Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

02.10.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 29.05.2010 року в розмірі 13868,52 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 1921 грн. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до банку, в зв`язку з чим уклала кредитний договір шляхом підписання Заяви б/н від 29.05.2010 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В порушення умов договору, відповідач своєчасно не сплатила банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, внаслідок чого станом на 05.09.2019 року має заборгованість в сумі 13868,52 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 5187,68 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2713,72 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 4630,52 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 200 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 636,60 грн. На даний час відповідач продовжує не погашати заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням майнових прав АТ КБ «ПриватБанк». За таких обставин позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився в судове засідання, хоча був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с.36). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем реєстрації. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи до суду. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.05.2010 року шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н, відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с.12). Таким чином, відповідач погодилася з тим, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Також відповідачем не подано відзив про неправильність поданого банком розрахунку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач надав відповідачу в кредит грошові кошти, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі. Проте [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором від 29.05.2010 року. Згідно з розрахунком банку станом на 05.09.2019 року [PERSON] має заборгованість по договору в сумі 13868,52 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 5187,68 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 2713,72 грн., нарахована пеня за прострочене зобов`язання - 4630,52 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 200,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 636,60 грн., що не спростовано відповідачем. (а.с. 5-11). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст.546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором від 29.05.2010 року, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5187,68 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 2713,72 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання в сумі 4630,52 грн. є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 200,00 грн., штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) та 636,60 грн. (процентна складова), то вони не підлягають задоволенню враховуючи наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Так як позов задоволено частково, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позову в сумі 1735,86 грн.

Outcome: partial