Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є її батьком. У 2013 році він розірвав шлюб з матір'ю позивача, а позивач залишилася проживати з матір'ю. З січня 2015 року позивач проживає у своєї хрещеної матері у зв'язку з тим, що рідна матір знаходиться на стаціонарному лікуванні у протитуберкульозному закладі. Відповідач зловживає алкоголем, з злісно ухиляється від виконання батьківських обовязків. Участі у житті, навчанні та вихованні позивача відповідач не приймав, матеріальної допомоги не надавав. Всі прохання позивача ігнорував, не виявляв бажання спілкуватися з донькою. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на користь законного представника дитини. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти позбавлення його батьківських прав не заперечує. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе позов задовольнити з огляду на наступні обставини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] /а.с.8/. Матір дитини - [PERSON] з 09 січня 2015 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу КЗ "Павлоградський протитуберкульозний диспансер" /а.с.5-9/. У зв'язку з тривалою хворобою матері, позивач тимчасово проживає з хрещеною матір'ю за адресою: м.Павлоград, вул.Підгірна,14/43. Як вбачається з акту обстеження умов проживання дитини від 13.06.2016р. у місці тимчасового проживання дитини, їй забезпечено задовільні умови, приділяється увага вихованню та розвитку /а.с.13/. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], фактично проживає за адресою: [INFO]. Як вбачається з характеристики за місцем проживання, відповідач періодично зловживає алкоголем, постійного місця роботи не має /а.с.14/. Згідно довідки Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідач два рази притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насилля в сім'ї за ч.1 ст.173-2 КУпАП /а.с.12/. Органом опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про стан здоров'я дитини, матеріально не утримує дитину /а.с.3,4/. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них від повільності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. На підставі вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку своєї неповнолітньої доньки, не забезпечує їй належний догляд та виховання, не проявляє до нього батьківської турботи та піклування, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Крім того, згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогами про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved