Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

10.06.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки\~ [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.12.2019 з нього стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 грн щомісячно, з 16 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що сплачувати аліменти в такому розмірі в подальшому він не має можливості, оскільки його матеріальний та сімейний стан змінився. [INFO] народився син [PERSON] , який знаходиться на його утриманні. 31.03.2020 [PERSON] працевлаштувався на роботу та отримує заробітну плату в розмірі 4750 грн щомісячно, таким чином аліменти в розмірі 5000 грн щомісяця є завеликою сумую для нього. На підставі вищевикладеного, просив зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 5000 грн щомісяця до 1/6 частини доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 15.06.2020 ухвалою судді, вищезазначену позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на виправлення недоліків (а.с.18). 30.06.2020 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.27). 25.08.2020 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с.35). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив зменшити розмір аліментів на утримання дочки з 5000 грн на 1/6 частини доходів (заробітку), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки він через сімейний та матеріальний стан на даний час не може сплачувати аліменти в розмірі визначеному судовим рішенням від 03.12.2019. Представник позивача адвокат Буряк Д.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Акрітов К.К. у судовому засіданні заперечували проти позову, зазначили, що позивач не надав доказів зміни його матеріального стану в сторону погіршення. А обставина з приводу народження сина, була зазначена [PERSON] в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції та була врахована судом при визначені розміру аліментів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася направила пояснення в яких просила провести розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що 12.06.2019 зареєструвала шлюб із [PERSON] , а [INFO] у них народився син. На даний час вона перебуває вдома по догляду за дитиною, тому не працює. Оскільки чоловік утримує її та їх сина, аліменти в розмірі 5000 грн є завеликим для їх родини. Позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовільнити (а.с.42). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку. Як встановлено судом, рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03.12.2019 з позивача на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки\~ [PERSON] [INFO] , у розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-5). 12 червня 2019 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до довідки про доходи від 02.06.2020, [PERSON] працював в Фермерському господарстві «АГАТ ПЛЮС» з 31.03.2020 та займав посаду робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва. Його посадовий оклад становив 4750 грн, заробітна плата за три місяці склала 10238,09 грн (а.с.12). На виконання ухвали суду від 02.02.2021 адміністрацією Держприкордонслужби України надана інформація про перетинання державного кордону України у період з 10.02.2016 по 02.02.2021 [PERSON] . Відповідно до якої 11.10.2020 [PERSON] виїхав з України і станом на 02.02.201 не повернувся в Україну (а.с.92). Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Окрім того ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положенням ст. ст. 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримання, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді\~справи та\~при визначенні\~розміру аліментів\~на утримання\~дочки [PERSON] \~в розмірі\~5000\~грн [PERSON] \~вже перебував\~у шлюбі\~із [PERSON] \~і станом\~на 03.12.2019\~ день\~ухвалення рішення\~суду,\~у них\~вже народився\~син [PERSON] , [INFO] ,\~що спростовує\~посилання позивача\~на зміну\~його сімейного\~стану. Таким чином судом було взято до уваги наявність у позивача дружини та сина, якого він на той час утримував. Довідка адміністрації Держприкордонслужби України про надану інформацію про перетинання державного кордону України [PERSON] свідчить про те, що позивач продовжує працювати моряком на морських судах закордоном та отримувати відповідну заробітну плату. Довідка про працевлаштування позивача в ФГ «АГАТ ПЛЮС», свідчить про те, що позивач в період між роботою (рейсами) на морських судах працевлаштувався і отримував заробітну плату в фермерському господарстві, що свідчить про те, що окрім заробітної плати моряка він працював та отримував заробітну плату робітника з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва. Крім того, позивачем не надано доказів про наявність чи відсутність у нього майна від використання якого він може отримувати додатковий дохід. Як і не надано інформацію про його доходи за 2020 та 2021 роки, яка міститься у Державній фіскальній службі України. Враховуючи наведені вище обставини та досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано доказів, які б підтверджували про зміну його матеріального або сімейного стану, та про те що існують підстави для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 грудня 2019 року. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed