Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення шкоди, в якому вказала, що перебувала в шлюбі з [PERSON] У 2016 році вони розлучилися. За час спільного проживання придбали багато майна. Ухвалою Кремінського районного суду про закриття провадження у справі було затверджено мирову угоду, згідно якої було розділено нерухоме майно та автомобіль. При цьому при розділі майна сторони в добровільному порядку поділили меблі та предмети домашнього обходу. Позивачу дісталися: насос зі свердловини - 1700 грн., крісла 2 одиниці по 1300 грн. кожне; паласи, 2 одиниці по 500 грн. кожен; коврова доріжка, вартістю 300 грн.; ліжко двоспальне, вартістю 2000 грн.; матраци, 2 одинці по 940 грн. кожне; ковдра, вартістю 150 грн.; покривало, вартістю 350 грн.; гарнітур (який складається з шафи платяної, двох шаф з полицями, пеналу та серванту), який коштує 3000 грн. В кінці квітня 2016 року відповідач зламав замки в її приміщенні та, не зважаючи на домовленість про розподіл майна, забрав все вказане вище майно та не бажає його повертати. Вартість пошкоджених дверей та лутки складає 3600 грн. При розподілі нерухомого майна на стороні позивача залишився трифазний лічильник та відповідні комунікації, технічну документацію на які позивач також привласнив. Вартість відновлювання вказаної документації складає 10\~000 грн. На підставі цього позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду 4215 грн. та зобовязати відповідача повернути їй насос зі свердловини, два крісла, два паласи, коврову доріжку, ліжко двоспальне, два матраци, ковдру, покривало, гарнітур, документацію на електричну мережу на загальну суму 22980 грн. та стягнути судові витрати. До початку розгляду справи по суті позивачем було надано заяву про зміну підстав та предмету позову, поділ спільного майна подружжя та стягнення шкоди, в якій позивач вказала, що знаходилася в шлюбі з відповідачем та ними спільно нажито майно, а тому вона просить поділити його, виділивши [PERSON]: гарнітур для прихожої (плательна шафа, книжна шафа, 2 серванти), вартістю 3000 грн.; два крісла по 1000 грн., загальною вартістю 2000 грн.; два ліжка по 1000 грн. кожне, загальною вартістю 2000 грн.; два матраци по 300 грн. кожен, загальною вартістю 600 грн.; гарнітур кухонний (мякий куточок, стіл, сервант, мийка, шафа, два стільця), вартістю 5000 грн.; холодильник, вартістю 2000 грн.; електропраску, вартістю 200 грн.; чотири паласи по 200 грн. кожен, загальною вартістю 800 грн.; коврову доріжку, вартістю 200 грн.; котел газовий, вартістю 3000 грн.; два телевізора по 1000 грн. кожен, загальною вартістю 2000 грн.; електромясорубку, вартістю 500 грн.; стіл кухонний, вартістю 300 грн.; станцію для води, вартістю 3000 грн.; насос для води, вартістю 1000 грн.; станок з крупорушкою, вартістю 5000 грн.; мотоблок, вартістю 10000 грн.; причеп до мотоблока, вартістю 3000 грн.; три труби для поливу по 280 грн. кожна на загальну суму 840 грн., чотири балки деревяні по 200 грн. кожна, загальною вартістю 800 грн.; шлакоблок 40 штук, вартістю 600 грн., одну пачка цегли, вартістю 600 грн.; диван дек, вартістю 300 грн.; дві ковдри, загальною вартістю - 300 грн.; болгарку, вартістю 800 грн.; дві дрилі, загальною вартістю 600 грн.; зварювальний апарат, вартістю 1000 грн.; покривало на двоспальне ліжко, вартістю 350 грн.; драбину, вартістю 300 грн. шламовий насос, вартістю 600 грн.; стремянка, вартістю 500 грн., а всього майна на 51190 грн. Їй просила виділити гарнітур спальний (2 шафи, двоспальне ліжко, два матраци, дві тумбочки, триляж) , вартістю 3000 грн.; гарнітур ( плательна шафа, 2 шафи, сервант, пенал), вартістю 3000 грн.; два крісла, загальною вартістю 2600 грн.; два стільці, загальною вартістю 400 грн.; пилосос, вартістю 1000 грн.; журнальний стіл, вартістю 500 грн.; чотири паласи вартістю по 200 грн., загальною вартістю 800 грн.; коврову доріжку, вартістю 200 грн.; комод пластиковий, вартістю 400 грн.; котел газовий, вартістю 3000 грн.; тумбочку під телевізор, вартістю 1500 грн.; електрокомбайн, вартістю 1500 грн.; піч газову, вартістю 3000 грн.; стіл обідній, вартістю 500 грн.; насос для води, вартістю 1700 грн.; подрібнювачки, вартістю 3000 грн.; газонокосарка, вартістю 2500 грн., три труби для поливу, загальною вартістю 840 грн.; короб з швелерів для гаражних воріт, вартістю 1500 грн.; чотири балки деревяні, загальною вартістю 800 грн.; сім листів пластику, загальною вартістю 700 грн.; 5 листів ДВП, загальною вартістю 500 грн.; двері залізні, вартістю 3500 грн.; два диван деки по 300 грн., загальною вартістю 600 грн.; ковдру теплу, вартістю 150 грн.; плед, вартістю 800 грн.; електросамовар, вартістю 800 грн.; покривало на двоспальне ліжко, вартістю 300 грн. грн.; драбину, вартістю 300 грн.; компресор для машини, вартістю 700 грн.; стремянку, вартістю 500 грн., а всього майна на 40590 грн. Зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] документацію на електричну мережу, вартістю 5000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 4215 гр., завдану неправомірними діями відповідача. Стягнути з [PERSON] на її користь 1 / 2 частину різниці у вартості майна у сумі 5175 грн. та стягнути судові витрати. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечувала, оскільки до позовної заяви не додано жодного доказу про обсяг спільно нажитого майна. наявного на час припинення спільного ведення господарства, джерело і час його придбання і т. і. Додані до позовної заяви копії сімейних фотографій, яким більше двадцяти років, копії невідомих обєктів, смітників та металобрухту, а також копії перших сторінок інструкцій по експлуатації побутової техніки без зазначення їх власника, ціни, дати придбання, а також невідомий опис від 15.08.2010 року не є належними доказами по даній справі та нічого не підтверджують. Згідно ухвали Кремінського районного суду Луганської області від 13.05.2015 року по справ: № 414/1888/14-ц, провадження № 2/414/20/2015 між сторонами було розділене нерухоме майно та автомобіль. Спору про будь-яке інше майно не існувало. Тому звернення позивача до суду з даним позовом є ніщо іншим, як зловживання правами. Відповідно до норм ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний звязок між ними та вину заподіювана шкоди. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність. В матеріалах справи відсутні будь-які докази протиправності дій відповідача. А тому просила у позові відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши всіх учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] та [PERSON] Вони були подружжям, спільно не мешкають приблизно з осені 2013 року, на даний час він мешкає сам. Останнього разу був у будинку в 2010 році, памятає, що підписував акт, де було зазначене майно, яке саме конкретно не памятає. Свідок [PERSON] вказав, що в кінці 2013 року [PERSON] просив його встановити металеві двері, що він і зробив. Кому саме належать двері він не знає, за встановлення дверей розраховувався [PERSON] Памятає що обстановка в будинку була мінімальною, майже нічого не було з речей в зоні видимості тих дверей, що він встановлював. Свідок [PERSON] показала, що восени 2016 року придбали у [PERSON] мотоблок. Інших суттєвих для справи пояснень не надала. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власницею 1 / 3 частини житлового будинку по вул. Совєтській, 1, квартал № 6 с. Червонопопівка Кремінського району Луганської області, а 2 / 3 вказаного будинку належить [PERSON] (а.с. 7-9). Земельна ділянка за вказаною адресою належить [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, 1 червня 2016 року за фактом пошкодження майна внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 12016130460000481 за ознаками кримінального правопорушення за ст. 194 ч. 1 КК України та провадження закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 15-17). Згідно товарному чеку придбані двері мет МДФ960, вартістю 3600 грн., інформація про покупця відсутня (а.с. 19). Відповідно до товарного чеку [PERSON] придбала замки та інше майно на загальну суму 2315 грн. (а.с. 20). Згідно рішенню від 28 липня 1987 року розділено спільно нажите майно подружжя [PERSON] та [PERSON], згідно якому [PERSON] перейшли домоволодіння, телевізор кольоровий, магнітофон, ліжко-диван, шафа, стіл, килим, три стільця, насос центр обіжний, шлакоблок, кирпич силікатний, комплект постільної білизни, пару віконних штор та гардин (а.с. 60). Як вбачається з рішення Кремінського районного суду, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16 червня 2016 року, в даному рішенні зазначено, що шлюбні відносини фактично припинені 3 липня 2014 року (а.с. 99). Згідно зі ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 70 СК України\~ у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 71 СК України\~ майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 60 ЦП України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не приймає до уваги ксерокопії Інструкцій з експлуатації на пилосос, бензотример, плиту газову, електронасоси, а також світлин домоволодіння (а.с. 47-57) як належні, оскільки вони не містять щодо предмета доказування розподілу спільно нажитого майна подружжя. З долучених документів не можна зробити однозначного висновку, що за майно на них відображене, чи придбавалося це майно кимось із сторін в період шлюбу та чи це майно є в наявності на момент розподілу. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не вдалося встановити, яке саме майно придбане сторонами за період спільного проживання. Не надано жодного належного доказу на підтвердження факту купівлі всього зазначеного майна позивачем у своїй заяві в період з 1989 року по 2016 рік: відсутні товарні чеки, квитанції, прибуткові касові ордери та ін. З світлин не вбачається де і коли вони зроблені, яке майно підлягає поділу відповідно до них. Позивачем не додано жодного доказу на підтвердження існування такого майна на даний час та наявність його саме у відповідача по справі. Відсутність чіткого зазначення майна що підлягає розподілу, дати його придбання, специфікації, не дає суду змоги чітко визначити це майно, оскільки деяке майно схоже на те, що належить відповідачу на підставі рішення Кремінського районного суду від 28.07.1987 року. Ґрунтувати своє рішення на припущеннях суд не може, оскільки воно призведе до звуження прав сторони відповідача та неможливості повного реального виконання рішення суду. Зокрема рішення суду повинно відповідати не тільки вимогам законності та справедливості, воно повинно бути також таким, яке можливо реально виконати, а тому позов задоволенню не підлягає. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу не компенсуються, а відповідачем вони не заявлялися. На підставі викладеного, ст. ст. 57, 60, 69-71 СК України\~, ст. 1166 ЦК України\~ та\~

Outcome: dismissed