Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] у якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що їх дитина народилась при критичних ускладненнях, викликаних лікарською помилкою, внаслідок чого дитина отримала гостру гіпоксію мозку, яка вплинула на стан нервової системи, від чого дитини стала інвалідом дитинства з діагнозом - дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія С80, їй присвоєно категорію інвалідності «дитина-інвалід підгрупи А». Дитина з такою групою інвалідності обмежена в життєдіяльності, потребує постійного стороннього догляду через нездатність до самообслуговування. Ці обмеження усвідомлюються дитиною. Роки обізнаного життя [PERSON] пройшли у розумінні, що вона не може самостійно пересуватись як інші діти, бути прийнятою до товариства дітей, що потребує значно більшого, ніж здоровим дітям, приділення уваги та часу. Відповідач не переймався проблемами дитини, його присутність у житті дитини обмежувалась короткостроковими візитами раз на півроку. Коштів на утримання та лікування дитини відповідач не надавав, у зв`язку з чим аліменти стягнуто на підставі судового рішення. Станом на 01 червня 2020 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини складає 68009,98 грн., а заборгованість за аліментами на утримання позивача складає 32974,55 грн. Починаючи з 2014 року відповідач не цікавився життям [PERSON] , належним чином не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Відповідач покинув свою доньку у складних життєвих обставинах. Тому просить задовольнити її позов. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року справо передано за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 12 лютого 2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року зобов`язано орган опіки надати суду висновок щодо вирішення спору. Ухвалою суду від 02 червня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У зв`язку з досягненням донькою сторін повноліття, ухвалою суду від 12 серпня 2021 року до участі у справі у якості третьої особи залучено [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також пояснила, що наявність юридичного зв`язку з батьком загрожує інтересам дитини. Відповідач має значну заборгованість за аліментами, а з огляду на інвалідність доньки не позбавлений права ставити питання про призначення його опікуном. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні висловила своє бажання на позбавлення відповідача батьківських прав. Дитина спілкується невиразними реченнями, проте на питання суду відповідала «так» чи «ні», притримуючись чітко і послідовно позиції позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, подав суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи була повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 07 грудня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). З 16 грудня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року (а.с.7,20). З виписок з історії хвороби [PERSON] вбачається, що у зв`язку з встановленим діагнозом - дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія С80, дитина пройшла 30 (!!!) курсів інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації в Міжнародній клініці відновного лікування (а.с.14,28-36). Дитина після ряду заходів і процедур виписувалась додому в задовільному стані з покращенням. Згідно наданих рахунків, вартість одного курсу реабілітації складала 7890 грн., потім збільшився до 8680 грн., а в подальшому до 10850 грн.(а.с.9-13,16) З огляду на стан здоров`я дитини та наслідки проходження реабілітації, такі процедури є вкрай необхідними для покращення стану здоров`я дитини. При цьому відомостей про те, що відповідач брав участь в організації або оплаті вартості реабілітації дитини, матеріали справи не містять. Згідно витягу з протоколу діагностичного засідання КЗ «Дніпропетровський обласний методичний психолого-медико-педагогічний центр» від 12 квітня 2013 року, встановлено, що научуваність дитини збережена; доньці сторін рекомендовано інклюзивне навчання за програмою інтенсивної педагогічної корекції, корекційно-розвиткові заняття з вчителем-дефектологом, логопедична корекція, психолого-педагогічний супровід (а.с.8). Донька сторін у 2017-2019р.р. навчалася у Комунальному закладі освіти «Середня загальноосвітня школа №118 з поглибленим вивченням англійської та німецької мов і предметів природничо-математичного напрямку». У висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 27 вересня 2019 року зазначено, що дитина виховується в неповній сім`ї; в частині оцінки когнітивної сфери зазначено, що у дитини достатній рівень уваги, частково сформовані логічні операції: аналіз, синтез, порівняння; в частині фізичного розвитку зазначено про дефіцітарність опорно-рухового аперату, рівень фізичного розвитку знижений, самостійно гігієнічні процедури не виконує. Рекомендована індивідуальна програма розвитку на основі типової освітньої програми спеціальних закладів загальної і середньої освіти ІІ ступеня для дітей з особливими освітніми проблемами (а.с.25-27). З наданих суду матеріалів вбачається, що організацією лікування, реабілітації, навчання, виховання, забезпечення потреб дитини займається виключно позивач. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 серпня 2018 року у справі №199/4493/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх доньки у розмірі 1/3 частки заробітку платника та на утримання позивача у розмірі 1/6 частки заробітку платника (а.с.23). На підставі вказаного рішення видано виконавчі листи, які перебувають на виконанні у Соборному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконавче провадження №61120291 (а.с.37). За цим виконавчим провадженням звернено стягнення на кошти на рахунках боржника у зв`язку з заборгованістю у сумі 60170,37 грн. (а.с.38,39). Позивач зверталася з заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів та оскаржувала бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується копією скарги, копією заяви. З листа Дніпровського районного управління поліції ГУНП України в Дніпропетровській області від 12 травня 2021 року, під час перевірки заяви [PERSON] встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилось можливим, оскільки зі слів матері [PERSON] її син поїхав на заробітки. З розрахунку по сплаті заборгованості вбачається, що у виконавчому провадженні №61120291 заборгованість по сплаті аліментів станом на січень 2021 року складає 97984,26 грн. 15 грудня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №199/3812/20 ухвалено рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів. У позові [PERSON] про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів відмовлено. Під час розгляду справи №199/3812/20 судом встановлено, що загальна сума заборгованості по аліментам становить 100984,53 грн., з яких 68009,98 грн. - аліменти на утримання дитини. Таким чином, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку по утриманню та вихованню своєї доньки. Органом опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради надано висновок, згідно якого встановлено, що [PERSON] наміру здійснювати належне виховання та утримання своєї доньки, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не має, від виконання батьківських обов`язків ухиляється. Тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Підстави не погоджуватись з висновком органу опіки та піклування у суду відсутні. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Суд вважає, що у цій справі дитина не розлучається з батьком, оскільки останній участі у її житті не приймає. У відповідності до ч.ч.2,3 ст.171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Вислухавши думку [PERSON] , суд не вбачає підстав для постановлення рішення всупереч її думки. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати доньку та матеріально її забезпечувати, дбати про покращення стану її здоров`я, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки. Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), у якому наголошено, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. Суд дійшов висновку, що якщо сімейні зв`язки між біологічним батьком і дитиною були втрачені, то у найкращих інтересах дитини було позбавлення біологічного батька батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. При вирішенні справи суд вважає, що таким негативним впливом збоку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку. Відповідач протягом тривалого часу не приділяв належної уваги розвитку своєї доньки, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення та не створює умов для її оздоровлення. Крім того, суд зауважує, що ст.166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Зазначеною нормою встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Після звернення до суду з цим позовом і до ухвалення рішення донька сторін досягла повноліття. Зважаючи на те, що донька сторін є інвалідом, перебуває у складних життєвих умовах в силу стану свого здоров`я, потребує постійного стороннього догляду, якнайкращий захист її прав та інтересів вимагає вирішення позбавлення відповідача батьківських прав та настання пов`язаних з цим правових наслідків. Також суд вважає, що тривалість судового розгляду не повинна унеможливлювати захист прав дитини інваліда в обраний позивачем спосіб. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не бере участі в її утриманні та лікуванні, не виявляє турботу, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved