Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ Побуту» звернулось з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2009 року по 30.04.2012 року включно у розмірі 6093,67 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 22.12.2008 року між ТзОВ «Інтер-ВВ» та ТзОВ «Світ Побуту» був укладений договір № 32/12-к управління житловим комплексом, за умовами якого позивачу було передано житловий комплекс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функції з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень, тобто з 22.12.2008 року по квітень 2012 року позивач був виконавцем житлово-комунальних послуг по будинку [ADDRESS], однак відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не в повній мірі сплачував за квартирну плату та плату за комунальні послуги, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість, що порушує умови укладеного із позивачем договору та вимог чинного законодавства. 03.09.2014 року представником позивача Птухою Є.Л. подано до суду клопотання про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 4309,14 грн., мотивуючи своє клопотання тим, що позивачем було проведено перерахунок заборгованості за фактично надані послуги. (а.с. 222-224) Представник позивача Птуха Є.Л. в судовому засіданні просив задовольнити позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважає, що відповідач, як споживач комунальних послуг має перед позивачем заборгованість, яку має відшкодувати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи, додатково пояснив, що позивач не є балансоутримувачем, а лише управителем будинку [ADDRESS], а отже в позивача немає права на звернення до суду, плата за вказані житлово-комунальні послуги йому була нарахована з порушеннями норм чинного законодавства, договорів про надання житлово-комунальних послуг позивач з ним не укладав, хоча він неодноразово звертався до позивача із листами та актами претензії з проханням укласти договори, які залишені поза увагою позивачем, крім того позивач не довів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, які він буде надавати, їх вартість та тарифи з обґрунтуванням її необхідності, не врахував позиції, зауваження та пропозиції споживачів. (а.с. 34-39) Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 3-кімнатної квартири [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 11 лютого 2009 року (а.с. 16 ). Як убачається з матеріалів справи, 22.12.2008 року між ТзОВ «Інтер-ВВ» та ТзОВ «Світ Побуту» був укладений договір № 32/12-к управління житловим комплексом, за умовами якого ТзОВ «Інтер-ВВ» зобов'язався передати житловий комплекс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функції з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень ТзОВ «Світ Побуту». (а.с. 11) 22.12.2008 року актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу в управління визначено показники активів житлового будинку, що передається з балансу ТзОВ «Інтер-ВВ» в управління ТзОв «Світ Побуту». (а.с. 12-14) 07.05.2012 року актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс проведено обстеження активів житлового комплексу або його частини за адресою: [ADDRESS], що передається з балансу - ТзОВ «Світ Побуту» на баланс - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краківська 15-17». (а.с. 18-19) Як достовірно встановлено судом та не заперечувалося сторонами по справі, позивач - ТзОВ «Світ Побуту» здійснювало управління житловим комплексом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з утримання та експлуатації, а також функції з надання житлово-комунальних послуг з 22.12.2008 року по 30.04.2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивач ТзОВ «Світ Побуту» звернулось з позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2009 року по 30.04.2012 року у розмірі 4309,14 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що за цей період відповідач не в повній мірі погасив заборгованість за житлово-комунальні послуги, на підтвердження чого, представником позивача було надано довідку про нарахування та сплату за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] (а.с. 225), за якою був проведений розрахунок заборгованості по квартирі [ADDRESS] перед ТзОВ«Світ Побуту» разом з перерахунком станом на 01.09.2014 року, який проведено з моменту настання права власності відповідача на квартиру. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 66, 67, 162 Житлового кодексу України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущення. Аналізуючи надану позивачем довідку про нарахування та сплату за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] судом встановлено, що довідка проведена за період з липня 2009 року по грудень 2012 року, за цей період сума заборгованості за надані позивачем комунальні послуги становить: в загальному по графі - утримання будинку 6219,59 грн., в графі по опаленню 5637,10 грн., в графі по холодному водопостачанню 205,14 грн., в графі по гарячому водопостачанню 186,20 грн., в графі по водовідведенню 25,01 грн. та в графі всього 11806,91 грн., при цьому в графі перерахунок вказана сума - «-1280,91 грн. та -1778,16 грн.», та по графі борг вказана загальна сума 4977,72 грн. Так, загальна сума боргу в графах: утримання будинку, опалення, холодне водопостачання, гаряче водопостачання, водовідведення не співпадають з даними в графі борг та мають суттєву різницю, також суми вказані у довідці не містить чіткої суми заборгованості по кожному виду наданих житлово-комунальних послуг з врахуванням вже сплаченої відповідачем суми. Отже, можна зробити висновок про те, що позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається, а саме сума 4977,72 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача не має чіткого поділу на вид наданих послуг, при цьому тарифи та розмір спожитих послуг по квартирі [ADDRESS] відсутні, що дало б змогу провести нарахування, а загальна сума боргу не співпадає з сумами боргу по місяцях, при цьому під час розгляду справи стороною позивача також не надані пояснення, які доказували за які саме послуги, в якій кількості та по яких тарифах відповідач має сплатити ТзОВ «Світ Побуту». Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У силу ст.526 Цивільного кодексу України , зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Сторонами в судовому засіданні не заперечувалося, що між позивачем та відповідачем не укладалися договори з приводу надання житлово-комунальних послуг. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів. Платіжний документ може містити графи, в яких зазначаються суми до сплати за надані послуги, не проплачені повністю споживачем у попередній розрахунковий період. Платіжний документ не може містити графи, в яких зазначаються суми за оплату послуг, не передбачених договором, або суми доплат за надані послуги понад ті, що передбачені діючими тарифами. З огляду на те, що позивачем не дотримано положень закону, яким визначено обов'язковість укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, немає змоги встановити умови договору, перелік та вартість послуг, які надавалися позивачем відповідачу та по яких тарифах. Крім того, слід звернути увагу на те, що позивач провів перерахунок заборгованості по квартирі [ADDRESS] лише 03.09.2014 року, за якою сума боргу відповідача зменшилася з 6093,67 грн. до 4309,14 грн., мотивуючи, зокрема, на зменшення тарифів, при цьому позивач посилався на накази ТзОВ «Світ Побуту» видані починаючи з 2008 року та по 2011 рік. (а.с. 222-225) Позивачем під час розгляду справи були надані документи, договори, акти виконаних робіт, тощо, щодо виконання певних робіт у житловому будинку [ADDRESS], проте суд не може взяти зазначені докази до уваги, оскільки позивач не довів укладення з відповідачем договору про надання таких послуг. За правилами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, зокрема, з тих підстав, що позивач немає законного права на звернення до суду з вимогою про стягнення з нього плати за житлово-комунальні послуги, оскільки позивач не є балансоутримувачем будинку [ADDRESS], а лише управителем вказаного будинку. Судом встановлено, що за змістом виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності ТОВ «Світ побуту» є управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту з 2003 року (а.с. 4). Відповідно до п. 2.2.1 Статуту ТзОВ «Світ побуту», предметом діяльності товариства є, зокрема, виконання функцій житлово-експлуатаційної контори по комплексному обслуговуванню та експлуатації житлового та нежитлового фонду, надання комунальних та інших послуг, тощо (а.с. 5-8). Згідно розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №884 від 30.09.2008 року «Про затвердження акту державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта», затверджено акт державної приймальної комісії з прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - житлового будинку з підземним паркінгом на [ADDRESS] згідно з додатком. На замовника будівництва - ТзОВ «Інтер-ВВ» покладено обов'язок зареєструвати будинок в БТІ. Крім того, як вбачається з додатку до розпорядження, експлуатація вказаного будинку покладена, в тому числі, на ТзОВ «Світ побуту» (а.с. 9). Як вже зазначалося, 22.12.2008 року між ТзОВ «Інтер-ВВ» та ТзОВ «Світ Побуту» був укладений договір № 32/12-к управління житловим комплексом, за умовами якого ТзОВ «Інтер-ВВ» зобов'язався передати житловий комплекс, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в управління для здійснення функцій з утримання та експлуатації, а також функції з надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень ТзОВ «Світ Побуту», а ТзОВ «Світ побуту» зобов'язалось прийняти на себе вище означені функції. На виконання вказаного договору між сторонами був складений акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу в управління від 22.12.2008 року. В силу положень частин 2, 3, 4 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно положень ст. 1, п. 6 ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Управитель має право звертатися до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та до суду в межах повноважень, визначених законом та договором, для забезпечення належного виконання умов договору виробниками, виконавцями та споживачами. Управитель зобов'язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Отже, посилання відповідача на те, що позивач у справі не є належним не заслуговують на увагу, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги стягується позивачем як управителем майна, що відповідає вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З врахуванням викладеного та аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Побуту" до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги не підлягає задоволенню, оскільки стороною позивача не доведено та не підтверджено матеріалами справи, які договірні зобов'язання виникають між сторонами по справі та на яких умовах, в якій кількості та за якими тарифами були надані послуги та чи належно вони виконувалися. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, оскільки судом прийняте рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed