Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивачка 04 жовтня 2013 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних стосунках з 2003 року до жовтня 2006 року. Від спільного подружнього життя вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З відповідачем сімейні стосунки не склалися, він залишив сім*ю на півроку, проживав з іншими жінками, що й призвело до розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу вони з відповідачем не бачилися, не підтримують жодних стосунків. Матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, вихованням доньки не займається, не цікавиться її життям. Відповідач не спілкувався з донькою з 2006 року, але після вмовляння спільних знайомих відповідач у 2011 та 2012 роках відвідував доньку лише на день народження. Наприкінці весни 2013 року, відповідач спілкувався з донькою по телефону, а 11.08.2013 року взяв доньку до цирку, де була присутня його жінка з дитиною. В результаті чого, [PERSON] відмовляється бачитися та спілкуватися з батьком. Позивачка вважає, що відповідач не піклується та ухиляється від виконання своїх обов'язків, щодо виховання доньки. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилались на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити. Представник третьої особи- Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради Нілова Н.Л. в судове засідання не з`явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи- Орган опіки та піклування Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином. Надали заяву щодо розгляду справи у їх відсутність. Суд, вислухав пояснення позивача, представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON](а.с.101), які перебували у зареєстрованому шлюбі. 21 лютого 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.11). Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. З матеріалів справи вбачається, що висновком № 1/14 від 17.03.2014 року, Комісії з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Ленінського району м. Дніпропетровська, встановлено, що батько дитини [PERSON], [INFO], з дитиною не проживає з 2006 року, виховання дитини не займається, матеріально у добровільному порядку не забезпечує, не піклується про стан її здоров'я, не забезпечує необхідних умов для життя, виховання, навчання та розвитку дитини, ухиляється тим самим від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно інформації СЗШ №75 від 29.10.2013 року батько дитини жодного разу не відвідав навчальний заклад, ніякої участі в житті дитини не приймає. Згідно інформації дільничного лікаря від 13.12.2013 року, здоров'ям дитини займається мати, батька жодного разу в родині не бачили. Вихованням та матеріальним утриманням малолітньої [PERSON], [INFO], займається матір, [PERSON] Батько дитини [PERSON] був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини 15.01.2014 року, 12.02.2014 року, 12.03.2014 року, але з'явився тільки на засідання15.01.2014 року на якому повідомив про бажання спілкуватися з дитиною, але ніяких дій щодо покращення стосунків та піклування про малолітню дитину не проявив. За таких обставин комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні до його доньки [PERSON], [INFO]. (а.с.35). Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5). вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6). засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як пояснила в судовому засіданні позивач, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не займається утриманням доньки, тривалий час з нею не проживає, справами дитини не опікується, проявляє повну бездіяльність у вихованні. Разом з тим, відповідач в судовому засіданні заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що він любить свою дитину, має бажання займатися вихованням своєї дитини але позивачка [PERSON], чинить перешкоди в цьому, у зв'язку з чим він позбавлений можливості нормально спілкуватися з дитиною та займатися її вихованням. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В ході розгляду даної справи встановлено, що згідно довіреності від 11 січня 2013 року [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатись повністю своїм рахунком [NUMBER] який відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» № (а.с.40). Згідно ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст.3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист їх інтересів, та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, суд з урахуванням обставин справи, характеру вини відповідача,

Outcome: dismissed