Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

18.02.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Промінь», третя особа Головне управління Дердгеокадастру в Запорізькій області про визнання договору оренди землі, державної реєстрації договору оренди землі недійсними, повернення земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, щойому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.07.2017 року належить право власності на земельну ділянку площею 9,3973 га, кадастровий номер 2321582000:03:002:0036, якувін отримав в порядку спадкування після смерті [PERSON] . До цього, 03.01.2007 року, ще за своє життя, його батько [PERSON] з ТОВ «Промінь» уклав договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років.Вказаний договір було зареєстровано 26.12.2012. Вважаючи, що договір оренди укладений між його батьком та відповідачем припинений, так як строк його дії закінчився 03.01.2017, позивач звернувся до керівництваТОВ «Промінь» з клопотанням про повернення земельної ділянки, однак отримав відмову з тих підстав, що строк договору оренди земельної ділянки не закінчився та спливає в 2022 році. Позивач вважає даний договір є недійсним, оскільки заява, ТОВ «Промінь» про державну реєстраціюдоговору, не містить підписів,підпис батька позивача - [PERSON] в заявіпро державну реєстрацію договору оренди земельної ділянкиє підробленим та вчиненим іншою особою. Просить договір оренди земельної ділянки площею 9,3973 га, кадастровий номер 2321582000:03:002:0036, укладений 03.01.2007 р. між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь», та його державну реєстрацію,визнати недійсними, повернути йому земельну ділянку. Представник третьої особи надіслав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що на час укладення зазначеного договору оренди землі діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України 02.07.2003 №174, відповідно до якого здійснювалась державна реєстрація договорів оренди землі. Державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК. Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок. Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області 10.11.2020 направлено службову записку до Відділу у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо надання копій договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2321582000:03:002:0036 укладеного між гр. [PERSON] та ТОВ «Промінь» та копії поземельної книги на вказану земельну ділянку разом з додатками. Листом від 10.11.2020 №0-8-0.26-4274/105-20 Відділом у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надано копії запитуваних документі, з аналізу яких, вважає, що за реєстрацією договору оренди земельної ділянки звертався правонабувач (орендар) - [PERSON] , яка за цим договором є представником ТОВ «Промінь». Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що право на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права, а з 2015 року законом також передбачено, що земельна ділянка вважається переданою -з моменту державної реєстрації права оренди. Також, представник третьої особи просив проводити розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Клопотання щодо залучення до участі у справі як відповідача Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області позивачем не було заявлено, а згідно до вимог ст. 51 ЦПК України, суд позбавлений можливості залучення у якості відповідачів осіб самостійно. Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП № 090427, виданого Вільнянською районною адміністрацією Запорізької області від 03 жовтня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010526000071, у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 9,3973 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кіровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321582000:03:002:0036. 03 січня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «Промінь» укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,3973га строком на 10 років. Вищевказаний договір зареєстровано 26 грудня 2012 року відділом Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області за реєстраційним номером 2321500042262. [INFO] [PERSON] помер. Згідно Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2017 року № 92792820 [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2017 після смерті батька [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних справ та обов`язків. Згідно вимог частини 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі і волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. За правилами частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. У статті 13 Закону України «Про оренду землі» дано поняття договору оренди землі, який являє собою договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. (ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі»). Законом, що регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Відповідно до ч. 7 ст. 16 вказаного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. Державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом (п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону). Пунктом 4 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відносини із реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних відносин регулювалися, зокрема, Законом України «Про оренду землі», Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, Порядком ведення Поземельної книги і Порядком ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, і Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року №174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962). Згідно Порядку ведення Поземельної книги і Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки, договору суборенди земельної ділянки (її частини) здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів. Поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - операторами - структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), формують з її використанням аркуші Поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл). Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів). Поземельна книга вважається відкритою після зазначення кадастрового номера земельної ділянки і дати її відкриття на титулі Поземельної книги, що завіряється підписом посадової особи, скріпленим печаткою територіального органу Держземагентства. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Окрім того, згідно Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди (у трьох примірниках); план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примірниках); рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності; результати конкурсу чи аукціону - у разі набуття права на оренду земельної ділянки на конкурентних засадах; копію державного акта на право власності на землю, що перебуває у власності фізичних або юридичних осіб. Крім зазначених документів до заяви додаються: акт перенесення меж земельної ділянки, яка надається в оренду, на місцевість - у разі невизначення їх у натурі; проект відведення земельної ділянки - у разі надання її в оренду із зміною цільового призначення. Усі подані заявником документи формуються в окрему реєстраційну справу. Державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації. Звернутися із заявою про реєстрацію договору може як власник, так і орендар земельної ділянки. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] як на підставу позову зазначив, що його батько не підписував заяву про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, на підставі якої було зареєстрованого договір оренди земельної ділянки площею 9,3973 га, кадастровий номер 2321582000:03:002:0036, укладений 03.01.2007 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь». Позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог на висновок почеркознавчої експертизи Київського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС №СЕ-19/111-21/601-ПЧ від 21.01.2021 року. Згідно висновку експерта,підписи в заяві про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки (її частини) від імені [PERSON] , виконано не [PERSON] ,а іншою особою. Підписи в Поземельній книзі, (на 3 сторінці в графі - із підписом ознайомлений, на 5 сторінці в графі - із підписом ознайомлений, на сторінці 7 із підписом ознайомлений, на 9 сторінці - в графі - із підписом ознайомлений) з кадастровим номером земельної ділянки 2321582000:03:002:0036, відкрита 26.12.2012 року (на 9 аркушах) від імені [PERSON] , виконано не [PERSON] , а іншою особою. Разом з цим, судом встановлено, що [PERSON] було відомо про укладення із ТОВ «Промінь» договору оренди земельної ділянки у 2007 році, оскільки саме із такою метою, він, будучи власником земельної ділянки, надав копію Державного акту, виданого на його ім`я, свої паспортні дані і свій ідентифікаційний код, без чого не можливо укласти договір оренди і ці дані внесені в оспорюваний договір оренди від 03.01.2007.Крім цього, позивач у 2018 році звертався до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі від 03.01.2007 року. Зі змісту рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.09.2018 року по справі №314/1250/18 встановлено, що протягом всього часу дії договору оренди, [PERSON] як орендодавець отримував орендну плату та матеріальну допомогу, факт отримання якої було підтверджено відомостями про виплату орендної плати. Суд вважає, що [PERSON] знав про існування оскаржуваного договору оренди земельної ділянки з 2007 року, однак не звертався про визнання його недійсними та витребування земельної ділянки, а навпаки отримував орендну плату за її використання та матеріальну допомогу. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог про визнання договору недійсним, а саме, що при укладенні договору оренди землі від 03.01.2007 такі вимоги закону додержані не були, позивач суду не надав. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання державної реєстрації договору оренди недійсною, суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем в цій частині позовних вимог обрано спосіб захисту права, який не передбачений законом та йому суперечить, крім того, позивачем заявлено вимогу до особи, яка не є відповідачем по справі, а отже в цій частині позов також не підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо повернення земельної ділянки, суд зазначає, що такі позовні вимоги є похідними від вимог про визнання недійсними договору оренди землі та державної реєстрації договору оренди землі, а тому також задоволенню не підлягають. Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі обставини справи та оцінивши усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а також те, що у задоволенні позові було відмовлено, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed