Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

26.09.2018 року представник органу опіки та піклування Новобузької РДА звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнення з неї аліментів на утримання цієї дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів прибутку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь опікуна, закладу охорони здоров`я чи навчального чи іншого закладу, де перебуватиме дитина, починаючи з 30.03.2020 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у службі у справах дітей Новобузької РДА як дитина, яка потрапила в складні життєві обставини через залишення її без батьківського піклування. Зокрема, мати цієї дитини, відповідачка у справі [PERSON] , у травні 2019 року залишила свою неповнолітню дочку, без нагляду дорослих, одну, без достатнього запасу продуктів харчування, проживати у будинку в с. Новоюр`ївка Новобузького району Миколаївської області, а сама поїхала на заробітки до м. Миколаєва. 03.09.2019 року вказану дитину було виявлено представниками Новобузького ВП ГУНП та Новобузьким центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новобузької райдержадміністрації (далі Новобузький центр соціальних служб). За цей час вона школу не відвідувала. У зв`язку з цим цього ж дня дитину було поміщено до Новобузької ЦРЛ, а 05.09.2019 року дівчинку влаштовано до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де вона перебуває і до теперішнього часу. Позивачем, наголошено, що за 5 місяців перебування неповнолітньої у даному закладі, її мати навідувала лише тричі, при цьому остання жодного разу не порушувала питання повернення дитини у сім`ю. У лютому 2020 року до служби у справах дітей Новобузької РДА надійшла заява від неповнолітньої [PERSON] про сприяння їй у позбавленні матері батьківських прав щодо неї. 28.02.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новобузькій РДА, де також була присутня [PERSON] , останній запропоновані кілька умов повернення їй дитини, зокрема до 10.03.2020 року встановити психологічний контакт з дитиною, надати до служби у справах дітей: договір про оренду житла, копію трудового договору та акт обстеження умов проживання, складений службою у справах дітей за місцем її проживання. Наголосила, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї дочки, а саме не піклується про її фізичний та духовний розвиток, про її здоров`я, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідних умов для її проживання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її життя, не створює умов для отримання неї освіти. Підкреслила, що ні у встановлений комісією строк, ні до цього часу відповідачка не змінила свого ставлення до своєї дочки, не виконала умов, які б дозволили б їй забрати дитину, навіть не цікавилися наявною у неї можливістю повернути дочку, тому, посилаючись на висновок органу опіки та піклування Новобузької РДА від 16.03.2020 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , представник позивача просив задовольнити таку вимогу. Представник позивача - органу опіки та піклування Новобузької РДА Бондаренко Н.В. в судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені у позові, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що літо 2019 року дівчинка [PERSON] перебувала у санаторії в м. Миколаєві, куди її влаштувала мати за путівкою. Представник третьої особи - Новобузький центр соціальних служб Бондаревська І.О. в судовому засіданні також позов просила задовольнити, наголосила на доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки, мотивуючи тим, що вона не змінює свого ставлення до виховання дочки, не усвідомлює, що залишила дитину проживати одну, не співпрацює з центром, бажання забрати дочку в сім`ю не висловлює. Відповідачка [PERSON] під час судового розгляду справи пред`явлений до неї позов не визнала, пояснила, що має трьох дітей, зокрема окрім дочки [PERSON] , ще двоє синів, які є повнолітніми. Один син проходить службу в лавах Збройних Сил України, інший - навчається у ліцеї в м. Миколаєві. Дітей виховувала вона самостійно. Постійної роботи з хорошим заробітком у с. Новоюр`ївка чи у м. Новому Бузі вона не знайшла, тому працевлаштувалася у магазині « АТБ » у м. Миколаєві. Але забрати до себе дочку не мала можливості, оскільки в місці, де вона винаймала житло, не існувало нормальних умов для її проживання. В цей час за дочкою доглядала її сестра. Після того як її дочку було влаштовано до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей», вона навідувала її часто, більше аніж тричі. Декілька разів приїжджала до дочки у центр на вихідні дні, але цього дня її до дитини за відсутності психолога не впустили. В березні 2020 року був запроваджений карантин у м. Миколаєві для запобігання поширенню хвороби СOVID-19, громадський транспорт не працював, тому доїхати до дитини в реабілітаційний центр було неможливо, а в ті дні, коли вона прибувала до центру, її через карантин не дозволяли навіщати дочку. Декілька разів відправляла їй посилки з їжею та засобами гігієни. Постійно була з нею на зв`язку по телефону, цікавилася її умовами утримання, здоров`ям. Дочка хотіла повернутися до неї, але її не віддавали, служба у справах дітей встановила для [PERSON] умови, які виконати вона відразу не змогла, зокрема надати копію договору оренди житла, трудового договору та акту обстеження умов проживання. Але наразі вона створила всі належні умови, для того б, щоб повернути дитину, зокрема з 08.04.2020 року влаштувалася на роботу у м. Нова Каховка Херсонської області на ТОВ «НВП НКЕМЗ», винаймає житло поруч з вказаним містом, але дитину все рівно їй не віддають, оскільки адміністрація центру чекає на результат розгляду цієї справи. Притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дочки [PERSON] . Щиро просила не позбавляти її батьківських прав, запевнивши, що вона налагодила відносини з дочкою, попросила в неї пробачення та хоче забрати її до себе, а вона проти цього не заперечує. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. В силу вимог п. 2, 3 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , доводиться матір`ю [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 19.04.2007 року виконкомом Новоюр`ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (а.с.5). Батько [PERSON] помер. 03.09.2019 року під час проведення рейду «Урок» службою у справах дітей спільно з Новобузький центр соціальних служб та Новобузькою ВП ГУНП було виявлено малолітню дівчинку, [PERSON] , 2007 р.н., яка потрапила в складні життєві обставини через залишення її без батьківського піклування, зокрема, дитина проживала одна, без нагляду дорослих, без достатнього запасу продуктів харчування, школу не відвідує. Дитині залишена банківська картка на яку нараховується державна соціальна допомога у зв`язку з втратою годувальника, за кошти якої дитина харчується. Мати знаходиться у м. Миколаєві. Зазначені відомості зафіксовані в акті обстеження від 03.09.2019 року (а.с. 6), в якому окрім цього вирішено комісією помістити бездоглядну дитину до Новобузької ЦРЛ. 05.09.2019 року комісія з питань захисту прав дитини Новобузької райдержадміністрації прийняла рішення про надання згоди службі в справах дітей Новобузької РДА Миколаївської області на влаштування неповнолітньої [PERSON] до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради. Тому починаючи з 05.09.2019 року і до теперішнього часу дівчинка перебуває у вищевказаному комунального закладі. Згідно повідомлення дирекції даного закладу, відповідачка навідувала свою дочку лише тричі 18.10.2019 року, 23.10.2019 року та 08.11.2019 року. Останній раз зустріч не відбулася у зв`язку з тим, що мати дівчинки з`явилася до закладу у «тиху годину» та залишила дочці гостинці (а.с. 8). З матеріалів, доданих до позовної заяви вбачається, що неповнолітня [PERSON] 29.01.2020 року склала заяву на ім`я начальника служби у справах дітей Бондаренко Н.В. про сприяння у позбавленні матері батьківських прав стосовно неї (а.с.9). Відповідно до постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.05.2020 року на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, зокрема за ухилення від належного виховання своєї дочки [PERSON] . 28.02.2020 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новобузькій РДА, де також була присутня [PERSON] , останній запропоновані кілька умов повернення їй дитини, зокрема до 10.03.2020 року встановити психологічний контакт з дитиною, надати до служби у справах дітей: договір про оренду житла, копію трудового договору та акт обстеження умов проживання, складений службою у справах дітей за місцем її проживання (а.с.14). Перевіривши всі обставини 16.03.2020 року органом опіки і піклування Новобузької РДА Миколаївської області було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.15-16). Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дитини» (ратифікованої ВР України №789-XII від 27.02.91р.). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При винесенні рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд бере до уваги, що громадянка [PERSON] приймала участь у кожному судовому засіданні, в якому щоразу стверджувала про відсутність підстав для позбавлення її батьківських прав, а під час дачі пояснень, остання бурхливо реагувала на перешкоди у повернені до неї дитини та можливість виховання її дочки в іншій сім`ї, що свідчить про небайдуже ставлення її до дочки [PERSON] та стійке бажання виконувати свої батьківські обов`язки. З акту обстеження матеріально-побутових умов від 21.05.2020 року, виконаного спеціалістом служби у справах дітей Новоокаховської РДА вбачається, що [PERSON] проживає у житловому будинку [ADDRESS] . Житловий будинок складається з 5-ти кімнат, дві з яких житлові. У будинку чисто, прибрано, речі складені на своїх місцях. Будинок підключений до мереже водо- та електропостачання, опалення пічне. Кімнати достаньо умебльовані та мають всю необхідну побутову техніку. Місце для сну неповнолітньої дочки відсутнє,але мати пообіцяла перевезти решту необхідних меблів та речей зі свого попереднього місяця проживання у м. Миколаєві. Мати усвідомила наслідки безвідповідального ставлення до дочки та хоче забрати її додому. Зазначено, що у разі створення окремого спального місця, [PERSON] у достатній мірі буде створено умов для проживання неповнолітньої [PERSON] (а.с.48). Крім того, під час розгляду справи встановлено, що відповідачка з 08.04.2020 року по теперішній час офіційно працює обмотувальником елементів електричних машин (а.с.26), отримує заробітну плату, а тому, отримуючи державну соціальну допомогу у зв`язку з втратою годувальника в достатній мірі спроможна утримувати свою малолітню дочку. Досліджені матеріали справи, свідчать про те, що залишення відповідачкою своєї дитини до травня 2019 року не було її типовою поведінкою. Діти, які перебували на утриманні [PERSON] були завжди доглянуті. Дівчинка [PERSON] мала хороший фізичний і розумовий розвиток, добре вихована, її вихованням займалася виключно мати, яка систематично відвідувала батьківські збори, була членом батьківського комітету (а.с.11, 12). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт заперечення відповідача щодо позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Новобузької РДА від 16.03.2020 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , оскільки на час розгляду вказаної цивільної справи, суд дійшов висновку, що ставлення [PERSON] до своєї дочки змінились на краще. До того ж, такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду ( частини 5,6 ст.19 СК України). Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд, на підставі статті 9 Конвенції про права дитини та статті 164 СК України, дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов`язків. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування Новобузької РДА про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , належить відмовити. Крім того, залишенню без задоволення підлягають і вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , які є похідними від вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав.

Outcome: dismissed