Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~08.04.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЛТД» (далі ТОВ «ФК ЛТД») про визнання [PERSON] оренди землі від 15.11.2012 року недійсними. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 31.07.2009 року між нею, [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД» було укладено Типовий договір оренди землі відносно земельної ділянки загальною площею 2,876 га, що розташована на території Тарганської сільської ради Володарського району Київської області та складається з Ділянки - 1 площею 2,576 га та Ділянки - 2 площею 0,300 га, Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ- КВ № 018673 від 21.06.2001 року. Такий Договір було зареєстровано Тарганською сільською радою 30.09.2009 року за № 14. Даний Договір виконувався сторонами, ніким не оспорювався та був дійсний протягом усього часу, а саме протягом 5 років відповідно до п. 8 [PERSON], тобто, строк даного [PERSON] закінчився 30.09.2014 року. У зв'язку з тим, що у 2012 році було здійснено присвоєння кадастрового номеру належній на праві власності земельній ділянці, їй було видано два державних акта, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 772473 від 11.10.2012 року та Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ № 772472 від 15.10.2012 року на земельні ділянки площею 2,5755 га 0,2999 га відповідно. Представник відповідача повідомив, що у зв'язку з такими змінами необхідно укласти Договір оренди, за яким буде змінено виключно площі земельних ділянок, а всі інші умови попередньо укладеного договору буде збережено, для чого їй осінню 2012 року було надано примірник [PERSON] оренди землі, де в п. 8 було вказано, що Договір укладається на 5 (п'ять) років (строк попередньо укладеного договору). Разом з тим, осінню 2014 року представник Відповідача надав їй Витяг та примірники [PERSON] оренди землі від 15.11.2012 року, де у п. 8 вказано, що договори укладено на 15 (п'ятнадцять) років, що не відповідає її волі та тому варіанті [PERSON], які погоджувалися з Позивачем. У п. 8 [PERSON] оренди дописана іншим чорнилом цифра «1». [PERSON] було зареєстровано 28.12.2012 року Відділом Держкомзему у Володарському районі Київської області за № 322160004002100 та № 322160004002101. 01.08.2014 року такі [PERSON] було повторно зареєстровано державним реєстратором державної реєстраційної служби Володарського РУЮ Київської області. Типовий Договір оренди землі від 31.07.2009 року укладений між нею та ТОВ «ФК ЛТД» закінчився 30.09.2014 року. При укладанні [PERSON] оренди землі від 15.11.2012 року, діяв Типовий Договір оренди землі. У відповідача не було підстав укладати новий договір, а тим більше змінювати строк дії договору з « 5 » до «15». При укладенні договору оренди землі від 15.11.2012 року, відповідач в односторонньому порядку, без волевиявлення Позивача, вніс відомості щодо строку дії договору оренди, на які згоди Позивач не надавала, а тому просила позовні вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~\~ У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник відповідача позовних вимог не визнав, дав пояснення суду, що дійсно 31.07.2009 року між [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД» було укладено Типовий договір оренди землі відносно земельної ділянки загальною площею 2,876 га, а 15.11.2012 року даний договір було змінено шляхом укладання нового [PERSON] оренди землі строком на 15 років. При складанні [PERSON] оренди землі від 15.11.2012 року перший аркуш [PERSON] було замінено на інший вид паперу, тому, що в [PERSON] були допущені орфографічні помилки і з метою економії паперу весь договір не передруковувався, а замінили тільки перший аркуш. В подальшому, генеральний директор дав вказівку змінити строк дії [PERSON] з «5» років на «15» років, через що і було дописано «1» іншим чорнилом. Такі дії вчинялися до моменту погодження проекту договору з Позивачем. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 31.07.2009 року між [PERSON], як орендодавцем та ТОВ «ФК ЛТД», як орендарем, було укладено Типовий Договір оренди землі. В оренду передана земельна ділянка площею 2,876 га, Договір укладено на «5» років», дія якого закінчувалась 30.09.2014 року. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Факт укладання та існування вказаного Типового договору оренди від 31.07.2009 року визнано сторонами, а тому дана обставина не підлягає доказуванню. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] 15 жовтня 2012 року одержала Державний акт на право власності на земельну ділянкусерії ЯМ № 772473 га площею 2,5755 га та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 772472 га площею 0,2999 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Тарганської сільської ради, Володарського району Київської області, копії яких містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. [PERSON] оренди землі від 15.11.2012 року були зареєстровані в Державному реєстрі земель 28.12.2012 року за № 322160004002100 та № 322160004002101. Крім того, 01.08.2014 року [PERSON] оренди землі від 15.11.2012 року були зареєстровані реєстраційною службою Володарського РУЮ Київської області. Як в позовній заяві, так і в судовому засідання представник Позивача повідомила, що з Позивачем узгоджувались зміни до Типового [PERSON] оренди землі від 31.07.2009 року, які стосувались змін щодо кадастрових номерів земельних ділянок, а строк [PERSON] не змінювався і складав 5 років. Однак, у тому варіанті правочину, який зареєстровано та надано їй, Відповідач без її згоди вказав строк дії - 15 років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З метою доведення обставин, наведених у позовній заяві, 07.05.2015 року по справі було винесено Ухвалу про призначення судово-технічної експертизи та зупинено провадження у справі. 08.07.2015 року від експертної установи надійшов лист про надання дозволу на вирізання штрихів рукописних записів досліджуваних [PERSON] та на застосування методу вологого копіювання у досліджуваних документах для встановлення для дослідження питань судово-технічної експертизи. Згоду на застосування вологого копіювання у досліджуваних документах методів дослідження надали Позивач та Відділ Держземагенства у Володарському районі . Згоду на застосування вирізання штрихів рукописних записів досліджуваних [PERSON] надала тільки Позивач. Відповідач відмовився від надання згоди на застосування методу вологого копіювання та на вирізання штрихів рукописних записів. 01.03.2016 експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено висновок за результатами проведення судової технічної експертизи у справі, відповідно до якого встановлено, що цифра «1» та цифра «5» у п.8 розділу «Строк дії [PERSON]» [PERSON] оренди землі, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД» відносно земельної ділянки площею 2,5755 га та [PERSON] оренди землі від 15.11.2012 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК ЛТД» відносно земельної ділянки площею 0,2999 га. (примірників [PERSON] та Відділу Держкомзему у Володарському районі Київської області) нанесені різними барвними речовинами (пастами) з використанням однотипних пишучих приладів. Згідно з положенням статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У позовній заяві Позивач зазначила, що умови [PERSON] від 15.11.2012 року не відповідають її волевиявленню, та тому варіанті [PERSON] які з нею погоджувалися, а 1 (одиниця) у п. 8 [PERSON] дописана іншим чорнилом, ніж весь інший текст [PERSON]. Наміру укладати такі договори Позивач не мала, а тому вони не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України. Висновком експертів за результатами проведення судової-технічної експертизи документів від 01.03.2016 року № 9334-9337/15-34 підтверджені обставини на які посилається позивач. Крім того, експертами вказано про неможливість встановити «Який рукописний текст було нанесено раніше: підпис у графі [PERSON] «Орендодавець» чи рукописна цифра «1» (складової цифри п'ятнадцять) у п. 8 [PERSON] оренди землі?» у звязку з недостатньою кількістю пасти при написанні одиниці. Разом з тим, у Висновку експертів зазначено, що Відповідач не надав дозволу на застосування методу вологого копіювання та дозволу на вирізання фрагментів штрихів. Відповідно до ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Оскільки, для Відповідача встановлення експертизою фактів викладених у позовній заяві носило негативний характер, є усі підстави для того, щоб суд визнав факт внесення Відповідачем дописок у текст договору без волевиявлення Позивача. Відповідно\~\~до\~\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~ При цьому, враховуючи норми ст. ст. 27, 31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Позивач у своїй позовній заяві вказує , що жодним чином не надавала своєї згоди на передачу землі\~\~в оренду на 15 років та не підписувала вказані вище договори у зареєстрованому вигляді, що є підставою для визнання їх недійсними. Вирішуючи спір суд враховує , що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Передусім статтею 41 Конституції України де проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Дане конституційне право конкретизовано та розширено в положеннях Цивільного та Земельного кодексів України. Так, ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. У відповідності до приписів статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст.13 вказаного закону України договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За ст.16 Закону України «Про оренду землі» - укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Стаття 17 Закону України передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ст. 19 Закону України «Про оренду землі», строк дії [PERSON] оренди землі, визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зазначає, що зміна умов договору оренди здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового [PERSON] оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. Відповідно до положень ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України, надані суду докази мають бути належними та допустимими. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Через що суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача у допиті свідка [PERSON] Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Даючи оцінку вищенаведеному, та

Outcome: approved