, що він спрямований не на визнання, а для набуття права власності на автомобіль. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовна заява не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 26.03.2010р. було укладено біржовий контракт купівлі-продажу транспортного засобу у м.Луцьк згідно якого [PERSON], як член біржі продав, а [PERSON] придбав автомобіль марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] , ціна транспортного засобу 30\~000,00 грн. Контракт містить відмітку про те, що він зареєстрований на ТБ «АБВ Контракт», про що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зроблений відповідний запис. Проте, як було встановлено судом, відповідна відмітка у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу відсутня. Так, з оглянутого судом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований на імя [PERSON] з 11.07.2008 по даний час, відмітки про іншого власника відсутні. Постановою державного виконавця від 16.05.2016р. підтверджується , що на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС ГТУ юстиції Рівненської області є виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1193226,50 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн. В ході примусового виконання рішення суду виявлене рухоме майно, належне на праві власності [PERSON] Зазначеною постановою на транспортний засіб автомобіль марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] було оголошено в розшук, та доручено Першому відділу ДВС м.Луцьк провести опис майна після затримання та поміщення на штраф майданчик у м.Луцьк. Виконання постанови підтверджується оглянутими судом Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 15.05.2016р., та Актом опису й арешту майна від 16.05.2016р. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] на своє імя в 2014,2015роках укладав договора страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений страхуванням транспортний засіб автомобіль марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER]. Нотаріально посвідченою довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] , \~\~[PERSON] уповноважив \~[PERSON] [PERSON] представляти інтереси власника транспортного засобу \~у будь-яких установах, організаціях та підприємствах, з питань , які будуть \~стосуватися користування, експлуатації та продажу автомобіля марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER]. На підтвердження своїх доводів щодо користування спірним автомобілем, [PERSON] надав суду для огляду товарні чеки про придбані автомобільні запчастини, які за твердженням позивача, були встановлені у спірний автомобіль. Проте товарні чеки не містять імені покупця, та будь-яких підтверджень, що вони придбовувалися на спірний автомобіль. Суд не приймає зазначені докази, як підтвердження набуття у власність автомобіля, а лише як документи, які підтверджують витрати на придбання запасних частин, що не стосується предмету спору, а тому є недостовірні докази. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка приходиться дружиною відповідачу [PERSON] суду показала, що її чоловік продав автомобіль марки Renault 19, 1990 року випуску державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], в м.Луцьку на автомобільному ринку. В її присутності [PERSON] передав [PERSON] 30\~000,00 грн., а вони йому передали автомобіль. Ч.1 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, діючими в Україні Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі-Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (п.1. Правил), яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими Правилами, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх (п.2. Правил). Таким чином, норми зазначених Правил підлягають обов'язковому застосуванню до правовідносин, пов'язаних з відчуженням транспортних засобів, зокрема, купівлі-продажу транспортних засобів. Так, Пунктами 7, 8 Правил (в редакції, чинній на момент передачі у володіння та користування позивачу спірного автомобіля), передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники (далі-власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами - виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Відповідно до абз.11. п.8. зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно абз.12. п.8. Правил реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Пунктом 43 Правил передбачено: якщо транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) робиться відмітка про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації в межах України. Згідно з п. 41 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Отже, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набути право власності на транспортний засіб, що є предметом договору купівлі -продажу. Разом з тим, судом встановлено, що власником спірного автомобіля в органах ДАІ зареєстрований \~[PERSON] і вказаний транспортний засіб, в порушення вимог абз.11. п.8. Правил, відповідачем з обліку не знімався, а відтак, і не ставився на облік позивачем. В зв'язку з цим, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] \~порушив \~свої зобов'язання, які він \~мав \~виконати відповідно до укладеного ним з позивачем біржового контракту від 26.03.2010 року \~в частині обов'язку відповідача передати у власність позивача автомобіль, що є предметом біржового контракту купівлі-продажу, оскільки згідно вимог закону така передача можлива лише після зняття зазначеного транспортного засобу з обліку у встановленому порядку, чого не зробив \~відповідач. На підставі виданої відповідачем довіреності \~20.01.2014р., що має \~місце у даній справі, не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки видача довіреності відповідачем не створює для позивача будь-яких інших прав та обов'язків, крім тих, що виникають з правовідношення представництва відповідно до Глави 17 Розділу IV Цивільного кодексу України. Крім того, за даними довіреностями надавалося право користування, експлуатації, продажу. Згідно зі ст.ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність -це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не породжує і право власності на спірний автомобіль і страховий поліс, укладений позивачем. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позивач [PERSON] у встановленому порядку не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки сторони у справі не виконали наведених вище вимог, встановлених діючими в Україні Правилами, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про сплату ним відповідачу коштів за спірний автомобіль, як підставу для набуття права власності, оскільки дана обставина може свідчити лише про здійснення ним попередньої оплати вартості предмета договору купівлі-продажу і виконання позивачем своїх зобов'язань перед продавцем автомобіля. Разом \~з тим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] . \~не здійснив \~всі передбачені законом дії, які мають бути вчинені у зв'язку з відчуженням транспортного засобу, і тим самим не виконав \~свої зобов'язання стосовно передачі у власність позивача предмета купівлі-продажу у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим, враховуючи, що позивач в порушення вимог Пункту 7 Правил не здійснив державну реєстрацію спірного транспортного засобу у встановлений законом строк, у суду відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на зазначений транспортний засіб. Біржовим контрактом купівлі-продажу транспортного засобу від 26.03.2010р. передбачено право сторін розірвати, змінити або визнати недійсним його у відповідності діючим законодавством України та Правил біржової торгівлі. Суд звертає увагу позивача на те, що на протязі всього часу з моменту передачі ним відповідачеві грошових коштів за спірний автомобіль та до моменту арешту автомобіля позивач, з метою захисту своїх прав та інтересів, мав можливість звернутися до відповідача з відповідним позовом з вимогами про примусове виконання обов'язку в натурі, повернення коштів, сплачених за автомобіль, та іншими вимогами, які можуть бути заявлені згідно цивільного законодавства, але цього не зробив. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спірний автомобіль \~[PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed