Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» № 166/П/29/2008-840 від 14 серпня 2008 року в сумі 977\~712,26 грн., вказуючи на те, що 14 серпня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та відповідачами укладено кредитний договір за умовами якого позивач надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) в національній валюті на загальну суму 17\~492,00 доларів США із розрахунку 15,3% на рік строком до 13 серпня 2015 року. Відповідно до п. 3.2. «Порука» кредитного договору відповідачі зобовязалися відповідати перед банком як солідарні боржники та безвідривно та безспірно відповідати перед Банком за належне виконання взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору. Станом на 05 жовтня 2015 року заборгованість за Кредитним договором становить 46\~233,12 доларів США, що еквівалентно 977\~712,26 грн. Оскільки позичальник та поручитель умови кредитного договору не виконують, неодноразово були повідомлені про необхідність погашення заборгованості, але на даний час кредитна заборгованість не сплачена, позивач просив суд позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 2). Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, до суду не зявились. Подали заяву в якій просили в задоволенні позову відмовити та застосувати до заявлених вимог строк позовної давності (а.с. 102-103). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], [PERSON] укладено кредитний договір № 166/П/29/2008-840 на підставі якого останнім надано кредит в сумі 17\~492 доларів США із розрахунку 15,3% на рік строком до 13 серпня 2015 року (далі-Договір) (а.с. 6-8). Отримання відповідачами готівки підтверджується заявами на видачу готівки (а.с. 9, 10, 95, 96). Відповідно до меморального ордеру №9592 від 14 серпня 2008 року [PERSON] отримав 54 660 грн. (а.с.97). Відповідно до розрахунку ПАТ «Комерційний банк «Надра» станом на 05 жовтня 2015 року, заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 46\~233,12 доларів США, що еквівалентно 977\~712,26 грн., що складається з: 17\~028,17 доларів США, що еквівалентно 360\~102,25 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 15\~226,17 доларів США, що еквівалентно 321994,56 грн. - заборгованість зі сплати відсотків; 13\~978,78 доларів США, що еквівалентно 295615,45 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту (а.с. 4-5). Відповідно до пункту 2.2.1 договору, позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.1.1.3.1 цього договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок у порядку передбаченому п. 2.2.3 цього договору, шляхом сплати суми мінімального платежу. Відповідно до п. 2.2.3 договору, позичальник вносить мінімальні платежі по кредиту, визначені у п.п. 2.2.1, 2.2.2 договору, щомісячно до 15 числа поточного місяця. Згідно з п. 4.2.5 договору, позивач має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повномуобсязі сплатив черговий платіж. Відповідно до п. 5.1 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. В укладеному кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобовязань. Банківською установою зобовязання за договором виконані в повному обсязі. Відповідачі взяті на себе зобовязання не виконали. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч. 1 та 2\~ст. 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. \~\~Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~\~Згідно із\~ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. \~Стаття 543 ЦК України\~встановлює, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. \~Судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів, що відповідачі як солідарні боржники належним чином взяті на себе зобов'язання за укладеними з позивачем кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконують; повідомлялися банком про наявну заборгованість, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача суми кредиту, нарахованих процентів та пені. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором, останній платіж відповідачем було зроблено 10 серпня 2010 року (а.с. 4). За змістом ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.\~\~2\~ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно ч. 1\~ст. 259 ЦПК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.\~\~ За загальним правилом\~перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права\~або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами,\~повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (постанова Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13). Згідно зі\~ст. 266 ЦК України,\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові, якщо про це\~\~заявлено стороною у спорі (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). За положенням п. 7 ч. 11\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У своїх правових висновках Верховний Суд України (постанова від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13) зазначає, що п. 7 ч. 11\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку із самою\~\~ч. 11\~ст. 11 зазначеного Закону\~стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. За таких обставин, позовна вимога про повернення кредиту обмежується судом строком позовної давності лише за обставин, які передбачені ч. ч. 4, 5\~ст. 267 ЦК України, а саме\~коли про це заявлено стороною у спорі\~або коли наведені позивачем причини пропуску строку визнано судом неповажними. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша\~статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга\~статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті\~251,\~252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті\~251, частини четвертої статті\~559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне\~зобов'язання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін\~\~кредитного договору. Оскільки, відповідачі заявили про застосування до заявлених позивачем вимог, поважність причин пропуску якого останнім не вказувалась, строку позовної давності, враховуючи\~трирічний строк позовної давності, визначений за домовленістю сторін Умовами договору, що укладені в письмовій формі;\~дату звернення\~позивача до суду та\~момент настання строку погашення відповідачами чергового платежу, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в зв'язку із зверненням позивача до суду поза межами строку позовної давності.

Outcome: dismissed