Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Харківська міська рада звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] до бюджету м. Харкова збитки у виді упущеної вигоди у розмірі 144110 гривень 42 копійки, згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва. В обґрунтування зазначила, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 року №804 затверджено порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м Харкова, який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Вказаний порядок був оприлюднений Харківською міською радою на виконання вимог ст.22 Закону України «Про інформацію». Згідно до п.1.5 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. Залучення замовника до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Для укладення такого договору замовник зобов'язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту не пізніше, ніж 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 02.12.2013 року за №ХК 182133360673, прийнято в експлуатацію житловий будинок загальною площею 404,8 кв.м. літ «А-2» по [ADDRESS]. Замовником будівництва за даною декларацією є [PERSON] Відповідно до п.5 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.11 Порядку прийняття в експлуатацію зазначених будівництвом об'єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту є дата реєстрації про готовність об'єкта до експлуатації. Тобто факт прийняття об'єкта в експлуатацію відбувся 02.12.2013 року. Відповідно до вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» саме на відповідача покладено обов'язок звертатися із зверненням про укладення договору про пайову участь до Харківської міської ради. Але відповідач не звертався з зазначеним зверненням до позивача у строк до прийняття об'єкта в експлуатацію. Листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 26.12.2013 року №743/0/114-14 від 31.01.2014 року №51/0/114-14 [PERSON] було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповідь на листи від [PERSON] не надійшла. Обов'язок визначений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником будівництва не виконано. Відповідно до Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова відповідач повинна була звернутись з заявою до Департаменту економіки та комунального майна міської ради, не пізніше, ніж за 30 календарних днів до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Органи місцевого самоврядування не приймають участі у прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, а про прийняття в експлуатацію житлового будинку, загальною площею 404,8 кв.м. по [ADDRESS], Харківській міській раді стало відомо вже після затвердження інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області відповідної декларації. Відповідно до зазначеного та положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Харківська міська рада вправі вимагати від усіх замовників будівництва на території міста Харкова належного виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема щодо належного виконання пайової участі. Таким чином, внаслідок не укладення замовником будівництва договору пайової участі, невиконання зобов'язань, що прямо встановлені Законом, Харківській міській раді заподіяно збитків у виді неодержаних доходів. Станом на 02.12.2013 року показник опосередкованої вартості 1 кв.м. будівництва для житлових будинків, згідно листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства від 29.07.2013 року №7/15-11731, склав 8091 гривню. Відповідно до проведеного Департаментом економіки та комунального майна розрахунку кошторисна вартість будівництва житлового будинку загальною площею 404,8 кв.м. літ «А-2» по [ADDRESS], яке було прийнято в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ХК182133360673 від 02.12.2013 року становить 3275236 гривень 80 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити у повному обсязі, справу розглянути без представника Харківської міської ради. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, в задоволенні позовних вимог просили відмовити. Зазначили, що засади правового регулювання питань пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури міста встановлено положеннями ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно положень п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник будівництва це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Тобто закон чітко передбачає, що не кожна особа є замовником будівництва, а лише при настанні певних умов, необхідною умовою якого є подання заяви особи та підписання Договору. У силу приписів ст.19 Конституції України, ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» Департамент економіки та комунального майна уповноважений укладати договори пайової участі на підставі звернень замовників будівництва, та не може проводити жодних дій по укладенню договорів пайової участі в разі, якщо до Департаменту економіки комунального майна не надходило звернень замовників будівництва, які б свідчили про прийняття новоствореного чи реконструйованого нерухомого майна до експлуатації. Ця ж сама правова позиція викладена у листі управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна за вих.№К-3-173/0/42-14-507/114-14 від 31.10.2014 року. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є, як передбачено п.1 договори та інші правочини. Ст.14 ЦК України, а саме ч.2 передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Згідно наявних документів позивачем не наведено та не надано до суду в якості доказів підписаний між ними договір. А оскільки між нею та позивачем відсутні договірні відносини, то в нього немає і обов'язків перед ним. Суд, заслухавши відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного. Відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 02.12.2013 року за №ХК 182133360673, прийнято в експлуатацію житловий будинок загальною площею 404,8 кв.м. літ «А-2» по [ADDRESS]. Замовником будівництва за даною декларацією є [PERSON] (а.с.16). 31.01.2014 року на адресу [PERSON] від Управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради надійшла пропозиція про укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова №19-14/1; розрахунок величини пайової участі при будівництві житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-15). Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населенного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Як зазначено у частині 6 вказаної статті, встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Відповідно до ч.ч.8,9 вказаної статті розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію. Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Вже після прийняття об'єкта до експлуатації позивач направляв поштою на адресу відповідача листа з пропозицією звернутися до позивача з відповідною заявою про укладання договору пайової участі, з проектом вказаного договору. Відповідно до п.22 ч.1 ст. 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Відповідно до п.1.1. Рішення Конституційного Суду України від 30 травня 2001 року у справі N 1-22/2001 за конституційним зверненням відкритого акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" щодо офіційного тлумачення положень пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України положення пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України треба розуміти так, що ним безпосередньо не встановлюються види юридичної відповідальності. За цим положенням виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності. Зазначені питання не можуть бути предметом регулювання підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акту закону України, суд застосовує акт законодавства який має вищу юридичну силу. Законом «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено обов'язок замовника будівництва укласти договір пайової участі, до прийняття об'єкту до експлуатації, істотними умовами якого є розмір пайової участі; строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Отже, законом не передбачено обов'язку замовника відшкодувати упущену вигоду (неодержаний прибуток,) а договір, в якому була б визначена відповідальність замовника, не укладався. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Позивач посилається на те, що місцевому бюджету м. Харкова в особі Харківської міської ради було заподіяно збитки - неодержаний прибуток (упущена вигода), на який позивач мав право розраховувати у тому разі, якби відповідач своєчасно уклав договір пайової участі у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова. При цьому сума збитків, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання ним прибутку в результаті певного збігу обставин. Суд вважає, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Суд також виходить з того, що для визначення неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету м. Харкова необхідною умовою є планування таких доходів з відображенням в міському бюджеті м. Харкова. Позивачем не вказано, в якості яких доходів згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, він міг отримати ці доходи та чи взагалі було заплановано їх надходження. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень. Між тим, позивачем не доведено, що він міг і повинен був отримати визначені доходи від відповідача в сумі 144110 гривень 42 копійки і тільки дії відповідача стали причиною, яка позбавила його можливості отримати вказаний прибуток. Суд також враховує, що згідно ч.4 ст. 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Позивачем не надано доказів про вжиті заходи щодо одержання доходів у вигляді розміру пайової участі, а також заходи, спрямовані на уникнення збитків, зокрема, позивач не звертався з позовом про зобов'язання відповідача укласти договір про пайову участь. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed