Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою 10.04.2014 року та в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 07.06.2004 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг № SAMDN03000000748729, відповідно до умов якого 07.06.2004 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 16400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов зазначеного договору, відповідач належним чином не виконав покладених на нього зобов'язань по погашенню кредиту, у зв'язку з чим станом на 31.01.2014 року утворилася кредитна заборгованість в загальному розмірі 51623,69 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 9855,53 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 41768,16 грн., яку представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 516,24 грн. Відповідач звернувся до суду 07.08.2014 року із зустрічною позовною заявою у якій просив суд визнати договір № SAMDN03000000748729 від 07.06.2004 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки - недійсним з моменту його вчинення, тобто з 07.06.2004 року. В обґрунтування заявлених вимог відповідач [PERSON] посилається на те, що договір № SAMDN03000000748729 від 07.06.2004 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки не є кредитним договором, та підлягає визнанню його не дійсним, з підстав того, що кредитний договір укладається у письмовій формі, Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Нікчемний правочин с недійсним з моменту його вчинення. Обов'язковою умовою договору споживчого кредиту є річна відсоткова ставка за кредитом. В пункті 3.3. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», які затверджені Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, вказано, що банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, визначивши її як в процентному значенні у вигляді реальної процентної ставки (в процентах річних), так і в грошовому виразі. В даному Кредитному договорі взагалі не вказана сума наданого кредиту, всупереч тому, що вказує банк. Присутня в судовому засіданні представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги за первісним позовом підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, заперечувала проти задоволення зустрічного позову, та пояснила, що відповідач отримав кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно п. 5.2. Договору, банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта змінювати кредитний ліміт, так 09.06.2004 р., 07.06.2006 р., 23.12.2008 р., 10.01.2009 р., банк змінював відповідачу [PERSON] кредитний ліміт. 07.06.2006 року за заявою [PERSON] платіжна картка перевипускалася, що підтверджується заявою самого відповідача, в якій зазначено той же номер розрахункового рахунку. Нова картка дійсна до 2008 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутній в судовому засіданні представник відповідача первісний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, застосувавши наслідки спливу строку позовної давності, натомість підтримав зустрічні позовні вимоги відповідача та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позовну заяву позивачем було подано до Криворізького районного суду 10.04.2014 року. До позовної заяви представником позивача була додана зменшена копія Договору № SAMDN03000000748729 від 07.06.2004 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно з умовами якого [PERSON] просить Приватбанк відкрити для нього рахунок у валюті, а керівник Департаменту споживчого кредитування Криворізької філії Ковтун А.А., діючий на підставі довіреності № 10289 від 26.12.2003 року, надає дозвіл на відкриття рахунку, про що робить відповідні відмітки в п. 10 даного Договору. Згідно п.п. 1.1. п. 1 даного Договору Банк, для виконання операцій, зазначених в п. 2 цього Договору, відкриває Клієнту картковий рахунок тип карти -ЕС/МС STANDART CREDIT, вид карти-особиста, міжнародна, строк дії Карти-два роки, валюта карткового рахунку - гривня, кредитний ліміт «Фінансовий фіксований» в сумі 2 900 гривень. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання Договору - 3,00 % в місяць із розрахунку 360 днів у році. Строк дії Кредитного ліміту відповідає строку дії Карти. Погашення по Кредитному ліміту та процентам здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7 % від залишку заборгованості по кредитному ліміту на кінець звітного місяця. Період здійснення платежів - місяць, слідуючий за звітним. Відповідно до п. 9.6. цього Договору строк дії Договору співпадає із строком дії карти. Таким чином, сторонами цього Договору погоджений строк його дії, який співпадає зі строком дії платіжної карти, тобто Договір діє до 07.06.2006 року, а строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії Договору сторони встановили й строки виконання Боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі Договору. Позивач не додав до свого позову належні докази передання [PERSON] грошових коштів в будь-якому розмірі, а матеріали даної цивільної справи таких доказів в собі не містять. Відсутність в матеріалах справи належних письмових доказів передання [PERSON] грошових коштів свідчить про неукладання даного Договору, що позбавляє Кредитора застосовувати судові заходи захисту свого права шляхом подання відповідного позову. Також в зустрічній позовній заяві позивач зазначив, що позивачем пропущений строк звернення до суду, так як згідно п. 2 Розділу І Умов і правил надання банківських послуг строк дії ліміту відповідає строку дії картки. При цьому кредитним лімітом є розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами. Таким чином строк для звернення до суду з вимогою стягнення заборгованості по договору та процентів за користування кредитом закінчився для банку ще 07.06.2009 року. Суд, вислухавши осіб, які беруть учать у справі, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2004 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,правонаступником якого згідно статуту є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 16) та [PERSON] був укладений договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки № SAMDN03000000748729, відповідно до умов якого 07.06.2004 року позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку, надав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.12). Згідно п. 5.2 зазначеного договору банк має право в односторонньому порядку, без попереднього повідомлення клієнта, встановити на платіжну карту кредитний ліміт в валюті карти, з наступною зміну його розміру у відповідності з кредитною історією. Відповідно до виписки по кредитному рахунку [PERSON] за період з 01.01.2000 року по 03.10.2014 року банк скористався правом встановленим п. 5.2 договору та змінив кредитний ліміт на платіжній картці 09.06.2004 року, 07.06.2006 року, 23.12.2008 року, 10.01.2009 року. Станом на 31.01.2014 року, відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 51623,69 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом - 9855,53 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом - 41768,16 грн., що вбачається з розрахунку наданого позивачем (а.с.6-11). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання, згідно положень статті 625 ЦК України. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з цим статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно п. 9.6 договору строк дії договору співпадає зі строком дії картки. При цьому кредитним лімітом є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (поверненя). Порядок погашення заборгованості визначено щомісячними платежами. Сторонами договору погоджений строк дії договору, який співпадає зі строком дії платіжної карти, тобто до 07.06.2006 року. (а.с. 87-88), який за заявою відповідача (а.с. 85), було продовжено до 2008 року. Як роз'яснив у своїй постанові від 19.03.2014 року Верховний Суд України, рішення якого є обов'язковими для всіх судів України в силу ст. 360-7 ЦПК України (справа № 6-14 цс 14) за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Виходячи з розрахунку заборгованості за договором № SAMDN03000000748729 від 07.06.2004 року, (а.с. 6-11), відповідач з 03.07.2007 року припинив сплачувати кошти на погашення кредиту, а 2008 році строк дії картки закінчився, і відповідач нової картки не отримав, а отже починаючи з цієї дати у позивача виникло право на звернення до суду за захистом порушеного права. Отже, починаючи з 01.01.2009 року та впродовж наступних 3 років, визначених ст. 257 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду з вимогою про повернення відповідачем кредиту в повному обсязі, однак скористався таким правом лише 10.04.2014 року, тобто поза межами строку позовної давності. Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» не заявив суду щодо поновлення строку позовної давності. З матеріалів справи не вбачається підстав для визнання пропуску строку банком з поважних причин. Позивач продовжував щомісячно нараховувати проценти за прострочення зобов'язання по поверненню кредитних коштів після припинення відповідачем здійснення операцій по кредитній картці, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у повному обсязі. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про визнання договору недійсним слід відмовити оскільки зазначені відповідачем доводи нічим не підтвердженні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України - стороні на користь, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК " і сплачений ним судовий збір у розмірі 516,24 грн.

Outcome: dismissed