Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з квартири. Свої вимоги мотивує тим, що він та відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS], однак відповідачі не сплачують житлово-комунальні послуги, завдаючи йому значних матеріальних збитків. [PERSON] створює для нього умови нестерпні для проживання у даній квартирі, тобто вчиняє сварки, до ранку не вимикає телевізор, заважаючи йому повноцінно відпочивати, обливає його окропом, разом з відповідачем [PERSON] погрожують йому вбивством, бажають довести його до психіатричного зриву. Він не може приготувати їжу, оскільки [PERSON] погрожує насипати в їжу отруту і ці погрози він сприймає як реальні. Проживання з відповідачами є нестерпним, вони принижують його перед сусідами та родичами. Щоб захиститись від їх нападів, йому неодноразово доводилось викликами міліцію. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги повністю та просив суд виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на його користь витрати по оплаті судового збору. Відповідач [PERSON] та її представник, а також представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позову. Як пояснила в судовому засіданні відповідач [PERSON] дії позивача направлені на виселення її та її сина - [PERSON] із вищевказаної квартири. Від вирішення з відповідачами спору про спільне проживання в квартирі шляхом розміну квартири або розділу особових рахунків на квартиру позивач ухиляється. Скориставшись її відсутністю за місцем проживання у зв'язку з доглядом за хворою матір'ю, позивач вивіз з квартири практично все майно, залишивши її без елементарних засобів існування (ліжка, електроплити, холодильника). Після розірвання шлюбу вона оплачує ? частину всіх житлово-комунальних послуг шляхом внесення коштів самостійно на відповідні рахунки або шляхом передачі коштів позивачу для оплати ним даних послуг у її відсутність у м. Южноукраїнськ. В свою чергу позивач з липня 2014 року перестав сплачувати житлово-комунальні послуги у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість. [PERSON] створює антисанітарію в квартирі, не пребирає кімнату, де мешкає, не провітрює її. Позивач вимагає від неї здійснення ремонту в квартирі за її рахунок, при цьому вивіз з квартири будівельні матеріали (шпарери, клей, кафель для ванної кімнати), які були придбані для ремонту. [PERSON] постійно безпідставно викликає міліцію. Обвинувачення позивачем її та [PERSON] у тому, що вони погрожують йому фізичною розправою є вигаданими. [PERSON] не спілкувався і не спілкується з позивачем, не підтримує з ним ніяких контактів. Під час розгляду справи по суті встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено 28 вересня 2013 року на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17.09.2013 р.. За час перебування у шлюбі сторони та син відповідача [PERSON] - [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] шляхом приватизації, ставши власниками 1/3 частки квартири кожен, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, видане 28.12.1995 р. Відділом приватизації житла ВО «Южно-Українська АЕС» (а. с. № 3). Згідно копії договору дарування 1/3 частки квартири від 21.01.2015 р., посвідченого державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Лобовою О.М., [PERSON] подарував [PERSON], належну йому на праві власності 1/3 частку квартири [ADDRESS] (а. с. № 86, 87). Після розірвання шлюбу сторони продовжують проживати у вищевказаній квартирі. Особовий рахунок на дану квартиру оформлений на [PERSON], договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 02.09.2011 р. також був укладений КП «ЖЕО» з позивачем (а. с. № 9-10). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який фактично, як стверджує відповідач [PERSON], в даному житловому приміщенні не проживає. Вислухавши позивача, відповідача [PERSON], її представника, представника відповідача [PERSON], дослідивши докази, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають на підставі наступного. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 1, ч. 3 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зі змісту ч. 1 ст. 383 ЦК України вбачається, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. В ст. 47 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Між тим, наведені позивачем доводи щодо підстав виселення відповідачів не знайшли свого підтвердження. Надані позивачем копії документів (висновку за матеріалами перевірки від 22.11.2014 р., висновку по факту повідомлення гр. [PERSON] від 26.11.2014 р., висновку за повідомленням оперативного чергового від 03.12.2014 р.) свідчать лише про виклик позивачем працівників міліції, але не підтверджують факт вчинення відповідачами порушень, на які вказує позивач. Згідно копії акту опису майна від 23.07.2013р., складеного в присутності депутата Южноукраїнської міської ради Бендерського Я.С., дільничного інспектора Поліщук М.С., майстра ЖЕД-4 [PERSON], квартира [ADDRESS] була оснащена меблями та побутовою технікою (а. с. № 39). З наданих відповідачем [PERSON] фотознімків вбачається, що в даний час в квартирі дійсно відсутні меблі та електроприлади, зокрема ліжка в кімнаті, де мешкає відповідач [PERSON], холодильник та електроплита (а. с. № 41-44). Копія заяви [PERSON] від 12.11.2014 р. на ім'я начальника Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області та витяг з кримінального провадження № 12014150120000773, внесеного до ЄРДР 13.11.2014 р., свідчать про звернення [PERSON] до ОВС з приводу того, що її колишній чоловік [PERSON] в період з 16.10.2014 р. по 12.12.2014 р. самовільно вивіз з належної їм квартири [ADDRESS] майно, що є їх спільною сумісною власністю (а. с. № 37, 38). З копії витягу з кримінального провадження № 12013160120000373, внесеного до ЄРДР 12.06.2013 р. слідує, що до ЧЧ Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області з ДЗ «СМСЧ № 2» надійшло повідомлення про те, що до закладу за наданням медичної допомоги звернулася [PERSON] з діагнозом ушиби, садна, гематоми на тулубі та на правому передпліччі. За даним фактом також надійшла заява від [PERSON] про те, що 10.06.2013 р. близько 23-00 год. за місцем мешкання їй зазначені тілесні ушкодження на грунті неприязних відносин спричинив її чоловік [PERSON] (а. с. № 45). Твердження позивача про те, що відповідачі не сплачують житлово-комунальні послуги не можуть бути прийняті судом, оскільки згідно довідок, виданих КП «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» та ЖЕУ-4 КП «Житлово-експлуатаційне об'єднання", а також квитанцій та чеків, наданих відповідачем [PERSON], остання регулярно здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, заборгованості за дані послуги не має (а. с. № 48-60, 79, 80). В свою чергу [PERSON] має заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 327,27 гривень, про що свідчить довідка № 48 від 21.04.2015 р., видана ЖЕУ-4 КП «Житлово-експлуатаційне об'єднання" (а. с. № 78). Таким чином, суд прийшов до висновку, що доказів на підтвердження обставин щодо вчинення відповідачами правопорушень, які відповідно до статті 116 ЖК України могли б бути підставою для виселення останніх із житлового приміщення, позивачем суду не надано. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки відсутні підстави для виселення відповідачів, передбачені ЖК України.

Outcome: dismissed