Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк «[PERSON]» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що у вересні 2004 року співробітник банку [PERSON] прийняла від позивачки 3\~000 грн. для внесення на пенсійний поточний рахунок останньої, однак будь-яких документів про прийняття готівки [PERSON] не видала, ввірене їй чуже майно грошові кошти на рахунок № 58.3570 не внесла, а умисно розтратила незаконно передавши їх [PERSON], спричинивши у такий спосіб позивачу матеріальну шкоду у сумі 3\~000 грн. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] засуджено за ст. 191 ч. 5 КК України. Було визнано що дані особи вчинили розкрадання коштів позивача при виконанні своїх службових (трудових) обовязків під час перебування на посадах відповідача. Позивачка вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду в повному обсязі. Просить стягнути з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» на її користь 7\~044 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Окрім того, винними діями працівників відповідача позивачу була завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, повязаних із втратою майна. Також просить стягнути з ПАТ «[PERSON] [PERSON]» суму коштів на відшкодування моральної шкоди у розмірі 7\~000 грн. Позивач 16.02.2016 року надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій у звязку зі зростом рівня інфляції в Україні просить стягнути на її користь 13\~164 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що на користь позивача вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12.03.2012 року вже була стягнута матеріальна шкода у розмірі 3\~000 грн. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 р. було визнано [PERSON] та [PERSON] винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто вчинення розкрадання коштів при виконанні своїх службових (трудових) обовязків, які в тому числі належали і відповідачу [PERSON] Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. У судовому засіданні встановлено та доведено матеріалами справи, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 р. було визнано [PERSON] та [PERSON] винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - вчинення розкрадання коштів при виконанні своїх службових (трудових) обовязків, які в тому числі належали і позивачу [PERSON] та вже стягнуто на її користь 3\~000 грн. матеріальної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач вказує, що їй, як потерпілому по кримінальній справі, було заподіяно й моральну шкоду діями працівниками відповідача по справі, які вчинили злочин, внаслідок якого [PERSON] та [PERSON] незаконно, протиправно заволоділи її грошовими коштами у розмірі 3 000 грн. Позивач стверджує що була позбавлена права користуватися цими грішми, перенесла душевні страждання, які пов'язані з втратою грошових коштів. Розмір моральної шкоди, заподіяній позивачу по справі, остання визначає у розмірі 7\~000 грн. Моральна шкода має визначатись відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України. Як випливає із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування наявності моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз'яснено у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд виходить при вирішенні спору по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи та наданих сторонами. Так, підставами для відшкодування моральної шкоди [PERSON] визначає у позові її душевні страждання, яких вона зазнала у звязку із втратою свого майна. Однак, суд не приймає дане ствердження позивача як належний та допустимий доказ на підтвердження заподіяння моральної шкоди і вважає що в частині позову про стягнення моральної шкоди також слід відмовити. На підставі зазначеного, ст. 1167 ЦК України, ст.. 1172 ЦК України, п. 9 Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" і

Outcome: dismissed