Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 05 вересня 1998 року Кулажинською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 3. В обґрунтування позову зазначала, що 05 вересня 1998 року вона та [PERSON] уклали шлюб. Спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося, за час перебування у шлюбі між ними часто виникали непорозуміння та сварки, через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Із квітня 2021 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, мають різні бюджети. Їхній шлюб носить суто формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Майновий спір між сторонами на даний час відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05 вересня 1998 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Кулажинською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 3. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з квітня 2021 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, примиритися не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved