Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

02.08.2019 [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. Просила зняти арешт із квартири [ADDRESS] . На підтвердження позовних вимог, посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на підставі свідоцтва про право власності. Постановою державного виконавця від 09.02.2011 було відкрито виконавче провадження за № 24287921 та накладено арешт на майно боржника [PERSON] . Цього ж дня 09.02.2011 винесена постанова про закриття виконавчого провадження № 24287921, але арешт накладений на все майно позивачки не скасований. Станом на день звернення із позовом до суду, позивачка ніяких боргових зобов`язань перед відповідачем не має, відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» відсутні. В позасудовому порядку зняти обтяження з нерухомого майна не є можливим, а існування арешту позбавляє можливості позивача розпорядитися своїм майном, зважаючи на що, позивачка звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 07.08.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.13). Ухвалою суду від 16.09.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с.20). Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, як такий, що ґрунтується на законі. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с.38), в якому зазначив, що вина АТ КБ «ПриватБанк» у порушені прав позивача відсутня. Ним вжито всіх можливих процесуальних дій спрямованих на скасування арешту накладеного з метою забезпечення позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] . З того часу, коли відповідачеві стало відомо про наявність не скасованого арешту , він звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про скасування арешту накладеного на підставі ухвали суду від 01 листопада 2010 року, зважаючи на ту обставину, що заборгованість сплачена. В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, але направив на адресу суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з`явився, установа направила на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, за наявними матеріалами. Відзив на позов не направив (а.с.46). Судом встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 5,8,9). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все майно та на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника Миргородської виконавчої служби від 09.02.2011 по виконавчому провадженню № 24287921. Реєстраційний номером обтяження 10810884 (а.с. 5-6). Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2010 року за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» було забезпечено позов до [PERSON] , [PERSON] філії ТОВ Українське Фінансове Агентство Верус та накладено арешт в межах заявлених позовних вимог на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження (а.с.72). Державним виконавцем Миргородського ВДВС Нечитайло Н.І. відкрито виконавче провадження №24287921 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.11.2010 за №2-4225 (а.с.6). Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Заводському районі м.Дніпродзержинська про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишена без розгляду. Як стверджує представник відповідача у зв`язку із сплатою заборгованості. Відповідно до довідки від 28.03.2017, виданої відповідачем, всі технічні рахунки та картка клієнта закриті (а.с.7). Згідно з довідкою №12015 від 12.07.2019 виданою Миргородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, державним виконавцем 09.02.2011 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за №24287921 (а.с.4). 23 жовтня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» надав суду заяву до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у якій просить суд скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду 11 листопада 2010 року, посилаючись на те, що на даний час борг перед АТ КБ «ПриватБанк» відсутній. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпроджержинська Дніпропетровської області від 22.11.2019 скасовані заходи вжиті ухвалою суду від 01 листопада 2010 року по цивільній справі № 2-4225/10 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , філії ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» у Заводському районі м.Дніпродзержинська про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.71). Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, а у всіх інших випадках відповідно до ч.5 ст.59 цього ж Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін, вивчивши докази надані сторонами прийшов до висновку, що відповідачем права позивача в даному випадку не порушені. Представник АТ КБ «ПриватБанк» вчинив всі залежні від нього дії спрямовані на скасування заходів забезпечення позову. Звернувся до суду із заявою про скасування арешту на майно позивачки накладеного ухвалою суду від 01.11.2010 за заявою АТ КБ «ПриватБанк» в порядку забезпечення позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На сьогодні, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 листопада 2019 року, яка набрала законної сили 09.12.2019, заходи забезпечення позову вжиті ухвалою цього ж суду суду від 01.11.2010 скасовані. Дана обставина унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у позові, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed