Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «СК «Країна» матеріальну шкоду та витрати виконавчого провадження в розмірі 37848,20 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позову посилався на те, що 20.01.2015 сталась ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керування позивача, автомобіля «Рено Сандеро», д.н. [NUMBER], власником якого є [PERSON], та автомобіля [NUMBER]. Працівниками поліції протокол про притягнення до адміністративної відповідальності було складено відносно позивача [PERSON] Постановою суду від 19.12.2016 було закрито провадження про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, за результатами проведених у справі автотехнічних експертиз винним у ДТП було визнано саме [PERSON] На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «Країна», поліс F АІ/4079019. Потерпілий [PERSON] звернувся до страховика із повідомленням про ДТП, однак йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки минуло більше року з часу ДТП. За таких обставин потерпілий [PERSON] подав позов до суду про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди та рішенням суду позов було задоволено, присуджено до стягнення з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 33214,30 грн., судові витрати 1200,00 грн., судовий збір F 640,00 грн. В ході розгляду справи було відмовлено у клопотанні [PERSON] про залучення до участі у справі страховика ПАТ «СК «Країна» та розFяснено, що у разі обрання потерпілим способу відшкодування збитків у деліктному зобовFязанні винуватець шкоди може після відшкодування шкоди потерпілому звернутися до свого страховика за виплатою компенсації по укладеному із ним полісу. В ході примусового виконання судового рішення державним виконавцем з [PERSON] було стягнуто кошти за рішенням суду та витрати ВП, а саме матеріальну шкоду F 33214,30 грн., судові витрати F 1200,00 грн., судовий збір F 640,00 грн., виконавчий збір F 184,00 грн., витрати ВП 169,00 грн., витрати ВП F 2540,45 грн. Також [PERSON] було сплачено комісійну винагороду за прийняття платежу в розмірі 367,55 грн. та 32,90 грн. всього [PERSON] було понесено витрат на суму 38348,20 грн., але з урахуванням франшизи в розмірі 500,00 грн., сума компенсації становить 37848,20 грн. В липні 2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ СК «Країна» із листом щодо компенсації понесених ним витрат по сплаті потерпілому [PERSON] завданої шкоди та отримав відповідь, з якої вбачається, що оскільки здійснені потерпілому виплати були вчинені без попереднього погодження зі страховиком, то відповідно до п. 36.4 ст. 36 ЗУ «Про обовFязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні підстави для виплати компенсації [PERSON], що і змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач ПАТ «СК «Країна» подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що порядок отримання страхового відшкодування потерпілими особами та порядок компенсації витрат страховика чітко врегульовано ЗУ «Про обовFязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Положеннями даного закону встановлено, що страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика, а у компенсації витрат може бути відмовлено, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком. Страхувальник [PERSON] не звертався до страховика ПАТ СК «Країна» з метою погодження сплати коштів потерпілому, при цьому судове рішення у справі було ухвалено у листопаді 2017 року, виплата коштів здійснена у червні 2018 року, однак впродовж семи місяців позивач до страховика не звертався, що є підставою для прийняття рішення про відмову у компенсації виплат. Додатково відповідач зазначає, що рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) приймається у звFязку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався у судовому порядку. Оскільки рішенням суду не було стягнуто з ПАТ СК «Країна» грошових сум, рішення про виплату страхового відшкодування може бути прийнято тільки у разі визнання майнових вимог заявника. В даному випадку [PERSON] мав до відшкодування шкоди потерпілому звернутися до страховика з метою погодження виплати матеріальної шкоди потерпілому та надати відповідні документи, в тому числі і документи, що підтверджують вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу. В порушення положень ст.ст. 29, 35 ЗУ «Про обовFязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] не звернувся у строки, передбачені ст. 36.4 даного закону, а тому йому було правомірно відмовлено у компенсації витрат. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення комісійної винагороди, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, судових витрат про його особистій судовій справі також заявлені необґрунтовано, оскільки норми «Про обовFязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» такі виплати не регламентують. Позивачем [PERSON] до суду надано відповідь на відзив ПАТ СК «Країна», в якому він вказує, що страховиком не було розFяснено йому порядок погодження виплати матеріальної шкоди, оскільки у законом це не регламентується. Відмова потерпілому [PERSON] та потерпілому у виплаті носять формальний характер F пропуск строку чи відсутність попереднього звернення. Позивач звертався до страховика саме із заявою про компенсацію витрат, а тому не мав дотримуватися положень ст.ст. 29,35 закону, до того ж усі ці документи є у розпорядженні страховика і до теперішнього часу. Також законом не розділяються на окремі види та підвиди витрат страхувальника, а вказується лише на те, що страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник F адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ СК «Країна» у судове засідання не зFявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 у справі F 638/8773/17 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок ДТП задоволено повністю; присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму матеріальної шкоди у розмірі 33214,30 грн., судові витрати у розмірі 1200,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. Дане судове рішення набрало чинності згідно постанови АСХО від 13.02.2018, якою залишено в сили рішення суду першої інстанції; ухвалою Верховного Суду від 10.04.2018 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 13 лютого 2018 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено. Рішенням суду першої інстанції було встановлено, що 20 січня 2015 року об 11:30 [PERSON] керуючи автомобілем SUBARU FORESTER, державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Правди (нині Незалежності) в м. Харкові, в районі будинку F 2 почав змінювати напрямок руху, не впевнився, що це буде безпечно, виїхав на полосу зустрічної смуги, у разі чого сталося зіткнення з автомобілем ГАЗ 32213, державний номер [NUMBER] та автомобілем RENAULT SANDERO, державний номер [NUMBER], чим заподіяв матеріальну шкоду [PERSON] Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 124 КУпАП закрито у звFязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП. Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] 20 січня 2015 року об 11:30 годин, керуючи автомобілем SUBARU FORESTER, державний номер [NUMBER], рухаючись по проспекту Правди в м. Харкові, в районі будинку F 2 почав змінювати напрямок руху, не впевнився, що це буде безпечно, виїхав на полосу зустрічної смуги, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем ГАЗ 32213, державний номер 1766ФЧ, та автомобіля [NUMBER], чим заподіяв матеріальної шкоди [PERSON] Матеріалами справи F 638/8773/17 було підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля RENAULT SANDERO складає 33214,30 грн., яку [PERSON] сплатив в повному обсязі Товариству з обмеженою відповідальністю «Соллі плюс», яке здійснювало ремонт. За проведення вартості відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] сплатив 1200,00 грн. Також, матеріали справи підтверджували, що автомобіль SUBARU FORESTER, який належить на праві власності [PERSON], є забезпеченим транспортним засобом у відповідності до положень Закону України «Про обовFязкове державне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року F 1961 FVІ. Однак, листом F 8026 від 29 серпня 2017 року [PERSON] акціонерне товариство «СК «Країна» повідомило [PERSON] про відмову [PERSON] у виплаті страхового відшкодування через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.11.2017 у справі F 638/8773/17 було предFявлено до примусового виконання, постановою державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по ОсновFянському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 28.03.2018 було відкрито виконавче провадження, а 04.07.2018 закрито виконавче провадження у звFязку із сплатою суми боргу в повному обсязі. Згідно наданих позивачем [PERSON] квитанцій 08.06.2018 ним було сплачено на рахунок ДВС грошові кошти за призначенням у таких розмірах: сплата боргу - 35754,75 грн. (квитанція F 22805145-1), комісія за платіж - 367,55 грн. (квитанція 22805145-2), сплата боргу F 2193,00 грн. (квитанція F 11E8D8178A), комісійна винагорода за прийом платежів F 32,90 грн. (квитанція F 707T02FD4B). 16.07.2018 [PERSON] письмово звернувся до РПТ СК «Країна» щодо виплати йому компенсації суми, сплаченої ним згідно рішення суду. Листом від 13.08.2018 ПАТ СК «Країна» відмовила [PERSON] у компенсації витрат, оскільки ним не було погоджено здійснення витрат на відшкодування шкоди, завданої власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] Відповідно до положень ст. 22 ЗУ «Про обовFязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровFю, майну третьої особи. Статтею 33 даного Закону визначені дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), в тому числі у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 35 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Статтею 37 Закону передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ст. 36 п. 36.4 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов'язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовFязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повFязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовFязком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. ОбовFязок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем [PERSON] вчинялися дії, спрямовані на погодження із Пат СК «Країна» суми, належної до виплати потерпілій особі [PERSON], тобто [PERSON] не дотримано порядок, визначений спеціальним законом, суд вважає, що заявлені позовні вимоги необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed