Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якоій просила усунути останнього від права на спадкування за законом після матері [PERSON]. Так позивач наполягала, що вона є онукою [PERSON], а оскільки її батько [PERSON] помер ще [INFO] року, то саме позивач здійснювала догляд за [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла, а тому відкрилася спадщина на її майно. Позивач вважає себе спадкоємцем першої черги, а іншим спадкоємцем після померлої [PERSON] є її син, відповідач по справі [PERSON], з яким позивач не досягла згоди щодо розподілу спадкового майна померлої [PERSON] Позивач за первісним позовом вважає, що відповідач має бути усунутий від права на спадкування після померлої [PERSON], оскільки він не надавав допомогу своїй матері, яка внаслідок тяжкої хвороби та похилого віку потребувала такої допомоги з боку сина, проте відповідач умисно, знаючі про ці обставини, ухилявся від виконання своїх обов'язків та уникав надання такої допомоги, хоча мав відповідну можливість. За таких обставин [PERSON], посилаючись на норми ч. 5 ст. 1224 ЦК України, звернулася до суду із вказаним позовом. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання права власності на 1/2 спадкового майна, зокрема позивач за зустрічним позовом наполягав, що він є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] та подав заяву про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори йому було повідомлено, що для оформлення належної йому за законом частки спадкового майна, він має надати оригінали правовстановлюючих документів, які необхідні нотаріусу для видачі свідоцтва на частину спадкового майна. [PERSON] наполягає, що оригінали вказаних документів знаходяться у [PERSON], яка правовстановлюючих документів йому не надає, що на думку позивача за зустрічним позовом є перешкоджанням [PERSON] зі сторони відповідача за зустрічним позовом на реалізацію його спадкових прав. За таких обставин позивач за зустрічним позовом не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину через невизнання цього права відповідачем, а тому [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечувала та пояснила суду, що [PERSON] за останні 25 років до своєї матері не ходив, допомогу по господарству їй не надавав, хоча остання була дуже хворою, бачила на одне око, а коли хвилювалася то в неї починалися приступи астми. Окрім того, до неї приходила комісія у складі сільського голови, депутата сільської ради та секретаря сільської ради, яка вирішила, що [PERSON] потребує сторонньої допомоги. Вона була ображена на свого сина [PERSON], оскільки останній до неї не приходив, хоча жив поруч. Представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав, проти задоволення зустрічного позову заперечував, оскільки, на думку представника позивача, відповідач за первісним позовом умисно ухилявся від догляду за своєю матір'ю, яка перебувала у безпорадному стані, а тому такий догляд здійснювала позивач [PERSON]. Зустрічний позов [PERSON], на думку [PERSON], задоволенню не підлягає, оскільки останній не вжив усіх заходів для прийняття спадщини, зокрема не отримав відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від нотаріуса, а тому позовні вимоги [PERSON] є передчасними та не відповідають нормам чинного законодавства. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні просив розгляд справи закінчувати за відсутності [PERSON], про що останній просив в своїх запереченнях на позовну заяву [PERSON], та проти задоволення первісного позову заперечував у повному обсязі, оскільки вважав позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими, адже [PERSON] до [PERSON] жодного разу за допомогою не зверталася, окрім того [PERSON] лікувалася у Першій міській лікарні м. Черкаси, а її лікуванням займався саме [PERSON], оплачував лікування, купував відповідні медичні препарати. Крім того, [PERSON] має малолітню дитину та працює в м. Черкаси, що на думку представника відповідача за первісним позовом, позбавляло [PERSON] часу на відвідування своєї матері. Зустрічний позов [PERSON] просив задовольнити у зв'язку із тим, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги, а [PERSON] не визнає його права та відібрала у нього оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з метою захисту прав [PERSON] і був поданий даний позов. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою померлої [PERSON] та добре знала її та всю її сім'ю. [PERSON] до неї не приходив, а тому [PERSON] часто ображалася, що він не ходить та не допомагає їй по господарству та не надавав їй належної синовної турботи. Догляд здійснювала [PERSON], яка часто приходила та допомагала [PERSON] по господарству. Сама ж [PERSON] поки працювала почувала себе добре, однак протягом останнього часу до дня своєї смерті почала погано бачити, страждала від астми та хвороби серця, на ногах трималася погано, у неї тремтіли руки. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] та знає, що [PERSON] до неї не приходив, а тому [PERSON] часто ображалася на це та рахувала дні, скільки він до неї не приходить. [PERSON] не допомагав своїй матері по господарству, це робила онука [PERSON] [PERSON] [PERSON] хворіла на астму, в неї була аритмія, [PERSON] один раз брав їй ліки, однак [PERSON] повернула йому кошти за них. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] та добре знає його сім'ю. [PERSON] не ходив до своєї матері більше двох років, хоча живе біля неї, по господарству своїй матері не допомагав. [PERSON] хворіла, та потребувала стороннього догляду, не могла самостійно готувати їжу. Вона завжди ждала [PERSON], хоча ніколи не говорила про виконання якоїсь роботи саме [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON], остання дуже хворіла, а тому за нею доглядала [PERSON], [PERSON] до своєї матері не приходив, по господарству їй не допомагав, хоча остання хотіла з ним спілкуватись, про що неодноразово говорила. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є секретарем сільської ради с. Благодатне. В сільську раду надійшло звернення, щоб представники сільської ради приїхали та обстежили умови проживання [PERSON] Коли вони прийшли до неї, то остання повідомила їм, що хотіла б щоб її син до неї частіше приходив, хоча від соціального працівника вона відмовилась. Допомогу по господарству надавала їй [PERSON]. Після смерті [PERSON] всі витрати на поховання здійснювала [PERSON] У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він добре знає [PERSON] та один раз, точної дати не пам'ятає, возив його та [PERSON] до Золотоніської ЦРЛ, оскільки остання хворіла та потребувала відповідної медичної допомоги. Тоді допомогу на лікування надавав [PERSON]. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, всі докази, які були надані сторонами судом дослідженні, а свідки допитані, суд вважає за можливе продовжити та закінчити розгляд даної справи в загальному позовному провадженні за діючими нормами ЦПК України, які набрали чисті 15.12.2017 року. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та свідків, приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягають із наступних підстав. Як вбачається із позовних вимог [PERSON], остання вважає, що [PERSON] необхідно усунути від права на спадкування після смерті його матері [PERSON], оскільки останній не надавав допомогу своїй матері, яка знаходилася в тяжкому стані в наслідок хвороби та похилого віку та потребувала такої допомоги з боку сина, а відповідач знаючи про ці обставини ухилявся від виконання свого обов'язку по утриманні своєї матері, хоча мав таку можливість. Згідно із ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво. Крім того, в таких випадках суду слід обов'язково з'ясувати, чи потребував спадкодавець допомоги саме від того спадкоємця, стосовно якого порушено питання про усунення від права на спадкування, за умови отримання її від інших осіб, та чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу. На необхідність з'ясування судом таких обставин звернув увагу Верховний Суд України у п. 6 постанови Пленуму № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування". Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про усунення від права на спадкування слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги та свідомого невиконання цього обов'язку. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, якої він потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дії. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. На доказ того, що [PERSON] мала тяжку хворобу, що спричинювала останній потребу в постійній сторонній допомозі, [PERSON] надає виписку із амбулаторної картки з переліком діагнозу. Однак поняття «тяжка хвороба» є оціночним та має визначатися з урахуванням положень закріплених в «Положенні про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 та висновків МСЕК, що є відповідним належним та компетентним органом. Проте такі висновки суду надано не було. Крім того суд враховує, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Проте судом не встановлено фактів, які б свідчили про те, що спадкодавець, яка вже отримувала допомогу від позивача за первісним позовом, додатково потребувала її та просила про неї ще й відповідача, та що останній, маючи змогу надати матері допомогу, ухилявся від її надання. Наявність хвороб на час смерті матері, підтверджені довідками медичних закладів, їх характер та давність набуття самі по собі за відсутності достовірних доказів про безпорадний стан останньої за життя чи на час смерті не свідчать, а твердження позивачки про умисне ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю та те, що вона потребувала допомоги відповідача, є голослівними. Не знайшли вони свого підтвердження і в ході допиту свідків. Так із показань свідків вбачається, що остання хотіла лише, щоб [PERSON] приходив до неї та частіше з нею спілкувався, відвідував її саме як син. Однак про будь-яку допомогу з його боку вона його не просила. Відповідно до змісту ст. ст. 10, 12, 81 ЦПК України, суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Покази свідків, які були допитані в судовому засіданні, не підтверджують саме факт необхідності допомоги [PERSON] від [PERSON] та прохання [PERSON] про надання такої допомоги останнім, їх свідчення зводяться до коротких зустрічей та спілкування із [PERSON], яка скаржилася на свого сина, що він не приходить до неї, не відвідує її, вказані свідки не були свідками будь-яких обставин, які б свідчили та підтвердили факти, викладені в позовних вимогах [PERSON] Свідки лише підтвердили відсутність турботи сина до своєї матері, однак більше не привели суду будь-яких обставин, свідками яких вони були, про необхідність надання допомоги з боку відповідача по зустрічному позову та наявність прохання про таку допомогу з боку [PERSON] Це ж саме зазначає і акт обстеження матеріально-побутових умов проживання жительки села Чапаєвка Золотоніського району Черкаської області від 17.02.2014 року. Із вказаного акту вбачається, що [PERSON] відмовилася від закріплення за нею соціального працівника, так як за нею веде догляд її онука [PERSON], яка і забезпечує її всім необхідним. Суд,

Outcome: dismissed