Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

05 грудня 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Замостянські електричні мережі» (далі- позивач ) звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області із позовною заявою до співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] в якому, після його уточнення від 07 квітня 2015 року, просить суд стягнути солідарно заборгованості за спожиту електроенергію за період з 06 листопада 2013 року по 30 червня 2014 року в розмірі 8504 гривень 88 копійок . Позивач позов обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] склалися фактичні договірні відносини щодо постачання електроенергії за адресою: [ADDRESS]. Зазначив, що підключення електричної енергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку є фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення. Вказує, що з 06 листопада 2013 року за відповідачем [PERSON] по особовому рахунку утворилась та почала зростати заборгованість за спожиту електроенергію і станом на 30 червня 2014 року заборгованість становить 8 504 гривень 88 копійок. 12 серпня 2014 року позивач надав відповідь відповідачу [PERSON] на її заяву до позивача з проханням укладення з нею, як власником будинка, договору на постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS], в який роз'яснив порядок для укладення договору про постачання електричної енергії та вказав перелік необхідних документів, а також неодноразово повідомляв, що за вказаною адресою в базі даних обліковується відповідач [PERSON], з яким тривають договірні відносини щодо постачання електроенергії. Так як відповідач [PERSON] не звертався із письмовою заявою до позивача про розірвання договірних відносин, то він і на даний час є споживачем електричної енергії. Просить задовольнити позовні вимоги, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В судовому засіданні представник позивача Полюга І.В. підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві, суду пояснила, що між позивачем та відповідачем [PERSON] склалися фактичні договірні відносини, які тривають досі, так як він не звертався до позивача із заявою про їх розірвання, а тому дані правовідносини вважаються продовженими. Дійсно відповідач [PERSON] у липні 2014 року зверталася із заявою до позивача з прохання укласти з нею письмовий договір про надання послуг з енергопостачання до будинку, на який вона набула право власності, але договір укладено не був, так як за особистим рахунком споживача рахувалася заборгованість у розмірі 8 504, 88 грн. та з попереднім власником будинку ще тривалі фактичні договірні відносини. У зв'язку тим, що позивачу не відомо хто із споживачів електроенергії будинку [ADDRESS] допустив заборгованість за спожиту електроенергію, тому вона вважає, що у відповідачів як попереднього власника так і дійсного, виникає солідарний обов'язок погасити заборгованість у розмірі 8 504, 88 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог не визнала, суду показала, що на підставі свідоцтва про право власності від 02 квітня 2014 року вона є власником будинку [ADDRESS] Вінницького району, який вона придбала на прилюдних торгах. Попереднім власником даного будинку була гр. [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 08 лютого 2008 року. 09 травня 2014 року вона фактично виїхала до будинку. 30 липня 2014 року вона звернулася до позивача із заявою, в якій повідомила, що вона стала власником будинку [NUMBER] на підставі правовстановлюючого документу і просила укласти з нею письмовий договір на постачання електроенергії до будинку, додавши копію свідоцтва про право власності і копію протоколу про проведення прилюдних торгів. Не отримавши відповіді на своє звернення, вона 28 серпня 2014 року звернулася до суду із позовом до ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» про зобов'язання укласти договір на користування електроенергії з відкриттям особового рахунку. Рішенням Вінницького районного суду від 19 грудня 2014 року її позов задоволено. Зазначає, що позовні вимоги позивача необґрунтовані, так як на час утворення заборгованості вона не була власником даного будинку і не уклала письмового договору із позивачем на користування електроенергією, а тому не повинна сплачувати вказану заборгованістю. Просила відмовити у задоволені позовних вимог. Представник [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволені позовних вимог до відповідача [PERSON], з підстав вказаних останньою. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду показав, що він на підставі свідоцтва про право власності від 05 вересня 2007 року був власником будинку [ADDRESS]. Згідно до договору купівлі -продажу від 03 жовтня 2007 року він продав, а гр. [PERSON] купував будинок [NUMBER] за вищевказаною адресою. Тому починаючи з 08 лютого 2008 року (дата реєстрації правочину), він не має ніякого відношення до цього будинку. Просив відмовити у задоволені позовних вимог до нього. Вислухавши пояснення представника позивача Полюга І.В., відповідача [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника - [PERSON], дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити за необґрунтованістю виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявлені позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію, що постачалася до [ADDRESS] в сумі 8 504 гривень 88 копійок обхвачує період з 06 листопада 2013 року по 30 червня 2014 року. Згідно до довідки про споживання за період з грудня 2006 року по грудень 2014 року, якої позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, вбачається, що ПІБ власника будинку [ADDRESS] зазначений відповідач [PERSON] та за особовим рахунком [NUMBER] рахується заборгованість по оплаті постачання за електричну енергію з 06 листопада по 30 червня 2014 року у розмірі 8504,88 грн. (а.с.6-8). Також з даного розрахунку заборгованості , вбачається, що 31 жовтня 2013 року дані показника «2700» електролічильника будинку [NUMBER] внесені представником позивача зі слів абонента (споживача) ПІБ якого в судовому засіданні не встановлено та позивачем не доведено перед судом, а дані показника «15358» від 25 червня 2014 року внесені при обході будинку [NUMBER], також зі слів.( а.с.8), про що не заперечувала у судовому засіданні і представник позивача Полюга І.В. Вказані обставини, підтверджується також наданої представником позивача у судовому засіданні- завданням № 11538 на зняття показників лічильників у побутових споживачів за червень 2014 року, з якого вбачається, що в графу «обхід-показник» внесені дані лічильника «15358», в графу «борг» -158 грн.86 коп., в графу «примітки» внесені відомості про те, що [PERSON] не проживає в будинку [NUMBER] по вищевказаній адресі, а також - завданням № 11763 на зняття показників лічильників у побутових споживачів за липень 2014 року, з якого вбачається, що в графу «обхід-показник» внесені дані про те, що представника позивача до обходу не допустили, в графу «борг» -8504 грн.88 коп. З договору купівлі - продажу від 03 жовтня 2007 року, вбачається, що відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 05 вересня 2007 року був власником будинку [ADDRESS] та продав гр. [PERSON] цей будинок. З договору купівлі - продажу від 08 лютого 2008 року, вбачається, що гр. [PERSON] продав, а гр. [PERSON] купувала та стала власником будинку [ADDRESS]. З свідоцтва від 02 квітня 2014 року, вбачається, що відповідач [PERSON] набула право власності на будинок 31 по вищевказаній адресі (а.с. 10). З заяви від 30 липня 2014 року, вбачається, що відповідач [PERSON] звернулася до позивача із проханням укласти договір на постачання електроенергії до будинку [NUMBER] по вищевказаній адресі, як з власником та додала до заяви копії правовстановлюючих документів (а.с.9) З відповіді від 12 серпня 2014 року, вбачається, що позивач роз'яснив порядок укладання договору.( а.с.12). В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти того, що цю відповідь вона отримала від позивача, зазначивши, що саме ігнорування її заяви по позивача від 30 липня 214 року стало причиною її звернення до суду із позовом до ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО «Замостянські електричні мережі» про зобов'язання укласти договір на користування електроенергії з відкриттям особового рахунку. Надати допустимий та належний доказ надіслання позивачем відповіді від 12 серпня 2014 року відповідачу [PERSON] представник позивача суду не змогла. З рішенням Вінницького районного суду Вінницького області від 19 грудня 2014 року зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Вінницяобленерго" в особі Структурної одиниці "Замостянські електричні мережі" заключити з [PERSON] договір про користування електричною енергією по [ADDRESS], з відкриттям особового рахунку на її ім'я. Зазначене рішення ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.03.2015 року залишено без змін. Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами за даним позовом регламентуються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про електроенергетику», Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357. Відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Згідно до положень ст.19, 20, 21 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово - комунальних послуг є: власник, виконавець, виробник, споживач. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач має право одержувати вчасно відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством за умовами договору на надання житлово- комунальних послуг та зобов'язаний укласти договір на надання житлово- комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово- комунальних послуг. Відповідно до положень, викладених в п.п.3,5 Правил користування електричною енергією для населення, споживання електричної енергії населенням здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником. Згідно до п. п. 19, 20, 42 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Споживач електричної енергії зобов'язаній оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку, забезпечувати доступ працівникам енергопостачальника після пред'явлення ними службових посвідчень до квартири або іншого об'єкта для обстеження приладу електроустановок та електропроводки. З суті позову та пояснень представника у судовому засіданні, вбачається розмежування ними правових підстав для задоволення позовних вимог щодо відповідача [PERSON] і щодо відповідача [PERSON] Обґрунтовуючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] позивач посилається на фактичні виниклі правовідносини між сторонами щодо постачання та споживання послуг на надання електроенергії до будинку [NUMBER] . В свою чергу, обґрунтовуючи позовні вимоги до відповідача [PERSON] позивач та представник вказує на те, що на час звернення із дійним позовом позивачу не відомо з чиєї вини утворилася заборгованість за спірний період, а тому вони пред'явили позов до обох. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] у спірний період за позовними вимогами не був ані власником, ані користувачем будинку [ADDRESS],тобто по суті не мав статусу- споживача послуг, щоб давало суду підстави розглядати правовідносини між сторонами як фактичні ( в сенсі ст.11 ЦК України, згідно до якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки) . А тому, суд вважає , що відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем у дані справі, а позовні вимоги заявлені до нього про солідарний обов'язок нести відповідальність про сплаті заборгованість є хибним. Стосовно заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON], суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до неї позовні вимоги є необґрунтовані та недоведені перед судом об'єктивними (належними та допустимими) доказами, що саме з її вини утворилася заборгованість у спірний період у розмірі 8504 грн. 88 коп. Навпаки, відповідач надала суду беззаперечні письмові докази суду, що вона вжила всіх законних заходів, передбачених діючим законодавством для укладення із позивачем договору на надання послуг з енергопостачанням до належного їй на праві власності будинка. В свою чергу, з наданої довідки про споживання електроенергії за період з грудня 2006 року по грудень 2014 року, якою позивач обґрунтовує позовні вимоги, вбачається, починаючи з лютого 2008 року по 29 жовтня 2013 року, представниками позивача взагалі обхід та зняття показників з лічильника буд.31 не здійснювався, а показник « 2700» - 31.10. 2013 р. вказаний зі слів невідомої особи. Слід зазначити, що суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог позивачем ( ч.1 ст.11 ЦПК України), при винесені даного процесуального рішення приймає до уваги, що в обґрунтування заявлених позовні вимоги до відповідача [PERSON] ані позивач, ані представник позивача не вказували про існування між ними фактичних правовідносин. Тому в цій площині, суд позовні вимоги не розглядував.

Outcome: dismissed