Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 31.05.2007 між позивачем та ЗАТ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір № С8ТООА00000042 про надання не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 83450 грн. на строк до 01.06.2012р., для завершення будівництва. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СSТ0GА00000042 між позивачем та ЗАТ «ПриватБанк» був укладений іпотечний договір № С8ТОСА00000042 від 31.05.2007. Відповідно до умов вказаного іпотечного договору, було передано Банку в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 91,8 кв. м, житловою площею 42,20 кв. м., який знаходиться у [ADDRESS], який на даний час позивачем використовується та належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Після виникнення заборгованості у [PERSON], за кредитним договором № С8ТООА00000042 відповідач, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки. 09.10.2013 заочним рішенням Тальнівського районного суду позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] був задоволений. Оскільки підвищення процентної ставки значно збільшило суму зобов'язання, котре було забезпечено іпотечним договором, дані зміни у порушення вимог договорів не були узгоджені із іпотекодавцем. До іпотечного договору не внесені передбачені договорами зміни тому позивач вважає, що дані обставини свідчать про істотне порушення договору банком. Не повідомивши іпотекодавця про зміни умов кредитного договору, банк позбавив позивача права прийняти рішення щодо подальшого забезпечення нових умов кредитних зобов'язань, оскільки сума договору кредиту котру забезпечував позивач значно збільшилася, у зв'язку з цим позивач вважає, що були істотні порушення банком умов іпотечного договору, а іпотечний договір підлягає розірванню. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, пояснив суду, що дізнався про збільшення процентної ставки за кредитним договором 09.06.2009 коли прийшов черговий раз вносити платіж за користування кредитом. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, мотивуючи це тим, що зобов'язання позичальника перед банком згідно кредитного договору не виконане, а отже дане зобов'язання не є припиненим, а звідси і договір іпотеки не може бути припиненим, так як іпотека забезпечує виконання основного зобов'язання. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, так як зобов'язання залишається не виконаним належним чином, тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. А також подав клопотання про застосування строків позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.05.2007 між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № СSТ0GА00000042, відповідно до якого кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 83450 грн. на строк до 31.05.2012, зі сплатою за користування кредиту відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.( п. 7.1 Договору). Забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за даним Договором виступає іпотека житлового будинку, який знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Тальне, пров. Польовий, 11, а також всі інші види іпотеки, поруки, надані банку з метою забезпечення зобов'язань за даним договором ( п.7.3 Договору). 09.10.2013 Тальнівським районним судом м.Тальне було винесено заочне рішення, яким задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення, та звернуто стягнення на будинок загальною площею 91,8 кв.м, житловою площею 42,20 кв.м., що розташований в [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки (№ СSТ0GА00000042 від 31.05.2007 року) Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги,50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст. 525 ЦК України. Згідно ст. 598 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із положеннями ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Виходячи із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні було вияснено, що позивач про збільшення процентної ставки за кредитним договором дізнався 09.06.2009, тобто позовну заяву подано після закінчення строку позовної давності встановленого ст. 257 ЦК України. Крім того, позовні вимоги обґрунтовані нормою ст. 559 ЦК України, якими врегульовано правовідносини, що виникають на підставі договору поруки, втім, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить розірвати договір іпотеки, тобто спірні правовідносини регулюються Законом України «Про іпотеку», а сам договір за своєю правовою природою не є договором поруки, отже положення ст. 559 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, до спірних правовідносин не застосовуються. Враховуючи наведене позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо застосування строків позовної давності на підставі заявленого відповідачем клопотання, суд погоджується з правовою позицією відповідача, адже не надано будь яких доказів які б свідчили про об'єктивну неможливість позивача звернутись з відповідним позовом про розірвання договору іпотеки в межах строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати від дати коли позивач дізнався про зміну процентної ставки за кредитним договором. На підставі ст.ст. 525, 526, 598, 599, 653 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 12, 17, 33 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed