Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом. Зазначало, що 05 червня 2007 року між банком і [PERSON] укладено кредитний договір. З метою забезпечення взятих на себе [PERSON] зобов'язань між банком і [PERSON] 05 червня 2007 року укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку банку належний їй на праві приватної власності жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Посилаючись на те, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження на жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: накладений згідно постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ від 29 липня 2009 року арешт нерухомого майна, чим порушено право банку як іпотекодержателя на реалізацію предмета іпотеки, просило звільнити з-під арешту, накладеного згідно постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ від 29 липня 2009 року, належний на праві власності [PERSON] жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву, у якій підтримав позов, просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Установлено, що 05 червня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 34 897,51 доларів США на строк до 05 червня 2033 року, а [PERSON] зобов'язалась повернути кредит у строки, передбачені договором, і сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік. Для забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором 05 червня 2007 року між банком і [PERSON] було укладено договір іпотеки, за умовами якого [PERSON] передала банку в іпотеку жилий будинок і земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року у рахунок стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором у сумі 54 162, 68 доларів США звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору від 05 червня 2007 року - жилий будинок загальною площею 58,50 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом надання ПАТ КБ "ПриватБанк" права укласти від імені [PERSON] договір купівлі-продажу предмета іпотеки будь-яким способом з покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки та вчинення інших дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження на жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], а саме: накладений згідно постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ від 29 липня 2009 року арешт нерухомого майна. Вказане обтяження порушує права банку як іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 20 вересня 2012 року. Згідно із ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно із ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Ураховуючи, що право ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами виникло у 2007 році, згідно постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ від 29 липня 2009 року на предмет іпотеки накладений арешт, чим порушені права банку, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved