Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

01.12.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їм на на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2015 року належить житловий будинок №19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області. Вказаний будинок вони придбали у відповідача. [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою 21.01.2014 року, з листопада 2014 року фактично в будинку не проживає. Відповідач не є членом родини позивачів, добровільно припинити реєстрацію не бажає, що обмежує права позивачів в користуванні та розпорядженні будинком. В звязку з даними обставинами позивачі змушені звернутися до суду з позовом, оскільки рішення суду їм необхідне для зняття відповідача з реєстрації. Просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві й просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком № 19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області. Позивача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач в судове засідання не прибула, але надала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідача [PERSON] про необхідність явки в судове засідання повідомлено належним чином шляхом направлення судової повістки поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Проти заочного розгляду справи позивачі не заперечували. Дослідивши подані позивачами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача [PERSON], свідка [PERSON], обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.08.2015 року (а.с.10). 12 вересня 2015 року 22 лютого 2007 року між відповідачем [PERSON], в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє [PERSON], та позивачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку №19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.11). Відповідно до п. 5.9 вказаного Договору придбання будинку і земельної ділянки було вчинено за письмової згоди дружини позивача [PERSON] [PERSON] (а.с.11 зворот). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.09.2015 року право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок і земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.12-13). Згідно відомостей, що містяться у картці реєстрації особи, що її надано Краснолиманським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області та повідомлення від 02.02.2016 року за №52-332, підтверджується реєстрація відповідача [PERSON] за адресою: м. Красний Лиман, вул. Краснодонська, буд. №19 з 21.01.2014 року (а.с.25-27). Судом встановлено і це підтверджується поясненнями свідка [PERSON] та [PERSON], складеним головою вуличного комітету, завіреного підписом голови мікрорайону та мокрою печаткою загального відділу Краснолиманської міської ради Донецької області, відповідач [PERSON] з листопада 2014 року за адресою: м. Красний Лиман, вул. Краснодонська, буд. №19 не проживає, виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації (а.с.14). \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна. Таким чином, у відповідача [PERSON] в день підписання сторонами договору купівлі-продажу будинку, тобто, 12 вересня 2015 року, припинилося право власності на будинок, а позивачі в цей же день набули право власності на вказаний будинок. \~ Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Позивачі [PERSON], [PERSON], як власники будинку, мають право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Таке право позивачів згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним і віни не можуть бути протиправно його позбавлені. Наявність реєстрації [PERSON] в будинку, обмежує права [PERSON] та [PERSON] як власників, і вони на підставі ст. 391 ЦК України мають право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права. До теперішнього часу відповідач не припинив реєстрацію у вказаному будинку, будинком не цікавиться, не є членом сім'ї позивачів, що створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним будинком. Обраний [PERSON] та [PERSON] спосіб захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, ґрунтується на вимогах закону і є достатнім для відновлення їх порушеного права, оскільки є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що внаслідок відчуження відповідачем будинку, останній втратив право власності на нерухоме майно, в тому числі і право користування житлом, а тому позовні вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. Крім того, суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 року №984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» місто Красний Лиман Донецької області перейменовано на місто Лиман з 18 лютого 2016 року.

Outcome: approved