Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

01.03.2016р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Її донька та мати неповнолітнього внука - [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], з 24 червня 1989 року по 18 лютого 2011 року. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2011р.. Від шлюбу в них народилося двоє дітей - донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Вказувала, що ще до розірвання шлюбу сторони проживали більше п'яти років окремо. Жодної допомоги на утримання дітей відповідач не надавав, вихованням дітей не займався, жодного з покладених законом на батька обов'язків не виконував, не брав педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової та будь-якої іншої участі у їх вихованні. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті доньки внучка [PERSON] вже досягнула повноліття та створила свої умови для проживання та навчання, а внук [PERSON] залишився проживати з нею та перебувати повністю на її утриманні. Відповідач про смерть колишньої дружини знає, проте і після її смерті відмовився утримувати та приймати участь у вихованні неповнолітнього сина. Зазначала, що 16.07.2015 року [PERSON] нотаріально склав заяву, якою не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та не заперечує проти розгляду справи у його відсутності в суді. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. З відповідними заявами позивач звернулася до органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації для отримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON]. Просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача - [PERSON], батьківських прав відносно його сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, 25.03.2016р. від неї надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності (а.с.27). Представник позивача - [PERSON], 25.03.2016р. подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.35). Відповідач своєчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 16.07.2015р., в якій він стверджує, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та не заперечує проти розгляду справи щодо позбавлення його батьківських прав в суді у його відсутності (а.с.10). Представник органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, проте 25.03.2016р. від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги просить задоволити (а.с.28). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], відповідач у справі, є батьком [PERSON], [INFO] року народження (а.с.7). Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 18.02.2011р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.06.1989р. у Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис № 1717 (а.с.6). Мати дитини - [PERSON], померла [INFO] (а.с.9). Згідно довідки ТзОВ ЖЕП "Стимул-Сихів" відділу житлового господарства Сихівської районної адміністрації № 404 від 26.01.2016р., [PERSON] зареєстрована та проживає у [ADDRESS], де окрім неї зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.8). 16.07.2015р. [PERSON] склав нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають істотне значення, без застосування до нього фізичного чи психологічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON], який народився [INFO] (а.с.10). Як зазначено у висновку органу опіки та піклування в особі Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 8 від 17.02.2016р. про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], враховуючи те, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, не переживає за його навчання, здоров'я та майбутнє, матеріально не забезпечує, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, беручи до уваги витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 11.02.2016р. № 4, комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Характеристикою СЗШ № 72 м. Львова на учня [PERSON] стверджується, що навчанням та поведінкою учня цікавилися мама (за життя), бабуся [PERSON], сестра [PERSON]. Батько навчанням та вихованням сина не займався та не цікавився, батьківські збори не відвідував (а.с.11). [PERSON] своєю заявою від 02.02.2016р., адресованою органу опіки та піклування, підтвердив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав його батька [PERSON], оскільки він більше восьми років не бере участі у його вихованні та матеріально не забезпечує. Письмовими поясненнями від 05.02.2016р. та 06.02.2016р. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] багато років не проживав в сім'ї із своїми дітьми, абсолютно не займався вихованням дітей, не надавав їм матеріальної і психологічної підтримки. [PERSON] додаткового вказала, що [PERSON] вів розгульний спосіб життя, регулярно вживав алкоголь, а тому вважає, що дітям не потрібен такий "паперовий" батько, а оскільки [PERSON] є круглим сиротою, він потребує матеріальної підтримки з боку держави (а.с.13-15). Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. В матеріалах справи є наявні докази винної поведінки відповідача [PERSON], які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків, що фактично визнається ним в повному обсязі. Характер поведінки відповідача, дані про його особу та інші конкретні обставини вимагають позбавлення батьківських прав і не свідчать про наявність підстав збереження батьківських прав з відмовою в позові і попередженням відповідача про необхідність зміни його ставлення до виховання дитини, оскільки останній без вагомих на те підстав добровільно протягом останніх восьми років, не зважаючи навіть на факт смерті матері дитини, не виявляє бажання спілкуватися з сином та матеріально його підтримувати. Головною метою позбавлення батьківських прав при вирішенні цієї справи, суд вважає захист саме інтересів дитини і стимулювання батька належно виконувати свої обов'язки, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини і водночас санкція за протиправну винну поведінку. Таким чином позбавлення відповідача батьківських прав на даний час, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині [PERSON] спокійного життя, гармонічного виховання в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, як того вимагає ст.150 СК України. При цьому судом не встановлено, що відповідачу [PERSON] перешкоджали будь яким чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відсутність рішення суду про стягнення аліментів з відповідача не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.ст. 12, 15 вказаного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, що знайшло повне відображення в поведінці відповідача [PERSON]. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. На підставі вищенаведеного, враховуючи висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, відповідно до якого доцільно позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON], оскільки судом встановлено, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї дитини, не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме не проявляє до дитини ніякої батьківської турботи, не займається вихованням та не спілкується з нею, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не вітає зі святами, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо [PERSON], суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задоволити у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved