Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

01 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Охтирського району Сумської області, [PERSON], [PERSON] про відшкодування судових витрат на правову допомогу, в якому просить суд стягнути з [PERSON] сільської ради Охтирського району Сумської області, [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 2500 грн. в рахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу, що у дольовому порядку складає по 833,33 грн. Мотивує свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2017 року по цивільній справі № 583/670/16-ц (2/583/21/17), яке набрало законної сили, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку загальною площею з господарськими спорудами, розташованого по вул. Л.Чайкіної, 3 в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 21.01.1998 року. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 21 листопада 1997 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,54 га в межах згідно з планом за адресою: вул. Л.Чайкіної, 1 в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області. Визнано недійсним державний акт серії ІІІ-СМ №023367, виданий [PERSON] 29 січня 1998 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,54 га за адресою: вул. Л.Чайкіної, 1 в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Під час розгляду справи судом фахівцем в галузі права [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 29.02.2016 року надавалася правова допомога. [PERSON] міськрайонним судом не було вирішено питання про судові витрати на правову допомогу. Витрати позивачки на правову допомогу склали 2500 грн., які і просить стягнути з відповідачів на її користь у дольовому порядку. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, в письмовій заяві представник позивачки просить справу розглядати у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Охтирського району в судове засідання не зявився, в письмових запереченнях просить справу розгляди без їх участі та відмовити в задоволенні позовних вимог про відшкодування судових витрат з [PERSON] сільської ради, оскільки як встановлено ухвалою апеляційного суду Сумської області від 11.05.2017 р. не заслуговують на увагу доводи, викладені в апеляційній скарзі [PERSON] щодо безпідставності не стягнення з відповідача [PERSON] сільської ради на користь держави судового збору, у зв'язку із частковим задоволенням позову до цього відповідача, оскільки фактично спір виник між сторонами [PERSON] та [PERSON] з приводу спадкового майна, яка складається як з частки у домоволодінні так і з частки у земельній ділянці, яка 21 листопада 1997 року була передана рішенням ради [PERSON] На час ухвалення такого рішення [PERSON] сільська рада діяла законно і в межах наданих їй повноважень, а тому визнання судом недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 21 листопада 1997 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,54 га в межах згідно з планом за адресою: вул. Л. Чайкіної, 1 в с. Михайленкове не свідчить про те, що нею на час ухвалення цього рішення були порушені права та законні інтереси позивача у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Як роз'яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6\~Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,\~42,56\~ЦПК). З матеріалів справи № 583/670/16-ц (2/583/21/17) вбачається, що 29 лютого 2016 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права - юридична консультація «Правова допомога», був укладений договір про надання правової допомоги під час підготовки позовної заяви та в ході судового розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] сільської ради Охтирського району про захист спадкових прав на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 21, вбачається, що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і в межах даного договору в сумі 2500 гривень одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеним між [PERSON] та [PERSON] відповідним актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та розрахунковою квитанцією від 29.02.2016 року. \~\~Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2017 року по цивільній справі № 583/670/16-ц (2/583/21/17), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11.05.2017 року, позов [PERSON] задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку загальною площею з господарськими спорудами, розташованого по вул. Л.Чайкіної, 3 в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 21.01.1998 року. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 21 листопада 1997 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,54 га в межах згідно з планом за адресою: вул. Л.Чайкіної, 1 в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області. Визнано недійсним державний акт серії ІІІ-СМ №023367, виданий [PERSON] 29 січня 1998 року про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,54 га за адресою: вул. Л.Чайкіної, 1 в с. Михайленкове Охтирського району Сумської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2017 р. рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11.05.2017 року залишено без змін. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у\~пункті 2\~частини третьої статті 79,\~статтях 84,\~88,\~89\~ЦПК. Згідно ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2017 року по цивільній справі № 583/670/16-ц (2/583/21/17) питання про стягнення судових витрат за правову допомогу вирішено не було. З роз'яснень, викладених в абз. 2-3 п. 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Згідно п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191-VI\~"Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.01.2017 року по цивільній справі № 583/670/16-ц (2/583/21/17), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11.05.2017 року, позов [PERSON] задоволено частково, тому з відповідачів на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів цивільної справи № 583/670/16-ц (2/583/21/17) вбачається, що 29 лютого 2016 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права, був укладений договір про надання правової допомоги, позивачкою оплачені надані [PERSON] послуги з надання правової допомоги в сумі 2500 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією серії АААБ № 11 від 29.02.2016 р. Матеріалами вказаної справи підтверджується, що фахівцем в галузі права [PERSON] на користь [PERSON] надавались консультації правового характеру, складалися письмові заяви та клопотання (про представництво прав та інтересів позивачки від 29.02.2016 року, про допуск фахівця в галузі права по наданню правової допомоги; про ознайомлення з матеріалами справи та витребування документальних доказів; про забезпечення позову; про видачу ухали; про зупинення та відновлення провадження у справі; про залучення до участі у справі правонаступників та надання примірнику позовної заяви з додатками для правонаступників; про проведення судових засідань без участі позивачки та її представника; про надання примірнику позовної заяви з додатками для залученої третьої особі; про вчинення нотаріальних дій шляхом оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом; про доведення до ВДВС копії текстів ухвал суду, про витребування відомостей; про приєднання постанови нотаріуса, копій текстів судових рішень, документальних доказів; про витребування з архіву суду матеріалів цивільної справи; про витребування інформації про спадкоємців), крім того фахівець в галузі права ознайомлювався з матеріалами справи 08.02.2016 р. та 18.05.2016 р., приймав участі в судовому засіданні 28.03.2016 р. - 36 хвилин (а.с.65 т.1). Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, кількість часу, витраченого на участь у судовому засіданні та час, який необхідно для складання позовної заяви, інших заяв та клопотань, ознайомлення з матеріалами справи в суді, надання консультації фахівцем в галузі права позивачу, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 2500 гривень є обґрунтованим. Оскільки фактично спір виник між сторонами [PERSON] та [PERSON] з приводу спадкового майна, яка складається як з частки у домоволодінні так і з частки у земельній ділянці, яка 21 листопада 1997 року була передана рішенням ради [PERSON], на час ухвалення такого рішення [PERSON] сільська рада діяла законно і в межах наданих їй повноважень, а тому визнання судом недійсним рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 21 листопада 1997 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,54 га в межах згідно з планом за адресою: вул. Л. Чайкіної, 1 в с. Михайленкове не свідчить про те, що нею на час ухвалення цього рішення були порушені права та законні інтереси позивача у справі, а тому суд вважає за необхідне не стягувати з [PERSON] сільської ради Охтирського району судові витрати на правову допомогу. Враховуючи, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 13.01.2017 р. по цивільній справі № 583/670/16-ц (2/583/21/17) частково задоволено позовні вимоги, тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 50 %, а саме в сумі 1250 грн. (2500 грн. х 50 % = 1250 грн.). Крім того, під час розгляду даної справи за позовом [PERSON] про відшкодування судових витрат на правову допомогу, позивачка [PERSON] також понесла судові витрати на правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2017 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права - юридична консультація «Правова допомога», був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 20, вбачається, що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і в межах даного договору в сумі 1700 гривень одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеним між [PERSON] та [PERSON] відповідним актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та розрахунковою квитанцією від 01.06.2017 року. Матеріалами справи підтверджується, що фахівцем в галузі права [PERSON] на користь [PERSON] складались позовна заява та інші заяви, надавалися консультації. Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, кількість часу, який необхідно для складання позову та підготовку письмових заяв, надання консультації фахівцем в галузі права позивачу, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим в сумі 640,00 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] судом задоволено частково, а тому судові витрати на правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних в сумі 320 грн. (640 грн. х 50 % = 320 грн.). Тобто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на правову допомогу по даній справі в розмірі по 160 грн. з кожного. Так як позивачка при зверненні до суду з даним позовом не сплатила судовий збір як особа, яка є інвалідом 2 групи і звільнена від сплати судового збору, тому згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір по даній справі в сумі по 160 грн. з кожного (640 грн. х 50 % = 320 грн.) \~\~\~\~

Outcome: partial