Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.06.2018 року у справі 570/1975/18, провадження №1-кп/570/247/2018 встановлено, що [PERSON] вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.Зазначає, що з обставин справи відомо, що 7 червня 2017 року близько 03 год. 55 хв. [PERSON] , в порушення вимог пункту 2.9. підпункту а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, керуючи автомобілем «Москвич М-2140», реєстраційний номер [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння 1,88 % проміле, що відноситься до середньої степені алкогольного сп`яніння, рухаючись на дальньому світлі фар по лівій смузі руху автодороги Київ-Чоп, зі швидкістю близько 95 км/год., зі сторони м. Рівне у напрямку м. Київ, на 317 км + 950 м вказаної автодороги, що в межах с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області на освітленій штучним освітленням ділянці дороги в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та в момент виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля Renault Premium 420, реєстраційний номер [NUMBER] , із загальним напівпричепом, бортовим-тентованим Schmitz SPR 24, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухаючись у попутному напрямку виконував маневр розвороту ліворуч в забороненому місці з правого асфальтованого узбіччя, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу в результаті чого допустив зіткнення з напівпричепом, бортовим - тентованим Schmitz SPR 24, реєстраційний номер [NUMBER] , хоча мав технічну можливість уникнути зіткнення, однак не прийняв своєчасних дій для уникнення зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди: потерпілому - пасажиру автомобіля «Москвич М-2140», реєстраційний номер 13-18 РВМ [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому внутрішньої кісточки правого гомілково-стопного суглоба зі зміщенням, скальпованої рани ділянки правого колінного суглоба, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я. Внаслідок вчинення зазначеного злочину [PERSON] потерпілий [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні у Обласному центрі ортопедії, травматології та вертебрології комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради з 07.06.2017 року по 15.06.2017 року, що складає 8 ліжко-днів, відповідно довідки-розрахунку витрат на стаціонарне лікування №655. Сума витрат на лікування хворого, згідно довідки-розрахунку, становить 3 795 грн. 57 коп. Зазначає, що Рівненська обласна клінічна лікарня Рівненської обласної ради перебуває у комунальній власності області та фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, розпорядником яких є Рівненська обласна рада. У зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Рівненської обласної ради відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 3 795, 57 грн. Також, просить судові витрати стягнути з відповідача. У строк, встановлений судом, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що на момент відкриття провадження спір між тими ж сторонами та тих самих підстав перебував у провадженні судді Рівненського районного суду Рівненської області Штогуна О.С . Крім того, позовні вимоги пред`явлено до [PERSON] , а ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 14.06.2018 року у справі 570/1975/18 звільнено від відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] . Додатково зазначає про необґрунтованість щодо визначення вартості витрат на лікування потерпілого за один день. Тому просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача звернулася не з`явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримала, просить справу розглядати без її участі. Відповідач не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Згідно до поданої заяви позов не визнає, просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Як встановлено в судовому засіданні, що 7 червня 2017 року близько 03 год. 55 хв. [PERSON] , в порушення вимог пункту 2.9. підпункту а Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, керуючи автомобілем «Москвич М-2140», реєстраційний номер [NUMBER] , у стані алкогольного сп`яніння 1,88 % проміле, що відноситься до середньої степені алкогольного сп`яніння, рухаючись на дальньому світлі фар по лівій смузі руху автодороги Київ-Чоп, зі швидкістю близько 95 км/год., зі сторони м. Рівне у напрямку м. Київ, на 317 км + 950 м вказаної автодороги, що в межах с. Біла Криниця Рівненського району Рівненської області на освітленій штучним освітленням ділянці дороги в порушення вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та в момент виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля Renault Premium 420, реєстраційний номер [NUMBER] , із загальним напівпричепом, бортовим-тентованим Schmitz SPR 24, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухаючись у попутному напрямку виконував маневр розвороту ліворуч в забороненому місці з правого асфальтованого узбіччя, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу в результаті чого допустив зіткнення з напівпричепом, бортовим - тентованим Schmitz SPR 24, реєстраційний номер [NUMBER] , хоча мав технічну можливість уникнути зіткнення, однак не прийняв своєчасних дій для уникнення зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди: потерпілому - пасажиру автомобіля «Москвич М-2140», реєстраційний номер 13-18 РВМ [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому внутрішньої кісточки правого гомілково-стопного суглоба зі зміщенням, скальпованої рани ділянки правого колінного суглоба, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я. Внаслідок вчинення зазначеного злочину потерпілий [PERSON] , перебував на стаціонарному лікуванні у Обласному центрі ортопедії, травматології та вертебрології комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради з 07.06.2017 року по 15.06.2017 року, що складає 8 ліжко-днів, відповідно довідки-розрахунку витрат на стаціонарне лікування №655. Сума витрат на лікування хворого, згідно довідки-розрахунку, становить 3 795 грн. 57 коп. Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов`язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов`язана відшкодувати закладу охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки, коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров`я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями Кримінального кодексу України, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров`я. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від кримінального правопорушення на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16.07.93 року, витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеного Порядку, в разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров`я, або прокурора. Однак, як вбачається з ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 14.06.2018 року у справі 570/1975/18, від відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим звільнено [PERSON] , а позовні вимоги пред`явлено до [PERSON] . Отже, з наведеного вбачається, що відповідач неє суб`єктом спірних матеріально-правових відносин та не має обов`язків, які з них випливають перед позивачем З а таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не зобов`язаний відшкодувати витрати на стаціонарне лікування потерпілого, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed