Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

В квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії-Головного управління по Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» (далі-позивач, Банк) звернувшись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач), просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором відновлювальної кредитної лінії №2644 від 04.07.2008 року у розмірі 38333,13 дол. США, що становить 38248,13 дол. США основного боргу та 85 дол. США нарахованої пені за несвоєчасну сплату основного боргу та відсотків. Представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що 04.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №2644 (далі-Кредитний договір), згідно умов, якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 50000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 16 % річних, комісійні винагороди та інші платежі, терміном на 10 років, тобто до 04.07.2018 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем 04.07.2008 року укладено Іпотечний договір № 6155, згідно умов, якого відповідач передав позивачу в іпотеку однокімнатну квартиру №36, що розташована по вул. Дружби, 4/1 в с. Крюківщика, Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до п.4.2. Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодержавцем зобовязання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань, передбачених Кредитним договором №2644 від 04.07.2008 року рішенням Києво - Святошинського районного суду Київської області від 16.03.2011 року вирішено: «Звернути стягнення на однокімнатну квартиру №36, будинку №4/1 по вул. Дружби, 4/1 с. Крюківщика, Києво-Святошинського району Київської області за рахунок предмета іпотеки задовольнити позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 420809,23 грн., що випливають з Договору відновлювальної кредитної лінії №2644 від 04.07.2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], включаючи повернення суми кредиту, заборгованості за відсотками, пеню за порушення строків сплати відсотків». 11.01.2016 року в межах виконавчого провадження вищевказана квартира була реалізована на електронних торгах, тому 21.01.2016 року на рахунок позивача зараховано кошти в сумі 363977,10 грн. Таким чином, внаслідок реалізації предмета іпотеки заборгованість за Кредитним договором погашення частково. Станом на 22.03.2017 року заборгованість позивача за Кредитним договором №2644 від 04.07.2008 року становить 38333, 13 дол. США. Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 червня 2017 року дана справа передана за підсудністю до Богуславського районного суду Київської області. В судовому засіданні під час розгляду справи по суті, представник позивача [PERSON] звернулася із заявою про зменшення позовних вимог (а.с.167-169) та остаточно просила: у рахунок погашення заборгованості за Договором відновлювальної кредитної лінії №2644 від 04.07.2008 року стягнути з відповідача на користь позивача 36329,35 дол. США основного боргу та 85 дол. США нарахованої пені за несвоєчасну сплату боргу та відсотків, а всього 36414,35 дол. США; повернути позивачу судовий збір у сум і 773,61 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 14679,90 грн. Дані позовні вимоги представник позивача підтримала, посилаючись на вищевказані обставини та пояснила, що після того, як відповідач не неналежним чином виконував умови Кредитного договору, позивач 10.08.2010 року звернувся до відповідача з вимогою про дострокове повернення кредиту разом із заборгованістю за відсотками та штрафними санкціями. Оскільки відповідач проігнорував дану вимогу, позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про стягнення кредиту та штрафних санкцій шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням суду вимоги позивача були задоволені. Після чого позивач не нараховував відповідачу пеню та інші штрафні санкції. Виконуючи рішення суду квартира була продана на електронних торгах, однак суми коштів від її реалізації не вистачило на погашення кредиту, заборгованості по відсоткам та штрафним санкціям. Позивач не звертався до Києво - Святошинського районного суду Київської області суду із заявою про зміну способу виконання судового рішення, щоб стягнути з відповідача залишок боргу. Просила позов задовольнити, оскільки відповідач отримав кредит у дол. США і тому повинен повернути залишок борг в даній валюті. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав надавши письмові заперечення (а.с.176-179) та заяву про застосування строку позовної давності (а.с.106, 107). Просив відмовити у задоволенні позовних вимог застосувавши строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 04.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №2644 (а.с.7-9), відповідно до умов якого позивач повинен надати відповідачу кредит у сумі 50000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту до 04.07.2018 року. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З метою забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 04.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Іпотечний договір №6155 (а.с.10-12), згідно умов якого відповідач передав позивачу в іпотеку однокімнатну квартиру №36, що розташована по вул. Дружби, 4/1 в с. Крюківщика, Києво-Святошинського району Київської області. Із копії розпорядження від 04.07.2008 року та копії видаткового ордеру від 04.07.2008 року (а.с.79,80) вбачається, що позивач видав, а відповідач отримав 50000 дол. США. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 22.11.2017 року (а.с.170, 171) вбачається, що відповідач останній раз сплатив позивачу черговий платіж в липні 2010 року, чим порушив умови п.1.6 Кредитного договору. Відповідно до п.3.3.1. Кредитного договору, Банк має право на дострокове повернення суми кредиту в цілому, та інших платежів на умовах виконання вимоги банку протягом 30 календарних днів. Згідно п.п. 2.2.1, 2.2.2, 3.21, 3.3.2 Кредитного договору після повідомлення про відкликання кредиту Позичальник зобовязаний не пізніше 30 календарних днів з моменту одержання такого повідомлення здійснити повне погашення кредиту ( включаючи основну суму кредиту нараховані та невиплачені проценти за користування кредитом та інші платежі), що підлягають сплаті Позичальником на користь Банку відповідно до умов Кредитного договору. Сторони по справі визнали, що 10.08.2010 року позивач надіслав відповідачу вимогу №2944, в якій було останньому запропоновано протягом 30 календарних днів погасити заборгованість за Кредитним договором, а саме: достроково повернути кредит, проценти за користування кредитом та інші платежі. Враховуючи, що відповідач проігнорував вимогу позивача, оскільки на протязі 30 календарних днів він не здійснив повне погашення заборгованості по Кредитному договору, позивач втратив інтерес до даних кредитних відносин і тому в жовтні 2010 року звернувся до Києво-Святошинського суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення кредиту, штрафних санкцій з договору та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.133-137). 16.03.2011 року заочним рішенням Києво-Святошинського суду Київської області, позов задоволено частково, та вирішено звернути стягнення на однокімнатну квартиру [ADDRESS] за рахунок предмету іпотеки задовольнити позовні вимоги позивача в сумі 420809,23 грн., що випливають з договору відновленої кредитної лінії №2644 від 04.07.2008 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] включаючи повернення суму кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за порушення строків сплати відсотків (а.с.13-17). Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1046 ЦК України, передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом 16.03.2011 року Національний банк України встановив офіційний курс долара США до гривни, а саме: 100 дол. США еквівалентно 794,0700 грн. (а.с.125). Враховуючи вищевказані норми матеріального права та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.03.2011 року, згідно якого було вирішено звернути стягнення на однокімнатну квартиру [ADDRESS] за рахунок предмету іпотеки задовольнити позовні вимоги позивача в сумі 420809,23 грн., що є еквівалентом 52998,64 дол. США (420809,23 : 7,94). В межах виконавчого провадження №46713669 по примусовому виконанню рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 16.03.2011 року проведено електронні торги, на яких 11.01.2016 року реалізовано квартиру [ADDRESS] за 426020 грн. (а.с.25). Згідно платіжного доручення від 21.01.2016 року на рахунок позивача перераховано 363977,10 грн. (а.с.26). Таким чином, рішення Києво-Святошинського районного сулу Київської області від 16.03.2011 року виконано частково, а саме: позивач недотримав 5683213 грн. (420809,23 363977,10). 11.02.2016 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції [PERSON] виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.81), згідно якої виконавчий лист №2-4577, виданий 06.04.2011 року Києво-Святошинським районним судом Київської області повернуто позивачу та розяснено, що виконавчий лист може бути повторно предявлено для виконання в строк до 11.02.2017 року. Частинами 1, 2 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 року із змінами та доповненнями), передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Питання про відстрочку або розстрочку виконання, встановлення чи зміну способу і порядку виконання розглядається судом у встановлений законом строк. Частиною 3 статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 02.06.2016 року), передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Судом встановлено, що позивач не врахував вищевказані норми Закону України «Про виконавче провадження», оскільки своєчасно не звернувся з виконавчим листом до відділу ДВС з метою примусового виконання рішення Києво-Святошинського суду Київської області від 16.03.2011 року, щоб отримати решту заборгованості за Кредитним договором у розмірі 5683213 грн. В разі виникнення ускладнень щодо виконання судового рішення позивач повинен був звернутися до Києво-Святошинського суду Київської області із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Однак, позивач не доотримавши заборгованість за Кредитним договором у розмірі 5683213 грн. повторно звернувся до суду з позовом до того самого відповідача, про той самий предмет і з тих самих підстав, лише змінивши спосіб стягнення заборгованості, а саме: просить стягнути заборгованість в іноземній валюті. Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано розрахунок заборгованості у розмірі 36414,35 дол. США за не належне виконання відповідачем умов Кредитного договору, не дивлячись на те, що Києво-Святошинським судом Київської області під час розгляду першого позову було встановлено, що розмір заборгованості за не належне виконання відповідачем умов Кредитного договору становить 420809,23 грн., що в еквіваленті є 52998,64 дол. США. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову, слід відмовити у зв'язку з не доведеністю. Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд вважає, за необхідне залишити її без задоволення враховуючи розяснення п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків,коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed