Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що ним були розміщені в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Севастопольська філія) наступні вклади: за договором SAMDN01000725918540 від 21.05.2012, за договором SAMDN01000735649509 від 04.06.2013, за договором SAMDN25000725075849 від 17.04.2012, за договором № SAMDN25000737020749 від 08.08.2013, за договором SAMDNWFD0072424200 від 06.02.2014, за договором SAMDNWFD0070030829400 від 09.12.2014, а також відкриті два карткових рахунки: картка для виплат [NUMBER] і депозитна картка [NUMBER]. Загальна сума грошових коштів на вказаних рахунків складає 130406,26 доларів США. Починаючи з 15 березня 2014 року відповідач спочатку тимчасово, а потім зовсім припинив роботу своїх відділень на території Криму. З цієї дати були заблоковані всі його рахунки, скасовано можливість проведення безготівкових платежів, що фактично позбавило можливості користуватись належними йому грошовими коштами, що знаходяться на його банківських рахунках. У зв'язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявами про розірвання договорів та повернення коштів. Однак відповідач грошові кошти не повернув. Тому просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі, зазначеному в довідці, отриманій від відповідача, згідно якої залишок грошових коштів на рахунках позивача складає 130 406,26 доларів США; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач та його представник не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задоволити в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 21 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений договір № SAMDN01000725918540 (депозит VIP). За даним договором [PERSON] розмістив в банку депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 12000 доларів США, строк вкладу 366 днів, процентна ставка 8,5% річних. Згідно з довідкою № 22895827 від 01.05.2014 і випискою від 15.08.2014 № 22895827, що були видані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача складає 13134,09 доларів США. 04 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений договір № SAMDN01000735649509 (Приват-вклад). За даним договором нараховані, але не виплачені проценти, сума яких згідно з довідкою № 22895827 від 01.05.2014 і випискою від 15.08.2014 № 22895827, що були видані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,складає 733,45 доларів США. 17 квітня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений договір № SAMDN25000725075849 (вклад «Стандарт, 12 міс.»). За даним договором [PERSON] розмістив в банку депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 25000 доларів США, строк вкладу 366 днів, процентна ставка 8,5% річних. Згідно з довідкою № 22895827 від 01.05.2014 і випискою від 15.08.2014 № 22895827, що були видані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача складає 26217,75 доларів США. 08 серпня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений договір № SAMDN25000737020749 (вклад «Стандарт на 12 міс.»). За даним договором [PERSON] розмістив в банку депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 64800 доларів США, строк вкладу 12 місяців, процентна ставка 8,5% річних. Згідно з довідкою № 22895827 від 01.05.2014 і випискою від 15.08.2014 № 22895827, що були видані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача складає 64800,00 доларів США. 06 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений договір № SAMDNWFD0072424200 (вклад «Стандарт»). За даним договором [PERSON] розмістив в банку депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 15000 доларів США, строк вкладу 366 днів, процентна ставка 10% річних. Згідно з довідкою № 22895827 від 01.05.2014 і випискою від 15.08.2014 № 22895827, що були видані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача складає 15127,40 доларів США. 09 грудня 2014 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] був укладений договір № SAMDNWFD0070030829400 (вклад «Стандарт на 12 міс.»). За даним договором [PERSON] розмістив в банку депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу 7000 доларів США, строк вкладу 12 місяців, процентна ставка 10% річних. Згідно з довідкою № 22895827 від 01.05.2014 і випискою від 15.08.2014 № 22895827, що були видані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,залишок грошових коштів на депозитному рахунку позивача складає 7000,00 доларів США. Відповідно до довідкою № 22895827 від 01.05.2014 і виписками від 15.08.2014 № 22895827, що були видані ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», залишок грошових коштів позивача на картці для виплат [NUMBER] складає 3165,30 доларів США, на депозитній картці [NUMBER] - 228,27 доларів США. 04 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу за депозитним договором № SAMDN25000737020749 від 08.08.2013 року. 04 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про розірвання з 10.08.2014 року депозитних договорів: від 21.05.2012 № SAMDN01000725918540 (депозит VIP); від 04.06.2013 Приват-вклад, (рахунок [NUMBER]); від 17.04.2012 № SAMDN25000725075849 (СТАНДАРТ); від 06.02.2014 № SAMDNWFD0072424200 (СТАНДАРТ); від 09.12.2013 № SAMDNWFD0070030829400 (СТАНДАРТ). 04 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення грошових коштів з рахунку [NUMBER] (картка для виплат) і рахунку [NUMBER] (депозитна картка). ПАТ КБ ПриватБанк надав відповіді: 18.08.2014 № 20.1.0.0.0/7-20140811/4606 і № 20.1.0.0.0/7-20140811/4612, з яких вбачається підтвердження існування укладених договорів з позивачем, але неможливість виконання умов договорів та повернення коштів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Укладення договору банківського вкладу відбувається шляхом відкриття депозитного (вкладного) рахунку відповідно до Інструкції про порядок відкриття та використання рахунків у національній та іноземній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 18 грудня 1998 року № 527. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Постановою Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» банки зобов'язано припинити діяльність підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Ст. 96 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Згідно із ст. 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ч. 2 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Відповідно до ч. 1 ст. 58 вказаного закону банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства. Правом власності, відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України). Ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України). У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК ; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч. 1 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з ч. 3 ст. 60 ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Із матеріалів справи не вбачається спору між сторонами щодо укладення договорів та щодо залишків грошових коштів на рахунках позивача, оскільки ці факти підтверджені документами, що були видані відповідачем. Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved