Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У червні 2020 року Позивач звернувся до Шевченківського районний суд м. Києва з позовною заявою до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Першої київської державної нотаріальної контори, в якій просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] яка належить йому на праві власності, накладений на підставі листа від 01.04.1997 року Київською районною державною адміністрацією та зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 1482416, № реєстра 9556-22, внутр. № 7В01162С25ЕЕ2F31833F., ком. вх.1464. У зазначеному Листі Київська районна державна адміністрація просив Першу київську державну нотаріальну контору не реєструвати купівлю-продаж квартири на підставі того, що Позивач нібито провів перепланування квартири без відповідного узгодження, чим нібито спричинив збитки будинку і сусіднім квартирам. Натомість Перша київська державна нотаріальна контора наклала обтяження на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] у вигляді арешту нерухомого майна. Позов обґрунтований тим, що Позивач, відповідно до Договору купівлі-продажу від 28.02.1997 р. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстрац. номер об`єкта нерухомого майна 1121809880000, є власником квартири що розташована за адресою: [ADDRESS] . Паралельно з цим, Управлінням житлово-комунального господарства Шевченківського району м. Києва було подано до Шевченківського районного суду м. Києва позовну заяву до Позивача про обов`язок провести переобладнання зазначеної квартири. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 1998 р. позовні вимоги Управління житлово-комунального господарства Шевченківського району м. Києва залишені без розгляду. Не зважаючи на зазначене рішення яке набрало законної сили, арешт на зазначену квартиру зберігається. Відповідно до відомостей з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 11.04.1997 року (в подальшому 18.11.2004 року) було внесено запис Першою київською державною нотаріальною конторою за № 1482416 про арешт на підставі листа від 01.04.1997 року Держадміністрації Шевченківського району на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 02.08.2019 року представником Позивача було направлено до Першої київської державної нотаріальної контори запит про надання інформації щодо арешту вищевказаної квартири, було надіслано копію листа від 01.04.1997 року Держадміністрації Шевченківського району на підставі якого Першою київською державною нотаріальною контороу було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує його право приватної власності, внаслідок чого він позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження, справа призначена у підготовче засідання. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації не заперечував проти розгляду справи за відсутності Позивача та лишив це питання на розсуд суду. Представник Першої київської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув. Про час дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Як вбачається із матеріалів справи, і це встановлено судом, що на підставі листа від 01.04.1997 року Держадміністрації Шевченківського району м. Києва просить начальника Київського бюро технічної інвентаризації керівника (копія - перша державна нотаріальної контора м. Києва) не реєструвати купівлю-продаж квартири [ADDRESS] . Тож на підстав зазначеного листа, Відповідач - 1 здійснює обтяження на квартиру Позивача у вигляді арешту на нерухоме майно. Згідно відомостей з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, архівна дата: 11.04.1997, дата виникнення: 11.04.1997, № реєстра: 9556-22 тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяжень: 1482416, зареєстровано: 18.11.2004 за № 1482416 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора підстава обтяжень: лист, 96 від 01.04.1997, Держадміністрація Шевченківського району, об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Позивач [PERSON] , відповідно до Договору купівлі-продажу від 28.02.1997 р. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстрац. номер об`єкта нерухомого майна 1121809880000, є власником квартири [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1, 2 ст.319). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст.321 ЦК України ). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ст.328 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. За таких обставин, оскільки, право власності [PERSON] ніким не оспорюється, а рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 1998 р. позовні вимоги Управління житлово-комунального господарства Шевченківського району м. Києва щодо [PERSON] щодо обов`язку провести переобладнання зазначеної квартири через допущені ним порушення залишено без задоволення, відповідно відсутні правові підстави для подальшого арешту квартира [ADDRESS] , тому оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений на вищевказану квартиру. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved