Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

06 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що 29.07.2015 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,2500 га, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, розташована за адресою с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15 Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,1129 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15 Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка загальною площею 2,5066 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області; земельна ділянка площею 0,1590 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області; а також домоволодіння, розташоване за адресою: с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15 Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 22.09.2011 секретарем Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 40, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може оформити її в нотаріальному порядку, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені, зареєструвати право власності на частину житлового будинку неможливо, в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового розгляду за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням позовну заяву розглядати у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Козелецького району Чернігівської області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови з проханням позовну заяву розглядати у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що згідно довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області за вих. № 34 від 10.02.2016 станом на 15.04.1991 домоволодіння розташоване за адресою с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15 відноситься до категорії колгоспних дворів. До складу даного колгоспного двору входить [PERSON] /а.с. 16/. 29 липня 2015 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 251960, видане 30.07.2015 виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 8/. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння розташоване за адресою с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15 Козелецького району Чернігівської області. Згідно заповіту, посвідченого 22.09.2011 секретарем Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 40, [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-БК № 254181, виданого 01.07.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві /а.с. 10/, [PERSON] змінила прізвище після укладення шлюбу з «Шпирок» на «Волошина». Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] прийняв, оскільки своєчасно звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 253/2015, яка надійшла на запит суду з Козелецької районної державної нотаріальної контори /а.с. 43/. Згідно довідки № 87 від 16.05.2016, виданої комунальним підприємством «Ніжинське МБТІ» Чернігівської обласної ради право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, буд. 15 с. Пушкарі станом на 16.05.2016 не зареєстровано /а.с. 17/. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року зі змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у п. 6 дано роз'яснення, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15, Козелецького району Чернігівської області підлягають задоволенню і за позивачем суд вважає можливим визнати право власності на зазначений будинок. Щодо визнання права власності на земельні ділянки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 11 червня 2007 року на імя [PERSON] на підставі рішення 10 сесії 21 скликання [PERSON] сільської ради від 03.08.1992 було виготовлено та видано державний акт серії ЯГ № 834078 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташованої в с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15 Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд /а.с. 19/. 11 червня 2007 року на імя [PERSON] на підставі рішення 10 сесії 21 скликання [PERSON] сільської ради від 03.08.1992 було виготовлено та видано державний акт серії ЯГ № 834079 на право власності на земельну ділянку площею 0,1129 га, розташованої в с. Пушкарі, вул. Гагаріна, 15 Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства /а.с. 22/. 30 червня 2004 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 22.03.2001 № 22 було виготовлено та видано державний акт серії ІV-ЧН № 007126 на право приватної власності на землю площею 2,49 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 25/. 30 червня 2004 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 15.03.2001 № 19 було виготовлено та видано державний акт серії ІІІ-ЧН № 019660 на право приватної власності на землю площею 0,16 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Козелецького району Чернігівської області, передану для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 29/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти було втрачено, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 33/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України\~ -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належних [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 007126 від 30.06.2004, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,5066 га (з яких: 2,1525 га рілля, кадастровий номер 7422088900:70:055:0260, 0,3541 га пасовище, кадастровий номер 7422088900:70:057:0260); фактична площа земельної ділянки належної [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 019660 від 30.06.2004 становить 0,1590 га сіножать, кадастровий номер 7422080700:28:126:0260 /а.с. 26, 27, 30/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані земельні ділянки.

Outcome: approved