Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У вересні місяці 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасне виконання договору купівлі-продажу майнових прав, який обгрунтовує тим, що 22 березня 2016 року нею та колективним підприємством «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» було укладено договір майнових прав № 53-Б/2016 за умовами якого вона сплачує грошові кошти в розмірі 234 498,0 грн. для придбання квартири у будинку, який будує за власні або кредитні кошти. За умовами вказаного договору вона отримує право власності на об»єкт будівництва квартиру за № 51 у будинку № 115 по вулиці Північній у м. Хмельницькому після вводу його в експлуатацію за умови виконання нею зобов»язань за цим договором. На виконання умов договору нею 29.11.2016 року сплачена повна вартість об»єкта будівництва в сумі 234 498,0 грн., що підтверджується довідкою за № 333 від 29.12.2016 року колективне підприємство «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів». Відповідно до пункту 1.4 статті укладеного договору строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію ІІІ квартал 2016 року. Станом на 01.08.2017 року відповідачем так і не були виконанні зобов»язання, передбачені п. 4.1.1 договору стосовно здачі будинку у експлуатацію, що є порушенням умов укладеного договору. Статтею 5 договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов»язань, сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України. У зв»язку із невиконанням умов договору в частині своєчасного будівництва та здачі в експлуатацію об»єкту інвестування відповідно до пункту 5 статі 10 Закону України «Про захист прав споживачів» коли виконавець прострочує виконання робіт за договором, він має сплатити пеню в розмірі 3% річних за кожний день прострочення Тому розмір неустойки складає 1 716 525,36 грн., проте враховуючи розмір заборгованості вважає достатнім стягнення пені в розмірі вартості квартири в сумі 234 498 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задоволити із викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача заявлених вимог не визнала. Суду пояснила, що за умовами укладеного договору стягнення неустойки (пені) не передбачено. Окрім того, щодо невчасного введення у експлуатацію вказаного житлового будинку слугувало ряд чинників, котрі не залежали від колективного підприємства. Зокрема, управлінням ДАБІ у Хмельницькій області в лютому місяці 2017 року було прийнято рішення про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вулиці Північній, 115 у м. Хмельницькому. Позивач порушила умови зобов»язання за договором та не своєчасно не сплатила кошти, передбачених умовами договору. Актом від 15 вересня 2017 року багатоповерховий будинок по вулиці Північній, 115 у м. Хмельницькому закінчений будівництвом та є готовим до експлуатації. Третя особа, [PERSON] вимоги позивача підтримав, просить їх задоволити. Суду пояснив, що відповідач не виконав умови договору щодо введення будинку в експлуатацію у визначені договором строки (ІІІ квартал 2016 року). Суду підтвердив, що за укладеним договором [PERSON] не передбачено сплати пені (неустойки) за невиконання умов договору, однак відповідно до спеціального закону «Про захист прав споживачів» така неустойка має бути стягнена. Заслухавши доводи позивача та третьої особи, заперечення представника відповідача, перевіривши доводи позивача, викладені в позовній заяві та матеріали справи доказами, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що 22 березня 2016 року між позивачем [PERSON] та колективним виробничим підприємством «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» було укладено договір № 53-Б/2016 купівлі-продажу майнових прав. Згідно умов укладеного договору вбачається, що його предметом є домовленість сторін спільно діяти на підставі об'єднання пайових внесків для досягнення спільної мети - будівництва та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за будівельною адресою м. Хмельницький, вул. Північна,115. Відповідно до пункту 1.1 означеного договору визначено, що до обов'язків позивача входило внесення грошових коштів у національній валюті України в розмірі 234 498,0 грн., які вносяться в банк на рахунок продавця для придбання квартири у будинку, який будує продавець за власні або кредитні кошти відповідно до графіку сплати коштів (додаток до договору № 1 до договору). За цим договором покупець отримує право власності на об»єкт будівництва після вводу його в експлуатацію, лише за умови виконання ним зобов»язань по даному договору в повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався закінчити будівництво, здати будинок в експлуатацію в третьому кварталі 2016 року та передати об»єкт будівництва у власність покупця. На підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань по договору, щодо внесення грошових коштів згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів [PERSON] у період з 26.03.2016 року по 29.11.2016 року було внесено кошти в сумі 234 498,0 грн. Сторонами договору (пунктом 1.4 укладеного договору) передбачено, що строк завершення будівництва та введення будинку в експлуатацію ІІІ квартал 2016 року, тобто до 30.09.2016 року. Проте, станом на 01.08.2017 року відповідачем означені зобов»язання стосовно здачі об»єкта будівництва в експлуатацію виконані не були. Відповідно статтею 5 укладеного сторонами договору встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов»язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України. Конкретна відповідальність КП «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів» даним договором не визначена. Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботи (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачем прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачене законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначена, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Тому, у зв»язку із неналежним виконанням зобов»язань за договором має сплатити пеню в розмірі вартості послуги в розмірі 234 498,0 грн. Позивач вважає, що правовідносини між нею, як (споживачем, замовником) та відповідачем колективним підприємством «Хмельницький комбінат будівельних матеріалів (виробником) є угодою про купівлю-продаж послуги будівництва житла та є подібними до положень статті 875 ЦК України договору будівельного підряду. Проте така позиція позивача є хибною та спростовується наступним. Укладений між сторонами договір про участь у будівництві договір купівлі-продажу майнових прав таких правовідносин не містить, а є по суті договором про спільну інвестиційну діяльність і передбачає об»єднання внесків сторін з метою будівництва будинку, внаслідок чого позивач отримує у власність квартиру, а не надання послуг за змістом п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому у відповідача, який за умовами вказаного договору про участь у будівництві, виникають не грошові, а майнові зобовязання. Згідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно до п. 1.1 наявного у справі копії договору про купівлю-продаж майнових прав від 26 березня 2016 року його предметом є не надання позивачу певних послуг, для цього сторони у п. 6.3 вказаного договору від 22 березня 2016 року домовилися укладати додаткові договори та надання позивачем власних грошових коштів для будівництва будинку, які відповідач використовує разом із іншими грошовими коштами пайовиків для забезпечення, фінансування, будівництва будинку, по закінченню якого та введення до експлуатації відповідач зобовязується передати позивачеві квартиру. З огляду на те, у даному випадку відповідач не підрядився виконувати певну роботу за завданням позивача, яку позивач зобовязаний прийняти та оплатити, не можна вважати, що вказаний договір є договором підряду, який передбачений ст. 837 ЦК України, або побутового підряду, ст. 865 ЦК України, чи будівельного підряду, ст. 875 ЦК України. Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, передбачених в ньому прав та обовязків, порядку його виконання, його слід віднести до договору про інвестиційну діяльність, передбачену ст.ст. 1, 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року N 1560-XII. У даному випадку в результаті вкладання обумовлених договором грошових коштів сторони домовилися, що позивач після закінчення будівництва та прийняття будинку до експлуатації отримає у власність квартиру. Така діяльність сторін має соціальне значення, оскільки вирішується потреби суспільства у забезпеченні кожного громадянина житлом, для чого держава створює необхідні умови згідно до ст. 47 Конституції. При цьому відповідач від здійснення інвестиційної діяльності, внаслідок якої здійснюється будівництво, як господарюючий субєкт отримує певний дохід, що в цілому відповідає змісту інвестиційної діяльності. Суд встановив, що згідно до укладеного між сторонами вищевказаного договору від 22 березня 2016 року у відповідача не виникло грошових зобовязань, оскільки він зобовязався надати позивачу в результаті інвестиційної діяльності нерухоме майно - квартиру. Грошове зобов'язання - це зустрічне зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є "чуже майно", а також не вважаються правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього. Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права. Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.Грошовим зобов'язанням боржника є лише та грошова сума, яка підлягає сплаті кредиторові за виконані роботи, надані послуги, продані товари тощо. Таке зобов'язання в цивільних відносинах іменується основною вимогою, ст. 266 ЦК україни, основною сумою боргу, ч. 3 ст. 534 ЦК України, або основним зобов'язанням, ч. 6 ст. 261, ст. 548 ЦК України. До складу грошових зобов'язань боржника не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції. Тому умовами договору стягнення пені у зв'язку із затягуванням введення будинку до експлуатації не передбачено. Відповідно до преамбули Закони України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів та застосованим до існуючих правовідносин бути не може. У відповідності до ст.ст. 1, 1-1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як убачається з договору купівлі-продажу майнових прав № 53-Б/2016 від 22 березня 2016 року предметом даного договору є порядок та умови участі позивача в наданні коштів для будівництва квартири за будівельною адресою: м. Хмельницький, вул. Північна, 115. За умовами договору сторони позивач зобов»язаний проводити оплату коштів за графіком для придбання квартири, а замовник (відповідач) побудувати обєкт і передати його у власність. За такої правової природи даного правочину позивач не є споживачем, а відповідач не є виконавцем, що надає послуги в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів», та правовідносини за даним правочином не регулюються вказаним Законом, а регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України. Умовами даного правочину у відповідності до вимог ст. 547 Цивільного кодексу України не передбачено забезпечення виконання зобовязань за договором неустойкою (пенею), не передбачено і стягнення пені за невиконання сторін зобовязань за договором. З врахуванням умов договору та норм цивільного законодавства суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed