Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, покликаючись на те, що його сину [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,1000 га. Однак, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №676380 від 24 березня 2010 року допущено описку в прізвищі сина. [INFO] помер його син [PERSON] . Просить встановити факт належності державного акта серії ЯИ №676380 від 24 березня 2010 року [PERSON] та зобов`язати відділ Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області внести зміни в реєстр. Заінтересовану особу належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано представником 17 серпня 2021 року. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка, площею 0,1000 га. відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №676380 від 24 березня 2010 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13 червня 2019 року [PERSON] помер [INFO] . У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі наведеного та з врахуванням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак заявником не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо неможливості внесення відповідних змін відділом Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області до державного акта серії ЯИ №676380 від 24 березня 2010 року. А також, зі змісту ст. 4 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права порушені, невизнаються чи оспорюються іншими особами, натомість заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що він звертався до відділу Держгеокадастру у Турківському районі Львівської області з проханням внести зміни у державний акт серії ЯИ №676380 від 24 березня 2010 року та йому було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено, а відтак, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити за безпідставністю. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги заявника не знайшли свого ствердження, оскільки заявником не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed