Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач 13.02.2015 року звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, Приватного підприємства «Нива - В.Ш.», ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними прилюдних торгів. Позов обґрунтовано тим, що 21.07.2011 року відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №27776981 про примусове виконання напису нотаріуса про звернення стягнення на двокімнатну квартиру позивача [ADDRESS] у м. Києві, загальною площею 45,4 кв.м. Для проведення оцінки квартири позивача, відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було залучено суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Оціночна компанія «Вега», яке визначило вартість квартири позивача станом на 25.01.2012 року, що складає 413700,00 грн. Відповідачем-2 - Приватним підприємством «Нива - В.Ш.», як організатором прилюдних торгів було призначено проведення торгів з реалізації квартири позивача на 12.07.2012 року, але торги не відбулися у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців. 31 серпня 2012 року відповідачем-1 - Відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було проведено уцінку вартості квартири позивача на 25%, про що складено акт переоцінки майна. Відповідно до зазначеного акту, вартість квартири після уцінки становила 310275,00 грн. 28 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача-1 - Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №27776981, в результаті чого з'ясував, що 22.11.2012 року відповідачем-2 - Приватним підприємством «Нива - В.Ш.» було проведено прилюдні торги по реалізації арештованого майна - квартири, яка була власністю позивача, про що складено відповідний протокол №1012480/1. Позивач вважає, що прилюдні торги від 22.11.2012 року, проведені відповідачем-2, з реалізації арештованого майна позивача - квартири [ADDRESS], підлягають визнанню недійсними у зв'язку з тим, що торги відбулись за старим висновком з незалежної оцінки майна, що датований 25.01.2012 року, в той час, як самі торги відбулись 22.11.2012 року. З огляду на зазначені обставини, позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. 13 жовтня 2015 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просив: 1) визнати недійсними прилюдні торги від 22.11.2012 року (протокол №1012480/1), проведені ПП «Нива - В.Ш.» з реалізації квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] та визнати недійсним протокол від 22.11.2012 року №1012480/1 ПП «Нива - В.Ш.» з проведення прилюдних торгів з реалізації квартири [ADDRESS]; 2) визнати недійсним акт від 10.08.2015 року про прилюдні торги з реалізації квартири [ADDRESS], затвердженого заступником начальника відділу ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Гумурджи Д.М.; 3) визнати недійсним свідоцтво від 03.09.2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири [ADDRESS] посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С.; 4) скасувати державну реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності» в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на квартиру [ADDRESS] (а.с. 134-136). У судовому засіданні 26.11.2015 року представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» Стародуб І.В. у судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначаючи на його безпідставності та наголошуючи на необхідності застосування до даних правовідносин строків позовної давності. Представник відповідача ВДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив.. Представник відповідача - ПП «Нива - В.Ш.» у судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України "Про виконавче провадження", ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6). Як вбачається із матеріалів справи, 21.07.2011 року відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №27776981 про примусове виконання напису нотаріуса про звернення стягнення на двокімнатну квартиру позивача [ADDRESS] у м. Києві, загальною площею 45,4 кв.м. (а.с. 8). Для проведення оцінки квартири позивача, відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було залучено суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Оціночна компанія «Вега», яке визначило вартість квартири позивача станом на 25.01.2012 року, що складає 413700,00 грн. (а.с. 11). Відповідачем-2 - Приватним підприємством «Нива - В.Ш.», як організатором прилюдних торгів було призначено проведення торгів з реалізації квартири позивача на 12.07.2012 року, але торги не відбулися у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців. 31 серпня 2012 року відповідачем-1 - Відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було проведено уцінку вартості квартири позивача на 25%, про що складено акт переоцінки майна. Відповідно до зазначеного акту, вартість квартири після уцінки становила 310275,00 грн. (а.с. 10). 22.11.2012 року відповідачем-2 - Приватним підприємством «Нива - В.Ш.» було проведено прилюдні торги по реалізації арештованого майна - квартири, яка була власністю позивача, про що складено відповідний протокол №1012480/1 (а.с. 13). Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Частинами другою, третьою та четвертою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію. У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина п'ята статті 58, частина третя статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», частина друга статті 43 Закону України «Про іпотеку). Пунктом 3.2 Тимчасового положення передбачено, що спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою, та інші відомості, передбачені Інструкцією. Разом із тим відповідно до частини п'ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно. Отже, виходячи з правового аналізу зазначених норм необхідно дійти висновку про те, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна (зокрема така правова позиція відображена в ухвалі Верховного Суду України від 01.10.2014 року справа №6-147цс14, а також ухвалі Верховного Суду України від 22.10.2014 року справа №6-124цс14). Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, прилюдні торги від 22.11.2012 року, проведені відповідачем-2, з реалізації арештованого майна позивача - квартири [ADDRESS], підлягали б визнанню недійсними у зв'язку з тим, що торги відбулись за старим висновком з незалежної оцінки майна, що датований 25.01.2012 року, в той час, як самі торги відбулись 22.11.2012 року. Разом з тим, відповідачем-3 подано до суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 112-113). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. У ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. На підставі ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відтак, з урахуванням вищезгаданого, строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсними прилюдних торгів від 22.11.2012 року сплив 23.02.2013 р., в той час, як зі згаданим позовом позивач звернувся до суду лише 13.02.2015 року (а.с. 15 - копія поштового конверту). Правовідносини між сторонами, пов'язані із визнанням недійсним акту від 10.08.2015 року про прилюдні торги з реалізації квартири [ADDRESS]; визнання свідоцтва від 03.09.2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири [ADDRESS] та скасування державної реєстрації згаданої квартири, є похідними від визнання недійсними прилюдних торгів від 22.11.2012 року, а оскільки суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, щодо визнання недійсними прилюдних торгів від 22.11.2012 року, то вимоги пов'язані із визнанням недійсним акту від 10.08.2015 року про прилюдні торги з реалізації квартири [ADDRESS]; визнання свідоцтва від 03.09.2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири [ADDRESS] та скасування державної реєстрації, не підлягають задоволенню також. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed