Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

04.09.2020 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд звільнити з-під обтяжень нерухоме майно шляхом скасування арешту на квартиру [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер ВП №31525913 від 02.03.2012, виданою державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Кіптіковим І.О., скасувавши запис про обтяження №7003450, реєстраційний номер обтяження (відомості про реєстрацію до 01.01.2013): 12238676 від 03.03.2012; та запис про обтяження № 7003446, реєстраційний номер обтяження (відомості про реєстрацію до 01.01.2013): 12238676 від 03.03.2012р. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що з 15.10.1977 року вона - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] , як вказує позивач, [PERSON] помер, та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що з метою оформлення спадщини, вона звернулася до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , однак отримала інформаційний лист №1645/02-14, яким Київська державної нотаріальної контори у місті Одеса повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [INFO]., померлому [INFO] , неможливо, оскільки на майно [PERSON] , а саме вказану квартири, накладено арешти на все нерухоме майно, номер запису про обтяження: 7003450, реєстраційний номер обтяження (відомості про реєстрацію до 01.01.2013): 12238676 від 03.03.2012; номер запису про обтяження: 7003446, реєстраційний номер обтяження (відомості про реєстрацію до 01.01.2013): 12238676 від 03.03.2012. Як стверджує позивач, зазначене обтяження виникло на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №31525913, виданої 02.03.2012 Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, державний виконавець Кіптіков І.О. Позивач вказує, що вона звернулася до Другого Київського ВДВС у місті Одесі ПМУЮ (м. Одеса) МЮУ із заявою про скасування арешту, який накладено на майно [PERSON] в рамках виконавчого провадження ВП №31525913, однак листом №48690 від 02.09.2020 її було повідомлено, що у задоволенні заяви про зняття арешту відмовлено, оскільки матеріали виконавчого провадження ВП №31525913 з примусового виконання виконавчого документу №2-3145/11, яке завершене у 2012 році, знищені у встановленому законом порядку. При цьому, позивач зазначає, що стягувачем за виконавчим документом №2-3145/11 було ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в особі Південного району електричних мереж у зв`язку з чим, для підтвердження відсутності заборгованості [PERSON] перед ВАТ «ЕК «Одесаобленерго», вона - [PERSON] звернулася до ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» з запитом про надання інформації про заборгованість. За попередньою інформацією, ВАТ «ЕК «Одесаобленерго» повідомило, що заборгованість відсутня. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги той факт, що арешт на нерухоме майно був накладений з метою забезпечення стягнення боргу з [PERSON] на підставі виконавчого документу №2-3145/11, заборгованість за яким погашена у повному обсязі, виконавче провадження закінчено, матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання, [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом про зняття арешту з майна, оскільки перебування вищезазначеного майна під арештом порушує її право на спадкування. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 08.09.2020 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідача - Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та отримана відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу в порядку спрощеного провадження. Крім того, 18.09.2020 року позивач надала до канцелярії суду довідку Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» від 18.09.2020 року за №130/03-437 зі змісту якої вбачається, що станом на 16.09.2020 року заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] оформленого за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, з 15.10.1977 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.08.2017 року (повторно). [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 15.09.2014 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26795809 від 15.09.2014 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 18.09.2019 року. Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулася до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину Листом за №1645/02-14 від 19.03.2020 року Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [INFO], померлому [INFO] , неможливо, оскільки на все нерухоме майно [PERSON] накладено арешти, номер запису про обтяження: 7003450, реєстраційний номер обтяження (відомості про реєстрацію до 01.01.2013): 12238676 від 03.03.2012; номер запису про обтяження: 7003446, реєстраційний номер обтяження (відомості про реєстрацію до 01.01.2013): 12238676 від 03.03.2012. Зазначене обтяження виникло на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП №31525913, яка видана 02.03.2012 Другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, д/в [PERSON] 24.07.2020 року [PERSON] звернулася до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про скасування арешту. Листом від 02.09.2020 року за №48690 Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив про те, що в провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, перебувало виконавче провадження № 31525913, з примусового виконання виконавчого документу №2-3145/11.Відповідно до пункту 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, матеріали виконавчих проваджень за 2012 рік знищено у встановленому законодавством порядку. Відповідно ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно до п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. Враховуючи викладене,Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив про неможливість зняття арешту з майна, у зв`язку з тим, що відсутні підстави передбачені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 15 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5. Стягувачем за вказаним виконавчим провадження, як зазначає позивач, було ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в особі Південного району електричних мереж. Згідно довідки Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» від 18.09.2020 року за №130/03-437 зі змісту якої вбачається, що станом на 16.09.2020 року заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] оформленого за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснює п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 3.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом вимоги про зняття арешту із майна, що належить її померлому чоловіку, оскільки накладення арешту на майно порушує її права як спадкоємця та власника майна, захист якого передбачено, зокрема, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України. На думку суду позивач звернулася до відповідача про зняття арешту як до неналежного, оскільки, виконавча служба виконує дії, в тому числі про накладення арешту та про його зняття і не може бути відповідачем по справі та вимоги в межах даної цивільної справи неможливо вирішити, оскільки вирішення цієї позовної вимоги стосується прав та обов`язків інших осіб, у даному випадку стягувача, яким є ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» в особі Південного району електричних мереж (на теперішній час Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі»), який не є відповідачем у даній справі, та, взагалі, не є учасником даної цивільної справи, а відтак вирішення даної вимоги є можливим шляхом пред`явлення позовних вимог до інших осіб поза межами даного цивільного провадження. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 55 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Однак відповідного клопотання під час розгляду справи заявлено не було, відповідних уточнень до позовної заяви не надано, що виключає можливість задоволення позову пред`явленого до неналежного відповідача. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи вищенаведене, оскільки стягувача по вказаному виконавчому провадженню не залучено до участі у справі в якості співвідповідача, що виключає можливість задоволення вимог про звільнення майна з-під арешту, позовні вимоги [PERSON] до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту,задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed