Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконкому Октябрської районної у м.Полтаві ради, Орган опіки та піклування виконкому Ленінської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON], 1974 року народження, батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], 2003 року народження. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради в судовому засіданні при вирішенні спору просила позов задовольнити, надавши в судовому засіданні затверджений рішенням виконкому Октябрської районної в м. Полтаві ради, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій просять справу розглянути без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Так 25.05.2011 року шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави. Як зазначила у своєму позові та в судовому засіданні позивачка пояснила, що після розірвання шлюбу вона з відповідачем проживали однією сім'єю, вели спільне господарство. Вона з моменту народження дитини виховує сина, доглядає та забезпечує його. Створила належні умови для належного розвитку, проживання та виховання дитини. Відповідач не бере не участі у вихованні та утриманні сина не приймає, не цікавиться життям та здоров»ям дитини, не спілкується з сином. Перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачу ніхто не чинить. З часу розірвання шлюбу відповідач жодного разу не бачив сина, не провідує його, на свята не вітає, не телефонує та ним не цікавиться. Протягом спільного життя з відповідачем вона неодноразово зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів Дитина неодноразово перебувала у медичних лікувальних закладах. Вона зверталася до відповідача за допомогою, але він жодного разу не допоміг. Навіть коли син телефонував відповідачу, щоб допоміг з лікуванням , відповідач не допоміг. Станом на час подання позовної заяви відповідач сплачує аліменти на утримання сина. Стягнення відбувається примусово на підставі виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави. Про те, що відповідач не бере участі у житті дитини, підтверджується довідкою виданої шкільним навчальним закладом № 31, який відвідує дитина та вбачається, що за період з 01.09.2013 року по 01.10.2015 року, батька [PERSON] ніколи не бачили, участі у вихованні дитини він не приймає. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків відносно свого сина [PERSON] підтверджується також показами свідка [PERSON], яка була допитана в судовому засіданні. Крім того, відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] затвердженого рішенням виконкому Октябрської районної в м.Полтаві ради №43 від 23.02.2016 року орган опіки та піклування, виконавчий комітет Октябрської районної в м.Полтаві ради прийшов до висновку, що згідно ст.ст.155, 164 Сімейного кодексу України , ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», що гр. [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], оскільки останні 2 роки батько самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, не спілкується з дитиною, не бере участі в житті та вихованні, духовному розвитку, не оздоровляє на канікулах, не готує сина до самостійного життя, байдужий до здоров»я, спортивних та навчальних досягнень. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до статті 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Відповідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних і батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], 1974 року народження відносно неповнолітнього сина [PERSON], 2003 року народження. На підставі викладеного,

Outcome: approved