Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ДТП. В обґрунтування позову зазначила, що він є власником автомобілю RENAULT LOGAN, державний номер [NUMBER], 2014 року випуску. 11.10.2014 року, о 08-00 годині на перехресті вул. Дзержинського та вул. В.Інтернаціоналістів у м. Мелітополі Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2109, державний номер [NUMBER], рухаючись у північному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки RENAULT LOGAN, державний номер [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку, під моїм керуванням, чим порушив п.п.11.4. ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали значні механічні пошкодження. На відповідача [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 810595 від 11.10.2014 року. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.11.2014 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 17.11.2014 року постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області набрала законної сили. У березні 2015 року ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 44 000 грн.00 коп.. Але дійсна майнова шкода, заподіяна дорожньо-транспортною пригодою, значно перевищує суму виплаченої йому компенсації. Внаслідок пошкоджень, отриманих в результаті ДТП, його автомобіль потребував технічної допомоги, а саме евакуації несправного автомобіля. За послуги евакуатора ним була сплачена грошова сума розміром 350 грн.00 коп.. Згідно з висновком експерта № 84/д від 05.12.2014 року, внаслідок пошкодження автомобіля RENAULT LOGAN, державний номер [NUMBER], вартість заподіяної мені матеріальної шкоди складала 129 058 грн.69 коп.. За проведення дослідження транспортного засобу була сплачена експерту грошова сума у розмірі 700 грн.. Таким чином, загальна сума заподіяної позивачу матеріальної шкоди складає 175 287 грн.04 коп.. З урахуванням суми, виплаченою йому Страховою Компанією, залишок суми матеріальної шкоди складає 131 287 грн.04 коп.. Таким чином, [PERSON] повинен відшкодувати заподіяну позивачу шкоду у повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив суд, задовольнити їх у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити у позові [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Застрожнікова К.С., просила суду відмовити у повному обсязі в задоволенні позову тому як позивачем [PERSON] не надано ніяких документальних підтверджень стосовно проведеного ремонтну його автомобіля RENAULT LOGAN, також судовий експерт-автотоварознавець [PERSON] на час проведення експертизи пошкодженого транспортного засобу [PERSON] яка міститься я в матеріалах справи не був експертом (фахівцем державної спеціальної установи), у зв'язку з закінченням терміну дії свідоцтва, про що свідчить витяг з реєстру атестованих судових експертів від 05.04.2016 року. Суд, з'ясувавши позиції сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відкриваючи провадження у справі суд попередив сторони про те, що відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, вони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Виходячи зі змісту положень статті 60 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, які подані сторонами до початку безпосереднього судового розгляду. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Мелітопольським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області 20.05.2014 року, [PERSON], є власником автомобілю RENAULT LOGAN, державний номер [NUMBER], 2014 року випуску, (а.с.11). 11.10.2014 року, о 08-00 годині на перехресті вул. Дзержинського та вул.В.Інтернаціоналістів у м.Мелітополі Запорізької області сталася дорожньо-транспортна пригода. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2109, державний номер [NUMBER], рухаючись у північному напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки RENAULT LOGAN, державний номер [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку, під моїм керуванням, чим порушив п.п.11.4. ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали значні механічні пошкодження. На відповідача [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП 1 № 810595 від 11.10.2014 року. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.11.2014 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП України, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.., про що свідчить копія постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 06.11.2014 року, та копія довідки (а.с.12, 13). 17.11.2014 року постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області набрала законної сили. Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У березні 2015 року ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 44 000 грн.00 коп., що підтверджується довідкою страхової компанії № 12/4250 від 09.12.2015 року, (а.с.14). Позивач по справі вважає, що дійсна майнова шкода, заподіяна дорожньо-транспортною пригодою, значно перевищує суму виплаченої йому компенсації. За послуги евакуатора [PERSON] була сплачена грошова сума розміром 350 грн.00 коп., що підтверджується актом виконання робіт № 74 від 11.10.2014 року, виданого ФОП [PERSON], (а.с.15). 27.11.2014 року за зверненням [PERSON], експерт-автотоварознавець [PERSON] провів дослідження пошкодженого транспортного засобу. Згідно з висновком експерта № 84/д від 05.12.2014 року, внаслідок пошкодження автомобіля RENAULT LOGAN, державний номер [NUMBER], вартість заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди складала 129 058 грн.69 коп.., (а.с.18-34) Відповідно, вартість заподіяної [PERSON] матеріальної шкоди на теперішній час складає 174 237 грн.04 коп.. За проведення дослідження транспортного засобу мною була сплачена експерту грошова сума у розмірі 700 грн.. Таким чином, [PERSON] вважає, що загальна сума заподіяної йому матеріальної шкоди складає 175 287 грн.04 коп. З урахуванням суми, виплаченою Страховою Компанією, залишок суми матеріальної шкоди складає 131 287 грн.04 коп.. Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Виходячи з вказаної калькуляції та положень ст.ст. 9, 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу ТДВ Страхова Компанія «Альфа - Гарант» виплачено страхове відшкодування у розмірі 44 000 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.1, ч.2 ст.60 ЦПК України). Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Як встановлено судом і це не оспорюється сторонами у справі дійсно 11 жовтня 2014 року, мав місце факт ДТП між автомобілем позивача [PERSON] і відповідача [PERSON], за що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності. Між тим, у порушення вимог ч.1, ч.2 ст.60 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності матеріальної шкоди, а саме документальні підтвердження його витрат та затрат на ремонт автомобіля RENAULT LOGAN, державний номер [NUMBER], 2014 року випуску. Статтею ст.10 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судовими експертами можуть бути особи які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, ща умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державний спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно витягу з Реєстру азотованих експертів на офіційному сайті Міністерства юстиції України рішенням центральної освітньо-кваліфікаційної комісії від 05 квітня 2016 року, [PERSON], не є експертом (фахівцем державної спеціальної установи), у зв'язку з закінченням терміну дії свідоцтва. Отже, висновок судово-товарознавчої експертизи судового експерта [PERSON], за № 84/д від 05 грудня 2014 року є не належним та не допустимим доказом доведення вартості матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП відповідачем. Як пояснив в судовому засіданні позивач [PERSON] у нього немає на даний час жодних документів, які можуть підтвердити усі його затрати на ремонт автомобіля. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, і як наслідок, відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed