Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом, у якому просить вселити його у квартиру [ADDRESS] (далі - Квартира). Позов обґрунтований тим, що Квартира була придбана 30.08.20212 р. [PERSON] та [PERSON] під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі та спільного проживання. Квартира оформлена на ім`я [PERSON] . Наприкінці 2019 р. [PERSON] поміняла замки у Квартирі, не дала [PERSON] нових ключів, через що він не має доступу до житла. Коли [PERSON] приходить до Квартири, [PERSON] його не впускає. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Квартира була придбана під час її перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а відтак є їхньою спільною власністю. У Квартирі постійно проживає вона з дочкою - [PERSON] , іншого житла в них немає. У листопаді 2018 р. [PERSON] залишив її та дитину і пішов з Квартири, як потім з`ясувалось, до іншої жінки, з якою продовжує проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Через деякий час [PERSON] прийшов у Квартиру та забрав свої речі. У подальшому [PERSON] також декілька разів приходив до Квартири, жодних перешкод у доступі до квартири йому ніхто не чинив. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] 05.02.2005 р. зареєстрували шлюб, після чого [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 26.06.2019 р. (а. с. 5). 30.08.2012 р. між [PERSON] (Продавець), від імені якої по довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого Продавець передала у власність (продала) Квартиру, а Покупець прийняв її у власність (купив) (а. с. 6). Право власності на Квартиру зареєстровано на підставі вказаного договору купівлі-продажу за [PERSON] , що підтверджується Інформацією від 04.07.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 9 - 10). Законодавством України презюмується, що за загальним правилом будь-яке майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Так, згідно з частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60, частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У матеріалах справи відсутні будь-яких докази, які б вказували, що Квартира не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , при цьому у позовній заяві [PERSON] не посилається на те, що Квартира є його особистою приватною власністю, а у відзиві [PERSON] посилається на те, що Квартира є її та [PERSON] спільною власністю. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що Квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою статті 369 Сімейного кодексу України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 321, статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином [PERSON] має право вимагати від [PERSON] усунення перешкод у користуванні Квартирою, зокрема, шляхом вселення. Між тим, [PERSON] не подано будь-яких доказів, які б вказували, що [PERSON] перешкоджає йому користуватись Квартирою, зокрема, проживати у ній. При цьому Суд зауважує, що Судом було задоволено клопотання [PERSON] про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] (а. с. 12). Між тим, у заяві про виклик цих свідків не вказано адреси їх проживання або роботи, а [PERSON] їх явку у судове засідання для допиту не забезпечив. Суд викликав зазначених свідків за адресою реєстрації їх місця проживання, яка вказана у довідці від 05.11.2019 р. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ВИМПЕЛ-2" (а. с. 45), проте поштові відправлення, у яких містились судові повістки, ними отримано не було (а. с. 99, 100). Відомості про інше місце проживання свідків [PERSON] та [PERSON] у матеріалах справи відсутні та [PERSON] . Суду не повідомлені, при цьому [PERSON] в останнє був присутній у судовому засіданні 16.01.2020 р., у подальшому від нього та/або його представника надходили заяви про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 74, 90). За таких обставин Суд з незалежний від нього причин не зміг допитати свідків [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, свідок [PERSON] дала показання про те, що вона знає, що [PERSON] не проживає з [PERSON] близько двох років. Він пішов з сім`ї до другої жінки, вона неодноразово бачила їх разом, вони не приховують своїх відносин. Вона бачить їх часто разом. Вона проживає по [ADDRESS] , з початку 2016 р. Останні три роки вона на подвір`ї знаходиться більше половини дня, бо має маленьку дитину, з якою гуляє. Бачить колишніх свекра та свекруху [PERSON] часто, а особисто [PERSON] не бачила жодного разу. Вона не бачила, що б у квартирі батьків [PERSON] проживали будь-які інші особи. Де проживає [PERSON] фактично, вона не знає. Свідок [PERSON] дала показання про те, що батько ( [PERSON] ) пішов з Квартири 17.11.2018 р. Так як вони жили разом, вона знала, що він пішов у рейс. Він забрав невелику частину своїх речей і пішов. 02.02.2019 р. він прийшов до Квартири і забрав всі свої речі, навіть статуетки, ікони, корабельні годинники. Він ще з`являвся через тиждень, приніс оправи до окулярів і не виявив бажання заходити до Квартири, віддав у коридорі. Більше він не приходив. Коли вони іноді зустрічались і спілкувались, він її навіть не запитував, чи може він зайти до Квартири та забрати свої ключі. Коли [PERSON] уходив з квартири у рейс, 17.11.2018 р. він забрав ключі, але потім вона загубила свої і [PERSON] поміняла нижній замок. Поміняли замок у середині грудня 2018 р. [PERSON] не запитував, чи міняли замок, не виявляв бажання приходити. З 2018 р по сьогодні вони зустрічалися разів десять. З лютого 2019 р. вони не бачились сім місяців, спілкувались лише по телефону і тільки коли вона йому подзвонить. Всі подальші зустрічі відбувалися за її ініціативою. В останній раз вона бачила [PERSON] 29.09.2020 р. Коли вони іноді зустрічались з [PERSON] , він проводив її до під`їзду, але не заходив і навіть не запитував, чи можна зайти. [PERSON] казав, що знаходиться у стосунках [PERSON] . Вона вважає, що він проживає з [PERSON] . Про те, що б [PERSON] не пускала [PERSON] у Квартиру, коли той приходив, їй нічого не відомо. Під час зустрічей та телефонних розмов [PERSON] не просив її принести будь-які його речі з хати, ніколи не казав, що йому немає де жити і що він бажає проживати у Квартирі. Ніяких речей, належних [PERSON] , у Квартирі немає. Враховуючи викладене, Суд вважає, що [PERSON] не доведено, що [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні Квартирою, зокрема, що в нього існує потреба проживати у Квартирі, але [PERSON] перешкоджає йому там проживати, при цьому [PERSON] довела, що вона таких перешкод [PERSON] не чинить. Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed