Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

[PERSON] 21.08.2020 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. Посилається на те, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка була зареєтрована за адресою- [ADDRESS] . Маючи в наявності Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 16 квітня 2020 року видане Відділом записі в актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, 05 серпня 2020 року, [PERSON] звернулася до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) щодо реєстрації смерті своєї матері- [PERSON] . Проте, отримала відмову в реєстрації смерті [PERSON] з причин відсутності підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку. Прохала встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті матері [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в селищі Врубівський, Лутугинського району Луганської області у віці 92 років. На час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою- [ADDRESS] . 25.08.2020 р. судом відкрито провадження по справі. [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Заяву підтримує в повному обсязі. Представник Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх часті. При розгляді справи покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. Встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка була зареєтрована за адресою- [ADDRESS] . Маючи в наявності Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 16 квітня 2020 року видане Відділом записі в актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, 05 серпня 2020 року, [PERSON] звернулася до Шевченківського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) щодо реєстрації смерті своєї матері- [PERSON] , проте, отримала відмову в реєстрації смерті [PERSON] з причин відсутності підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразку. Згідно довідки про причину смерті від 15 квітня 2020 року виданої на тимчасово непідконтрольній Україні території, причиною смерті російською мовою « [PERSON] », яка померла [INFO] у віці 92 років, є хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця. [PERSON] , [INFO] , являється матір`ю [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується наступними документами: -Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 16 квітня 2020 року видане Відділом записі в актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР, -Довідкою про причину смерті від 15.04.2020 р. Місце смерті [PERSON] - Луганська область, яка є тимчасово окупованою територією України відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово непідконтрольній Україні території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово непідконтрольній Україні території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним та не створює правових наслідків. За змістом ч.1ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 № 545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Враховуючи те, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює жодних правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації смерті у встановленому законом порядку, що підтверджується відмовою відділу державної реєстрації актів цивільного стану. За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Через те, що заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть матері і на його підставі зареєструвати її смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції, вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту її смерті, оскільки відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» рішення суду про встановлення факту смерті особи є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлення даного факту необхідне для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] та подальшого його використання у цивільно-правових відносинах, оскільки [PERSON] являється спадкоємцем померлої. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово непідконтрольній Україні території, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з висновками ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ theRepublicofMoldovaandRussia", "IlascuandOthers v. MoldovaandRussia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи, що у заявника не має можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] ( російською мовою [PERSON] ), [INFO] , уродженки села Гута Народицького району Житомирської області, яка померла [INFO] у селищі Врубівський Лугутинського району Луганської області,оскільки остання померла на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved