Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

07 жовтня 2014 року позивач звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], про визнання за набувальною давністю права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що згідно договору дарування від 28.08.1995 року [PERSON] подарувала позивачці житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак вказаний договір в органах БТІ так і не був зареєстрований. До теперішнього часу позивач постійно проживає у вказаному житловому будинку, безперервно та відкрито володіє ним, доглядає та утримує будинок у належному стані, а тому вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за нею право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку набувальної давності. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, подавши через канцелярію суду відповідні заяви, позивач про підтримання позовних вимог, відповідач про їх визнання, та просили розглянути справу за їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору дарування від 28.08.1995 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. (а.с.15-16). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Харківським міським відділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 12333. Вказаний договір в органах БТІ так і не був зареєстрований. Позивач постійно проживає у вищезазначеному житловому будинку здійснює витрати по його утриманню, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 10,11). Відповідно до повідомлення з Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 10.19.2014 р. № 4383/01-16 після смерті [PERSON] померлої [INFO] р. в термін передбачений ст.ст. 529, 531 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. і заключних та перехідних положень до Цивільного кодексу України, прийнятого 16 січня 2003 р., спадкоємці померлого з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору не звертались, але можуть бути спадкоємці які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 549 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. (а.с. 23). Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. За ч.4 цієї ж статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, відлік строків, про які йдеться в ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України, розпочинається з 01 січня 2001 року. Враховуючи перелічене, зважаючи на те, що заявлений позов відповідає встановленим способам захисту, позивач добросовісно, відкрито, безперервно, правомірно володіє та користується спірним майном більше десяти років, заявлені вимоги [PERSON] щодо визнанням за нею в порядку набувальної давності права власності на житловий будинок розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України, п.1 ч.1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01 липня 2004 року, право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Приписами ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлювальним документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно

Outcome: approved