Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 грудня 2015 року, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення, закрито кримінальне провадження відносно [PERSON] та [PERSON], які обвинувачувалися у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України по факту\~умисного нанесення тілесних ушкоджень, що спричинили\~ короткочасний\~ розлад здоровя,\~ потерпілому [PERSON], вчиненого\~ близько 16-ої години\~ 24 жовтня 2015 року у\~ кухні\~\~\~ квартири [ADDRESS]. Потерпілий [PERSON] внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Мурованокуриловецької лікарні планового лікування з 24 по 28 жовтня 2015 року, або 4 ліжко-дня. Таким чином, з вини [PERSON] та [PERSON] заклад охорони здоровя, який фінансується з бюджету, поніс витрати на лікування потерпілого [PERSON] на суму 1102 гривні 04 копійки. Оскільки несплата [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку, шкоди заподіяної Мурованокуриловецькій лікарні планового лікування, яка фінансується з державного бюджету, в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів, негативно впливає на поповнення бюджету, що суттєво порушує інтереси держави, прокурор на підставі ч. 2 ст. 45 ЦПК України, ч.ч. 3 і 7 ст. 128 КПК України, ч. 2 ст. 121 Конституції України з відповідним позовом в інтересах держави звернувся до суду. В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали і суду пояснили, що вони дійсно винні у спричиненні [PERSON] тілесних ушкоджень, у звязку з якими він чотири дні проходив лікування у хірургічному відділенні Мурованокуриловецької ЛПЛ. Витрати по лікуванню потерпілого вони повністю понесли самостійно, про те, що кожен ліжко-день в лікарні фінансується з державного бюджету вони не знали, а тому й не відшкодовували їх вартість. В даний час вони не мають заявленої прокуратурою суми, однак обіцяють без примусового виконання відшкодувати збитки. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства (ст. 28 КПК України). 24 грудня 2015 року ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області закрито кримінальне провадження № 12015020230000180 про обвинувачення [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с. 7). З обставин, викладених в ухвалі суду, слідує, що вони стосуються подій які відбувались 24 жовтня 2015 року у примішенні квартири № 15 по вул. Жовтневій в смт Муровані Курилівці за участі відповідачів по даній справі та потерпілого [PERSON], який в результаті побиття [PERSON] та [PERSON] отримав тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя, у звязку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Мурованокуриловецької лікарні планового лікування з 24 по 28 жовтня 2015 року, або 4 ліжко-дня. Згідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладу охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» та постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Із довідки в.о. головного лікаря Мурованокуриловецької лікарні планового лікування № 70 від 15 січня 2016 року (а.с. 6) вбачається, що вартість одного ліжко-дня проведеного у хірургічному відділенні у 2015 році складала 275 гривень 51 копійка, оскільки [PERSON] знаходився на лікуванні 4 ліжко-дні (з 24 по 28 жовтня 2015 року), загальна вартість його перебування на стаціонарному лікуванні склала 1102 гривні 04 копіки. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] своїми неправомірними діями, спрямованими на нанесення тілесних ушкоджень [PERSON], спричинили Мурованокуриловецькій лікарні планового лікування матеріальну шкоду на суму 1102 гривні 04 копійки і між цією шкодою та діями відповідачів є причинний зв'язок, а тому суд приходить до висновку що дана сума підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з врахуванням положень ч. 1 ст. 1190 ЦК України, судовий збір має бути стягнений з відповідачів солідарно у розмірі, передбаченому підпунктом ч. 1, п. 1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved