Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

03.12.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНУФАКТУРАЗОО" про визнання трудових відносин припиненими. Вимоги мотивує тим, що 11 квітня 2016 року його відповідно до Установчого акту - рішення засновника № 1 від 11.04.2016 року було призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНУФАКТУРАЗОО». Відповідно до Установчого акту - рішення засновника № 1 від 11.04.2016 року було видано наказ № 1-П від 16.04.2016 року, відповідно до якого позивач приступив до виконання обов`язків директора ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО». Відповідно до рішення ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» № 1/2019 від 05.02.2019 року його було звільнено з посади директора за угодою сторін і було видано наказ №2 від 05.02.2019 року відповідно до якого він був звільнений з роботи. Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» № 2/2019 від 06.02.2019 року [PERSON] було призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНУФАКТУРАЗОО» і було видано наказ № 1 від 07.02.2019 року відповідно до якого він приступив до виконання обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНУФАКТУРАЗОО. Вказує, що загальні збори учасників здійснюють управління товариством та реалізують право уповноваженого органу товариства усунути особу від виконання обов`язків члена виконавчого органу в будь який час і з будь яких підстав. Єдиним учасником ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» з часткою Статутного капіталу 100% є громадянин Королівства Бельгія [PERSON] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 01.07.2015 року Прага, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що підтверджується Статутом ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО», що затверджено рішенням власника ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» № 1/2019 від 05.02.2019 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копії додаються). На даний час, учасник ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» громадянин Королівства Бельгія [PERSON] не займається та не опікується своїм підприємством, ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» найманих працівників не має (крім директора - Позивача), а також підприємством фактично не здійснюється господарська діяльність. Останній раз учасник ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» громадянин Королівства Бельгія [PERSON] відвідував підприємство в лютому 2019 року, вказівок щодо господарської діяльності підприємства не надавав. Як наслідок, позивач втратив матеріальну (економічну) та будь яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора в ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО». Позивач бажає змінити місце роботи й сферу діяльності. Крім того, належного зв`язку із учасником ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивача з посади директора за власним бажанням відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю. Припинення повноважень позивача, як директора ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО», відповідно до Статуту належить Загальним зборам учасників. Відповідно до пп. 5 п. 6.2.2. статуту ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» затвердженого рішенням власника № 1/2019 від 05.02.2019 року зазначено, що «до компетенції загальних зборів учасників належать: обрання одноосібного виконавчого органу товариства, встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства.» 02 вересня 2019 року позивач написав учаснику ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» заяву про звільнення та надіслав її за юридичною адресою товариства і адресою реєстрації учасника . У заяві про звільнення було зазначено щодо необхідності провести загальні збори учасників та прийняти рішення в частині обрання виконавчого органу ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» і внесення (проведення) відповідних змін щодо державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Для зручності заяву про звільнення було перекладено на англійську мову. Відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. Трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, та/або районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору (ст. 221 Кодексу Законів про Працю України). Кодекс Законів про Працю України встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 Кодексу Законів про Працю України й ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст. 38 Кодексу Законів про Працю України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчим орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Уповноважений на звільнення директора орган, а саме загальні збори учасників ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» проігнорував повідомлення позивача про його звільнення і не розглянув по суті заяву позивача про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обов`язків по створенню нового виконавчого органу. Стверджує, що своєю бездіяльністю, яка виразилася в не розгляді та не вжитті заходів для прийняття рішення про звільнення позивача в межах статутної діяльності Товариства, ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» були порушені трудові права позивача, зокрема його право бути звільненим із займаної посади за власним бажанням, та право на вільне обрання місця роботи на власний розсуд. Зазначає, що невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення з посади директора [PERSON] до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин з позивачем та продовжує вважати його керівником товариства, адже відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Позивач вважає, що його право на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч.1 ст. 38 КзПП, також право щодо вільного вибору праці є порушеним, а бездіяльність відповідача щодо припинення трудових відносин з позивачем, як протиправну та таку, що порушує трудові права останнього як працівника. Просить визнати трудові відносини [PERSON] припиненими з 16 вересня 2019 року у зв`язку зі звільненням його з посади директора, за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. В судове засідання позивач позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позов не подано. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 12 квітня 2016 року позивача [PERSON] призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Мануфактуразоо», що підтверджується копією будинкової книжки (а.с. 6), копією рішення № 1/2019 власника Товариства з обмежено. Відповідальністю «Мануфактуразоо» від 05.02.2019 (а.с. 8,9), рішенням №2/2019 Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальність від 06.02.2019 (а.с. 10). 02 вересня 2019 року позивачем написано загальним зборам учасників товариства заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України та направлено з перекладом на юридичну адресу товариства і адресу реєстрації учасника, що передбачено Статутом (а.с. 26,27). Відповідно до наказу №12 від 16.09.2019 (а.с.28) [PERSON] звільнений за власним бажанням з займаної посади директора ТОВ «Мануфактуразоо». Позивачем в обґрунтування позовних вимог вказано, що загальними зборами учасників товариства не вчинено будь-яких дій щодо звільнення позивача. Між сторонами виникли трудові правовідносини, тому предметом доказування є встановлення причин звільнення - порушення законодавства про працю. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства. Відповідно до п. 2 ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів учасників належать: обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Відповідно до п. 3 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Тобто, загальні збори учасників здійснюють управління товариством та реалізують право уповноваженого органу товариства усунути особу від виконання обов`язків члена виконавчого органу в будь який час і з будь яких підстав. Згідно ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо в установчих документах не визначені підстави усунення членів виконавчого органу від виконання своїх обов`язків. Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення і відкликання виконавчого органу товариства. Згідно зі ст. 21 КЗпП України сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках. Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору, до яких, зокрема, належать угода сторін; закінчення строку (п.п. 2, 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст.ст. 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст. 45). Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Судом встановлено, що відповідно до пп. 5 п. 6.2.2. статуту ТЗОВ «МАНУФАКТУРАЗОО» затвердженого рішенням власника № 1/2019 від 05.02.2019 року зазначено, що «до компетенції загальних зборів учасників належать: обрання одноосібного виконавчого органу товариства, встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства». 02.09.2019 позивачем написано загальним зборам учасників товариства заяву про звільнення за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Наказом №12 від 16.09.2019 [PERSON] звільнився за власним бажанням з займаної посади директора ТОВ «Мануфактуразоо». Однак до теперішнього часу засновниками не розглянуто питання про припинення трудових відносин. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки не вирішення загальними зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням його права вільного вибору праці, тому суд позов задовольняє та визнає трудові відносини [PERSON] припиненими з 16 вересня 2019 року у зв`язку із звільненням [PERSON] з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Outcome: approved