Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 17.06.2018 року. За своє життя, як стверджує позивачка, померла [PERSON] склала на її ім`я заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Б-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сминтиною І.В. від 17.12.2013 року, за реєстровим № 1466, згідно якого заповіла земельну ділянку [ADDRESS] , надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,06 га, що належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 023492 від 20.01.2002 року, виданого на підставі рішення сесії XXIII скликання Новоцаричанської сільської ради від 02.08.2001 року № 186-ХХІІІ. Проте згідно відповіді державного нотаріуса Саданова О.В. №769/02-14 від 02.05.2019 року у зв`язку з тим, що позивачкою було пропущено строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва на спадщину, тому вона просить суд встановити їй додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, надала до суду пояснення, згідно з якими вказує, що докази, надані третьою особою - [PERSON] не стосуються предмету спору у даній справі, а тому суд не може взяти їх до уваги. В судове засідання представник відповідача - Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області не з`явився, проте надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явився, проте його представник за довіреністю [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки померла заповіт не підписувала. Дослідивши матеріали справи, надані докази та пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.07.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №634. В матеріалах справи міститься копія заповіту від 17.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Сминтиною І.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1466, відповідно до якого померла [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті позивачці [PERSON] земельну ділянку №13, площею 4,05 га, розташовану на території [ADDRESS] , надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана ділянка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 023492 від 20.01.2002 року, виданого на підставі рішення сесії XXIII скликання Новоцаричанської сільської ради від 02.08.2001 року № 186-ХХІІІ. Відповідно до відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В. №1643/01-16 від 23.07.2019 року, шостою одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №282б/2018 щодо майна померлої [PERSON] на підставі заяви про прийняття спадщини від сина померлої [PERSON] . На теперішній час [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця. Те, що [PERSON] був сином померлої [PERSON] підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 13.06.2005 року Виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №87. Також з матеріалів справи вбачається, що 13.09.2003 року померлою [PERSON] було складено заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №48 та згідно якого вона заповідала належну їй земельну ділянку своєму синові - [PERSON] . На даний час Білгород-Дністровським ВП ГУНП України в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №12017160240004406 від 27.12.2017 року за ч.1 ст. 358 КК України щодо підробки документації земельного паю, який належить [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №147025355 від 27.11.2018 року позивачка [PERSON] є орендарем спірної земельної ділянки. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.11.2019 було витребувано з Білгород-Дністровського ВП ГУНП України в Одеській області матеріали кримінального провадження №12017160240004406 від 27.12.2017 року для огляду у судовому засіданні, проте до суду вони не надійшли. Оскільки на даний час триває досудове розслідування, факт підробки документів, на які вказує [PERSON] є невстановленим та не підтверджується належними та допустимими доказами. Щодо тверджень [PERSON] , що померла [PERSON] не підписувала заповіт, складений 17.12.2013 року, то для встановлення даного факту необхідні спеціальні знання і він може бути встановлений лише посмертною судово-почеркознавчою експертизою. Проте клопотань про її призначення від сторін по справі не надходило. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини суд виходить з того, що позивачкою не надано до суду належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, необгрунтовано та не підтверджено, чому саме в 2019 році та за яких обставин їй стало відомо про існування заповіту, окрім того, згідно повідомлення від державного нотаріуса, єдиним спадкоємцем майна померлої на сьогоднішній день є [PERSON] та заповіт спадкодавця, на який посилається позивачка на теперішній час є оспорюваним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа - [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed