Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

У травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, вона перебуває з 30.04.2011 року. Зареєстровано шлюб у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 111 від 30.04.2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між нею і відповідачем припинені з серпня 2017 року. Причини психологічного характеру призвели до розпаду їх родини. Втрата взаєморозуміння, неможливість дійти згоди у вирішенні питань, які стосуються родини, призводили до сварок та конфліктних ситуацій, що не сприяло збереженню сім'ї, та в результаті стало причиною відчуження між ними та втрати почуттів, які тримають подружжя разом. Вважає, що подальше перебування у зареєстрованих відносинах із відповідачем є недоцільним, родина розпалась остаточно, шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу бажає залишити за собою прізвище «[PERSON]». Просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 30.04.2011 року між нею та [PERSON] у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 111; після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив проводити судове засідання за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.04.2011 року, зареєстрованому у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 111, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Зі змісту позову вбачається, що між сторонами припинені подружні стосунки, шлюбно-сімейні стосунки до цього часу між ними не поновлювались, зберігати сім`ю позивач не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти його розірвання. Згідно ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - "СК України") шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені та відносини між сторонами по справі не поновлювались, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, однак позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, вважає, що це не можливо, відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Приймаючи до уваги висловлене позивачем в позовній заяві бажання і надалі іменуватися шлюбним прізвищем, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]». У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved