Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В грудні 2016 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (Відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (Відповідач-2) про визнання недійсним правовідношення, яке виникло на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 15 від 12.10.2016 року в частині, що стосується відступлення прав вимоги за Договором поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р. Свої позовні вимоги з урахуванням письмових пояснень (а.с.26-30,91-97) Позивачка обгрунтовує тим, що 12.10.2016р. між ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до п.1 якого, а також Додатку № 1 до Договору, Експобанк відступив Фінтайм Капітал своє право вимоги, зокрема за Договором кредитної лінії № 11/USD-CK від 16.08.2007р. та Додатковими угодами до нього, Договором поруки № № 11/USD-CK від 16.08.2007р. з урахуванням Договору від 05.03.2008р. про зміну Договору поруки. Так, в договорі поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. в розділі «Предмет договору» в п.1.1. передбачено, що Позивачка поручається перед Кредитором за виконання позичальником Договору кредиту - Договір кредитної лінії від 15.08.2007р. № 11/USD-CK. Водночас, Договір № 15 передбачає передачу Договору кредитної лінії № 11/USD-CK від 16.08.2007р., тобто Договір поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. аж ніяк не забезпечує виконання зобов'язання, яке виникло на підставі договору кредитної лінії № 11/USD-CK від 16.08.2007р., тобто зазначений договір поруки і договір кредитної лінії є окремими правочинами, які ніяким чином не пов'язані між собою. Окрім того, Позивачка зазначила, що Договір поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. було укладено з [PERSON] та ТОВ КБ «Експобанк», однак Договором про відступлення прав вимоги № 15 від 12.10.2016р. визначено ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал». Так, ТОВ КБ «Експобанк» 09.11.2007р. було ліквідовано. 05.03.2008р. між ВАТ «КБ «Експобанк» та Позивачкою було укладено Договір про зміну Договору № 11/USD-CK від 16.08.2007р. Водночас, ВАТ «КБ «Експобанк» не вніс зміни стосовно сторони правовідносин, а саме ПАТ «КБ «Експобанк» в Договір поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. Водночас, згідно відомостей, що містяться в ЄДР - правонаступником ТОВ «КБ «Експобанк», який було ліквідовано 09.11.2007р., є ПАТ «КБ «Експобанк», який, на думку Позивачки, розпочав свою діяльність в день припинення ТОВ «КБ «Експобанк» - 09.11.2007р., разом з тим, з ЄДР вбачається, що ВАТ «КБ «Експобанк» взагалі не було зареєстровано, останнього не існувало взагалі, і тому останній не мав необхідного обсягу цивільної правоздатності та дієздатності. Так, на підставі відомостей, які містить Договір про зміну договору поруки від 05.03.2008р., Кредитором виступив ВАТ «КБ «Експобанк», однак станом на дату укладання відповідного договору діяв ПАТ «КБ «Експобанк», у відповідності до чого, ВАТ «КБ «Експобанк» не є стороною по відповідним правовідносинам, тому Договір про зміну Договору поруки є припиненим, оскільки за таких обставин останній не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Окрім того, ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» не надав жодного доказу на підтвердження проведення розрахунку між ПАТ «КБ «Експобанк» за Договором про відступлення прав вимоги № 15 від 12.10.2016р. Разом з тим, Позивачку не було повідомлено про відступлення права вимоги за Договором поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. Позивачка також зазначила, що ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» не мало відповідних повноважень на купівлю боргового зобов'язання фізичної особи, яке виражене в іноземній валюті, оскільки не мало генеральної та індивідуальної ліцензії НБУ, які є обов'язковими для здійсненню валютних операцій. ПАТ «КБ «Експобанк» подав суду заперечення проти позовної заяви (а.с.21-22), в яких зазначив, що Позивача просить визнати недійсним частину Договору про відступлення прав вимоги, укладений між АТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», в той час як вона не є стороною вказаного правочину та не має довіреність на представлення інтересів ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», який є належним позивачем по справі, відтак провадження у справі підлягає закриттю. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» подав суду заперечення на позовну заяву (а.с.40-44, 88-90), в яких вказав, що Позивачка зазначає про те, що Кредитний договір № 11/USD-CK від 16.08.2007р. та Договір поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. жодним чином не пов'язані між собою, оскільки в договорі поруки міститься посилання на іншу дату кредитного договору, а саме 15.08.2007р. Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у цивільній справі № 2-3451/10 від 27.09.2010р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2011р., задоволено позовні вимоги Банку до Позичальника та Поручителя про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 11/USD-CK від 16.08.2007р. в солідарному порядку, та зокрема було встановлено наявність заборгованості за Кредитним договором та наявності солідарного обов'язку між Позичальником та Поручителем саме за договором кредитної лінії № 11/USD-CK від 16.08.2007р. Окрім того, за умовами Договору № 15 про відступлення права вимоги від 12.10.2016р. визначено, що право вимоги переходить до Нового кредитора в день укладення Договору відступлення, але в будь-якому разі не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього Договору. 12.10.2016р. між Банком та Товариством було складено та підписано Акт прийому-передачі, відповідно до якого Банк передав Товариству матеріали кредитних справ. Окрім того сторони засвідчили, що Новий кредитор сплатив на користь Банку грошові кошти, а Банк прийняв таку оплату та не має до Нового кредитора зауважень та/або заперечень з цього приводу. 18.10.2016р. на адресу реєстрації Позивачки було рекомендованим листом направлено повідомлення Товариства про відступлення Банком на його користь прав вимоги, в т.ч. і до неї, яке було отримано особисто Позивачкою 22.10.2016р. Окрім того, а ні оскаржуваний Позивачкою Договір відступлення, а ні дії Відповідачів не спричиняють порушення, оспорювання або невизнання прав, свобод або інтересів [PERSON] Водночас, Відповідач-2 зазначив, що у листопаді 2007 року відбулось припинення ТОВ «Експобанк» шляхом його перетворення у Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк», до якого відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України перейшли усе майно, права та обов'язки ТОВ «КБ «Експобанк». Також, 29.04.2009р. набрав чинності Закон України «Про акціонерні товариства», в зв'язку з чим Банком на виконання вимог вказаного Закону було змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк», що не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення, що в свою чергу не потребує внесення будь-яких змін до договору поруки в частині його сторін, як про це зазначає Позивач. Водночас, договір поруки не є а ні платіжним документом, а ні цінним папером, а отже, не може вважатися валютною цінністю у розумінні Декрету, як про це твердить Позивачка. В судовому засіданні Позивачка [PERSON] та її представники - [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Відповідача-1 - [PERSON] та представник Відповідача-2 - [PERSON] проти позовних вимог заперечили та просили відмовити в їх задоволенні. Суд, вислухавши пояснення Позивача та представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 16.08.2007р. між ТОВ Комерційний банк «Експобанк» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 11/USD-CK, за умовами якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію та надає йому кредит у межах суми (ліміту) кредитної лінії, що становить 300 000,00 доларів США, строк дії кредитної лінії з 16.08.2007р. до 15.08.2014р., зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором, розмір яких встановлюється Додатковою угодою Сторін цього Договору про видачу траншу кредиту (а.с.45-46). В подальшому між ТОВ КБ «Експобанк» та [PERSON]. було укладено Додаткові угоди до Договору кредитної лінії № 11/USD-CK від 16.08.2007р.: № 1 від 16.08.2007р., № 2 від 05.03.2008р., № 3 від 24.03.2008р., № 4 від 22.04.2008р., № 5 від 11.08.2008р., № 6 від 10.10.2008р., № 7 від 09.01.2009р. (а.с.47-54). 16.08.2007р. між ТОВ Комерційний банк «Експобанк» (Кредитор за договором), [PERSON] (Поручитель за договором) та [PERSON]. (Позичальник за договором) було укладено Договір поруки № 11/USD-СК, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Позичальником Договору кредитної лінії від 15.08.2007р. № 11/USD-CK, що укладений між Кредитором та Позичальником, а також усі угоди, що укладені та будуть у майбутньому укладені до зазначеного договору (Договору кредиту) (а.с.10). Відповідно до п.1.2. Договору поруки поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і Позичальник, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 300 000 доларів США у встановлений Договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредиту, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені Договором кредиту. 05.03.2008р. між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (код ЄДРПОУ 09322299), [PERSON] та [PERSON]. було укладено Договір про зміну Договору поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р., за умовами якого Сторони дійшли згоди підпункт 1.2. Розділу 1 «Предмет договору» договору поруки змінити та викласти в наступній редакції: «1.2. Поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник у повному обсязі, як і Позичальник, зокрема, за повернення кредиту у розмірі 600 000 доларів США у встановлений Договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредиту, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені Договором кредиту», всі інші умови договору поруки залишені без змін (а.с.11). 12.10.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (Банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» (Новий Кредитор за договором) було укладено Договір № 15 про відступлення прав вимоги (а.с.7-8), за умовами якого Банк відступає Новому Кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до Позичальника фізичної особи, Поручителя фізичної особи, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов'язки Боржників, за кредитним договором, договором поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Пунктом 2 Договору № 15 від 12.10.2016р. передбачено, що Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше отримання Банком у повному обсязі кошти, відповідно до п.4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основним договором та Договором забезпечення, включаючи право вимагати належного виконання Боржниками зобов'язань за Основним договором та Договором забезпечення, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку № 1 до цього Договору тощо, предметів забезпечення в рахунок виконання зобов'язань тощо. Згідно Додатку № 1 до Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 12.10.2016р. Банк відступив Новому кредитору право вимоги за Договором кредитної лінії № 11/USD-СК від 16.08.2007р. та Додаткових угод №№1-7 до нього, боржник - [PERSON]; Договором поруки № 11-USD/СК від 16.08.2007р. та Договором від 05.03.2008р. про зміну Договору поруки № 11-USD/СК від 16.08.2007р., боржник - [PERSON] (а.с.9). Частина третя статті 6 ЦК України визначає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором. Разом з тим розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні. Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 514 ЦК України , до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 06.07.2015р. у справі № 6-301цс15. Як встановлено судом при укладенні Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 12.10.2016р. сторони керувалися ст.ст. 6, 512, 627 ЦК України. Таким чином суд дійшов висновку, що оспорюваний Договір є договором про відступлення права вимоги, а не договором факторингу. Отже, на підставі Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 12.10.2016р., укладеного між ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», відбулась заміна кредитора, зокрема за зобов'язаннями по Договору поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р., укладеному між ТОВ КБ «Експобанк» та [PERSON] Новим Кредитором за зобов'язаннями по Договору поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р. в результаті відступлення прав вимоги стало ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал». В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що в договорі поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. в розділі «Предмет договору» в п.1.1. передбачено, що Позивачка поручається перед Кредитором за виконання позичальником Договору кредиту - Договір кредитної лінії від 15.08.2007р. № 11/USD-CK, а не Договору кредитної лінії № 11/USD-CK від 16.08.2007р., тобто Договір поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. аж ніяк не забезпечує виконання зобов'язання, яке виникло на підставі договору кредитної лінії № 11/USD-CK саме від 16.08.2007р. Разом з тим, в серпні 2009 року ВАТ «КБ «Експобанк» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11-USD-СК від 16.08.2007р. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2010р. у справі № 2-3451/10 (а.с.57), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2011р. (а.с.60-61) встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 11/USD-СК від 16.08.2007р., між позивачем та [PERSON] 16.08.2007р. було укладено договір поруки № 11/USD-СК. Вказаним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.09.2010р. позов ВАТ КБ «Експобанк» задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ КБ «Експобанк» заборгованість по кредиту в розмірі 5 388 405,16 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн., а всього підлягає стягненню 5 390 135,16 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.12.2016р. у справі № 761/37041/16-ц за заявами ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», заінтересовані особи: ПАТ «КБ «Експобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Комерційний банк «Експобанк» [PERSON], [PERSON], [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.69), залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.02.2017р. (а.с.73), в зв'язку з укладенням 12.10.2016р. між ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» та ПАТ «КБ «Експобанк» договору № 15 про відступлення права вимоги з правом вимоги в т.ч. за договором кредитної лінії № 11/USD-СК від 16.08.2007р., укладеного між ТОВ КБ «Експобанк» та [PERSON]. та додаткових угод до нього, а також договором поруки від 16.08.2007р. № 11/USD-СК, укладеного між ТОВ КБ «Експобанк» та [PERSON] та договору про зміну договору поруки від 05.03.2008р., змінено у виконавчих провадженнях за виконавчими листами, виданими Шевченківським районним судом м. Києва у цивільній справі № 2-3451/10 за позовом ВАТ КБ «Експобанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, сторону стягувача з ВАТ КБ «Експобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм капітал». Так, з вищевикладеного вбачається, що рішеннями судів, які набрали законної сили встановлено, що, не зважаючи на описку в тексті Договору поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р. в даті укладення Договору кредитної лінії № 11/USD-СК, яка помилково вказана «15.08.2007р.», [PERSON] як Поручитель відповідає в солідарному порядку разом з Позичальником - [PERSON]. за виконання зобов'язань останнього до Договором кредитної лінії 11/USD-СК від 16.08.2007р. Окрім того, Позивачка зазначила, що Договір поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. було укладено з [PERSON] та ТОВ КБ «Експобанк», однак сторонами за Договором про відступлення прав вимоги № 15 від 12.10.2016р. визначено ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал», та вказала, що згідно даних ЄДР ТОВ КБ «Експобанк» 09.11.2007р. було ліквідовано, та в цей же день розпочав свою діяльність правонаступник останнього - ПАТ «КБ «Експобанк», водночас ВАТ «КБ «Експобанк» взагалі не було зареєстровано, останнього не існувало взагалі, і тому останній не мав необхідного обсягу цивільної правоздатності та дієздатності при укладенні Договору про зміну договору поруки від 05.03.2008р. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «Експобанк» (код ЄДРПОУ 09322299) припинило свою діяльність 09.11.2007р., номер запису: 10741120012005408, водночас, правонаступником ТОВ «КБ «Експобанк» визначено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (код ЄДРПОУ 09322299), яке зареєстровано 09.11.2007р., номер запису: 10741450000027637 (а.с.31-34,109-116). Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про акціонерні товариства», який набув чинності 29.04.2009р., статути та внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, підлягають приведенню у відповідність із нормами цього Закону не пізніше ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом. Приведенням діяльності акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у відповідність із цим Законом є здійснення таких дій: 1) внесення змін до статуту товариства, які в тому числі передбачають зміну найменування акціонерного товариства з відкритого або закритого акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство чи з відкритого або закритого акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство за умови, що кількість акціонерів на дату внесення таких змін не перевищує 100 осіб, а також виконання всіх інших вимог цього Закону у статуті товариства; 2) приведення внутрішніх положень товариства у відповідність із вимогами цього Закону. Датою приведення діяльності акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у відповідність із вимогами цього Закону є дата державної реєстрації змін до статуту, які в тому числі передбачають зміну найменування акціонерного товариства з відкритого акціонерного товариства на публічне або приватне акціонерне товариство або закритого акціонерного товариства на публічне або приватне акціонерне товариство. Часткове виконання вимог абзацу першого цього пункту не є виконанням вимог цього Закону. Приведення діяльності у відповідність із нормами цього Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у тому числі зміна найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення. З вищевикладеного, суд дійшов висновку, що правонаступником ТОВ КБ «Експобанк», яке припинило свою діяльність 09.11.2007р., стало - Відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк», яке в подальшому на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк». Водночас, на підтвердження своїх вимог Позивачка зазначила, що ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» не надав жодного доказу на підтвердження проведення розрахунку між ПАТ «КБ «Експобанк» за Договором про відступлення прав вимоги № 15 від 12.10.2016р., та водночас, [PERSON] не було повідомлено про відступлення права вимоги за Договором поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р. Окрім цього, ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» не мало відповідних повноважень на купівлю боргового зобов'язання фізичної особи, яке виражене в іноземній валюті, оскільки не мало генеральної та індивідуальної ліцензії НБУ, які є обов'язковими для здійсненню валютних операцій. Судом встановлено, що 12.10.2016р. між ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал» було складено Акт прийому-передачі до Договору про відступлення прав вимоги № 15 від 12.10.2016р., згідно якого Первісний кредитор передав Новому кредитору оригінали відповідних документів, перелік яких наведений в даному Акті. Окрім того, підписанням вказаного Акту Сторони засвідчили, що Новий кредитор, з метою виконання умов розділу 4 Договору про відступлення права вимоги № 15 від 12.10.2016р., сплатив на користь Первісного кредитора відповідні грошові кошти, а Первісний кредитор прийняв таку оплату та не має до Нового кредитора зауважень та/або заперечень з цього приводу (а.с.62-63). Таким чином, зважаючи на положення п. 2 Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 12.10.2016р., ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» набув усі права кредитора, зокрема за Договором поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р., - 12.10.2016р. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015р. у справі № 6-979цс15. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що 18.10.2016р. ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» було направлено Позичальнику - [PERSON] та Поручителю - [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги № 18/10-16-2 від 18.10.2016р. та № 18/10-16-3 від 18.10.2016р., згідно якого Позивачку було повідомлено про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» за Договором поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р., укладеним між [PERSON]., [PERSON] та ПАТ «КБ «Експобанк» (а.с.65-66), що підтверджується фіскальними чеками № 3326, № 3327 від 18.10.2016р. (а.с.67). Вказане повідомлення про відступлення права вимоги було отримано Позивачкою 22.10.2016р. (а.с.68). Згідно ч. 1 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет) Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Пунктом 2 ст. 1 Декрету визначено, що валютні операції: операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операції, пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності; операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей; Так, за п. 1 ст. 1 Декрету "валютні цінності" - це: валюта України - грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет і в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти на рахунках, у внесках в банківських та інших фінансових установах на території України; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, бони, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, ощадні книжки, інші фінансові та банківські документи), виражені у валюті України; іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України; платіжні документи та інші цінні папери (акції, облігації, купони до них, векселі (тратти), боргові розписки, акредитиви, чеки, банківські накази, депозитні сертифікати, інші фінансові та банківські документи), виражені в іноземній валюті або банківських металах; банківські метали - це золото, срібло, платина, метали платинової групи, доведені (афіновані) до найвищих проб відповідно до світових стандартів, у зливках і порошках, що мають сертифікат якості, а також монети, вироблені з дорогоцінних металів. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що укладення між ПАТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «ФК «Фінтайм Капітал» Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 12.10.2016р., не є валютною операцією в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», відтак не потребує наявність в кожної зі сторін правочину генеральної та/або індивідуальної ліцензії Національного банку України. Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, як встановлено судом, при укладенні Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 12.10.2016р., укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтайм Капітал», зокрема в частині відступлення права вимоги по Договору поруки № 11/USD-СК від 16.08.2007р., сторонами в момент вчинення правочину додержано вимог, необхідних для його чинності і передбачених Цивільним кодексом України. Окрім того, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а позовні вимоги щодо визнання недійсним правовідношення, яке виникло на підставі Договору № 15 про відступлення прав вимоги від 12.10.2016р. в частині, що стосується відступлення прав вимоги за Договором поруки № 11/USD-CK від 16.08.2007р., не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 6, 203, 215, 509, 510, 512, 513, 514, 516, 517, 627, 628, 638, 1077 ЦК України, Закону України «Про акціонерні товариства», Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», та

Outcome: dismissed