Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

07.03.2018р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому (з урахуванням уточнення від 09.01.2019 року) просить: встановити факт спільного проживання однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з 03.01.2005 року до [INFO] року її з [PERSON], [INFO]; визнати об'єктом спільною - сумісною власністю її та [PERSON]квартиру [ADDRESS];автомобіль ВАЗ 21102, 2002 р.в., держ.номер [NUMBER];грошові кошти, що знаходяться на банківському вкладі № ДС - 1036888/29/91701, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 03.05.2017 р. за № ДС - 1036888/29/91701;грошові кошти, що знаходяться на банківському вкладі № ДС - 1036888/29/93023, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 07.03.2017 р. за № ДС - 1036888/29/93023; визнати за нею право власності на наступне майно:2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] (дійсною вартістю 50 000 грн.);квартиру [ADDRESS] (дійсною вартістю 32 761 грн.);автогараж [ADDRESS] (дійсною вартістю 5 000 грн.);автомобіль ВАЗ 21102, 2002 р.в., держзнак [NUMBER] (дійсною вартістю 4 000 грн.);1/2 частину банківського вкладу з нарахованими процентами № ДС -1036888/29/91701, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 03.05.2017 р. за № ДС -1036888/29/91701 в ПАТ « МТБ БАНК» ( сума вкладу 120013 грн. 10 коп);на банківський вклад з нарахуванням процентів № ДС - 1036888/29/93023, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 07.03.2017 р. за № ДС - 1036888/29/93023 в ПАТ «МТБ БАНК» в розмірі 149, 39 доларів США;1/2 частину заробітної плати на розрахункових рахунках № [NUMBER] і № [NUMBER] в ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» у м. Ізмаїл. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що у 2002 р. вона почала мешкати однією сім'єю з [PERSON] , [INFO] р.н. Вони спільно мешкали та вели спільне - сумісне господарство за адресою: [ADDRESS], без реєстрації шлюбу. Квартира за зазначеною адресою належала їй. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.06.2009 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 12.08.2002 р. за актовим записом № 213. Її колишній чоловік [PERSON] помер [INFO], згідно свідоцтва про смерть від 04.01.2015р. В період спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] вони вели єдиний бюджет, здійснювали витрати за взаємною згодою та придбавали майно за спільні сумісні кошти, користувалися спільним майном та іншим майном, особисто належним кожному з них. Під час спільного мешкання ними було набуто наступне майно: 06.06.2011 р. - квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 06.06.2011 р., реєстраційний № 2562; 28.11.2014 р. - автомобіль ВАЗ 21102, 2002 р.в., держ.номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію т\\з від 28.11.2014 р.; 03.05.2017р. грошові кошти, що знаходяться на банківському вкладі №ДС, 1036888/29/91701, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 03.05.2017р. за №ДС 1036888/29/91701; 07.03.2017р. грошові кошти, що знаходяться на банківському вкладі №ДС, 1036888/29/93023, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 07.03.2017 р. за №ДС 1036888/29/93023. Зазначене майно придбане ними під час спільного мешкання за спільні - сумісні грошові кошти, а саме заробітної плати [PERSON] та її заробітної плати. Згідно ст. 74 СК України зазначене майно є їхньою спільною - сумісною власністю, та частки (рівними по 1/2 частини). [INFO] р. [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфімової Т.І. заведена спадкова справа № 94/2017. До складу спадкового майно входить: 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю згідно біржового договору купівлі - продажу № 1885 від 16.05.1997р.; квартира [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу від 17.12.2001р., реєстраційний № 3-9648; 1/2 частина квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі - продажу квартири від 06.06.2011 р., реєстровий № 2562; автогараж [ADDRESS]; 1/2 частина автомобіля ВАЗ 21102, 2002 р.в., держ.номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію т\\з від 28.11.2014 р.; 1/2 частина банківського вкладу №ДС - 1036888/29/91701, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 03.05.2017 р. за № ДС - 1036888/29/91701; 1/2 частина банківського вкладу № ДС - 1036888/29/93023, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 07.03.2017 р. за № ДС - 1036888/29/93023; заробітна плата на розрахунковому рахунку у ВПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» у м. Ізмаїлі, сума невідома. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: його батько [PERSON]; його мати - [PERSON]; син - [PERSON]. Вона є спадкоємцем 4-ї черги за законом у зв'язку з проживанням зі спадкодавцем однією сім'єюне менш як 5-ть років до часу відкриття спадщини. Зазначені спадкоємці та вона прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфімової Т.І. Згідно заяв спадкоємців першої черги - матері та батька [PERSON] від 20.10.2017р. реєстраційний № 3216 та № 3217, вони відмовилися від частки у спадщини на її користь. Таким чином, вона має право на спадкування 2/3 частин спадкового майна, а відповідач [PERSON] на 1/3 частину спадкового майна. Листом № 134/02-14 від 24.02.2018 р. приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфімової Т.І. їй відмовлено у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано їй звернутися до суду з питань щодо встановлення факту спільного мешкання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1278 ЦК України просить виділити її частку в натурі. Після прийняття спадщини між нею та відповідачем досягнута згода щодо поділу в натурі спадкового майна, про що укладено відповідну угоду. 07.03.2018 року справу передано було до розгляду судді Банніковій Н.В. Ухвалою судді від 26.03.2018р. провадження у справі відкрито. 30.03.2018 року відповідач [PERSON] надав до суду зустрічний позов до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на частину спадкового майна, зокрема, квартиру [ADDRESS]; 1/2 частину банківського вкладу № ДС - 1036888/29/91701, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 03.05.2017 р. за № ДС - 1036888/29/91701 в ПАТ «Марфін Банк»; 1/2 частину банківського вкладу № ДС - 1036888/29/93023, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 07.03.2017 р. за № ДС - 106888/29/93023 в ПАТ «Марфін Банк»; 1/2 частину заробітної плати на розрахунковому рахунку в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Ізмаїлі. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO]. помер його батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; автогараж [ADDRESS]; автомобіль ВАЗ 21102, 2002 р.в., держ.номер [NUMBER]; грошові кошти на банківському вкладі №ДС 1036888/29/91701 в ПАТ «Марфін Банк»; банківський вклад № ДС - 1036888/29/93023, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 07.03.2017 р. за № ДС - 1036888/29/93023; заробітна плата на розрахунковому рахунку у ВПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» у м. Ізмаїл. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: його батько [PERSON]; його мати - [PERSON]; він - [PERSON]. Відповідачка [PERSON] є спадкоємцем 4-ї черги за законом у зв'язку з проживанням зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5-ть років до часу відкриття спадщини. Листом № 135/02-14 від 24.02.2018 р. приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфімової Т.І. йому відмовлено у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1278 ЦК України просить виділити його частку в натурі. Після прийняття спадщини між ним та позивачем досягнута згода щодо поділу в натурі спадкового майна, про що укладено відповідну угоду. Ухвалою суду від 26.04.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності прийнято до сумісного розгляду і об'єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 26.04.2018 витребувано від ПАТ «Марфін Банк» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» данні щодо наявності рахунків, відкритих на ім'я [PERSON]. 09.10.2018 судом винесена ухвала про проведення врегулювання спору між [PERSON] та [PERSON] за участю судді, встановлений строк проведення врегулювання спору до 07.11.2018 року та на час проведення врегулювання спору за участю судді провадження у справі зупинене. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року задоволено заяву позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] про припинення врегулювання спору за участю судді, припинено процедуру врегулювання спору за участю судді по цивільній справі, провадження у справі поновлено та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно передано до канцелярії Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. 22.10.2018 цивільна справа в порядку ст. 33 ЦПК України розподілена та передана судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамову А.С. Ухвалою судді Адамова А.С. від 22.10.2018 року справу прийнято до свого провадження. Ухвалою суду від 15.01.2018 року залишено без розгляду зустрічна позовна вимога [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину банківського вкладу з нарахуванням процентів № ДС - 1036888/29/93023, згідно договору банківського вкладу (депозиту) від 07.03.2017 р. за № ДС - 1036888/29/93023 в ПАТ «МТБ БАНК» в розмірі 149, 39 доларів США. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання 15.01.2019 не з'явилися, надали суду письмову заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі, підтримали свої позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі, та визнали зустрічні позовні вимоги [PERSON], не заперечували проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 15.01.2019 не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, визнав позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом, не заперечував проти їх задоволення, підтримав свої зустрічні позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] (який разом працював із померлим [PERSON]), [PERSON] (сусідка позивача та спадкодавця), які пояснили, що дійсно з 2005 року до [INFO] року [PERSON] спільно проживала однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], мали спільний бюджет, разом вели господарство, проводили ремонтні роботи у житлі, здійснювали покупки, тощо. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 06.06.2011 р., реєстраційний № 2562, [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.11.2014 р. [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21102, 2002 р.в., державний знак [NUMBER]. Згідно договорів банківських вкладів (депозиту) від 03.05.2017 р. за № 1036888/29/91701, від 07.03.2017 р. за № 1036888/29/93023, на рахунках, відкритих на ім'я [PERSON], знаходяться грошові кошти. Згідно ст. 74 Сімейного Кодексу України. якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Частиною 1 ст.60 СК України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба та т.п.) самостійного заробітку (доходу). Частиною 3 ст. 61 СК України встановлено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 71 СК України передбачає, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки вказане майно: квартира [ADDRESS]; транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 21102, 2002 р.в., державний знак [NUMBER]; грошові кошти на банківських вкладів (депозиту) від 03.05.2017 р. за № 1036888/29/91701, від 07.03.2017 р. за № 1036888/29/93023, придбане в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що вказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності, та частки є рівними - по 1/2 частці. Згідно біржового договору купівлі - продажу №1885 від 16.05.1997 р. [PERSON] є власником 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору купівлі - продажу від 17.12.2001р., реєстраційний № 3-9648, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідок від 02.02.2018р. та від 12.01.2019р. Кооперативу №9 по установці та експлуатації гаражів автогараж [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] Згідно листа ПАТ «МТБ Банк» №16 за вих. №194/05 БТ від 05.12.2018р. на ім'я [PERSON] відкрито рахунок [NUMBER] (дог. ДС - 1036888/29/93023 від 07.03.2017р.), валюта рахунку - доллар США, залишок коштів 149,39. Згідно листа відділення ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Ізмаїлі №210-04 від 18.05.2018 на ім'я [PERSON] відкрито: [NUMBER] - зарплатний картковий рахунок та - [NUMBER] - зарплатний картковий рахунок. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.08.2017 року [PERSON] помер [INFO] року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить, зокрема: 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; 1/2 частина квартири [ADDRESS]; автогараж [ADDRESS]; 1/2 частина автомобіля ВАЗ 21102, 2002 р.в., держзнак [NUMBER]; 1/2 частина банківського вкладу №ДС - 1036888/29/91701; 1/2 частина банківського вкладу № ДС - 1036888/29/93023; заробітна плата на розрахунковому рахунку у ВПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» у м. Ізмаїлі. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: його батько [PERSON]; його мати - [PERSON]; син - [PERSON]. Позивач [PERSON] є спадкоємцем 4-ої черги за законом у зв'язку з проживанням зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як 5-ть років до часу відкриття спадщини. Усі зазначені спадкоємці прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфімової Т.І. Згідно заяв спадкоємців першої черги - матері та батька [PERSON] від 20.10.2017р. реєстраційний № 3216 та № 3217, вони відмовилися від частки у спадщини на користь [PERSON], копії яких наявні у матеріалах справи. У зв'язку з чим, [PERSON] приймає спадщину на рівні зі спадкоємцем першої черги. Таким чином, [PERSON] має право на спадкування 2/3 частин спадкового майна, а відповідач [PERSON] на 1/3 частину спадкового майна. [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди щодо перерозподілу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON], про що 23.02.2018 року складена та посвідчена письмова угода, в якій зазначено, що із спадкового майна у власність [PERSON] переходить: 2/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]; квартира [ADDRESS]; автогараж [ADDRESS]; автомобіль ВАЗ 21102, 2002 р.в., держзнак [NUMBER]; 1/2 частина банківського вкладу №ДС - 1036888/29/91701; банківський вклад з процентами № ДС - 1036888/29/93023; 1/2 частина заробітної плати на рахунках [NUMBER] та [NUMBER] в ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» у м. Ізмаїлі. Із загального майна у власність [PERSON] переходить таке майно: квартира [ADDRESS]; 1/2 частина банківського вкладу з процентами №ДС - 1036888/29/91701; 1/2 частина заробітної плати на рахунках [NUMBER] та [NUMBER] в ПАТ «Державний експортно - імпортний банк України» у м. Ізмаїлі. Листом № 134/02-14 від 24.02.2018 р. приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфімової Т.І. [PERSON] відмовлено у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом та запропоновано їй звернутися до суду з питань щодо встановлення факту спільного мешкання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно. Листом № 135/02-14 від 24.02.2018 р. приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфімової Т.І. йому відмовлено у оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, факт проживання позивача однією сім'єю зі спадкодавцем, без реєстрації шлюбу, з 03.01.2005 року до 05.08.2017 року, підтверджують допитані в судовому засіданні свідки та зібрані у справі докази, їх належна оцінка. Факт належності спадкоємцю зазначеного вище майна, та, відповідно, правомірності позовних вимог позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, підтверджені наявними у матеріалах справи доказами. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved