Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 18 липня 2017 року він звернувся до Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про зміну реєстрації місця свого проживання з квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] . Того ж дня заява була розглянута та у паспорті Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації був поставлений відповідний штамп. 27 грудня 2018 року Центральна виборча комісія своєю постановою № 253 «Про початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року» призначила дату голосування на 31 березня 2019 року. 25 березня 2019 року на адресу його реєстрації - [ADDRESS] надійшло запрошення прийняти участь у виборах Президента України від звичайної виборчої дільниці № 800942 на ім`я його матері [PERSON] , яка також зареєстрована у цій квартирі. Наступного дня він звернувся до дільничної виборчої комісії № 800942 з метою перевірки виборчих списків та дізнався, що його персональні дані до списків не внесені. Через Електронний кабінет виборця він з`ясував, що внесений до виборчого списку звичайної виборчої дільниці № 230819, розташованій у м. Запоріжжі за адресою реєстрації попереднього місця проживання. Бажаючи виправити помилку у попередніх виборчих списках він звернувся до Відділу ведення Державного реєстру виборців Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, проте не зміг вирішити питання через велику кількість інших заявників. У зв`язку з цим, він не зміг своєчасно реалізувати своє право на оскарження невнесення його до виборчих списків, що завадило йому прийняти участь у голосуванні на виборах Президента України 31 березня 2019 року. Неможливість віддати свій голос за обраного кандидата на посаду Президента України завдала йому моральну шкоду, що полягає у стражданнях, пов`язаних з порушенням його конституційних прав, нервових стресах через необхідність витрачати додаткові зусилля та час на відновлення порушених прав. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати Солом`янську районну в м. Києві державну адміністрацію відшкодувати йому через Державну казначейську службу України моральну шкоду в розмірі 4000 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника Державної казначейської служби України вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що казначейство жодних прав позивача не порушувало, не вступало з ним у правовідносини та шкоди не завдавало, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Крім того, позивачем не наведено жодного посилання на рішення компетентного органу щодо встановлення факту протиправних дій чи бездіяльності посадової чи службової особи державного органу у заподіюванні йому шкоди. Позивачем не зазначено, чи дійсно йому заподіяні страждання та у чому конкретно вони полягали (а.с. 18-20). З відзиву на позовну заяву представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що станом на 20 липня 2017 року Державний реєстр виборців знаходився в дослідній експлуатації під час автоматичного формування відомостей періодичного поновлення для передачі до відділу ведення Державного реєстру виборців Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації інформацію про фактичне місце реєстрації [PERSON] з технічних причин не було зформовано до звіту та вчасно не передано. 27 березня 2019 року позивач через особистий кабінет виборця з`ясував, що внесений до виборчого списку звичайної виборчої дільниці № 230819 у м. Запоріжжі за попереднім місцем реєстрації. Протягом виборчого процесу чергових виборів Президента України позивач не звертався до адміністрації з заявою про відсутність його в списку виборців. 19 квітня 2019 року від позивача до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов запит на інформацію із зазначенням адреси: [ADDRESS] , яка суперечить даним в Реєстрі. При проведенні візуального і автоматизованого контролю ідентифікаційних та персональних даних виборця виявлено розбіжності у виборчій адресі та відділом було направлено запит до відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації щодо уточнення місця реєстрації та ідентифікаційних персональних даних виборця. За результатами опрацювання запиту до бази даних реєстру 18 червня 2019 року внесено інформацію щодо зміни виборчої адреси [PERSON] . Будь-яке повідомлення виборцю про результати проведення візуального та автоматизованого контролю за повнотою і коректністю персональних даних Державного реєстру виборців не передбачено. За таких обставин, Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація діяла на підставі та в межах чинного законодавства та своїми діями не завдала моральної шкоди позивачу (а.с. 24-30). З відповіді позивача на відзив представника Державної казначейської служби України вбачається, що оскільки компенсація моральних збитків позивачу повинна здійснюватись за рахунок саме бюджетних коштів через те, що відповідачем є Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація, то залучення Державної казначейської служби України як розпорядника бюджетних коштів вважає обґрунтованим. Зазначає, що доказом протиправної бездіяльності посадових осіб адміністрації є запис у Державному реєстрі виборців від 27 березня 2019 року про те, що він включений до виборчого списку звичайної виборчої дільниці № 230819 у м. Запоріжжі. Хоча з 18 липня 2017 року він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 35-36). З відповіді позивача на відзив представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що на підтвердження своїх доводів відповідач послався на розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29 грудня 2016 року № 1368 «Про введення в дослідну експлуатацію інформаційної системи «Реєстр територіальної громади м. Києва». Разом з тим, ні Закон України «Про Державний реєстр виборців», ні Закон України «Про вибори Президента України» не містять жодної згадки про Реєстр територіальної громади м. Києва або посилань на те, що його необхідно використовувати для оновлення бази даних Державного реєстру виборців. Крім того, його мати, яка також 18 липня 2017 року зареєструвала своє постійне місце проживання у квартирі [ADDRESS] , була своєчасно внесена до виборчого списку звичайної виборчої дільниці № 800942 (а.с. 39-40). З заперечень представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що позивач у заяві зазначає про те, що він прибув до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з метою виправлення помилки у попередніх виборчих списках, проте не скористався своїм законним правом та не вжив жодних дій щодо виправлення виявленої помилки по внесенню персональних даних до списку виборців. Не вжиття заходів зі сторони позивача спричинило унеможливлення вчинити вчасно дії зі сторони адміністрації по внесенню персональних даних до списку виборців позивача. Відповідно до Закону України «Про вибори Президента України» позивач не використав право звернутися до відповідної дільничної виборчої комісії або безпосередньо до відділу чи суду та особисто не подав заяву про внесення відповідних змін до Державного реєстру виборців (а.с. 43-45). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2017 року [PERSON] звернувся до Центру надання адміністративних послуг Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про зміну реєстрації місця свого проживання з квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] . У зв`язку з цим, у паспорті позивача Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації був поставлений відповідний штамп (а.с. 6). 27 грудня 2018 року Центральна виборча комісія своєю постановою № 253 «Про початок виборчого процесу чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року» призначила дату голосування на 31 березня 2019 року. 25 березня 2019 року на адресу реєстрації позивача - [ADDRESS] надійшло запрошення прийняти участь у виборах Президента України від звичайної виборчої дільниці № 800942 на ім`я матері позивача - [PERSON] , яка також зареєстрована у цій квартирі (а.с. 8). З позову вбачається, що [PERSON] звернувся до дільничної виборчої комісії № 800942 з метою перевірки виборчих списків та дізнався, що його персональні дані до списків не внесені. Через Електронний кабінет виборця він з`ясував, що внесений до виборчого списку звичайної виборчої дільниці № 230819, розташованій у м. Запоріжжі за адресою реєстрації попереднього місця проживання. Бажаючи виправити помилку у попередніх виборчих списках він звернувся до Відділу ведення Державного реєстру виборців Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, проте не зміг вирішити питання через велику кількість інших заявників. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). З відзиву на позовну заяву представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що станом на 20 липня 2017 року Державний реєстр виборців знаходився в дослідній експлуатації під час автоматичного формування відомостей періодичного поновлення для передачі до відділу ведення Державного реєстру виборців Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації інформацію про фактичне місце реєстрації [PERSON] з технічних причин не було зформовано до звіту та вчасно не передано. 27 березня 2019 року позивач через особистий кабінет виборця з`ясував, що внесений до виборчого списку звичайної виборчої дільниці № 230819 у м. Запоріжжі за попереднім місцем реєстрації. Протягом виборчого процесу чергових виборів Президента України позивач не звертався до адміністрації з заявою про відсутність його в списку виборців. 19 квітня 2019 року від позивача до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов запит на інформацію із зазначенням адреси: [ADDRESS] , яка суперечить даним в Реєстрі. При проведенні візуального і автоматизованого контролю ідентифікаційних та персональних даних виборця виявлено розбіжності у виборчій адресі та відділом було направлено запит до відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації щодо уточнення місця реєстрації та ідентифікаційних персональних даних виборця. За результатами опрацювання запиту до бази даних реєстру 18 червня 2019 року внесено інформацію щодо зміни виборчої адреси [PERSON] . Будь-яке повідомлення виборцю про результати проведення візуального та автоматизованого контролю за повнотою і коректністю персональних даних Державного реєстру виборців не передбачено. Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України "Про вибори Президента України" кожен громадянин має право ознайомитися із списком виборців у приміщенні відповідної дільничної виборчої комісії та перевірити правильність внесених до нього відомостей. Громадянин має право звернутися до відповідної дільничної виборчої комісії або безпосередньо до органу ведення Державного реєстру виборців чи суду за місцезнаходженням виборчої дільниці щодо допущених при складанні попереднього списку виборців неправильностей, у тому числі невключення, неправильного включення або виключення із списку виборців його або інших осіб, а також щодо наявності або відсутності відміток про постійну нездатність виборця самостійно пересуватися. Позивач не використав передбачене Законом України «Про вибори Президента України» право звернутися до відповідної дільничної виборчої комісії або безпосередньо до відділу чи суду та особисто не подав заяву про внесення відповідних змін до Державного реєстру виборців. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (статті 12, 81 ЦПК України). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 397/1745/14-ц. Суд вважає, що доводи [PERSON] про необхідність відшкодування йому моральної шкоди не знайшли своє підтвердження з огляду на наступне. Позивач не надав суду доказів на підтвердження оскарження ним в судовому порядку дії чи бездіяльності відповідачів. За таких обставин, позивачем не доведено факту вчинення відповідачами протиправних дій чи бездіяльності, зокрема, не надано відповідне рішення суду, що набрало законної сили. За таких обставин, у відповідачів не виникає обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди позивачу. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170,178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407,424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Outcome: dismissed