Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

[PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,3240 га в адмінмежах Балаклеївської сільської ради Смілянського району. 3 січня 2013 року вона уклала зі СТОВ «Зернова компанія «Хорс» договір оренди цієї ділянки строком до 31 грудня 2017 року. Додатковою угодою до договору від 20 жовтня 2015 року строк оренди земельної ділянки було продовжено до 31 грудня 2025 року. Стверджуючи, що в договорі відсутні істотні умови щодо індексації як невідємної частини орендної плати та форми внесення і порядку перегляду орендної плати, посилаючись на те, що додаткову угоду вона підписала під впливом обману, [PERSON] звернулась до суду з позовом до СТОВ «Зернова компанія «Хорс» про визнання договору оренди та додаткової угоди до цього договору недійсними, просила зобовязати відповідача повернути належну їй земельну ділянку. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги, просила скасувати державну реєстрацію договору оренди землі. Представник позивача позов підтримав і пояснив, що у договорі не зазначено розміру індексації, порядку її нарахування та форми оплати. Без включення до орендної плати індексації та індексів інфляції орендна плата сплачується не в повному розмірі. Відповідач без погодження з позивачем сплачує оренду плату не лише в грошовому еквіваленті, а й в натуральній формі та шляхом відробітку, що є порушенням умов договору. Крім того, під видом збільшення розміру орендної плати надав позивачу незаповнений бланк додаткової угоди, який [PERSON] підписала, таким чином продовживши строк дії договору до 31 грудня 2025 року. Зазначив, що в назві додаткової угоди неправильно вказано дату договору оренди землі. Представник відповідача позов не визнав і пояснив, що СТОВ «Зернова компанія «Хорс» виконує всі умови договору належним чином. Орендна плата сплачується вчасно і відповідно до умов договору, який передбачає її індексацію. З моменту підписання договору у позивача не було жодних нарікань з приводу розміру орендної плати чи форми її виплати. Додаткову угоду до договору позивач підписала особисто, попередньо ознайомившись із її змістом. В позові належить відмовити з таких підстав. Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВМ № 343751 від 14 листопада 2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3240 га, кадастровий номер 7123780500:02:001:0143, розташованої в Балаклеївській сільській раді Смілянського району Черкаської області «за межами населеного пункту». У відповідності з п. 2.1, 3.1, 4.1, 4.2 договору оренди землі № 1012 від 3 січня 2013 року, зареєстрованому у реєстраційній службі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 21 листопада 2014 року за № 7785014, [PERSON] передала СТОВ «Зернова компанія «Хорс» належну їй земельну ділянку строком до 31 грудня 2017 року. За користування вказаною земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату в розмірі 5% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4890 грн. 40 коп. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації і перераховується автоматично. Як вбачається з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. У відповідності з ч. 2 цієї статті відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. У розділі 4 договору оренди землі вказано розмір орендної плати, її індексацію, форму платежу, порядок її внесення та перегляду, відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати. Посилання позивача на те, що в договорі не вказано розміру індексації є безпідставним, оскільки індексація це змінна величина, яка обчислюється спеціально уповноваженим органом виконавчої влади і не може бути відома наперед. Як вбачається з довідки СТОВ «Зернова компанія «Хорс» № 218 від 1 червня 2016 року орендна плата виплачувалась позивачу щорічно з урахуванням коефіцієнту індексації. У відповідності з ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Згідно з відомостями № 26 від 31 грудня 2013 року, № х-84 від 30 грудня 2014 року, № х-86 від 31 грудня 2014 року, № х-01 від 9 вересня 2015 року, № 2-116 за 2015 рік та № х-16 за 2015 рік, відповідач виплачував [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою як в грошовій, так і в натуральній формі, що засвідчила своїми підписами у відповідних графах. Оскільки п. 4.4 договору визначено, що за домовленістю сторін може бути визначена будь-яка форма розрахунку, суд вважає, що сторонами досягнуто домовленості з усіх істотних умов щодо орендної плати, відповідач протягом трьох років користувався земельною ділянкою, сплачував орендну плату й доказів того, що позивач не погоджувалась із цими умовами оренди та з розміром і формою сплачуваної орендної плати, суду не надано. Несвоєчасна та не в повній мірі виплата орендної плати не є підставою для визнання договору оренди землі недійсним, а може бути підставою для звернення до суду з позовом про розірвання договору та стягнення боргу по орендній платі. 20 жовтня 2015 року між сторонами була підписана додаткова угода № 1 до договору оренди землі № 1012 від 3 січня 2015 року, якою продовжено строк дії договору до 31 грудня 2025 року. Суд вважає, що в її назві міститься описка щодо року укладення договору оренди землі і це також не може бути підставою для визнання цієї угоди недійсною, оскільки зміст додаткової угоди стосується тієї ж земельної ділянки, яка зазначена у договорі оренди землі № 1012 від 3 січня 2013 року, з тим же самим кадастровим номером. [PERSON] в позовній заяві визнала, що підпис на додатковій угоді до договору належить їй. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем не надано суду доказів того, що договір оренди земельної ділянки був підписаний нею під впливом обману. Більше того, з відомостей про виплату орендної плати встановлено, що позивач в 2015 році отримала орендну плату у визначеному саме додатковою угодою розмірі, який перевищує розмір, встановлений договором від 2013 року. На підставі викладеного, ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", ст. 203, 215, 216 ЦК України,

Outcome: dismissed