Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

05 лютого 2020 року позивачка подала до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 16 вересня 2000 року між сторонами по справі було укладено шлюб, актовий запис № 34. Вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час повнолітній. Станом на час подання заяви син навчається в Ржищівському будівельному технікумі за державним замовленням. Відповідач не виконує обов`язків батька стосовно свого сина, належної уваги та участі у вихованні сина не бере, син знаходиться на вихованні матері. Сину потрібна матеріальна допомога, тому позивачка подала до суду заяву про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини з дати виповнення повноліття і до 23 років. Позивачка просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 2 500 грн, з урахуванням індексу інфляції на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня повноліття і до досягнення ним 23 років. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України, відзиву та заперечень проти позову відповідач не подавав. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, рішення Ради суддів України від 17 березня 2020 року № 19 та з метою запобігання виникненню та поширенню гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, а також у зв`язку із тим, що Кабінет Міністрів України продовжив дію карантину до 31 липня 2020 року, про що ухвалено відповідне рішення прийняте на засіданні Уряду 17 червня 2020 року, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони були одружені з 16 вересня 2000 року (а.с. 6). Згідно з рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 14 грудня 2016 року, сторони розірвали шлюб (а.с. 7-9). Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно з довідкою, виданою Ржищівським будівельним технікумом від 31 січня 2020 року № 94 встановлено, що [PERSON] є студентом 3-го курсу денної форми навчання, навчається за державним замовленням, термін навчання з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року (а.с. 12). Згідно з довідкою виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 02-03-07/164 від 05 лютого 2020 року встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входить її син [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України визначено, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивачкою не надано до суду доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, інших доказів, на підтвердження обставин, вказаних у ст. 182 СК України, відповідачем не надано до суду відзиву чи заперечення проти позову, а також документів щодо матеріального становища та стану здоров`я, наявності інших утриманців тощо. Отже, через відсутність такої інформації, суд не має можливості врахувати обставини, передбачені ч.1 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" установлено для основних соціальних і демографічних груп населення такі розміри прожиткового мінімуму: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Отже, як передбачено ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто не менше 50 відсотків від 2218 грн =1109 грн. Суд не може визначити розмір аліментів відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, а саме: у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Що стосується індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, то суд дійшов висновків про відмову в цій частині позову згідно такого. За змістом ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як вказано в ст. 201 СК України стаття 184 СК України до цього переліку не входить, а отже, не може бути застосована у даному випадку щодо індексації розміру аліментів. Враховуючи викладене, суд дійшов висновків щодо часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , а саме: про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1 109 грн, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви 05 лютого 2020 року і до закінчення навчання, або до досягнення [PERSON] 23 років, в залежності від того, яка з обставин настане першою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а тому згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу без фіксації судового процесу.

Outcome: partial