Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 22 червня 2011 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: Кіріла, [INFO], та [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені через зловживання відповідачем спиртними напоями, вони мешкають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Після припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому просила їх шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2018 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків, на виконання якої позивачем 05 червня 2018 року були усунуті зазначені в ухвалі недоліки позову. \~\~\~\~\~\~ 20 липня 2018 року з відділу обілку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області було отримано відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні на 28 серпня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 вересня 2018 року. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~\~\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка від 03 вересня 2018 року про отримання судової повістки, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. А тому, у відповідності до вимог\~ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. \~\~\~\~\~\~ Оскільки сторони у судове засідання не зявились, у відповідності з вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії 1-ВЛ №161902, виданим Мерефянською міською радою Харківського району Харківській області /а.с.6/. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - Кіріла, [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.7, 8/. Судом встановлено, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, різне ставлення до шлюбу та сімейних обовязків, суперечок з різних причин. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч.1 ст.24 Сімейного кодексу Українишлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу Україникожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно достатті 112 Сімейного Кодексу Українишлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: Кіріла, [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №063530, виданого Мерефянською міською радою Харківського району Харківській області, сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №283491, виданого Виконавчим комітетом Мерефянської міської ради Харківського району Харківській області сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Також у судовому засіданні встановлено, що сторони на день звернення позивача до суду шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо. З цього часу відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1\~статті 12 цього Закону\~передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до\~Сімейного кодексу України\~в частині збільшення мінімального розміру аліментів. Положеннями\~ст.182 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: \~ \~ \~ \~1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; \~ \~ \~ \~2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; \~ \~ \~ \~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; \~ \~ \~ \~3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; \~ \~ \~ \~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; \~ \~ \~ \~4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років становить : з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.п.4 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2\~ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до\~Закону України "Про виконавче провадження"\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 2 ЦПК України\~зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1\~статті 5 ЦПК України\~передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров'я як дітей, так і відповідача та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 (одна тисяча двісті) грн. на кожну дитину, починаючи з 21 травня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. У відповідності з вимогами\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач був звільнений від сплати судового збору в цій частині, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., у відповідності зі\~ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. В частині позовних вимог про розірвання шлюбу, оскільки позов був задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а сами - витрати по оплаті судового збору у розмірі 704 грн.80 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved