Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У серпні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 188 911 грн. 44 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між АКІБ «Укрсиббанк» (яке у подальшому змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк», у якого ПАТ «Дельта Банк» купило право вимоги за кредитом) та [PERSON] 12.04.2007 року було укладено договір №11140503000, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 17 732,00 дол.США на купівлю автомобіля, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 12.04.2014 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,00% річних. Позивач виконав умови кредитного договору та надав [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору від 12.04.2007 року, а саме через порушення строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання з'явився, позовних вимог не визнав у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову, крім того, подав до суду заперечення на подану позовну заяву, в яких зокрема зазначив, що відповідач протягом двох років систематично погашав заборгованість за кредитом з травня 2007 року по 28 травня 2009 року на загальну суму 44 956 грн. 69 коп., що становило 50% первинної суми кредиту. Однак, у зв'язку із поширенням економічної ситуації, зміною курсу іноземної валюти, втратою стабільних джерел доходів, відповідач не зміг виконувати надалі свої зобов'язання за кредитним договором від 12.04.2007 року. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між АКІБ «Укрсиббанк» (яке у подальшому змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк», у якого ПАТ «Дельта Банк» купило право вимоги за кредитом) та [PERSON] 12.04.2007 року було укладено договір №11140503000, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 17 732,00 дол.США на купівлю автомобіля, а відповідач у свою чергу зобов"язувався погасити кредит до 12.04.2014 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 12,00% річних (а.с.5-11). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у сумі 17 732,00 дол.США, що підтверджується заявою на видачу готівки №53 від 12.04.2007 року (а.с.25). Судом встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» (який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк», своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №11140503000 від 12.04.2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] Таким чином, стягнення коштів має відбуватись на користь нового кредитора - ПАТ «Дельта Банк» (а.с.29-32). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгував позивачу станом на 19.03.2013 року кошти у сумі 23 634,61 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 188 911 грн. 44 коп., що складається із заборгованості за кредитом у сумі 13 082,86 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 104 571 грн. 30 коп., несплачених процентів у сумі 10 551,75 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 84 340 грн. 14 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданими позивачем довідкою (а.с.42), яка перевірена судом. Судом встановлено, що відповідач протягом двох років систематично погашав заборгованість за кредитом з травня 2007 року по 28 травня 2009 року на загальну суму 44 956 грн. 69 коп., що вбачається з квитанцій (а.с.81-91). Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved