Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування, 29.10.2018 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просив позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з них аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна (піклувальника), прийомних батьків,батьків - вихователів, або дитячого навчально-виховного закладу, залежно від форми влаштування дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 26.03.2019 за клопотанням представника позивача позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів залишено без розгляду, та залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. 11.06.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою від 11.07.2019 у справі витребувано докази щодо родини відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 11.07.2019 заявлені позивачем вимоги не визнала в повному обсязі, зазначені в позові обставини заперечувала, пояснила, що був період, коли вона не в повному обсязі виконувала батьківські обов`язки у відношенні сина, який 03 вересня 2018 року пішов з дому та потрапив до дитячого Центру. Не забрала його одразу, оскільки їй повідомили про те, що сину необхідно буде ще деякий час знаходитись у лікарні. Коли вона звернулася до органу опіки, їй вже повідомили про те, що ними подано позов до суду за невиконання батьківських обов`язків. Просила врахувати, що на цей час нею створено умови для проживання дитини, зроблено майже повністю ремонт в квартирі, дитині виділено місце. Стверджує, що неодноразово відвідувала сина, коли він знаходився в центрі, але не завжди в ті дні, які офіційно виділені для відвідування, у зв`язку з чим в журналі немає відповідних відміток. Зазначила, що головне для неї в ситуації, яка наразі склалася - не нашкодити дитині. Представник позивача - Виконкому Інгулецької районної у місті ради Мішина Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що підставою для звернення органу опіки та піклування до суду з даною позовною заявою є необхідність захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, яка за своїм віком не може їх самостійно захищати. Суду пояснила, що [PERSON] має ще одну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] якої приділяє більшої уваги, а [PERSON] , як старша дитина, залишається поза увагою. Підтвердженням цьому є те, що неповнолітній [PERSON] у серпні 2018 року пішов з дому та був розшуканий працівниками поліції, та надалі поміщений до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, в якому знаходився до того часу, поки в ході розгляду справи дитину не забрав батько - [PERSON] . За весь цей час, починаючи з серпня 2018 року, мати дитини [PERSON] тільки два рази навідувалася до дитячого закладу, зв`язок з адміністрацією та вихователями дитячої установи не підтримує, долею сина, який потребує додаткової медичної допомоги, а саме проведення операції в зв`язку із захворюванням вуха, не цікавиться, не що свідчить про її безвідповідальне ставлення до дитини, ухилення від виконання батьківських обов`язків. Підкреслила, що, незважаючи на попередження комісією з захисту прав дитини про те, що вона як мати має забрати сина, оформити його на навчання, до дня подання позову до суду не надала органу опіки підтверджуючих документів, за період з 03 вересня 2018 року жодного разу не звернулася до служби у справах дітей про повернення їй дитини. Третя особа у справі - батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] в судових засіданнях 11.07.2019 та 13.08.2019 позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підтримав, пояснив, що на цей час - з березня 2019 року дитина проживає з ним, навчається у школі, для сина створені всі необхідні умови, не заперечує проти спілкування матері з сином, зазначив, що бути відпускати сина до неї під час канікул або у вихідні дні. Але, враховуючи матеріальний стан матері дитини, та стан своєї сім`ї, він не має наміру стягувати аліменти. Також пояснив, що він вже тривалий час має другу сім`ю, дітей, але сину у них добре, до нього належними чином ставиться його дружина, у нього дружні стосунки з його дітьми. Мати дитини - відповідач - спілкується з сином тільки у телефонному режимі, оскільки вони мешкають в різних населених пунктах, на значної відстані. В наступні судові засідання третя особа [PERSON] не з`явився, надав заяву про продовження розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав тільки в частині позбавлення відповідача батьківських прав /а.с.147/. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 11.07.2019 суду пояснила, що вона є тіткою малолітнього [PERSON] , тому добре знає відповідача та третю особу. Зазначила, що з відповідачкою вона не підтримує тісні стосунки, але їй відомо, що сестра веде нормальний спосіб життя, не зловживає ані алкогольними напоями, ані наркотичними речовинами, але дещо байдуже відноситься до сина [PERSON] , наскільки їй відомо, не приїжджала до нього у лікарню, де його оперували, але він, як і всі діти, любить своїх батьків Про те, що її племінник певний період часу знаходився у дитячому закладі, їй відомо, вони з дідусем навідувались до нього. Допитаний в судовому засіданні малолітній [PERSON] , [INFO], суду пояснив, що він дуже рідко бачить маму, в той час, коли він жив окремо від батьків, вона навідувала його лише один раз, у День народження. Після того, як його забрав до себе батько, він став спілкуватися з мамою телефоном, іноді щодня, іноді - рідше. Мама цікавиться як у нього справи, що він їв, що робив. Пояснив, що в родині батька йому добре, але за мамою він сумує, а також сумує за молодшим братиком. Вислухавши представників Органу опіки та піклування, відповідача, третю особу, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю, а третя особа [PERSON] - батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього /а.с.6/. Крім того, відповідач [PERSON] має ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. З 11 серпня 2018 року малолітній [PERSON] , [INFO] , перебував у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, до якого був зарахований згідно акту Покровського ВП КВП від 11.08.2018, з якого вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , був виявлений вночі, о 01.30 год., на вулиці без батьків та був доставлений до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради /а.с.8, 30/. З інформації цього закладу, наданої до Служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради, від 28.09.2018, вбачається, що мати [PERSON] відвідувала дитину 02, 09 та 19 вересня 2018 року, повідомила, що хоче забрати дитину, як тільки знайде йому школу-інтернат. Малолітній [PERSON] на початку перебування у закладі не бажав повертатися додому, а після спілкування з матір`ю та молодшим братом став виявляти бажання повернутися до них. Родина потребує психологічного супроводу /а.с.9/. За інформацією директора КЗШ № 67 мати неповнолітнього [PERSON] недостатньо приділяє уваги вихованню дитини, не завжди знає, де перебуває син у вільний від занять час, не може організувати дозвілля сина, не може контролювати його поведінку /а.с.15/. Разом з тим, в психолого-педагогічній характеристиці на [PERSON] , підписаної класним керівником дитини та директором школи, зазначено про те, що його мати [PERSON] постійно підтримує зв`язок з класним керівником та школою /а.с.16/. Представником позивача надані пояснення тітки дитини - [PERSON] та дідуся - [PERSON] із матеріалів особової справи дитини, щодо вжиття до [PERSON] заходів та доцільності позбавлення її батьківських прав, оскільки вона не приділяє уваги сину, який хворіє і потребує лікування /а.с.42,44/. Акту обстеження умов проживання дитини суду не надано, оскільки на неодноразові виходи представників міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за місцем мешкання дитини двері ніхто не відчиняв, надалі за інформацією Інгулецького ВП КВП від 12.10.2018 було з`ясовано, що [PERSON] в Інгулецькому районі не мешкає, змінила місце проживання з [ADDRESS] /а.с.14/. Судом було витребувано від Служби у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради, серед іншого, і акт обстеження умов проживання за місцем мешкання відповідача в [ADDRESS] , але такого акту суду не було надано. Як зазначено в інформації, наданої на виконання ухвали суду Криворізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, за місцем мешкання сім`ї [PERSON] відсутні необхідні речи для життєдіяльності та розвитку дітей, зокрема спальне місце та місце для навчання Але відповідного акту суду не надано. Керівництвом Центру також вказується на те, що як під час проживання в Інгулецькому так і у Покровському районах, сім`я знаходилася на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, але була знята з соціального супроводу в зв`язку з невиконанням умов договору, коли мати припинила співпрацювати з Криворізьким міським ЦСССДМ. Разом з тим, в інформації зазначено, що [PERSON] підтримала сина [PERSON] матеріально і морально під час, коли він знаходився на операції в лікарні у м.Дніпро, куди дитина потрапила з гнійним отитом. Після того, як 05.02.2019 відбулося судове засідання у справі про позбавлення її батьківських прав, вона припинила спілкування із спеціалістами центру /а.с. 93, 148-150/.. В судовому засіданні було досліджено витребуваний витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради від 03.09.2018, якою розглядалося питання щодо можливості повернення неповнолітнього [PERSON] із КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» КМР на виховання матері [PERSON] , та вирішено дозволити відповідачу забрати сина за умови влаштування до навчального закладу за місцем фактичного проживання, роз`яснено про наслідки ухилення від виконання батьківських обов`язків та попереджено про можливість позбавлення її батьківських прав /а.с.134/. Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 17.10.2018 № 310 визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.17/. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.164 СК України - мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.171 СК України, судом враховується думка дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя, згідно з ч.2 якої дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, спору зокрема про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Оцінивши надані позивачем та зібрані судом докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] не приймає належної участі у вихованні малолітнього сина - [PERSON] . Водночас, суд вважає, що позивачем не надано переконливих доказів негідної поведінки матері як у відношенні до сина, так і її асоціальної поведінки у суспільному житті. Суд критично ставиться до пояснень сестри відповідача - [PERSON] , які вона надавала до Служби у справах дітей, оскільки не підтвердила свої покази в судовому засіданні, коли була допитана в якості свідка. Також суд враховує, що інформація, надана Криворізьким міським ЦСССДМ, містить суперечливі відомості, акту обстеження умов проживання сім`ї відповідача суду не надано, як і не надано доказів притягнення [PERSON] Металургійним ВП КВП до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.184 КУпАП, за ухилення від виконання батьківських обов`язків (ані копії відповідного протоколу, ані постанови суду). При цьому суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», згідно з п.15 якої, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з положеннями п.16 цієї Постанови, хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідних доказів відносно відповідача суду також надано не було. Суд вважає за необхідне зауважити, що частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). Тому присутність відповідача [PERSON] в судових засіданнях та заперечення проти позовних вимог, суд розцінює як факт оскарження заяви про позбавлення батьківських прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Суд враховує, що з березня 2019 року малолітній [PERSON] , [INFO], мешкає в родині батька [PERSON] , де згідно з Актом від 13.03.2019 для нього строщено всі необхідні умови для життєдіяльності та навчання /а.с. 74/. Батько не заперечує у спілкуванні сина з матір`ю, про що заявляв в судових засіданнях. При вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO], відповідально до ст.171 СК України, судом враховується його думка щодо відносин з матір`ю, яку він надав усвідомлено в процесі опитування, проведеного судом у формі, яка відповідає віку дитини, в присутності соціального педагога. З пояснень дитини вбачається, що після того, як він став проживати в родині батька, мама частіше з ним спілкується, цікавиться його життям, він за мамою сумує. Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини, які регулюють умови та порядок виховання батьками неповнолітніх дітей, та з аліментних обов`язків батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Разом з тим, суд вважає недоведеним байдуже ставлення відповідача до долі дитини та злісне ухилення її від виконання своїх обов`язків по його вихованню, а тому на цей час не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав задоволенню не підлягають. Оскільки основна вимога не задовольняється, суд, з врахуванням думки третьої особи у справі - батька дитини, з яким наразі мешкає дитина, та який не наполягає на стягненні аліментів, вважає за можливе позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, не задовольняти. Таким чином, суд вражає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed