Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

07 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області із заявою, заінтересована особа: Першотравенська міська рада Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначила, що вона та [PERSON] є дружиною та чоловіком. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 17 липня 1970 року вона вступила до шлюбу з [PERSON] , після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище [PERSON] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Вона звернулася до приватного нотаріуса щодо складання заповіту, але їй було відмовлено, так як виявлено розбіжності в прізвищах її та її чоловіка, в нього - [PERSON] , а в неї - [PERSON] . Таким чином, їй необхідно встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] є її чоловіком. Просить суд встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , який помер [INFO] , є чоловіком [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явилася, в заяві просить про розгляд справи в її відсутність, вимоги заяви підтримала, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутність, вимоги заяви підтримує. Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами. Як встановлено у судовому засіданні, 17 липня 1970 року [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Березняки, Макар`ївського району, Іванівської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Плесна, Шепетівського району, Хмельницької області, вступили до шлюб. Їх шлюб зареєстровано 17 липня 1970 року Чистопольським райбюро ЗАЦС Кокчетавської області за актовим записом №45, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 17 липня 1970 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінене на [PERSON] . Копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , підтверджується, що їх батьками є [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що після реєстрації шлюбу та зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] , заявник фактично не змінила прізвище та продовжувала мати прізвище [PERSON] , отримуючи відповідні офіційні документи, зокрема паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 17 грудня 2001 року, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 14 грудня 2001 року, пенсійне посвідчення від 22 березня 1993 року, на прізвище [PERSON] [INFO] чоловік заявника - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 05 січня 2021 року. Відповіддю Петропавлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 15 жовтня 2021 року підтверджується, щл в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та по їх відділу актовий запис про розірвання шлюбу на [PERSON] та [PERSON] відсутній. Факт того, що [PERSON] та [PERSON] з 17 липня 1970 року перебували у зареєстрованому шлюбі не оспорюється та підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, яке є чинним. Суд не вбачає перешкод заявнику звернутися у відповідні державні органи для отримання офіційних документів на прізвище [PERSON] , яке було змінене з [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] . Заявник вказує, що приватним нотаріусом їй було відмовлено у складанні заповіту, однак відповідної відмови нотаріуса не додає, крім того, суд не вбачає взаємозв`язку між складанням заповіту заявником, що є її волевиявленням, і фактом перебування нею в шлюбі з [PERSON] , що є її вимогою в заяві, поданій до суду, оскільки право фізичної особи на заповіт невід`ємно пов`язано з його особистим правом щодо розпорядження своїм майном та вільного вибору на призначення спадкоємців, скасування чи зміни вже посвідченого нотаріусом заповіту або укладення нового заповіту. Крім того,\~заявник просить\~суд встановити\~факт родинних\~відносин між\~нею та\~її померлим\~чоловіком,\~а саме\~те,\~що [PERSON] \~є її\~чоловіком,\~однак,\~відповідно ч.1\~ст.315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення факту:\~1)\~родинних відносин\~між фізичними\~особами. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. В зв`язку з чим, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити. Судові витрати, на підставі ч.7 ст. 294 ЦПК України, слід залишити за заявником [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed