Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У червні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до договору № б/н від 06.12.2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Розмір кредитного ліміту у подальшому збільшився до 15 000,00 гривень. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами станом на 26.04.2021 року обсяг його невиконаних зобов`язань складав 44 370,55 грн., в тому числі борг за кредитом - 14 187,60 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 30 182,95 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати, понесені ним при зверненні до суду у розмірі 2 270,00 грн. У судовому засіданні відповідачка просила про застосування строків позовної давності. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши надані письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», яке згідно Наказу Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року змінило зазву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір без номера від 06.12.2012 року, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, відповідає строку дії картки до вересня 2017 року. Підписана заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. В Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов`язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка отримала платіжну карту з кредитним лімітом, який у подальшому був збільшений до 15 000,00 гривень. Строк дії картки - до останнього дня серпня 2017 року. З розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку вбачається, останній платіж, на виконання умов договору, відповідачкою було здійснено 12.07.2015 року (а.с.9). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг вони регулюють відносини між Банком і Клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг, зазначених у заяві. Пунктом 1.7.12. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Тобто, за змістом вищенаведеного пункту, передбачається автоматичне пролонгування не терміну дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти, визначеному у заяві, а лише умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом відносно відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг. Відповідно до пунктів 2.1.2.11. та 2.1.2.12. Умов і правил, строк дії карти зазначений на лицьовому боці карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня місяця. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку. Карта видана відповідачу в день підписання заяви, тобто 06.12.2012 року з встановленим умовами договору терміном дії картки - 3 (три) роки, тобто до останнього дня серпня 2017 року. Як встановлено судом, останній раз платіж на погашення заборгованості за кредитним договором здійснено відповідачкою 12.07.2015 року, після чого, подальшого надходження коштів на платіжну карту не відбувалося. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Проаналізувавши умови кредитного договору сторін у цій справі та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа 6-95цс14). За висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Оскільки відповідно до умов договору (термін дії картки) строк погашення кредиту настав у серпні 2017 року із закінченням строку дії платіжної карти, а належних доказів того, що нова платіжна карта з подальшим строком дії надавалась відповідачці, банком не надано, то строк позовної давності почав збігати з 01.09.2017 року. Банк звернувся до суду із даним позовом лише 07.06.2021 року, тобто після спливу передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Банком не надано підтвердження щодо здійснення боржником, або іншою уповноваженою на це особою, платежів на погашення заборгованості за кредитним договором після 12.07.2015 року, відповідачка заперечує вчинення нею дій з виконання зобов`язання, які б свідчили про переривання позовної давності, а крім того, останні дії Банка з вказаною карткою відповідача здійснювались 12.07.2015 року, що підтверджено розрахунком заборгованості, що також вказує на те, що позивачем пропущено строк звернення з вказаним позовом до суду. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). При вирішенні спору суд виходить з того, що згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. При цьому переривання строку позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився. Згідно матеріалів справи, відповідачкою протягом періоду з 12.07.2015 року по час розгляду справи не вживались спроби щодо сплати наявної заборгованості, що свідчить про те, що переривання строку позовної давності не відбулось. Тому, за наявності відповідної заяви відповідача про застосування строку позовної давності, слід відмовити банку в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі ст.ст. 259, 261, 263-267, 526, 530, 544, 610, 629, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: dismissed