Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов обґрунтовує тим, що в орган опіки та піклування - Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради звернувся [PERSON] із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON], дід дітей, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, пояснив, що всі питання щодо виховання онуків, їхнє матеріальне забезпечення вирішуються лише ним. Матір дітей, [PERSON], зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, з 2014 року з дітьми не проживає, матеріально не забезпечує та не займається їхнім вихованням, життям та здоров'ям. Місце перебування її невідоме. Батько дітей, [PERSON], зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує та не дбає про їхній стан здоров'я, не піклується про їхнє життя. На засідання комісії з питань захисту прав дітей не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце її проведення. Враховуючи вищенаведене і зібрані докази, оскільки батьки не проявили бажання виховувати своїх дітей в сімейному оточенні та належно виконувати батьківські обов'язки протягом тривалого часу, органом опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації 19.04.2017 прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] і [PERSON]. Окрім цього, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи наведене, просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягувати з них щомісячно по 1 500,00 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку аліментів, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представник позивача Брикса Р.З. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не має можливості здійснювати належний догляд і піклування за дітьми, не має фінансової можливості сплачувати аліменти в розмірі 1500грн., оскільки таких коштів не заробляє. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена рекомендованим листом за місцем проживання. Суд вважає, що відповідно до ст.ст.169,224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, може бути постановлено рішення у ї відсутності на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні був допитний в якості свідка, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що він є дідом малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Він самотужки займається вихованням та матеріальним забезпеченням онуків. Батьки ними не цікавляться, не займаються вихованням, світоглядом, не надають кошти на утримання, не піклуються про їх здоров'ям тощо. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 164 ч.1 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.150 СК України, яка визначає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини : 1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов'язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] - відповідачі по справі. Матір дітей, [PERSON], зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, з 2014 року з дітьми не проживає, матеріально не забезпечує та не займається їхнім вихованням, життям та здоров'ям. Місце перебування її невідоме. Батько дітей, [PERSON], зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує та не дбає про їхній стан здоров'я, не піклується про їхнє життя. На засідання комісії з питань захисту прав дітей не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце її проведення. Згідно інформації Городоцької служби у справах дітей від 28.02.2016 № 131/2 встановлено, що в помешканні батька дітей, [PERSON], виявлено неналежні умови проживання, безлад. Під час обстеження умов проживання. [PERSON], перебував в стані алкогольного сп'яніння. Згідно інформації відділу соціальної роботи Шевченківського району встановлено, що матір дітей, [PERSON], вихованням дітей не цікавиться, матеріально не забезпечує, за адресою: [ADDRESS], не проживає. Згідно інформації ЛМУ ГУМВС України, з'ясовано, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків. У письмових заявах [PERSON], [PERSON], зазначено, що мати малолітніх, [PERSON] з 2014 року з дітьми не проживає. Вихованням та доглядом дітей не займається. Не піклується про їхній стан здоров'я та життя, матеріально не забезпечує. Вихованням дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] займається їх дід [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що матір дітей [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, з 2014 року дітьми не цікавиться, матеріально не забезпечує та не займається їхнім вихованням, життям та здоров'ям. Місце перебування її невідоме. Батько дітей, [PERSON], зловживає алкогольними напоями, належним чином вихованням дітей не займається, матеріально не забезпечує та не дбає про їхній стан здоров'я. Відповідно до Висновку № 36-18017 від 19.04.2017р. орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р.З. в судовому засіданні підтримав вказаний вище висновок органу опіки та піклування. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 р. - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Сама поведінка відповідачів, котрі не з'явилися в судове засідання по вказаній справі, не з'являлися і на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яка розглядала питання доцільності позбавлення їх батьківських прав, свідчить про їх байдуже ставлення до дитини, можливе позбавлення їх батьківських прав щодо них. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачі не дбають про виховання своїх малолітніх дітей, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дітей. Позов про позбавлення їх батьківських прав є підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі ухиляються від виконання даного обов'язку, коштів на утримання дітей не надають. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд з'ясував, що відповідачі не мають офіційної роботи та постійного стабільного заробітку. Тому суд вважає, що аліменти з них слід стягувати в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідачі зобов'язані сплачувати на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідачів, відсутність у них інших дітей, стан здоров'я дітей. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вважає, що з відповідачів слід стягувати в користь в користь державного закладу або фізичної особи, якій будуть передані малолітні діти, аліменти на їх утримання щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. з кожного, яка підлягає індексації згідно закону, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, після чого продовжити стягнення за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Outcome: approved