Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду та просить припинити право [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], яка належить відповідачці, мотивуючи тим, що відносини в сім'ї не склалися, відповідачка зловживає спиртними напоями, скандалить та дебоширить в сім'ї, по відношенню до неї та членів сім'ї веде себе протиправно за що притягувалася до адміністративної відповідальності.Фактично останній час відповідачка не проживає в квартирі, а епізодично з'являлася в квартирі та вчиняла скандали. Будучи співвласницею квартири відповідачка не утримує квартиру, ухиляється від оплати витрат по комунальних послугах На її прохання добровільно продати їй її частку, відповідачка не бажає, тому вона вимушена звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю із підстав викладених у позові. Відповідач щодо задоволення позову заперечує, оскільки вона дійсно є власницею частини квартири. Спиртними напоями вона не зловживає, ніяких дебошів вона не влаштовує. В квартирі вона весь час не проживає, але приходить. При позбавленні її права власності на квартиру вона не буде мати можливості десь зареєструвати свого неповнолітнього сина, адже іншого житла вона не має. Вона також не погоджується із розміром суми компенсації, яку пропонує позивач. Третя особа - в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить розписка, причини неявки не повідомила, про розгляд справи у її відсутність не клопотала. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Грошова сума в розмірі 51790,20 грн., що є вартістю частки відповідача у спільному майні, на депозитний рахунок суду не внесена. Із свідоцтва про право власності на житло №2789 від 26 лютого 1999 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). У повідомленні начальника КП «Коростенське МБТІ» № 10084 від 17.12.2013 року, вбачається, що згідно кадастрової книги №27, реєстровий №1952 станом на 29.12.2012 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло (а.с.45). З рішення щодо отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за результатом розгляду запиту № 8327906 від 26.11.2013 року наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області (а.с.33) вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Реєстрі прав власності відсутня інформація стосовно реєстрації права на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 13426068 від 26.11.2013 року наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Як випливає з тексту даної статті, позивачами можуть бути "інші співвласники", тобто будь-які учасники цивільних правовідносин, які є суб'єктами права спільної часткової власності. У судовому засіданні встановлено, що власниками [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, однак позивачем виступає лише [PERSON], а [PERSON] лише третьою особою. У висновках Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012 р. зазначено, що частиною 1 ст. 365 ЦК передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні, зокрема: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. За змістом зазначеної норми для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1- 3 ч. 1 ст. 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012 р. у справі № 6-81цс11). В даному судовому засіданні не знайшли підтвердження обставини зазначені в пунктами 1- 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Посилання позивача на конфліктні ситуації, які регулярно виникають з приводу користування квартирою та з оплати за житлово-комунальні послуги, суд, в розрізі даного спору, не може врахувати як підставу для припинення права відповідачів на частку у спільному майні, оскільки ці питання вирішуються в установленому законом порядку. Зважаючи на викладене та аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 517 грн. 90 коп.

Outcome: dismissed