Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, за період з 9 липня 2010 року по 01.10.2013 року в розмірі 22343 грн. 63 коп. та стягнення неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 9 липня 2010 року по 01.10.2013 року в розмірі 6807 грн. 69 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та в обгрунтування зазначила, що з відповідачем по даній цивільній справі, [PERSON] перебувала в шлюбі з 06.09.2003 року по 24.09.2010 року. Від спільного подружнього проживання мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2010 року з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 9 липня 2010 року до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] . Після набрання рішенням законної сили, був виданий та пред'явлений до виконання виконавчий лист, на підставі якого Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського Міського Управління Юстиції було відрито виконавче провадження. Відповідно до довідки виданої державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського Міського Управління Юстиції заборгованість по сплаті аліментів відповідача по справі [PERSON] станом на 01.10.2013 року становить 22343 грн. 63 коп. Зазначається, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів і по теперішній час відповідач по справі [PERSON] не сплачував аліменти на утримання доньки, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментам. Вважає, що у неї , як у одержувача аліментів виникло право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка за період з 9 липня 2010 року по 01.10.2013 року становить 6807 грн. 69 коп. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та в обгрунтуваня заперечень зазначив, що вимога про стягнення аліментів за період з 09.07.2010р. по час подання позову не підлягає задоволенню, оскільки, 24.09.2010р. Кіровським районним судом міста Кіровограда вже було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів, починаючи з 09.07.2010р. до 23.05.2023р. Зазначає, що позивач замовчує той факт, що за період з 2010 р. по даний час, відповідач, будучи безробітним та не маючи постійного джерела доходів, все ж, по мірі можливості сплачував аліменти на утримання дитини, збереглися докази (квитанції), що підтверджують сплату позивачеві 5 100 грн. та ще приблизно на таку ж суму квитанції не збереглися. За таких складних обставин знаходить можливість хоча б частково виплачувати кошти на утримання дитини, не рахуючи подарунків та витрат на розваги дитини в часи побачень. Просить суд врахувати факт відсутності постійного джерела доходів внаслідок безробіття та наявність фактично ще двох осіб на утриманні (безробітна дружина та малолітня дитина), а також часткову сплату аліментів , у зв»язку з чим відмовити у задоволенні позову. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувала в шлюбі з 06.09.2003 року по 24.09.2010 року. Мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 6). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2010 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 9 липня 2010 року, до повноліття [PERSON], тобто до [INFO] . Після набрання рішенням законної сили, був виданий та пред'явлений до виконання виконавчий лист, на підставі якого Кіровським відділом державної виконавчої служби Кіровоградського Міського Управління Юстиції було відрито виконавче провадження (а. с. 7). Відповідно до довідки виданої державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського Міського Управління Юстиції заборгованість по сплаті аліментів відповідача по справі [PERSON] станом на 01.10.2013 року становить 22343 грн. 63 коп. (а. с. 9) Відповідно до вимог ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом зазначених норм закону при визначенні розміру неустойки (пені) слід виходити із того, що пеня нараховується на усю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось стягнення, до того ж не залежить від належної й своєчасної оплати аліментів за поточний період (щомісячно). Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю. Обгрунтовуючи звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам позивач безпідставно посилається на норми ст. 194 СК України, оскільки зазначена стаття регулює порядок стягнення заборгованості по аліментам за минулий час , що передував пред»явленню виконавчого листа до стягнення. В даному випадку виконавчий лист знаходиться на виконанні і державним виконавцем повинні вчинятися дії до погашення наявної заборгованості . Таким чином, позов в цій частині є таким , що не грунтується на законі і задоволенню не підлягає. В судовому засіданні спростовано зазначення позивачем , що відповідачем з моменту призначення аліменти не сплачуються , оскільки в судовому засіданні відповідачем надано цілий ряд квитанцій та розписка, що свідчать про те, що значна частина аліментів була сплачена. Крім того, відсутність постійного джерела доходів відповідача внаслідок безробіття та наявність фактично ще двох осіб на утриманні (безробітна дружина та малолітня дитина) (а. с. 34,35) дають підстави суду визнати , що наявна заборгованость по аліментам виникла не з вини відповідача , у зв»язку з чим, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні позову. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати суд залишає по їх фактичному понесенню сторонами. На підставі ч. 1 ст. 194, ч. 4 ст. 195, 196, 197 СК України, ст. ст. 11, 88, 212-218 ЦПК України,суд,-

Outcome: dismissed