Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

03.02.2021 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , зазначаючи, що 28.12.2018 року останній звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н до Договору про надання банківських послуг. Відповідачу Банком було відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 3 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість, розмір котрої станом на 03.12.2020 року становить 28104,50 грн., що складається з: 28104,50 грн. - заборгованості за кредитом; 0,00 грн. - заборгованості за пенею і комісією. Враховуючи викладене, АТ «Універсал Банк» просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 28104,50 грн. і судові витрати у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій на адресу суду позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 35). Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 42). За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до Анкети - заяви № б/н до Договору про надання банківських послуг від 28.12.2018 року, в ній зафіксовані особисті анкетні дані відповідача [PERSON] , який звернувся до АТ «Універсал Банк» за отриманням банківських послуг (а.с.11). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Витягом з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг карткових продуктів, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, умови кредитування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Анкету-заяву № б/н до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів, комісії), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. Крім того, роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що не спростовано позивачем. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року по справі № 14-131цс19. Звернувшись до суду з цим позовом, АТ «Універсал Банк» посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.12.2018 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Разом з позовною заявою АТ " Універсал Банк " надав розрахунки заборгованості за договором б/н від 28.12.2018 року, тоді як даний договір в матеріалах справи відсутній. Копія Анкети-заяви відповідача від 28.12.2018 року не містить відомостей про суму кредиту чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду, строку дії та наміру відповідача на отримання кредиту. Анкета-заява містить лише ідентифікуючі відомості про позичальника. Інших доказів того, що 28.12.2018 року відповідачу видавалась будь-яка кредитна картка та надавались кредитні кошти в розмірі 3 000,00 грн., банком не надано. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог Банку необхідно відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що між сторонами дійсно був укладений саме кредитний договір від 28.12.2018 року та відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3 000,00 грн., оскільки анкета-заява, що містить підпис відповідача про ознайомлення його з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб, не містить даних, що відповідач мав скористатись кредитною послугою та оформити відповідну картку, не містить зазначений бажаний кредитний ліміт, а також, який саме вид картки банком було видано відповідачу відповідно до його заяви, її номеру, строку дії та який кредитний ліміт йому було встановлено; не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше), вказана анкета-заява містить лише ідентифікуючі відомості про позичальника. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, складений і підписаний представником позивача, не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів та наявності у останнього заборгованості. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема, виписка з рахунку позичальника. Однак позивачем таких доказів суду надано не було. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку суду про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову АТ «Універсал Банк».

Outcome: dismissed