Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 03 листопада 2000 року, від якого у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. У зв`язку із зростанням економічної кризи в державі її матеріальне становище ускладнилось, ріст цін призводить до необхідності витрачати на утримання дітей значні кошти на відповідне харчування, одяг, взуття і їй одній важко утримувати дітей згідно їх потреби, тому діти потребують з боку батька матеріального утримання Вважає, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання їх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, так як є молодою, здоровою, працездатною людиною. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. Представник позивача підтримала заявлені позивачем вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення відповідно до яких зазначив, що на своє проживання та його сімї змушений був заробляти, працюючи на сезонних роботах, внаслідок чого мав мінливий і нестабільний заробіток. Щоб мати стабільний заробіток, та враховуючи його вік з жовтня 2019 року працевлаштувався в Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на посаді слюсаря. Оскільки працевлаштований та отримує заробітну плату тому , вважає, аліменти слід призначити у частці від його доходу. Вказує, що відповідач зазначаючи розмір аліментів в сумі по 2500 грн. на кожну дитину намагається перекласти надання матеріальної допомоги на утримання дітей повністю на нього, посилається на рівність прав батьків по утриманню спільних дітей та обов`язок батьків забезпечувати дітей в межах своїх здібностей та фінансових можливостей. Зазначає, що неспроможний об`єктивно сплачувати аліменти в розмірі по 2500 на кожну дитину, а крім того позивач не довела обґрунтованості пред`явлення позовної вимоги про стягнення аліментів саме у такому розмірі. Не маючи матеріальної та фізичної можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному позивачем , просить суд присудити стягувати з нього аліменти у розмірі Ѕ частки його заробітку (доходу) на утримання трьох неповнолітніх дітей Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн,оскільки відповідач не має такої можливості та просив стягувати аліменти на користь позивача у частці від заробітку відповідача, а саме Ѕ частки. Суд, вислухавши представників ,дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 03 листопада 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5) Від спільного проживання у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 5-7 ) Батьком дітей є відповідач [PERSON] . Згідно довідки № 4139 від 11.10.2019 управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради позивач [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , 2004 р.н., [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2014 р.н. проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Аналогічна правова позиція викладена у ч. 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Надані сторонами пояснення та докази свідчать про наявність між сторонами спору про розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, факт батьківства відповідачем визнається і не оспорюється. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частин 3, 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Позивачем не надано доказів наявності у неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] особливостей розвитку, хронічних захворювань, що можуть вплинути на обчислення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач працює в Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів , що підтверджується довідкою про доходи № 574 від 23.12.2019. Відповідно до п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993 р. утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. За змістом довідки за період з жовтня по листопад 2019 р. нарахована заробітна плата у позивача становить 8 638,17 грн. Судом не встановлено наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід). Обмеження відрахувань з заробітної плати встановлені ст. 26 Закону України «Про заробітну плату», за якою при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20 %, а у випадках, передбачених законодавством, - 50 % заробітної плати, що належить до виплати працівникам. Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" де прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року становить 1779 гривень, дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпеченнянормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, та беручи до уваги вимоги ст. 183 ч.2 Сімейного кодексу України , відповідно до якої якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання[PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття підлягають частковому задоволенню - стягненню аліментів у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави. Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. В решті позову слід відмовити. На підставі наведеного та ст. ст. 180, 181-184 СК України,

Outcome: dismissed