Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У листопаді 2020 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати та три відсотки річних за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13.06.2008 року в сумі 89099,57 грн та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що 13 червня 2008 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», уклало з [PERSON] кредитний договір № ML-304/096/2008 від 13.06.2008 року, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 40600,00 доларів США. Для забезпечення виконання умов кредитного договору боржником між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Договір поруки № SR-304/096/2008 від 13 червня 2008 року. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року. Рішенням апеляційного суду, яке набрало законної сили, з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 360888,06 грн, що еквівалентно 45201,41 доларів США. У зв`язку із непогашенням заборгованості, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 89099,57 грн, що складається з: 53062,41 грн - інфляційні втрати за кредитом за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 28938,67 грн - заборгованість 3% річних за кредитом за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 4593,39 грн - інфляційні втрати за відсотками за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року; 2505,10 грн - заборгованість 3% річних за відсотками за період з 03.11.2017 року по 03.11.2020 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, надали заяву, у якій просили розглянути справу за їх відсутності, просили у задоволенні позову відмовити у зв`язку із пропущенням позивачем строку позовної давності та безпідставністю вимог. В письмових запереченнях проти позову відповідачі зазначили, що рахунок за кредитним договором є закритим ще на 06.07.2009 року, а тому позивач не має права посилатися на договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року та вимагати стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 40600,00 доларів США, з виплатою 5,49 % річних, строком до 15 червня 2023 року. Відповідно до п.4.1.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань аз кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», був укладений Договір поруки № SR-304/096/2008 від 13 червня 2008 року відповідно до якого, [PERSON] прийняла на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] всіх боргових зобов`язань перед банком за Кредитним договором №ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року (п.1.1.). Відповідно до статті 2 вказаного вище договору поруки боргових (забезпечених) зобов`язань також входить оплата пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2010 року у справі № 2-287/2010 з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року у сумі 45201,41 доларів США солідарно. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2010 року в справі № 2-287/2010 (22ц-2519/2010) рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2010 року у справі № 2-287/2010 скасовано та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року у сумі 360888,06 грн, що еквівалентно 45201,41 доларів США. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2010 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2010 року набрали законної сили. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема, за Кредитним договором № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року, який було укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] , за договором поруки № SR-304/096/2008 від 13 червня 2008 року, який було укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] . Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За приписами статтей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно з пунктом 1.9.1. кредитного договору № ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначений банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та\\або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов`язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п.2.3 та ст..3 цього договору), чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. У рішенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.02.2017 року (справа № 185/4347/16-ц), судом встановлено, що досудові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №ML-304/096/2008 від 13 червня 2008 року в повному обсязі надіслані відповідачам 20 вересня 2009 року засобами поштового зв`язку. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 02 листопада 2016 року у справі №6-1174цс16. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору та надісланням Банком відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості змінився строк виконання основного зобов`язання (п. 1.9.1. кредитного договору), отже кредитор мав право з 20 вересня 2009 року й протягом трьох років від цієї дати звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних подано до суду лише у листопаді 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16), про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (№ 14-318цс18). Отже, на теперішній час відсутні підстави для задоволення вимог до поручителя [PERSON] . Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості, які передбачені статтею 625 ЦК України, як похідні вимоги про стягнення основної суми боргу. (Постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 756/9094/15, провадження № 61-47455св18). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed