Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Інспекція з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області звернулася до суд в інтересах [PERSON] з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору про надання послуг, стягнення моральної шкоди. В позовній заяві вказано, що 28.01.2013р. [PERSON] здала на ремонт в сервісний центр [PERSON] мобільний телефон з поломкою, на час звернення до суду телефон не відремонтовано та не повернено споживачу, на звернення 11.02.2014р. повернути товар, не відреагував відповідач. Просить також стягнути і завдану моральну шкоду, яку оцінює в 2000грн. через протиправну поведінку відповідача. Позивач [PERSON] та представник Інспекції з питань захисту прав споживачів в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник вимоги позову не визнали, вважаючи їх необґрунтованими, пояснили, що за встановлення поломки передбачена оплата 87 грн., яку позивач відмовляється оплатити, а вартість самого ремонту визначена попередньо, однак згоди на проведення самого ремонту позивач не дала. В судовому засіданні при розгляді даної справи телефон, які зданий в ремонт через сервісний центр відповідача, був повернутий позивачу, оплати нею послуг за встановлення поломки, відповідач погодився не вимагати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.01.2013р. [PERSON] здала на ремонт в сервісний центр [PERSON] мобільний телефон Нокіа е71, Китай з поломкою «не включається, вода» (а.с.4). Умовами прийняття телефону на ремонт (а.с.4зв.) передбачалося, що якщо вартість ремонту телефону більше ніж 99 грн., то без попередньої згоди ремонт не проводиться (п.2). Мобільний телефон може бути повернуто власнику після його вимоги протягом 5 днів. У випадку відмови від ремонту замовник оплачує послугу, пов'язану з визначенням несправності в розмірі 87грн. (п.3). Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При укладенні договору сторонами не було визначено строк виконання договору. Відповідно до ст..530 ЦК України якщо строк (термін) боржником не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний термін пред'явлення вимоги, якщо обов'язок його виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Як слідує зі ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі розірванням договору. Згідно ст..651 ЦК України договір також може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. На час звернення до суду, як зазначили позивачі телефон не відремонтовано та не повернено споживачу, на звернення 11.02.2014р. повернути товар 9а.с.6), не відреагував відповідач. Натомість відповідач зазначив, що для ремонту телефону необхідно було значні витрати, які становлять половину вартості самого товару, на що не погодилась позивач. Дійсно заява на повернення товару була прийняття відповідачем від позивача, однак вона відмовлялась оплатити послугу в розмірі 87грн. за визначення несправності. Оскільки сторони подавали суперечливі пояснення один до одного, судом вжито заходів примирення сторін, в результаті чого телефон було повернуто власнику - позивачу [PERSON], без вимоги оплати 87 грн. за надану послугу. Тому спір щодо цього по вимозі 1, відсутній. Позивач просила також стягнути завдану їй моральну шкоду, яку оцінює в 2000грн. через протиправну поведінку відповідача. Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Приймаючи рішення про відшкодування моральної шкоди, суд також враховує вимоги ст.23 ЦК України, зокрема те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не дотримались обоюдно вимог обумовлених умов надання послуг, телефон було повернуто власнику безоплатно під час розгляду справи, а тому дана вимога не є обґрунтованою та не підлягає до задоволення. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 598, 611, 651 ЦК України,

Outcome: dismissed