Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

06 червня 2017 року до суду надійшла позовна заява Кредитної спілки "Фінансова гільдія" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 10627,05 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.06.2012 р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Б98 за яким кредитна спілка як кредитодавець надала позичальнику кредит в сумі 10 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44 відсотки річних. З метою забезпечення повернення кредиту між кредитною спілкою та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Рішення суду від 23.12.2013 р. з відповідачів стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором. Однак, рішення суду відповідачі не виконали, в зв'язку з чим виникла заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 10627,05 грн. Відповідачі не виконують своїх зобов'язань щодо погашення заборгованості, а тому банк просить стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак у своїй заяві просить суд розглядати справу без участі представника банку, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. З огляду на повторну неявку відповідачів, а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 13.06.2012 р. між КС „Фінансова гільдія" та [PERSON] було укладено кредитний договір № Б98 згідно з умовами якого кредитна спілка надала позичальнику кредит в сумі 10 000,00 грн. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44 відсотки річних (а.с.6). З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 13.06.2012 р. між кредитною спілкою „Фінансова гільдія" та [PERSON] було укладено договір поруки № Б98, за яким поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі (а.с.8). Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.12.2013 р. позов КС «Фінансова гільдія» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № Б98 від 13.06.2012 р. задоволено повністю, стягнуто з відповідачів 10393,47 грн. заборгованості та судовий збір. Як видно з розрахунку за договором № Б98 від 13.06.2012 р. [PERSON] заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 23.12.2013 р. по 20.04.2017 р. становить 10627,05 грн. (а.с.5). Відтак, судом встановлено, що відповідачі не виконали рішення суду від 23.12.2013 р., а тому кредитор звернувся до суду з позовом про стягнення з боржника та поручителя відсотків у сумі та за ставками передбаченими кредитним договором за час прострочення вже виконання судового рішення. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступних положень закону та відповідних йому правовідносин. Так, згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. А відповідно до положень ст. 611 ЦК УКраїни у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою, третьою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-157цс16, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відтак, беручи до уваги, що з ухваленням рішення суду від 23.12.2013 р. про задоволення вимог кредитора в період дії строку кредитного договору правовідносини сторін, які ґрунтуються на кредитному договорі не припинились та відповідачі несуть відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, тому вимоги позивача щодо стягнення належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України відсотків за користування кредитом з моменту ухвалення судового рішення проводиться до його фактичного виконання є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про стягнення судового збору з відповідачів, суд,

Outcome: approved