Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У серпні 2018 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року, [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], уродженця м.Донецьк, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 08 травня 2014 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач припинив спілкування з дитиною, матеріальної допомоги не надає, у вихованні дитини участі не приймає. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання та виховання дитини, вона змушена вернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надали суду заяви, в якій просять суд розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Органу опіку та піклування Покровської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України, ст. 11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Якщо батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то ч.2 ст. 164 СК України передбачає підставу для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовний і фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2006 року, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 травня 2014 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав та призначення опікуна обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіку та піклування Покровської міської ради Донецької області про доцільність позбавлення батьківських прав від 12.11.2018 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], проживає разом із своєю матір'ю, де створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини. Батько вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, навчанням, матеріально не забезпечує. Зі слів дитини, батька він бачив останні раз у першому класі восени 2014 року. Орган опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження соціально-побутових умов проживання родини, складеного 19.07.2018 року КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], з 2006 року. [PERSON] часто перебував у нетверезому стані, вчиняв сварки, вихованням дитини не займався. З початку 2015 року [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до батьків у м. Донецьк, з того часу у м. Покровськ не приїжджав. Згідно довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» про склад родини від 04.06.2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], має наступний склад сім'ї: син [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON] жив без реєстрації з 2006 року по 2014 рік. Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 09.02.2018 року спеціалістом служби у справах дітей Покровської міської ради, встановлено, що при обстеженні умов проживання за адресою [ADDRESS], для дитини створені всі належні умови для виховання та проживання. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідача до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved