Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

До Черкаського районного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовною заявою про визнання недійсними рішень Білозірської сільської ради Черкаського району, виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району. Представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про залишення позовних вимог без розгляду у частині визнання незаконним та скасування п. 8 рішення сесії Білозірської сільської ради від 27.11.2014 року №79-12/VІ «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» та в частині визнання незаконним та скасування п. 10 рішення Білозірської сільської ради від 26.02.2015 року №87-8/VІ «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність». Представник позивача у судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити посилаючись на підстави наведені у позові. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні проти заявлених позовних заперечив повністю мотивуючи свою позицію тим, що відповідачі при прийнятті оскаржуваних рішень діяли виключно в межах наданих їм повноважень, а тому просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа та її представник у судовому засіданні щодо задоволення вимог позивача заперечували вважаючи, що відповідачами прийнято законні та обґрунтовані рішення, оскільки на спірній земельній ділянці відсутні будь-які споруди, а мається закинуте домоволодіння в якому протягом тривалого часу ніхто не проживав. Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Держава відповідно до положень статті 55 Конституції України кожному гарантувала право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно Закону України від 21.05.97 р. N 280/97 "Про місцеве самоврядування"(далі Закон №280) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ст. 25 Закону №280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280 до компетенції сільської ради відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад визначені главою 2 Закону №280. Так, відповідно до п. б пп. 10 ст. 30 Закону №280 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Питання погосподарського обліку, що здійснюється відповідними сільськими, селищними та міськими радами врегульоване «Інструкцією з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах» затвердженою наказом державного комітету статистики України №491 від 08.12.2010 (далі Інструкція №491). Відповідно до п. 2.1 Інструкції №491 закинутий об'єкт - домоволодіння або землеволодіння, яким тривалий час ніхто не користується і яке має ознаки занепаду, руйнування, а також домоволодіння або землеволодіння, чий єдиний власник, господар помер, а спадкоємці (правонаступники) ще не визначені, - п'ятий тип об'єкта (код - 5). Згідно п. 2.2. Інструкції №491 номер об'єкта погосподарського обліку (далі - номер ПГО) - унікальний номер, що присвоюється кожному об'єкту погосподарського обліку один раз при включенні об'єкта до погосподарського обліку, який зберігається за ним при подальших перезакладеннях документів погосподарського обліку і є дійсним допоки об'єкт не буде виключено з обліку. Пунктом 3.6 Інструкції встановлено, що об'єкт п'ятого типу - закинутий об'єкт, уключається до погосподарського обліку за фактом його існування на території місцевої ради на момент проведення суцільного обходу й опитування населення під час перезакладення й уточнення документів погосподарського обліку або за фактом появи такого об'єкта в період після закладення документів погосподарського обліку. Відповідно до п 4.1.1 Інструкції №491 ліквідація об'єкта ПГО відбувається в разі рішення органу місцевого самоврядування про ліквідацію закинутого об'єкта. Згідно п. 8.3 Інструкції №491 у разі виключення об'єкта ПГО з погосподарського обліку його облікова картка вилучається з поточного обліку, але залишається для подальшого зберігання на рівні з іншими документами погосподарського обліку. Таким чином з огляду на неведені норми якими мають керуватися відповідачі при вирішенні питання до віднесення закинутих обєктів по господарського обліку до таких обєктів та щодо виключення указаних обєктів з погосподарського обліку були дотримані. У судовому засіданні допитані у якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що дійсно виїзжали у складі комісії по обстеженню земельної ділянки по вул. Гагаріна, 18 с. Білозіря Черкаського району де було встановлено, що в дворі знаходилась стара зруйнована будівля не придатна для використання, зруйнований льох та купа будівельного сміття на місці де був будинок, оскільки домоволодіння мало ознаки закинутого, останні відомий власник помер, таким чином члени комісії дійшли до висновку про доцільність скасування погосподарського номеру за даною адресою. Як вбачається з довідки Білозірської сільської ради №249/02-75 від 25.02.2015 згідно погосподарської книги №32 земельна ділянка по вул. Гагаріна 18 обліковувалась за [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть І-СР №000023 від 21.02.2005 року [PERSON] помер 18.02.2005 року. Суд критично ставиться до довідки виконавчого комітету Білозірської сільської ради №623 від 05 березня 2015 року, згідно якої [PERSON] був зареєстрований та проживав з дня народження до дня смерті за адресою с. Білозіря, вул. Гагаріна, 18. Достовірність указаної довідки поставив під сумнів представник відповідачів у даній справі, який зазначав, що вона підписана не сільським головою, також суд вважає, що указана довідка не узгоджується з іншими матеріалами справи з яких вбачається, що дане домоволодіння було зруйноване близько 20 років тому, і в ньому ніхто не проживав. Також суд критично ставиться до довідки №1181 від 15.04.2015 року в якій зазначено, що [PERSON] з 2004 року по 18.02.2005 року проживала без реєстрації по вул. Гагаріна, 18 с. Білозіря та доглядала [PERSON] Як повідомив представник відповідачів указана довідка також підписане не головою сільської ради і зазначені у ній відомості не відповідають дійсності і як вважає суд дані відомості не узгоджуються з іншими доказами у даній справі. З відповіді КП ЧООБТІ від 12.05.2014 року вбачається, що інвентаризаційна справа на домоволодіння по вул. Гагаріна, 18, с. Білозіря відсутня, суд констатує, що право власності на домоволодіння за померлим [PERSON] не було зареєстровано у встановленому Законом порядку. Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 15 липня 2014 року складеного членами комісії, встановлено, що за адресою по вул. Гагаріна, 18 с. Білозіря знаходиться закинуте домоволодіння. У звязку з тим, що житловий будинок та господарські споруди за даною адресою зруйновані, інвентаризаційна справа не заведена, правовстановлюючі документи відсутні, власник домоволодіння помер, а спадкоємці відсутні запропоновано виконавчому комітету на засіданні скасувати погосподарський номер за даною адресою. Рішенням виконавчого комітету Білозірської сільської ради №48 від 15 липня 2014 року затверджено акт обстеження та ліквідацію закинутого обєкта погосподарського обліку домоволодіння №18 по вул. Гагаріна, с. Білозіря. Рішенням сесії Білозірської сільської ради №71-5/VI затверджено акт обстеження закинутого домоволодіння по вул. Гагаріна, 18 с. Білозіря від 15 липня 2014 року, ліквідовано закинутий обєкт погосподарського обліку, віднесено земельну ділянку, що знаходилась під обєктом погосподарського обліку, до земель запасу. З огляду на наведені обставини справи та норми законодавства яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що виконавчий комітет та Білозірська сільська рада приймаючи оскаржувані рішення діяли у межах та у спосіб наданих їм повноважень. З метою доведення обґрунтованості прийнятих рішень представником відповідачів долучено до матеріалів справи акт обстеження домоволодіння по вул. Гагаріна, 18, с. Білозіря станом на 24 вересня 2015 року. Згідно даного акту встановлено, що обєкт знаходиться в запущеному стані, зарощений деревами та бурянами, на місці де була хата знаходиться купа земельно-глиняного сміття зарощена кущами. На місці мається будівля старої зруйнованої времянки розміром 2х3м. з проваленим дахом і стелею, залишки будівлі ремонту не підлягають. Від льоху лишилась лише бетонна шия з ознаками руйнування, таким чином комісія дійшла до висновку, що проживання на даній території було і є неможливим. Разом з цим суд вважає, що підставою для звернення до суду позивача має бути відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач звернувшись з указаним позовом вважає, що оскаржуваними рішеннями порушено його права як спадкоємця на вказане домоволодіння по вул. Гагаріна, 18 с. Білозіря, Черкаського району. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак як вбачається з матеріалів даної справи спадкодавець [PERSON] своє право власності на спірне домоволодіння у встановленому законом порядку не набув та не зареєстрував, а тому за таких обставин до позивача [PERSON] не перейшло право на спадкування даного домоволодіння, а тому суд вважає, що його права, як спадкоємця не були порушені відповідачами, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed