Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна про визнання недійсним заповіту як розпорядження на випадок смерті, що є одностороннім правочином, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого, залишились у спадок земельна ділянка, яка розташована на території Благодатенської сільської ради Іванівського району Херсонської області загальною площею 7,18 га та квартира [ADDRESS]. Вона є спадкоємицею за законом першої черги. Після смерті батька вона виявила заповіт складений померлим на користь відповідачів, посвідченого 16.08.2011 року приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. Просить суд визнати заповіт недійсним, оскільки її батько на момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок психічного захворювання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила, що її батько [PERSON] зловживав спиртними напоями, у 2008 році проходив курс лікування від алкогольної залежності у медичному центрі «Інтермед», проте курс лікування результатів не дав. З 2011 року і до кінця життя її батько знаходився на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні КЗ «ЦМЛ м.Нова Каховка», у нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та самого себе. [PERSON] також тяжко хворів на ряд інших захворювань, зокрема хронічний токсичний гепатит з трансформацією у цироз печінки, хронічний панкреатит та ряд інших захворювань, які в сукупності могли вплинути на усвідомлення значення його дій або ж керування ними. Крім того, від інших людей їй було відомо, що її батько лазить по смітниках та усе сміття відносить додому. В 2011 році вона народжувала дитину і з батьком спілкувалася тільки по телефону. Просила позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги своєї довірительки, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали та пояснили, що померлий [PERSON] є їх дядько. Померлий був нормальною, психічно здоровою людиною, до 2015 року працював офіційно і неофіційно, самостійно себе забезпечував. [PERSON] приїздив до них у село Благодатне на автомобілі «Запорожець» на проводки, на рибалку, машини ремонтувати або за молоком, яке потім продав в м.Нова Каховка. При зустрічах [PERSON] був чистий, тверезий, алкогольні напої не вживав, у квартирі у нього було чисто. В 2011 році вони допомогли [PERSON] матеріально під час лікування останнього. Після виписки з лікарні, [PERSON] приїхав до них у село та повідомив їм, що бажає скласти заповіт на їх користь, про що попрохав у них паспорти. Через три дні повернув паспорти та повідомив, що склав заповіт на землю та квартиру. Просили в позові відмовити, оскільки померлий склав заповіт відповідно до своєї волі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І., яка є третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] не визнає в повному об'ємі, надавши суду письмові заперечення, згідно яких, 16.08.2011 року до неї в приміщення нотаріальної контори в м.Таврійськ з'явився [PERSON] з проханням оформити від його імені заповіт. На момент звернення [PERSON] їй здавався абсолютно тверезим, дієздатним та адекватним. Ніяких довідок про стан його здоров'я вона не вимагала, оскільки у неї не було ніяких сумнівів стосовно його стану, ніяких відхилень у його поведінці нею виявлено не було, він був один, без сторонніх осіб. Вважає, що волевиявлення у [PERSON] було направлено саме на перехід права на належне йому майно до осіб, зазначених у заповіті, оскільки він зробив не просто заповіт «на все майно», не замислюючись про наслідки, а конкретизував, яке майно кому заповідає. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті залишив заповіт, датований 16 серпня 2011 року, згідно якого, належну йому земельну ділянку, яка розташована на території Благодатненської сільської ради, Іванівського району, Херсонської області, площею 7,18 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва він заповів [PERSON], все інше належне йому майно [PERSON] заповів [PERSON] (а.с.94). Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. в м.Таврійськ м.Нова Каховка, Херсонської області, особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, заповіт власноручно підписано [PERSON] Заповіт зареєстровано в реєстрі за номером 3336. [INFO] [PERSON] помер в місті Нова Каховка, Херсонської області, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.85). Померлий був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою коммунального підприємства «Новокаховське житлово-експлуатаційне управління» (а.с.16). Судом встановлено, що 31.08.2015 року по пошті на адресу приватного нотаріусу Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області Іваніщенко С.І. надійшли заяви про прийняття спадщини від [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], їх заяви зареєстровані в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №127, №128 (а.с.76-77). Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за номером 50/2015, що підтверджується витягом про реєстрацію 31.08.2015 року спадкової справи в Спадковому реєстрі (а.с.81). [PERSON], яка є спадкоємицею за законом першої черги, звернулася до приватного нотаріусу Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області Іваніщенко С.І. із заявою про прийняття спадщини 01.09.2015 року, її заява зареєстрована в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №130 (а.с.82-84). Крім, позивача та відповідачів по справі, до приватного нотаріуса 23.11.2015 року з заявою на прийняття спадщини після смерті [PERSON], звернулася донька останнього - [PERSON], яка є спадкоємицею за законом першої черги (а.с.90-93). Щодо залучення до участі у справі [PERSON] сторони відмовилися. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Позивачка [PERSON] ставлячи питання про визнання недійсним вказаного заповіту, свої вимоги обґрунтовує ст.225 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст.225 ЦК України поширюються також на ті випадки, коли фізичну особу не було визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Свідок [PERSON] в суді показала, що вона проживала в одному під'їзді з [PERSON], який у 2014-2015 рр. зловживав спиртними напоями, до цього працював, продавав молоко, але в подальшому почав приносити додому сміття. Вона інколи давала йому кошти на хліб. [PERSON] казав їй, що буде продавати квартиру, оскільки потрібні кошти на лікування. Свідок [PERSON] в суді показала, що вона була знайома з сім'єю померлого давно. [PERSON] вживав спиртні напої, працював. Згодом він повідомив їй, що хворий, у нього цироз печінки. Вона запропонувала йому звернутися за допомогою до родичів, але він повідомив, що буде продавати квартиру. В останні роки інколи бачила [PERSON] на велосипеді, віталися. Сумнівів у його психічній повноцінності у неї не було. Свідок [PERSON] в суді показав, що він мешкає в м.Генічеськ. В 2012- 2013 рр до нього двічі приїздив [PERSON] ремонтувати автомобіль, спиртні напої не вживав. Знав, що у [PERSON] хвороба печінки. Аналогічні покази в суді надала свідок [PERSON], співмешканка [PERSON], доповнивши тим, що в 2013 році була в квартирі у [PERSON], там було чисто, сам [PERSON] мав охайний зовнішній вигляд, у поведінці нічого незвичайного не бачила. Свідок [PERSON] в суді показав, що влітку 2011 року [PERSON] кожної неділі приїздив до нього у с.Благодатне на своєму Запорожці купувати молоко, яке потім продавав у місті. Людиною був комунікабельною, грамотною, розбирався у техніці, зовнішній вигляд охайний. У 2015 році приїздив у село на кладовище під час поминальних днів. Свідок [PERSON] в суді показала, що вона є матір'ю відповідачів. [PERSON] з дитинства жив з її сім'єю, згодом одружився, має двох доньок. З її сім'єю [PERSON] спілкувався постійно, приїздив. В 2011 році [PERSON] подзвонив їй та повідомив, що захворів. Вона з синами приїздила до нього в лікарню, дали кошти на лікування. Після виписки з лікарні [PERSON] попросив у неї паспорти її синів для складання заповіту. Після лікування [PERSON] часто приїздив до неї в с.Благодатне, жив у них, їздив на рибалку, зовнішній вигляд був охайний, інколи вживав спиртні напої, але запоїв не було. Бачила [PERSON] за два тижні перед смертю, той був у нормальному стані. Свідок [PERSON] в суді показала, що часто спілкувалася з [PERSON], він часто приїздив до її сім'ї у гості, їздили на рибалку, він був доброю людиною, працював трактористом, художником. В 2011 році після хвороби, він почав їздити у с.Благодатне та скуповувати молоко, яке продавав у м.Нова Каховка, робив сир та сметану, був нормальною та адекватною людиною. Свідок [PERSON] в суді показав, що його гараж знаходився поруч з гаражем [PERSON], він з ним двічі на місяць зустрічався біля гаражу, зовнішній вигляд останнього був охайний. На пропозиції розпити спиртні напої [PERSON] завжди відмовлявся, казав, що не п'є. Також [PERSON] повідомив йому, що він хворіє і йому потрібні кошти, а працевлаштуватися не може, тоді він запропонував йому збирати та здавати пляшки. Згодом бачив [PERSON] біля гаражу, як той приїздив з пляшками. Свідок [PERSON] в суді показав, що він є племінником [PERSON], останній працював трактористом, художником, малював на пам'ятниках, ремонтував годинники. Останні роки [PERSON] збирав пляшки, йому допомагала рідня відповідачів. В 2011 році [PERSON] лікувався від хвороби печінки. Крім того, [PERSON] повідомив йому, що складе заповіт на відповідачів, оскільки ті йому допомагають та піклуються про нього, мав намір переїхати до них жити. Свідок [PERSON] в суді показала, що вона з 2005 року співмешкала з [PERSON], він їй допомагав торгувати на ринку. В 2008 році у зв'язку із алкоголізацією [PERSON] проходив лікування, «кодування». До 2010 року померлий спиртні напої не вживав, але згодом знову почав алкоголізацію, проходив амбулаторне лікування у нарколога. В 2014 році [PERSON] повідомив їй, що склав заповіт на відповідачів, оскільки ті допомагали йому. [PERSON] був охайною людиною, у квартирі чисто, порядок. З довідки, виданої медичним центром відновлення здоров'я «Інтермед» вбачається, що [PERSON] в 2008 році лікувався від алкогольної залежності методом нейрокомп'ютерного кодування строком на три роки (а.с.24). Згідно довідки (а.с.26), виданої психоневрологічним відділенням Центральної міської лікарні м.Нова Каховка, [PERSON] перебував на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні з 2011 року, діагноз: F 10.3 /психічні і поведінкові розлади в результаті вживання алкоголю/ та проходив курс лікування від алкогольної залежності, що підтверджується рецептом від 31.01.2011 року (а.с.23). З виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3200 на ім'я [PERSON],1962 р.н., Центральної міської лікарні м.Нова Каховка (а.с.58) та витребуваної судом з цієї лікарні та дослідженої в судовому засіданні оригіналу медичної карти встановлено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні зазначеної лікарні з 27.07.2011 р. по 09.08.2011 року внаслідок захворювання печінки «цироз печінки», викликане зловживанням алкоголем. У виписці психічні розлади (окрім скарг на слабкість) не описуються. Крім того, [PERSON] перебував на «Д» обліку у сімейного лікаря поліклініки КЗ «ЦМЛ м.Н.Каховка» з діагнозом : «Хронічний токсичний гепатит з переходом у цироз печінки. Хронічний панкреатит, гастродуоденит, РТК з запорами» (а.с.27). Згідно індивідуальних відомостей з реєстру про застраховану особу на ім'я [PERSON], наданих управлінням Пенсійного фонду України в м.Нова Каховка Херсонської області встановлено, що [PERSON] з серпня 2008 року по травень 2011 року працював на різних підприємствах (а.с.98), Одним з підприємств, де працював [PERSON] було Комунальне підприємство «Комунсервіс» Таврійської міської ради, з довідки якого вбачається, що заповідач працював на підприємстві на посаді бульдозериста-тракториста з 01.10.2010 року по 03.12.2010 року (а.с.60). У п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що заповіт може бути визнано недійсним тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд за клопотанням хоча б однієї із сторін, призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК України). За клопотанням представника позивача, судом 25.05.2016 року було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої було доручено експертам КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня». Згідно висновку судово-психіатричного експерта №512 від 08.11.2016 року, встановлено, що [PERSON], 1962 р.н., під час складання та підписання ним заповіту 16 серпня 2011 року виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю у формі синдрому залежності. [PERSON] під час складання та підписання ним заповіту 16.08.2011 року міг усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними (а.с.172-180). Висновок експерта було зроблено експертами КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня»: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пройшли атестацію в атестаційній комісії та мають повноваження на проведення експертиз даної категорії, що підтверджується відповідними посвідченнями та сертифікатами (а.с.233-234, 257-259). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON], який був доповідачем у проведеній експертизі, суду пояснив, що під час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи №512 від 08.11.2016 року, експерти-психіатри застосовували: метод експертного дослідження документації, що передбачає вивчення документального матеріалу посмертних та очних судово-психіатричних експертиз (історії хвороб, амбулаторних карт, актів експертизи тощо) та клініко-психопатологічний метод, що передбачає діагностичну оцінку та верифікацію психічних розладів у підекспертних. Експерти використовують форму висновку, затверджену наказом Міністерством охорони здоров'я України від 28.07.2014 р.№527 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров'я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу населенню, незалежно від підпорядкування та форм власності», зокрема форму №100/о. У цій формі відсутні посилання на Перелік рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення експертиз. Для судово-психіатричних експертиз такий перелік не створено та не затверджено, так само не затверджені і методики проведення цих експертиз. Також додав, що всі експерти, які проводили дану експертизу, пройшли чергову атестацію та мають повноваження на проведення експертиз даної категорії, до державного реєстру атестованих експертів були спрямовані документи про внесення відповідних змін, але з невідомих йому причин такі дані до реєстру досі не внесено. Вказаний висновок експерта суд оцінює як належний та допустимий доказ, який будь-яких сумнівів у суду не викликає щодо його правильності та повноти дослідження з врахуванням при цьому всіх наданих сторонами доказів. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 29.02.2012 року у справі №6-9цс12, підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст.225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок про тимчасову недієздатність сторони такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи є лише одним із доказів у такій справі та йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Отже, оцінюючи в сукупності всі докази по справі, суд прийшов до висновку, що при складенні 11.08.2011 року [PERSON] заповіту на користь [PERSON] та [PERSON] його волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, оскільки зібрані у справі докази не свідчать про те, що в момент складення заповіту він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними. Заповіт укладено у визначеній законом письмовій формі, засвідчено нотаріально. При таких обставинах суд знаходить позовні вимоги [PERSON]. необґрунтованими, в судовому засіданні не доведеними, в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed