Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

06 липня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначала, що в 2003 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Під час перебування в шлюбі в них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. З кінця 2014 року сторони припинили подружні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Подружнє життя не склалося через сварки та протиріччя інтересів та уподобань, що призвело до втрати почуття любові та взаємної поваги. Крім того, останнім часом відповідач неодноразово з'являвся в агресивному стані, ображав позивача, своїми діями лякав дітей. Спричиняв їй тілесні ушкодження. Позивач дійшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася та примирення між ними неможливе. За письмовою заявою відповідача сторонам був наданий строк на примирення - шість місяців, згідно ухвали суду від 06 серпня 2015 року. Після поновлення провадження у справі позивач [PERSON] позов підтримала, пояснила, що примирення між нею та чоловіком не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу, просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Повідомила, що вона проживає з чоловіком та дітьми в її будинку, тричі зверталася із заявами про розірвання шлюбу, але чоловік каявся, і вона забирала заяви. На теперішній час вони не мають сумісного бюджету, сумісне господарство не ведуть, подружні відносини між ними припинені. Вона зверталася до суду із заявою про стягнення аліментів, про що було постановлено відповідне рішення. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу заперечував, в судовому засіданні пояснив, що кохає дружину та бажає зберегти сім'ю. При цьому також пояснив, що дружина з нього знущається, він їй не потрібен, вона байдужа до нього, її не цікавить його життя. Деякий час він не працював, на сьогоднішній день працює вантажником, вважає, що його дружині потрібні тільки гроші, а він їй не потрібен. Він сплачує за комунальні послуги, забезпечує сім'ю. Відповідача хвилює питання розподілу майна, оскільки боїться, що його дружина вижене його з будинку, а він не має іншого житла. Він намагався покращити стосунки між ними, але це не відбулося. Відповідно до свідоцтва про одруження сторони зареєстрували шлюб 20 червня 2003 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Центрального районного управління юстиції м.Миколаєва, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №118. Під час укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.8). Сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4,5). Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 серпня 2015 року, що набрало законної сили 18 серпня 2015 року, з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06 липня 2015 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.31). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, примирення між ними не відбулося. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини, що стали причиною подання позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved