Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишались після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановською С.М. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачу необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини і заява не була подана. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити і надати позивачу шестимісячний строк для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] . А також, пояснив, що позивач [PERSON] не знав про те, що спадкодавець [PERSON] помер (позивач живе в м. Ізмаїлі, а спадкодавець проживав в с. Ларжанка Ізмаїльського району). Крім цього, позивачу не було відоме про наявність у спадкодавця спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивач вважав, що вказаний житловий будинок належить його дідусю [PERSON] . Позивачу стало відомо, що на дідуся [PERSON] був оформлений договір дарування, який є недійсним відповідно до листа державного нотаріуса Черненко С.М. від 16.03.2016 року за № 401/02-14 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не оформлені у встановленому законом порядку відповідно до вимог закону, а саме відсутні у договорі дарування назви вулиці та номеру будинку, договір дарування не завірений гербовою печаткою Бросківської сільської ради. Прийняти спадщину у встановленому законом порядку позивач не міг з поважних причин, а саме відсутність інформації про час відкриття спадщини та відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Представник відповідача Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа - [PERSON] , [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Крім цього, пояснила, що почив [PERSON] не знав про смерть спадкодавця [PERSON] та дізнався про смерть спадкодавця лише через рік, оскільки із спадкодавцем не спілкувався та не проживав. В судовому засіданні представник третьої особи - Надельніченко Ю.Л. просив в задоволенні позову [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа - [PERSON] , [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити, мотивуючи тим, що позивач [PERSON] не надав суду достовірних доказів того, що спадкове майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] дійсно належить спадкодавцю [PERSON] , оскільки на даний час вказаний житловий будинок належить [PERSON] . Про те, що спадкодавець [PERSON] помер позивач дізнався через рік після смерті спадкодавця, але з зазначеним позовом до суду звернувся значно пізніше. Більш того, позивач не спілкувався із спадкодавця та жодним чином не цікавився станом здоров`я спадкодавця, хоча і мешкав недалеко, а саме в м. Ізмаїл). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою від 12.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, третя особа - [PERSON] , [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2013 року, виданого відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно достатті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За положеннями статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 65265632 від 21.06.2021 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.04.1993 року, виданого повторно виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Як вбачається з листа наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за вих. № 161/01-16 від 21.06.2021 року, спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, незнання про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач [PERSON] про необізнаність наявності спадкового майна не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не був позбавлений можливості у строк, встановлений законом для прийняття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем свого проживання. При цьому суд враховує, що у цій справі шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинув у вересні 2013 року, а до суду позивач звернувся з позовною заявою лише у березні 2021 року. За таких обставин суд прийшов до висновку, що наведені позивачем [PERSON] причини пропуску строку для прийняття спадщини не були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього як спадкоємця. У зв`язку з наведеним, не підлягає задоволенню позов [PERSON] про визначення йому додаткового шестимісячного строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] .

Outcome: dismissed