Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним вище позовом, уточненим 04.08.2014 року, в якому просили визнати дії головного державного виконавця Кравець О.В. Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеський області (далі - Відділ) неправомірними, скасувати постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.05.2014 року та зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог, позивачі зазначили наступне. 25.06.2014 року вони отримали постанови про відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем Кравець О.В. № 43396735 та № 43396152 від 22.05.2014 року на виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 05.03.2014 року по справі №2-2885/11, згідно якого стягнуто суму боргу за Кредитним договором № 014/2-0- 1/07-589 від 08.11.2007 року у загальній сумі 7.354.812,32 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 08.11.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в межах суми заборгованості, на базу відпочинку «Волна». Відповідний виконавчий лист було видано 15.04.2014 року Приморським районним судом м. Одеси. Позивачі в своєму позові зазначають, що незважаючи на те, що оціночна вартість бази відпочинку «ВОЛНА», що є предметом іпотеки в якості забезпечення виконання Кредитного договору № 014/2-0-1/07-589 від 08.11.2007 року, перевищує суму заборгованості за цим кредитом більше ніж у два рази, державним виконавцем Кравець О.В. були накладені арешти на все їх нерухоме та рухоме майно та стягнення проводиться з кожного по 7.354.812,32 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.06.2014 року по справі №2- 27885/11 було відстрочено виконання рішення Апеляційного суду Одеської області у справі № 2-2885/11 від 05.03.2014 року строком до 01.09.2014 року та розстрочене його виконання рівними частинами, щомісячно, періодом з 01.10.2014 року по 08.11.2017 року. Однак, незважаючи на вищевказану ухвалу на всі рахунки позивачів як фізичних осіб-підприємців накладені арешти, хоча договір поруки укладався з ними як фізичними особами. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] вважають, що їх права порушені неправомірними діями головного державного виконавця Відділу, Кравець О.В. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів позов підтримали та просили задовольни в повному обсязі, представник відповідача до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. З'ясувавши обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши учасників цивільного процесу, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як випливає з матеріалів справи, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеський області, Кравець О.В., постановами від 22.05.2014 року було відкрито виконавчі провадження № 43396152 та № 43396735 про солідарне стягнення за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 05.03.2014 року по справі №2-2885/11, суми боргу за Кредитним договором № 014/2-0- 1/07-589 від 08.11.2007 року у загальній сумі 7.354.812,32 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 08.11.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в межах суми заборгованості, на базу відпочинку «ВОЛНА», що знаходиться за адресою - Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока (район "Сонячний") загальною площею 1.898,8 кв.м., загальною вартістю 15.814.070,0 грн., шляхом проведення прилюдних торгів на умовах, визначення початкової ціни на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна з [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, стягнення відбувається в рівних частках від суми загального боргу в розмірі 7.354.812,32 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, постановами від 22.05.2014 в рамках вищевказаних виконавчих проваджень, головним державним виконавцем Відділу, Кравець О.В., було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно позивачів у межах суми звернення стягнення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, серед іншого, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах. Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. В прохальній частині позову, уточненого 04.08.2014 року, позивачі просять визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу, Кравець О.В., однак які саме дії (бездіяльність) суду не доведено. Також, доказів звернення із скаргами на дії (бездіяльність) державного виконавця, чи погашення кредитної заборгованості суду надані не були. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Що стосується скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.05.2014 року та зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна, слід зазначити, що позивачами не зазначено, які їх права порушені вищевказаними постановами та на яке майно (рухоме чи нерухоме) накладено арешт, що не дає можливості реалізувати щодо нього своїх прав як власників. Як зазначено в ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, позивачами не доведено суд, що їх права порушені діями головного державного виконавця Відділу, Кравець О.В., при виконанні рішення Апеляційного суду Одеської області від 05.03.2014 року по справі №2-2885/11.

Outcome: dismissed