Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

18.02.2020 представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги. В обґрунтування позову вказує, що між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 30.08.2007 року був укладений кредитний договір № 102И/07-9, згідно якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 7 000 доларів США, що складає еквівалент 35 350 грн. (п..1.1 Договору) для придбання квартири [ADDRESS] . Для виконання зобов`язання був укладений іпотечний договір від 30.08.2007 року на придбану квартири [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округа та зареєстрованого в реєстрі за №6501. Вартість придбаної квартири, згідно договору купівлі- продажу від 30.08.2007 року, становить 66 800 гривень (п.4 Договору купівлі-продажу), таким чином не тільки взяті кошти за кредитним договором були потрачені на придбання вищезазначеного житла. Також, 30.08.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно якого остання була поручителем за кредитним договором № 102И/07-9. 30.01.2020 року [PERSON] з телефонної розмови стало відомо, що іпотекодержателем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал». В свою чергу, 04.02.2020 року [PERSON] письмово звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт- Капітал» з проханням повідомити у встановлений термін та надіслати на її адресу повний текст документа на підставі чого було проведено відступлення права вимоги за кредитним договором №102И/07-9 від 30.08.2007 року та за іпотечним договором № 102И/07-9 від 30.08.2007 року. До теперішнього часу відповіді не надійшло. 30.01.2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса з проханням надати відомості з Державного реєстру речових прав про нерухоме майно. Згідно вищезазначеного витягу було вказано, що іпотекодержателем є ТОВ «Вердикт Капітал» внесеного 02.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округа Розсохою С.С. У зв`язку з відсутністю у [PERSON] іпотечного договору, так як його забрав банк з документами на квартиру, при укладанні кредитного договору №102И/07-9, згідно якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 7 000 доларів США, що складає еквівалент 35 350 гривень (п.1.1 Договору) для придбання квартири [ADDRESS] , [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Бахмутського нотаріального округа, де 06.02.2020 року отримала засвідчену копію іпотечного договору від 30.08.2007 року. Після того, як почалися бойові дії на частині території України і банк з яким був 30.08.2007 року укладений кредитний договір - ПАТ «ВіЕйБі Банк», закрив своє відділення в місті Бахмут (колишній Артемівськ) Донецької області, [PERSON] неодноразово зверталася до керівництва з проханням надання кредитних канікул. На її неодноразові прохання ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.09.2015 року по справі № 219/8441/15-ц провадження №2/219/3564/2015 позовна заява ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] , [PERSON] була повернута позивачу. Дана ухвала суду набула законної сили. 27.01.2016 року, вихідний № 05-3484 на адресу [PERSON] поступила вимога про усунення порушень та виселення з житла, згідно якої Банк просив добровільно, достроково погасити заборгованість за кредитним договором № 102И/07-9 від 30.08.2007 року шляхом сплати на рахунок банку у розмірі 130 960,80 гривень, у разі незадоволення вимоги попередили про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно ст.589 ЦК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку». 03.03.2016 року [PERSON] після отримання вимоги про усунення порушень та виселення з житла, зверталася до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з проханням добровільно вирішити питання стосовно виконання умов договору № 102И/07-9 від 30.08.2007 року. Згідно відповіді банку від 22.03.2016 року банк погодився з проханням [PERSON] частково і запропонував надати документи. Після надання банку документів, відповіді на адресу [PERSON] не надходило. В листопаді 2017 року [PERSON] отримала лист банку від 26.10.2017 року за вихідним № 04-27534, згідно якого вона була попереджена про продаж права вимоги за кредитним договором №102И/07-9 від 30.08.2007 року, який відбудеться 15.11.2017 року. Зазначає, що однією із підстав для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, вона вважає порушення п.4.2.1 договору іпотеки та ст. 516 ЦК України. Також іншою підставою для визнання недійсності договорів переуступки права вимоги від 28.11.2019 року є ті обставини, що сплив строк позовної давності для даних вимог, а тому переуступка є не законною. Так, ПАТ «ВіАйБіБанк» ще у 2015 році звертався до Артемівського міськрайонного суду Донецької області (справа №219/8441/15-ц, провадження №2/219/3564/2015 року) для дострокового стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором №102И/07-9 від 30.08.2007 року, а тому з дати звернення до суду банк більше не має право нараховувати відсотки, так як змінив в односторонньому порядку умови кредитного договору згідно ст. 1050 ЦК України. Якщо брати до уваги дату прийняття рішення - 08.09.2015 року (дата ухвалення рішення про повернення позовної заяви), то саме з цієї дати банк вже не має право нараховувати відсотки і саме з цієї дати починається відрахування строку для звернення до суду, який встановлено 3 роки, тобто останній день звернення до суду є 07.09.2018 рік. Також, якщо не брати вищезазначене, то строк також почався з дня пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, яка датована 27.01.2016 року, а тому останній день звернення до суду є 26.01.2019 рік. Просить суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 212009 від 28.11.2019 року укладений між ПАТ «ВіАйБі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» про відступлення права вимоги за кредитним договором № 102И/07-9 від 30.08.2007 року. Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 28.11.2019 року укладений між ПАТ «ВіАйБі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним говором №102И/07-9 від 30.08.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округа Розсохою С.С. 28.11.2019 року за реєстровим № 12541. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.03.2020 по вказаній справі було призначено підготовче судове засідання, та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 03.04.2020 представник відповідача Радченко В. звернулася до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами, впровадженими в Україні. З аналогічною заявою звернувся і представник позивача [PERSON] . Ухвалою суду від 06.04.2020 проведення підготовчого засідання відкладено на 15.05.2020. В підготовче засідання 15.05.2020 представник відповідача не з`явилася, просила відкласти його проведення на іншу дату. Також з аналогічною заявою про відкладення засідання на іншу дату звернувся і представник позивача. Підготовче засіданні відкладено на 10.06.2020 об 11 год.00 хв. В підготовче засідання 10.06.2020 представник відповідача не з`явився, просив відкласти його проведення на іншу дату у зв`язку з продовженням карантину на території України. При цьому заявив, що бажає прийняти участь у підготовчому засіданні. У зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні 10.06.2020, підготовче засідання відкладено на 02.07.2020. У зв`язку з неявкою представника відповідача підготовче засідання відкладено на 28.07.2020. 08.07.2020 представник відповідача ТОВ «Вердікт Капітал» Радченко В.Ю. звернулася до суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Рівненського міського суду Рівненської області. 18.08.2020 підготовче засідання відкладено на 18.09.2020 о 9.45 год. у зв`язку з неявкою представника відповідача ВіЕйбі Банку та відповідача [PERSON] . Підготовчі засідання ще неодноразово відкладалися. Ухвалою суду від 26.01.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021 о 13 год. 00 хв. За клопотанням відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» постановлено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Господарського суду Рівненської області. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Топчийов Є.В. в судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» Бовгирі О.П. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та просила врахувати відзив на позовну заяву, який було судом отримано 29.05.2020 року (вх. № 18232) (а.с.78-84). У відзиві зазначила, що позовні вимоги зводяться до того, що позивач просить визнати договори про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки через те, що банк як первісний кредитор відступив кредитну заборгованість новому кредитору після пред`явлення боржнику вимоги про дострокове погашення заборгованості, вважає, що це не є підставою для визнання правочинів недійсними. Пред`явлення вимоги про дострокове повернення заборгованості припиняє право кредитора щодо нарахування процентів, комісії, неустойки, за період такого пред`явлення. Однак, у позичальника залишається обов`язок повернути кредитору заборгованість, нараховану за цим договором. Зобов`язання позивача зі сплати заборгованості за договором кредиту № 102И/07-9 від 30.08.2007 року не було припинене в порядку, встановленому нормами ЦК (ст.ст.598-609 ЦК України), зокрема за наслідками виконання, проведеного належним чином. Сам факт пред`явлення первісним кредитором вимоги про дострокове погашення заборгованості унеможливлює виникнення на його підставі нових зобов`язань сторін у майбутньому (з моменту розірвання договору), натомість ті зобов`язання, що виникли до моменту розірвання договору в сил ст.526 ЦК України, мають виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, за відсутності доказів припинення на момент укладення оспорюваного договору відступлення права вимоги зобов`язання, що виникло на підставі договору кредиту, підстави вважати, що таке зобов`язання було припинено станом на час укладення договорів відступлення права вимоги відсутні. Крім того, представник відповідача просить у разі визнання задоволення позовних вимог, застосувати наслідки недійсності правочину згідно до ч.1 ст. 1057-1 ЦК України. Разом з відзивом на позовну заяву представник відповідача надав копії договорів про відступлення права вимоги. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Представник відповідача - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», який також будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 30.08.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 102И/07-9, відповідно до умов якого остання отримала кредит для придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] у сумі 7000 доларів США, що складає еквівалент 35 350 грн, зі сплатою 13 процентів річних (п. п. 1.2., 14.4. кредитного Договору). Кредитні кошти надаються терміном по 10 серпня 2032 року (п.1.3 кредитного Договору) (а.с.9-12). З метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором, 30 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» як кредитором, позивачем [PERSON] , як боржником, та відповідачем [PERSON] , як поручителем, укладено договір поруки (а.с.19). За п.1.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором № 102И/07-9 від 30.08.2007 року. Пунктом 3.2.11 кредитного договору сторони узгодили, що Банк має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника (арк.с.11). В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, був укладений іпотечний договір від 30.08.2007 року, предметом якого була квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Квартира, що зазначена в п.2.1. цього Договору придбані іпотекодавцем на підставі договору купівлі - продажу, що укладений 30.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] , та посвідчений Барановим М.С., приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу, 30.08.2007 року за реєстровим № 6499 (а.с.13-18). Поручитель зобов`язаний у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном (п.2.2. договору поруки) (а.с.19). 28 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 212009, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги за кредитним договором № 102И/07-9 від 30 серпня 2007 року та всіма укладеними додатковими угодами до нього. Новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1, Додатку №1.1., Додатку №1.2. та Акті №1 приймання-передачі документації до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язків боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно Додатку №1, Додатку № 1.1., Додатку № 1.2. та Акті № 1 приймання-передачі документації до цього договору, надалі з текстом «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Згідно з п.3 договору Банк і Новий кредитор зобов`язані повідомити Боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 15 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинному законодавством або відповідним Основним договором. Сторони погодилися, що відповідно до статті 516 ЦК України Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним повідомленням Боржників про відступлення права вимоги… (а.с.91-93). 28 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених Договором № 212009 про відступлення прав вимоги від 28.11.2019 року, предметом якого є відступлення прав вимоги за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до Договору № 212009 (надалі за текстом - «Кредитні договори»), Банк/Первісний іпотекодержатель відступає та передає, а Новий іпотекодержатель приймає на та набуває всіх прав, належних банку/Первісному іпотекодержателю за договором іпотеки, які забезпечують виконання зобов`язань за Кредитними договорами та перелічені у Додатку №1 до цього Договору (надалі за текстом - «Реєстр договорів іпотеки»), включаючи права вимоги до правонаступників іпотекодавця, спадкоємців іпотекодавця або інших осіб, до яких перейшли обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором (а.с.94-97). Згідно Додатку № 1 до договору, також було відступлено право вимоги по кредиту [PERSON] по договору № 102И/07-9 загальну суму заборгованості (без пені) - 190853,11 грн. Відповідно до п.5 вказаного договору Банк зобов`язаний повідомити іпотекодавцев про відступлення права вимоги за іпотечними договорами протягом 5 календарних днів с моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством (арк.с.95). Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-10-18-000056-b від 28.10.2019 року переможцем лоту №GL3N212009 стало ТОВ «Вердикт Капітал», де власником активів являвся ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», оператором електронних торгів ТОВ «Держзакупівлі. Онлайн». Ціною продажу лоту визначено 15 423 130,63 грн. Даний протокол підписано уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Віейбі Банк» Луньо І.В. (а.с.98-99). Відповідно до п. 2 Договору про відступлення прав вимоги за даним договором Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржником зобов`язань за Основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Пунктом 4 Договору про відступлення права вимоги сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 15 423 130,63 грн. На виконання вищезазначеного пункту, 19.11.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано на рахунок ПАТ «Всеукраїнський національний банк» грошові кошти в сумі 15 423 130,63 грн., про що свідчить платіжне доручення №1 від 19.11.2019 року (а.с.102). Витягом із Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 28.11.2019 року підтверджується перехід права вимоги від 28.11.2019 року підтверджується перехід права вимоги за Кредитним договором від 30.08.2007 року, № 102И/07-9, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] (а.с.86). Витягом із Додатку №1 до Договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 28.11.2019 року підтверджується перехід прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 30.08.2007 приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Барановим М.С., за реєстровим № 6501 на квартиру зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 43,83 кв. м, житловою площею 26,99 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яким забезпечено виконання зобов`язань за кредитним договором № 102 И/07-9 від 30.08.2007 року; позичальник та іпотекодавець - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (а.с.88-90). Згідно зі 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України,- кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, шо підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України,- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.216 ЦК України,- недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Із аналізу зазначених норм права вбачається, що відступлення права вимоги відбувається без повідомлення та без згоди боржника, оскільки змінюється лише кредитор, а зобов`язання боржника залишається незмінним, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, аналіз статей 512, 1077 ЦК України свідчить про те, що цивільне право розмежовує правочини, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: договори з відступлення права вимоги (договори цесії) та договори факторингу. Зазначені правочини не є аналогічними та різняться за певними критеріями: за предметом договорів, за формою вчинення договорів, за суб`єктним складом правочинів, за метою їх укладення. Метою укладення договору відступлення права вимоги (цесії) є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. Вирішуючи спір, суд бере до уваги правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 11 вересня 2018 року у справі N 909/968/16 та постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі N 916/144/17. Отже, характерними ознаками договору факторингу є те, що: - йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, які є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); - його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); - метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; - відступлення права вимоги за таким договором може відбуватися виключно за плату, а його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись: у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; - вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність. Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі N 756/668/15-ц (провадження N 61-153св18) та від 31 жовтня 2018 року у справі N 465/646/11 (провадження N 14-222цс18). Судом встановлено, що 28 листопада 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 212009, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги за кредитним договором № 102И/07-9 від 30 серпня 2007 року та всіма укладеними додатковими угодами до нього. Новий кредитор сплачує банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором. Пунктом 4 Договору про відступлення права вимоги сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 15 423 130,63 грн. Договором не передбачається будь-яка винагорода за надання послуги щодо відступлення права вимоги . Отже, суд приходить до висновку, що оспорювані договори відступлення прав вимоги від 28 листопада 2019 року не мають ознак договорів факторингу. Судом досліджувалися доводи представника позивача щодо зобов`язання сторін укладених договорів відступлення права вимоги повідомити боржника про факт укладання вказаних договорів. Відповідно до п.4.1.12 вищезазначеного договору іпотеки іпотекодержатель може здійснювати уступку права вимоги за цим Договором третім особам без отримання згоди іпотекодавця. Згідно п.4.2.1. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово попередити Іпотекодавця протягом 5 (п`яти) днів про відступлення права вимоги, а цим договором і права вимоги за кредитним договором. Представник позивача вказує, що на адресу [PERSON] не надходило і вона не була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги за кредитним договором та за договором іпотеки, обов`язковість якого передбачено договором іпотеки у визначений іпотечним договором строк. Згідно з п.4.2. Іпотечного договору від 30.08.2007 року, Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк з дня відступлення права вимоги за цим договором і Кредитним договором письмово повідомити Іпотекодавця про здійснення таких дій. Однак, доказів того, що іпотекодержатель на виконання вимог ст. 516 ЦК України та умов договору про відступлення прав вимоги, повідомив боржника про заміну кредитора та надав йому документи, які засвідчують таку заміну, суду не надано. Суд зазначає, що неповідомлення боржника про заміну кредитора може привести до належного виконання ним зобов`язання первісному кредитору, але аж ніяк не є підставою для визнанян недійсним договору про відступлення прав вимоги чи для відмови в заміні стягувача у виконавчому документі. При укладенні Договору відступлення прав вимоги необхідно дотримуватися положень, установлених ст. ст. 638, 639 ЦК України. Зокрема, Договір повинен містити таки істотні умови: визначення права вимоги, яке відступається; Сума, на яку Сторони оцінюють право вимоги, яке відступається (не вказано у Договорі); Строки, у які первісний і новий Кредитори виконують взаємні зобов`язання; Форма Договору; Строки, у які новий Кредитор сплачує первісному Кредитору суму оцінки права вимоги, яке відступається (не вказано у Договорі). Якщо строк виконання зобов`язання Договором відступлення права вимоги не встановлено, первісний Кредитор має право вимагати від нового Кредитора виконання у будь-який час, а новий Кредитор зобов`язаний виконати зобов`язання перед первісним Кредитором протягом 7 днів із дня пред`явлення такої вимоги (ст. 530 ЦК України). Умовами Договору відступлення прав вимоги може бути передбачено передача новому Кредитору права вимоги не тільки основного боргу, але й неустойки у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язань перед первісним Кредитором. До нового Кредитора переходять права первісного Кредитора в тому самому обсязі та на тих самих умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інші умови не встановлено Законом або Договором (ст. 514 ЦК України). Первісний Кредитор зобов`язаний передати новому Кредитору документи, які підтверджують наявність прав, що передаються, а також інформацію, яка є важливою для їх реалізації ( ч. 1 ст. 517 ЦК України). Доводи позивача про те, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон) кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту також є безпідставними на підставі такого. На час укладення договорів про відступлення прав вимоги від 28.11.2019 року діяла редакція Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до пункту 1 якого: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Пунктом 7 цього ж Закону передбачено, що дія підпункту 3 пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, віднесені до категорії неплатоспроможних та щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині уступки (продажу, передачі) заборгованості або боргу на користь (у власність) іншої особи. Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого, з 21 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Cпірні договори укладені Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» Луньо Ілля Вікторович на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 року «Про початок ліквідації ПАТ «ВІЕЙБІ Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку. 22.02.2016 Виконавчою дирекцією Фонду було прийняте рішення № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та делегування повноважень ліквідатора, яким продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» по 19.03.2018. 15.02.2018 Виконавчою дирекцією Фонду було прийняте рішення № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» та делегування повноважень ліквідатора, яким продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк» по 19.03.2020. Крім того, дана інформація опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - fg.gov.ua, є загальновідомою та в силу ч.3 ст.82 ЩІК України такою, що не потребує доказування. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Публічне Акціонерне Товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» код ЄДРПОУ 19017842, перебуває в процесі припинення. Як зазначался вище, продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБіБанк». Між тим, суд зазначає, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом 1304-VII, не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, не позбавляє право кредитора укладати договорі відступлення права вимоги за кредитним договором та забезпеченням, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Судом встановлено, що на праві власності [PERSON] належить двокімнатна квартира [ADDRESS] (із забороною відчуження), квартиру [ADDRESS] , а також вона є обтяжувачем щодо неурхомиого майна - житлового будинку [ADDRESS] (Інформаційнй довідки №№ 249284286, 249284427, 249284644. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки в позові позивачу відмовлено, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, у розмірі 840 гривень 80 копійок відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають

Outcome: dismissed