Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаними вимогами, посилаючись на те, що 30 липня 2013 року вона отримала поштою наказ № 77-к від 23 липня 2013 року про її звільнення з 13 березня 2013 року по п.4 ст.40 КзПП України за прогули протягом 132 днів без поважних причин з 14 березня 2013 року по 23 липня 2013 року. Підставами її звільнення є, як зазначено в наказі, неявка на роботу з нез'ясованих причин та відмова дати письмові пояснення з цього приводу. Вважає, що звільнення є незаконним, а підстави не відповідаючими дійсності з наступних причин: 1) причини її неявки на роботу були відомі адміністрації, доказом цього є наявність заяви на ім'я ректора від 13 березня 2013 року; 2) вона була звільнена останнім днем фактичного виконання трудових обов'язків, але наказ був виданий пізнішою датою (майже через 4,5 місяці), що є прямим порушенням ст.47 КзПП; 3) належним чином оформлена трудова книжка до сьогодні їй не видана, хоча 29 квітня 2013 року вона звернулась до прокуратури з заявою про дане правопорушення. Сума середнього заробітку за вимушений прогул складає - 152,70 грн. за день. Також зазначає, що їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 100 000 гривень, оскільки втратила нормальні життєві зв'язки, з нею при звільненні не провели потрібних розрахунків та не повернули трудову книжку, вона не змогла влаштуватись на роботу влітку. Просить суд поновити її на роботі, сплатити вимушений прогул з 14 березня 2013 року по дату поновлення та компенсувати їй моральні страждання в сумі 100 000 гривень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги доповнила та просить затвердити умови її поновлення на роботі, а саме: назва посади, розмірі заробітної плати, кількісні та якісні характеристики запропонованої роботи та документальні підстави, що регламентують вищеозначені параметри, а також зафіксувати дату, з якої можливо поновлення по суті зі зберіганням її законних прав, також просить виготовити трудову книжку з анульованими записами про її незаконне звільнення. Просить задовольнити позовну заяву з доповненнями у повному обсязі. Представник відповідача Луценко В.В. суду пояснив, що [PERSON] було звільнено з ДВНЗ «КНУ» на підставі наказу від 13 липня 2012 року № 44 на виконання частини 2 пункту 2 статті 22 Закону України «Про запобігання і протидії корупції, відповідно пункту 7 статті 36 КЗпП України та Постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2012 року по справі № 408/486/12, після отримання вхідним № 397/07 від 10 липня 2012 року постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2012 року. У довідці Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, надісланій разом з постановою зазначалося, що постанова не оскаржена та набрала чинності 25 червня 2012 року. Згідно до п. 7 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є набрання законної сили судового рішення, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за корупційне правопорушення. Таким чином, наказ про звільнення позивача від 13 липня 2012 р. № 44-к було видано на законних підставах. [PERSON] було поновлено на підставі наказу від 19 листопада 2012 року № 96-к на виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2012 року, якою було скасовано постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 червня 2012 яку по справі № 408/486/12 із направленням матеріалів справи прокурору для належної перевірки у відповідності до ст. 253 КУпАП. Окрім цього, зазначають, що згідно постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 січня 2013 року по справі № 408/8213/12 провадження в справі про адміністративне порушення щодо стягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.272-2 ч.2 КупАП, яке не оскаржувалося позивачкою, а закрите у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, що не є реабілітаційною підставою закриття провадження у справі про адміністративне порушення. Також вважає, що не можна погодитися з твердженнями позивачки щодо не поновлення її в трудових обов'язках, які існували на момент звільнення: відповідно наказу від 19 листопада 2012 року № 96-к позивачку було поновлено на посаді доцента кафедри інноваційного менеджменту та управління бізнес - процесами з навантаженням 01 ставка. Відповідно до вимог чинного законодавства про працю відповідачем були відновлені умови трудового договору, які існували на момент звільнення позивачки. У зв'язку з тим, що на момент поновлення позивачки, навчальні дисципліни, які раніше нею викладалися були викладені іншими працівниками кафедри (згідно навчальних планів вони викладаються в 01 семестрі навчального року), позивачці було запропоновано згідно протоколів засідання кафедри інноваційного менеджменту та управління бізнес- процесами № 5 від 26 листопада 2012 року та № 7 від 15 лютого 2013 року навчальне навантаження близьке до її фахового спрямування. На звернення позивачки до керівництва Університету та Інституту, їй своєчасно надавалися вмотивовані відповіді. Крім того, відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2013 року по справі № 210/1436/13-ц в позові [PERSON] було відмовлено. Рішення суду не оскаржено, набрало законної чинності 03 червня 2013 року. Судом в рішенні було встановлено, що відповідно до наказу №96-к від 19 листопада 2012 року поновлення на роботі [PERSON] відбулося у відповідності до норм чинного законодавства. Тому твердження позивачки про те, що вона не виходила на роботу, оскільки була переведена всупереч чинному законодавству є хибним. По-друге: позивачка своєю заявою від 13 березня 2013 року відмовилась від роботи, що підтверджує факт не виходу на роботу з 14 березня 2013 року. Також підтвердженням не виходу на роботу є акти про неявку на роботу [PERSON] з нез'ясованих причин з 14 березня 2013 року по 23 липня 2013 року. З 14 березня 2013 року адміністрацією Криворізького економічного інституту ДВНЗ. Криворізьким національним університетом було вжито заходів щодо встановлення причин відсутності [PERSON] на робочому місці, а саме: комісія інституту виїздила до місця проживання позивачки за адресою: [ADDRESS], де запропонувала [PERSON] надати письмові пояснення з приводу не виходу на роботу з 14 березня 2013 року. Позивачка відмовилась надати письмові пояснення, про що був складений відповідний акт. Також, 18 березня 2013 року на адресу позивачки було надіслано листа з проханням з'явитися до відділу кадрів економічного інституту для надання письмових пояснень з приводу не виходу на роботу з 14 березня 2013. На запрошення [PERSON] не з'явилась. 09 квітня 2013 року комісія інституту в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ще раз запропонувала позивачці надати письмові пояснення, але [PERSON] відмовилась, про що був складений відповідний акт. 24 квітня 2013 року на адресу [PERSON] повторно було надіслано листа з проханням з'явитися до відділу кадрів економічного інституту для надання письмових пояснень з приводу не виходу на роботу з 14 березня 2013 року, і за цим запрошенням позивачка до університету не з'явилась. На підставі цього були складені графіки заміни занять доцента [PERSON] іншими викладачами університету. Щоб уникнути порушення законодавства щодо звільнення за прогул без поважних причин, ректорат університету направив ряд звернень до муніципальних та приватних медичних закладів міста Кривого Рогу з приводу звернення [PERSON] за медичною допомогою. Відповідно до відповідей медичних закладів міста позивачка за медичною допомогою не зверталась, остання відповідь університетом отримана 23 липня 2013 року від медико - діагностичного центру «Сєвєр». Відповідно до п. 2.26 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Мінпраці України, Мін'юсту України та Мінсоцзахисту України від 29 липня 1993 року № 58, днем звільнення вважається останній день роботи. Наказом від 23 липня 2013 року № 77-к позивачка була звільнена з посади доцента кафедри інноваційного менеджменту та правління бізнес-процесами 13 березня 2013 року за прогули без поважних причин. По-третє, позивачка в позовній заяві вказує, що належним чином трудова книжка їй не видана, але 11 липня 2012 року [PERSON] отримала у відділі кадрів економічного інституту дублікат трудової книжки для оформлення інвалідності, що підтверджує її особистий підпис в книзі видачі книжок. Також, неодноразово їй були направлені листи з проханням повернути дублікат трудової книжки до відділу кадрів для належного оформлення. Тому, позовні вимоги стосовно моральної шкоди також є необґрунтованими та безпідставними. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача Макаренко О.Ю. в судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача Луценка В.В. та додав, що відповідно до правил внутрішнього розпорядку університету, затвердженого 25 грудня 2012 року на конференції трудового колективу, в університеті для науково-педагогічних працівників встановлено шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем - неділя. Тривалість робочого часу науково-педагогічного працівника становить 5 годин на день. Тривалість робочого часу науково-педагогічного працівника становить 06 годин на день. Робочий час науково-педагогічного працівника визначається КЗпП і безпосередньо встановлюється у межах загального робочого часу з 08.30 годин до 17 годин, окрім цього: 1)при виконанні науково-педагогічними працівниками видів навчальних занять, що входять до навчального навантаження відповідно до посади, при проведенні лекцій та семінарських занять науково-педагогічні працівники повинні знаходитися у відповідних аудиторіях, згідно встановленого розкладу занять; при проведенні самостійної, індивідуальної роботи та консультацій в аудиторіях, які визначені в графіках проведення самостійної та індивідуальної роботи протягом зазначеного в них часу; 2) з метою більш ефективного виконання наукових та методичних завдань науково - педагогічні працівники в межах робочого часу, вільного від навчальних занять можуть користуватися методичними кабінетами, бібліотеками в університеті та читальним залом для викладачів в університеті. Відповідно до статі 49 Закону України «Про вищу освіту» максимальне навчальне навантаження науково-педагогічних працівників не може перевищувати 900 годин на навчальний рік. Відповідно до «Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах», затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02 червня 1993 року № 161 робочий час викладача визначається обсягом його навчальних, методичних, наукових і організаційних обов'язків у поточному навчальному році, відображених в індивідуальному робочому плані. Тривалість робочого часу викладача з повним обсягом обов'язків становить не більше 1548 годин на навчальний рік при середньо тижневій тривалості 36 годин. Обсяг навчальних занять, доручених для проведення конкретному викладачеві виражений в облікових (академічних) годинах, визначає навчальне навантаження викладача. Види навчальних занять, що входять в обов'язковий обсяг навчального навантаження викладача відповідно до його посади, встановлюються кафедрою. У вищих навчальних закладах 3 і 4 рівня акредитації мінімальний та максимальний обов'язковий обсяг навчального навантаження викладача в межах його робочого часу встановлює вищий навчальний заклад з урахуванням виконання ним інших обов'язків (методичних, наукових, організаційних) і у порядку, передбаченому його статутом та колективним договором. Графік робочого часу викладача визначається розкладом аудиторних навчальних занять і консультацій, розкладом або графіком контрольних заходів та іншими видами робіт, передбаченими індивідуальним робочим планом викладача. Норми часу для планування і обліку навчальної, методичної, наукової і організаційної роботи науко-педагогічних працівників вищих навчальних закладів визначаються відповідно до вимог наказу Міністерства освіти і науки України від 7 серпня 2002 року N 450 «Про затвердження норм часу для планування і обліку навчальної роботи та переліків основних видів методичної, наукової й організаційної роботи педагогічних і науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів». [PERSON] здобула освіту у 1980 році за спеціальністю «фізика» та у 1987 році за спеціальністю «прикладна соціологія». У 1995 році [PERSON] присуджено науковий ступінь «кандидата психологічних наук» Вищим Атестаційним Комітетом Російської Федерації. Відповідно до пунктів 4. 35, 36 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2007 року № 423 «Про затвердження Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника» позивач повинна була для визнання цього диплому на території України пройти переатестацію та нострифікацію за процедурою, що встановлена Вищою Атестаційною Комісією України. [PERSON] було запропоновано пройти вище вказану процедуру, про що було видано наказ від 26 грудня 2008 року № 156- к. Але позивач 19 січня 2009 року відмовилась від проходження вказаної процедури. Тому їй не здійснюється доплата за науковий ступінь «кандидата наук». Розподіл навчального навантаження за викладачем проводиться на початку навчального року, тобто до 01 вересня поточного року. На момент поновлення на роботі [PERSON] - 19 листопада 2012 року, навчальне навантаження в університеті вже було розподілено та частково виконано, тому що 1 семестр навчання добігав кінця. На підставі зазначеного, при поновлені позивача на роботі - 19 листопада 2012 року їй було запропоновано виконання навчального навантаження за дисциплінами, які на той момент ще не були виконані, або були виконані частково, з урахування досвіду роботи та кваліфікації позивача, а саме: організаційна поведінка; групова динаміка і комунікації; зв'язки з громадськістю; тренінги; прогнозування соціально-економічних процесів; керівництво курсовими роботами та виробничою практикою студентів з загальним навчальним навантаження у кількості 404,6 годин на частину поточного навчального року (19 листопада 2012 року -30 червня 2013 року), що фактично складає менше ніж повну ставку посади доцента кафедри, з урахуванням збільшення складової частки робочого часу на методичну роботу (не аудиторна робота, з метою більш якісної підготовки до навчальних занять). Відповідно до «Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах», зазначене навчальне навантаження було розподілено на засіданні кафедри інноваційного менеджменту та управління бізнес-процесами 26 листопада 2012 року, протокол № 5 від 26 листопада 2012 року. З вказаним навчальним навантаженням [PERSON] була ознайомлена 27 листопада 2012 року, під особистий підпис. Після ознайомлення з навчальним навантаженням, позивач приступила до роботи, що підтверджується особистим підписом [PERSON] у журналах обліку роботи академгрупи. Але, з 14 березня 2013 року позивач відмовилась виходити на роботу з нез'ясованих причин. Крім того, треба зазначити, що позивач після поновлені на роботі отримувала заробітну плату у повному обсязі згідно чинного законодавство. У зв'язку з викладеним, вважає вимоги позивача необґрунтованими та незаконними. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є завідуючою кафедри інноваційного менеджменту та правління бізнес-процесами. Розподіл навчального навантаження за викладачем проводиться на початку навчального року, тобто до 01 вересня поточного року. На момент поновлення на роботі [PERSON] - 19 листопада 2012 року, навчальне навантаження в університеті вже було розподілено та частково виконано, тому що 1 семестр навчання добігав кінця. На підставі зазначеного, при поновлені позивача на роботі - 19 листопада 2012 року їй було запропоновано виконання навчального навантаження за дисциплінами, які на той момент ще не були виконані, або були виконані частково, з урахування досвіду роботи та кваліфікації позивача, а саме: організаційна поведінка; групова динаміка і комунікації; зв'язки з громадськістю; тренінги; прогнозування соціально-економічних процесів; керівництво курсовими роботами та виробничою практикою студентів з загальним навчальним навантаження у кількості 404,6 годин на частину поточного навчального року (19 листопада 2012 року - 30 червня 2013 року), що фактично складає менше ніж повну ставку посади доцента кафедри, з урахуванням збільшення складової частки робочого часу на методичну роботу (не аудиторна робота, з метою більш якісної підготовки до навчальних занять). Однак остання з 14 березня 2013 року перестала з'являтись на роботу, про що були складені акти, тому [PERSON] було звільнено наказом № 77-к від 23 липня 2013 року. В той час як її не було на роботі її заняття проводили інші викладачі кафедри. Що стосується студентів, які готували дипломні роботи, то вони мають право обирати собі відповідного керівника, однак з питанням стосовно обрання [PERSON] у якості керівника по дипломній роботі до неї із студентів ніхто не звертався. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є кандидатом соціологічних наук та працює на 0,1 ставку в КТУ. На одній кафедрі з [PERSON] він не працював. Зазначив, що дійсно [PERSON] за своїх фахом могла викладати предмети, що їй було визначено засіданням кафедри. Свідок [PERSON] дав аналогічні свідчення свідка [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є заступником завідуючою кафедри інноваційного менеджменту та правління бізнес-процесами ДВНЗ «Криворізький національний університет». Десь в березні-квітні місяці кожного року розподіляється попереднє навантаження між викладачами та останні незначні корективи щодо пасивного та активного навантаження вносяться в серпні місяці з урахуванням набраних студентів. Тому, коли [PERSON] після поновлення приступила до роботи, навантаження було перерозподілено та їм було надано навантаження згідно з її фахом, однак рішення кафедри не задовольнило, оскільки вона хотіла працювати з студентами, що готують дипломні роботи. Також пояснив, що у зв'язку з відсутністю [PERSON] на роботі викладачам кафедри і ним в тому числі прийшлось дочитувати години студентам, що були розподілені [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є завідуючою навчально-методичного відділу КНУ. Зазначила, що з травня місяця кожного року розробляється навантаження викладачам відповідно до нормативів Міністерства та з урахуванням штату викладачів. Остаточне затвердження здійснюється в серпні місяці. Навантаження розподіляється по фаховості викладачів. [PERSON] зі скаргами стосовно її навантаження в методичний відділ жодного разу не зверталась. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є заступником начальника відділу кадрів КНУ. При прийомі на роботу викладача з ним заключається контракт та приймається відповідна заява про прийом на роботу та документи, що підтверджують кваліфікацію. По факту звільнення [PERSON] суду пояснив, що вона з 14 березня 2013 року на роботу не з'являлась. Була створена комісія, яка виїжджала по місцю проживання [PERSON], однак остання відмовилась надавати будь-які пояснення з приводу неявки на роботу. Також зазначив, що від [PERSON] до відділу кадрів надходила в кінці березня 2012 року заява про те, що вона відмовляється виходити на роботу у зв'язку із незгодою з наданим їй навантаженням. 11 липня 2012 року [PERSON] отримала дублікат трудової книжки для оформлення інвалідності, однак його не повернула. Вислухав позивача, представників відповідача, пояснення свідків, дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. На підставі наказу від 13 липня 2012 року № 44 [PERSON] було звільнено з ДВНЗ «КНУ» на виконання частини 2 пункту 2 статті 22 Закону України «Про запобігання і протидії корупції» (а.с.16 т.1). Наказом № 96-к від 19 листопада 2012 року [PERSON] було поновлено на посаді доцента кафедри інноваційного менеджменту та управління бізнес-процесами з 19 листопада 2012 року на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2012 року (а.с.25 т.1). У зв'язку із поновленням позивачки на роботі 26 листопада 2012 року було проведення засідання кафедри інноваційного менеджменту (протокол № 5) та управління бізнес-процесами та перерозподілено навчальне навантаження по кафедрі інноваційного менеджменту та [PERSON] надали можливість викладати дисципліни соціально-психологічного та соціального-економічного напрямків (а.с.27 т.1). 12 лютого 2013 року відбулось засідання кафедри (протокол № 7) з приводу заяви [PERSON] про перегляд питання по її навантаженню та було вирішено, що навчальне навантаження близьке до її фахового спрямування (а.с.28). На звернення позивачки до керівництва Університету та Інституту щодо її навантаження , їй своєчасно надавалися вмотивовані відповіді (а.с.99-101 т.2). В період з 14 березня 2013 року по 23 липня 2013 року було складено акти адміністрацією КНУ про відсутність [PERSON] на робочому місці (а.с.36-110). На адресу позивачки ДВНЗ «КНУ» направлялись листи з проханням надати пояснення з приводу неявки на роботу (а.с.111-114) та надсилались запити у медичні заклади стосовно неї, з відповідей на які вбачається, що [PERSON] за медичною допомогою не зверталась (а.с.115-119). В результаті чого, 23 липня 2013 року було видано наказ № 77-к та позивачка була звільнена з посади доцента кафедри інноваційного менеджменту та правління бізнес-процесами 13 березня 2013 року за прогули без поважних причин (а.с.121 т.1). Як вбачається із витягів із книги видачі (тимчасово) трудових книжок співробітникам інституту [PERSON] 11 липня 2012 року отримала трудову книжку, однак до теперішнього часу її не повернула (а.с.114). Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з усіма змінами та доповненнями) прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як встановлено у судовому засіданні, при поновленні на роботі [PERSON] їй було надано роботу, яка відповідала її освіті та фаху. Знайшов підтвердження факт, що навантаження викладачів не є постійним та може змінюватися із року в рік в залежності від обставин. Всі численні звернення позивача розглядалися керівництвом кафедрою, керівництвом економічного інституту та ректоратом університету, позивачу надавалися належні відповіді. Позивач ходила на роботу, проводила заняття зі студентами за новими предметами та отримувала заробітну плату, яка не була нижчою за попередню заробітну плату до моменту звільнення. Що стосується, твердження позивача, що їй при звільненні не надали трудову книжку, то вони спростовуються журналом обліку видачі трудових книжок, згідно яких позивач працюючи в університеті 11 липня 2012 року отримала трудову книжку на руки та не повернула її. Суд вважає, що позивачем не надано достатньо доказів поважності причин неявки на роботу, чим не виконала вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, тому суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed