Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. В обгрунтування позовних вимог вказує, що наказом директора ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» Романюка В.В. від 26.12.2017 року за №184-к відповідно до п. 1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України його звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи 26.12.2017 року у зв`язку із змінами в організації роботи навчального закладу, а саме виведення посади заступника директора з навчально-виховної роботи зі штату. Вважає, що його звільнення незаконне, оскільки не містить підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України: ліквідація, реорганізація, банкрутств або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Також вказує, що дії директора навчального закладу по виведенню посади заступника директора з навчально-виховної роботи зі штату не передбачені законодавством про працю. Згідно п. 4 Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, які затверджено Наказом Міністерства освіти і науки України від 06.12.2010 року №1204, у межах затверджених штатних нормативів введення посад заступників директора обов'язково вводиться посада заступника директора з виховної (навчально-виховної) роботи з розрахунку: при контингенті до 300 (включно) учнів - 0,5 штатної одиниці; при контингенті більше 300 учнів - 1 штатна одиниця. Таким чином, його посада є обов'язковою у штаті в ДПТНЗ «Луцьке професійне училище». Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» Романюка В.В. від 26.12.2017 року за №184-к про його звільнення із посади заступника директора з навчально-виховної роботи; поновити його на вказаній посаді з 27.12.2017 року та стягнути грошову компенсацію за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав із підстав, зазначених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Представники відповідача проти позову заперечили. У задоволенні заявлених вимог просили відмовити із підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 18.11.2010 року (справа Мушта проти України, набуло статусу остаточного 18.02.2011 року) звернув увагу на те, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Отже, як свідчить позиція Європейського Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказну про звільнення або з дня видачі трудової книжки. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до Статуту Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» засновником ВПУ є Міністерство освіти і науки України, яке здійснює контроль за дотриманням вимог Статуту ВПУ та приймає відповідні рішення у разі їх порушень. ВПУ самостійно розробляє організаційну структуру, обирає форми та методи організації навчально-виробничого процесу. Управління ВПУ здійснюється Міністерством освіти і науки України, управлінням освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації. Керівництво діяльністю ВПУ здійснює директор, який призначається за результатами конкурсу шляхом укладення контракту, та який, зокрема, організовує навчально-виробничий, навчально-виховний процес, діє від імені ВПУ, приймає на посади та звільняє з посад працівників закладу, затверджує відповідно до кваліфікаційних характеристик їхні посадові обов'язки, формує педагогічний колектив, затверджує в межах наявного фонду заробітної плати штатний розпис та визначає чисельність працівників ВПУ(а.с.32, 110-120). Позивач [PERSON] з 01.04.2014 року був переведений на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» по контракту по 01.04.2015 року. В подальшому [PERSON] продовжено роботу на зазначеній посаді по контракту з 01.04.2015 року по 01.04.2017 року. 31 березня 2017 року він був звільнений з посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії контракту. Поновлений на даній посаді з 01.04.2017 року згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 28.04.2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 29.08.2017 року. 30 червня 2017 року [PERSON] звільнений із займаної посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку дії контракту (наказ від 30.06.2017 року №95-к). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2017 року у задоволенні позову [PERSON] до Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошової компенсації за час вимушеного прогулу відмовлено. Згідно рішення Апеляційного суду Волинської області від 17.10.2017 року за скаргою позивача рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2017 року скасовано, визнано незаконним і скасовано наказ директора ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» №95-к від 30.06.2017 року, поновлено [PERSON] на роботі в ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи з 01.07.2017 року(а.с.21,44, 57-69, 126-129). Згідно наказу директора від 20.10.2017 року №155-к [PERSON] було поновленона посаді заступника директора з навчально-виховної роботи з 01.07.2017 року(а.с.21). Після звільнення [PERSON] та до його поновлення на посаді, 29.09.2017 року директор училища звернувся до управління освіти, науки та молоді Волинської ОДА з проханням вивести зі штатного розпису з 01.10.2017 року посаду «заступник директора з навчально-виховної роботи» та ввести посаду «заступник директора з виховної роботи» відповідно до п.4 Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, затверджених МОН України від 06.12.2010 року №1204 та з зв'язку з необхідністю посилення виховної роботи(значна кількість пропусків без поважних причин, велика кількість відрахувань, збільшення скоєних правопорушень учнями училища)(а.с.16). Листом від 04.10.2017 року за №34365/10/2-17 управлінням освіти, науки та молоді Волинськї ОДА у зв'язку з виробничою необхідністю дозволено в межах фонду оплати праці з 01.10.1017 року внести зміни до штатного розпису установи, а саме: вивести 1 штатну посаду заступника директора з навчально-виховної роботи, ввести 1 штатну посаду заступника директора з виховної роботи(а.с.17). Згідно наказу директора училища від 05.10.2017 року №149-к «Про внесення змін до штатного розпису» зі штату ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» з 01.10.2017 року виведена посада заступника директора з навчально-виховної роботи та введена посада заступника директора з виховної роботи(а.с.18). Із штатних розписів вбачається, що за штатним розписом ДПТНЗ ЛВПУ станом на 01.09.2017 року наявні посади чотирьох заступників директора: з навчально-виробничої роботи, з навчально-виховної роботи, з навчальної роботи і з адміністративно-господарської частини, станом на 01.10.2017 року наявні посади чотирьох заступників директора: з навчально-виробничої роботи, з виховної роботи, з навчальної роботи і з адміністративно-господарської частини(а.с.35-38). Отже, в даному випадку змінилася не тільки назва посади заступника директора з навчально-виховної роботи, змінився зміст трудової функції за цією посадою. Таким чином зазначеними доказами підтверджується наявність змін в організації виробництва і праці ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище». Наказом директора від 06.10.2017 року№151-к на введену посаду заступника директора з виховної роботи за її заявою була переведена [PERSON], яка на той час займала посаду заступника директора з навчально-виховної роботи(а.с.19,20). Згідно п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. 20 жовтня 2017 року [PERSON] був попереджений про майбутнє звільнення із займаної посади 25.12.2017 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації роботи навчального закладу, про що останній був ознайомлений під розписку в той же день(а.с.22). 28 листопада 2017 року голові профспілкового комітету училища було направлене подання про надання згоди на розірвання трудового договору із заступником директора з навчально-виховної роботи [PERSON] за п.1 ст.40 КЗпП України(а.с.23). В передбачений ст. 43 КЗпП України строк відповідь профспілковим комітетом надана не була. Згідно повідомлень профспілкового комітету, які надійшли адміністрації училища 20.12. та 22.12.2017 року, вирішено не надавати згоду на звільнення [PERSON].(а.с.24,25). Разом з тим, згідно ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках, зокрема, звільнення заступників керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу). За нормами ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстави, зазначеною у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Повідомленням від 20.12.2017 року [PERSON], згідно кваліфікаційних вимог до наявних вакантних посад, була запропонована посада лаборанта, про що останній був ознайомлений під розписку в той же день, однак погодження на переведення на запропоновану посаду від [PERSON] отримано не було(а.с.26,27). Інших посад, які б відповідали освітньо-кваліфікаційному рівню позивача і які могли б бути йому запропоновані на момент його звільнення з роботи у ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» не було, що вбачається із письмових доказів, наданих суду відповідачем (а.с.45,56). Наказом директора ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» Романюка В.В. від 26.12.2017 року за №184-к відповідно до п. 1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України його звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи 26.12.2017 року у зв`язку із змінами в організації роботи навчального закладу, а саме виведення посади заступника директора з навчально-виховної роботи зі штату(а.с.2). Таким чином, оцінюючи надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При ухваленні рішення суд враховує також, що наказ Державного професійно-технічного навчального закладу «Луцьке вище професійне училище» №149-к від 05.10.2017 року «Про внесення змін до штатного розпису» є чинним та винесеним у відповідності до закону. Суд також приймає до уваги, що власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади(інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Судом встановлено, що позивачу була запропонована вакантна посада, згідно кваліфікаційних вимог до вакантних посад, передбачених посадовими інструкціями, проте останнім залишена без задоволення. Таким чином, запропонованою можливістю позивач не скористався, що стало підставою для його звільнення. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на незаконність дій відповідача щодо виведення зі штатного розпису посади заступника директора з навчально-виховної роботи та введення посади заступника директора з виховної роботи, оскільки право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, який має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис. Згідно ч.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Суд не приймає до уваги також посилання представника позивача про відсутність у наказі про звільнення підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, а саме: ліквідація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки, на думку суду, зазначеними обставинами не вичерпується поняття змін в організації виробництва і праці. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до ДПТНЗ «Луцьке вище професійне училище» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі слід відмовити. На підставі ст.ст. 36, 40, 42, 49-2, 232, 233, 235 КЗпП України,

Outcome: dismissed