Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Державної казначейської служби України, [PERSON] управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, [PERSON] територіального управління юстиції у Черкаській області (відділ примусового виконання рішень управління ДВС) про відшкодування шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Золотоніського міськрайонного суду від 09.02.2011 року визнано бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області щодо невиплати їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у встановленому ст. 43 ЗУ «Про заагальнообов?язкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року протиправною. Зобов?язано управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області здійснити перерахунок та виплатити їй допомогу по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року в розмірі встановленому законом прожиткового мінімум для дітей віком до шести років (на відповідний період) відповідно до ст. 43 вказаного Закону з урахуванням раніше проведених виплат. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 року, вказана постанова суду першої інстанції скасована, а в задоволенні позову було відмовлено. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.04.2012 року зазначену постанову залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 11.12.2012 року скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 26.04.2012 року, а справу направлено до суду касаційної інстанції на новий розгляд. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 року, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 року скасовано, а постанову Золотоніського міськрайонного суду від 09.02.2011 року змінено, виключено з резолютивної частини постанови слова та цифри «по 31.12. 2010 року». В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін. В добровільному порядку рішення суду виконано частково, а саме Управлінням праці та соціального захисту населення Золотоніської міської ради здійснено нарахування допомоги, але виплата проведена не була, оскільки кошти з державного бюджету не надходили. Звернення до ДВС не принесло будь-яких результатів, оскільки держаним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з неможливістю виконання рішення суду. Не принесло результатів і звернення до Управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області, оскільки, крім повідомлення про прийняття рішення до обліку від 03.02.2017 року їй не направлялося, а кошти за рішенням суду не виплачені. Таким чином на день звернення до суду рішення суду державними органами не виконано. Вважає, що вказаною бездіяльністю їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, оскільки вона не може користуватися належним їй коштами, та вимушена витрачати свій час та кошти на відстоювання своїх прав. Така бездіяльність триває не один рік, є образливою для неї, що призвело до її знервованості, погіршення стану здоров'я, нервових стресів, погіршення стосунків з оточуючими людьми, кошти, які передбачалися як допомога до по догляду за дитиною до 3 років, вона не може витратити на дитину (для забезпечення її потреб, харчування, одяг, дозвілля, навчання) не тільки до трьох років, а і станом на даний час (дитині зараз 8 років). Просить стягнути з Державного бюджету України на її користь грошові кошти в розмірі 95320,48 грн. (з яких: 16910,76 грн. матеріальна шкода, 64000 грн. моральна шкода, 1656,79 грн. 3% річних, 12752,93 грн. індекс інфляцій). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з?явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідачаДержавної\~казначейської служби\~України та\~[PERSON] управління\~Державної казначейської\~служби України\~у Черкаській\~області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, а бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджету виконуються в порядку черговості. Виконавчі документи про стягнення на користь позивача коштів в сумі 17328,92 грн. надіслані до Казначейства для оплати. Оплата заборгованості планується Казначейством за рахунок коштів бюджетної програми за КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду», що гарантовані державою до кінця поточного року. Казначейство виконуючи рішення суду діяло виключно в межах свої повноважень. Вважає, що заявлена позивачем сума моральної шкоди, інфляційних втрат та трьох відсотків річних необгрунтована. Представник відповідача [PERSON] територіального управління юстиції у Черкаській області (відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУ юстиції у Черкаській області) [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, оскільки вважає, що рішення суду виконується в межах діючого законодавства України, та на даний час частково виконано, а саме в частині здійснення перерахунку. Виплата не здійснена у звязку з обмеженим фінансуванням. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року визнано бездіяльність управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області щодо невиплати [PERSON] допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у встановленому ст. 43 ЗУ «Про заагальнообов?язкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року протиправною. Зобов?язано управління праці та соціального захисту населення виконкому Золотоніської міської ради Черкаської області здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] допомогу по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку за період з 01.09.2010 року по 31.12.2010 року в розмірі встановленому законом прожиткового мінімум для дітей віком до шести років (на відповідний період) відповідно до ст. 43 вказаного Закону з урахуванням раніше проведених виплат. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 року, вказана постанова суду першої інстанції скасована, а в задоволенні позову було відмовлено. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.04.2012 року зазначену постанову залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 11.12.2012 року скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 26.04.2012 року, а справу направлено до суду касаційної інстанції на новий розгляд. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.10.2015 року, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2011 року скасовано, а постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року змінено, виключено з резолютивної частини постанови слова та цифри «по 31.12. 2010 року». В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін. На виконання рішення суду Золотоніським районним судом Черкаської області 09.11.2015 року було видано виконавчий лист, який знаходився на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області. [PERSON] державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Черкаській області [PERSON] 01.11.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49466329 за вказаним виконавчим листом винесено постанову від 01.11.2016 року, у звязку з тим, що 31.10.2016 року до Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а рішення суду без участі боржника виконати не можливо. На виконання рішення суду управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради видано Розпорядження від 02.12.2015 про здійснення перерахунку [PERSON] щомісячної виплати допомоги по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку за період з 01.01.2011 року по 23.10.2012 року з урахуванням виплаченої допомоги. З довідки Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 30.03.2017 року № 842 вбачається, що на виконання постанови Золотоніськорго міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.20112 року [PERSON] за період з 08.09.2010 року по 23.10.2012 року нараховану допомогу по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку в розмірі 17328,92 грн. З повідомлення Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Черкаській області про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою (щодо зобовязання здійснити нарахування) від 03.02.2017 № 743/2 вбачається, що постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року відповідно до пункту 7 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 № 440 прийнята для обліку та включена до першої черги задоволення вимог. Дані про рішення 09.03.2017 року внесені до реєстру рішень виконання яких гарантується державою за № 53552090. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено доказами, що постанова суду відповідно до законодавства України прийнята до виконання. В той же час [PERSON] в своєму позові зазначає, що постанова суду на даний час державними органами не виконано, внаслідок чого їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона не може користуватися належним їй коштами, та вимушена витрачати свій час та кошти на відстоювання своїх прав, така бездіяльність триває не один рік, є образливою для неї, що призвело до знервованості, погіршення стану здоров'я, нервових стресів, погіршення стосунків з оточуючими людьми. Суд не погоджується з таким твердженням позивача та оцінює його критично, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У відповідності до пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначений у Порядку затвердженому кабінетом Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845. Відповідно до пункту 8 вказаного Порядку рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості: перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоровя, а також у звязку з втратою годувальника. Рішення вносяться до кожної з черги за датою їх надходження до органу державної виконавчої служби. В даному випадку постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року прийнято до першої черги задоволення вимог, що підтверджується вищевказаним повідомленням. Крім того, з матеріалів справи видно, що державним виконавцем на адресу Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської міської ради Черкаської області неодноразово направлялися повідомлення, вимоги про виконання вищезгаданого судового рішення, виносились постанови про накладення штрафу на зазначене управління праці. Тому державним виконавцем не було порушено вимоги «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», оскільки постанову №2а-132/11 від 09.02.2011 прийнято до першої черги задоволення вимог. Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2013 №440. Відповідно до п. 3 Порядку № 440 рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. Рішення про стягнення коштів державного чи місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попередній інформуванням Мінфіну), про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Пунктом 4 зазначеного Порядку на органи Казначейства покладено обовязок, зокрема, вживати заходи до виконання виконавчих документів протягом установленого строку та розглядати письмові звернення (вимоги) осіб, які беруть участь у справі, щодо виконання виконавчих документів, а також звернення (вимоги) прокурорів. Відповідно до пунктів 24 та 25 Порядку № 845, стягувачі, на користь яких прийнятті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку. Пунктом 6 цього ж Порядку передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Згідно пункту 28 Порядку № 845 орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків га кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів. Відповідно до пункту 11 Порядку №845 відкладення безспірного списання коштів здійснюється у разі: -звернення до органу, який видав виконавчий документ, за роз'ясненням рішення про стягнення коштів чи зміни порядку і способу його виконання; -необхідності отримання від стягувана додаткових відомостей для виконання рішення про стягнення коштів -звернення до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, щодо підтвердження їх зарахування до бюджету або встановлення залишку сум платежів, що підлягають безспірному списанню, чи узгодження реквізитів рахунків, на яких обліковуються надходження бюджету, кодів бюджетної класифікації тощо; -у випадках, передбачених пунктами 31 і 49 цього Порядку. Казначейство, відповідно до наданих повноважень, здійснює виконання рішень судів, дотримуючись пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень, якими передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів та у межах суми, передбаченої законом про Державний бюджет України на відповідний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040, що відповідає принципу справедливості та забезпечує рівні права стягувачів на одержання коштів Державного бюджету за рішенням суду. Отже, з матеріалів справи вбачається, що постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року у справі № 2а-132/2011 в установленому законом порядку прийнято на виконання в порядку черговості, та частково виконано, а саме вчастині здійснення перерахунку. Суд зазначає, законодавством передбачено виконання судових рішень за рахунок коштів державного бюджету за черговістю надходження таких рішень, в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Проте у зв'язку із відсутністю необхідного обсягу бюджетних призначень, виконати вказане рішення суду у визначений законом строк не має можливості. Існування черговості щодо виконання рішень суду також передбачене Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", також передбачено, що заборгованість погашається за наявності бюджетних асигнувань. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем прийнято виконавчий лист до виконання, здійснено перерахунок. Відповідачем [PERSON] службою вживалися всі необхідні заходи щодо його виконання із дотриманням принципу черговості, списання коштів на користь позивача буде відбуватися також в порядку черговості та за наявності фінансування. Затримка виплати коштів пов?язана лише у звязку з обмеженим фінансуванням для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями. У звязку з цим вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди до задоволення не підлягає, оскільки як вже встановлено постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 року частково виконано, а саме виконано в частині здійснення перерахунку. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином обов'язковими умовами відшкодування шкоди з державного бюджету згідно Законодавства України є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв?язку між такими діями. Відповідно до ст. 23 ЦПК України \~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода\~відшкодовується незалежно\~від вини\~органу державної\~влади,\~органу влади\~Автономної Республіки\~Крим,\~органу місцевого\~самоврядування,\~фізичної або\~юридичної особи,\~яка її\~завдала: 1)\~якщо шкоди\~завдано каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров'я\~або смертю\~фізичної особи\~внаслідок дії\~джерела підвищеної\~небезпеки; 2)\~якщо шкоди\~завдано фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту або\~виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, як вбачається, зі змісту ст. 1167 ЦК України у Казначейства відсутній обовязок перед позивачем щодо обовязкового відшкодування моральної шкоди. Натомість відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушені права власності, в тому числі інтелектуальної, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Згідно п. 4 ППВСУ №4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином відділ примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ у Черкаській області діє у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством. Виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2011 №2-а-132/11 знаходиться на виконанні у [PERSON] управління Державної казначейській служби України у Черкаській області. При цьому в судовому порядку не встановлено факт вчинення відповідачами незаконних дій або бездіяльності, що призвели до не виплати позивачу коштів. Крім того, позивачем не надано підтверджуючих документів, на підтвердження погіршення стану здоровя, знервованості, погіршення стосунків з оточуючими людьми, а також підтвердження причинно-наслідкового звязку, що саме невиконання рішення суду спричинило вищезазначені події. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, вимогу позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 64000 грн. необгрунтованою та до задоволення не підлягає. Більш того, суд вважає, що всі наведені позивачем докази моральних страждань не підтверджені документально, а є виключно його переконання. Крім того, позивач просить стягнути з Державного бюджету 3 % річних в сумі 1656,79 грн. та інфляційних втрат в розмірі 12752,93 грн. посилаючись на ст. ст. 509, 524, 533-535 та 625 ЦК України, суд вважає, що такі вимоги до задоволення не підлягають, оскільки відносини які виникли між позивачем та Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Золотоніської міської ради не регулюються нормами цивільного права. В даному випадку вказані статті ЦК України не можуть бути застосовані щодо відносин, які регулюють перерахунок допомоги по догляду за дитиною. Більш того, рішення з питань соціального забезпечення не тягне за собою виникнення зобовязань передбачених цивільним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed