Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії. У свої позовній заяві позивач посилається на те, що Дніпровським районним відділом соціального забезпечення м. Дніпродзержинська, згідно заяви [PERSON] про призначення пенсії по інвалідності від 18.03.1999\~ було призначено пенсію по інвалідності, як непрацюючого пенсіонеру з 01.03.1999 р. довічно. У жовтні 2016 р. для забезпечення особливого порядку виплати пенсій Дніпродзержинськім об?єднаним управління Пенсійного фонду України проведено звірку списків працюючих одержувачів пенсії, та встановлено, що [PERSON] з 02.09.2004 по 29.08.2014 р. працювала в ТОВ «Крона», але про факт працевлаштування [PERSON] не повідомила управління в якому перебувала на обліку, таким чином утворилась переплата у розмірі 2885,65 грн.\~\~ Тому позивач просить суд, стягнути з [PERSON] суму надміру виплаченої пенсії за період з 01.12.2004 року по 31.12.2009 рік у розмірі 2 885, 65 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнає, надала відповідь на відзив в якому зазначає, що відповідач в період з 02.09.2004 р. по 29.08.2014 р. працювала в ТОВ «Крона», про факт свого працевлаштування [PERSON] не повідомила, хоча мала обовязок повідомити про будь які зміни, які впливають на розмір пенсійних виплат. Відповідач [PERSON] надала до суду заперечення на позов, в якому зазначає, що переплата по пенсії виникла внаслідок не відомих для неї обставин, так як вона в управління надала заяву про те, що вона працевлаштована з 02 вересня 2004 року, а позивач в своїй посилається, що переплата в пенсії виникла у період з 01 грудня 2004 року, а не з моменту її працевлаштування з 02 вересня 2004 р. Також позивач пропустила строки звернення до суду, оскільки позивач достовірно знав про зайву нараховані суми пенсії вже 31.12.2009 р. та до травня 2017 р. не звертався до суду. Ухвалою суду від 11 травня 2018 р. змінено позивача Кам?янське об?єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на його правонаступника [PERSON] управління Пенсійного Фонду України в дніпропетровській області. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно заяви [PERSON] було призначено пенсію по інвалідності, як непрацюючого пенсіонеру з 01.03.1999 р. довічно (а.с.4). У жовтні 2016 р. для забезпечення особливого порядку виплати пенсій Дніпродзержинським обєднаним управління Пенсійного фонду України проведено звірку списків працюючих одержувачів пенсії, та встановлено, що [PERSON] з 02.09.2004 по 29.08.2014 р. працювала в ТОВ «Крона», але про факт працевлаштування [PERSON] не повідомила управління в якому перебувала на обліку (а.с.7). Рішенням Дніпродзержинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1277 грн. та встановлено, що сума переплати становить 2885 грн., яка утворилась в період з 01.12.2004 по 31.12.2009 р., у звязку з працевлаштуванням (а.с.17). Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстав, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно п.2 ст.38 Закону України «Про загальнообовязкове - державне пенсійне страхування» зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сімї здійснюється першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-4 (яким визначено механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення), повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Відповідно до ст. 257 ЦК України, передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем на виконання вимог ст.81 ЦК України не надано достовірних доказів того, що дійсно діями та з вини відповідача позивачу була спричинена матеріальна шкода. Окрім цього,\~ позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивач достовірно знав про зайву нараховані суми пенсії [PERSON] вже 31.12.2009 р., але до травня 2017 р. не звертався до суду, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 38, 50 Закону України\~ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 7, 19, 175, 268, 272, 273, 274, 280, 284, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed