Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в обґрунтування якої зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після смерті матері, від своїх племінниць - відповідачів по справі, їй стало відомо, що [PERSON] залишила заповіт і він знаходиться на зберіганні у відповідачів. Про те, що її внесено до заповіту, племінниці їй не повідомили, а сам заповіт вона побачила лише у листопаді 2020 року, після закінчення строку на прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини не подавала, бо, повіривши відповідачам, що не включена до заповіту, не хотіла втручатись у останню волю своєї матері. Дізнавшись про те, що матір визначила її одним із спадкоємців, вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, постановою № 251/02-31 від 27.11.2020 нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки не знала, що вона, як спадкоємець, внесена матір`ю до заповіту, а також нотаріус не повідомила її про те, що вона є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, у зв`язку з чим просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 17.12.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання на 12 годину 19.01.2021. 29.12.2020 та 25.01.2021 від відповідача [PERSON] надійшло заперечення на позов (відзив). 26.02.2021 представник позивача подав клопотання про витребування доказів - спадкової справи до майна [PERSON] . Ухвалою від 26.02.2021 було задоволено клопотання представника позивача, витребувано копію спадкової справи, відкладено підготовче судове засідання на 23.03.2021. Ухвалою від 23.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 15.04.2021. Ухвалою від 15.04.2021 було задоволено клопотання відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] - адвоката Барановського І.І. та повернуто розгляд справи до підготовчого провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.05.2021. Ухвалою від 13.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10.08.2021, яке відкладалось на 07.10.2021 та 05.11.2021. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 15.04.2021 повідомила, що не отримала копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, заявила клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження. Судом клопотання було задоволено, визначено відповідачеві строк для подання відзиву, однак відповідач [PERSON] в подальші судові засідання не з`являлась, із заявами та клопотаннями до суду не зверталась, відзиву на позовну заяву не подавала. Доводи позивача У судовому засіданні позивач та її представник позивні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник позивача наголосив, що позивач відвідувала матір, брала участь у витратах на її поховання. Відповідачі перешкоджали позивачеві у доступі до спадкового майна. Позивач знала про існування заповіту, однак не знала, що її ім`я також включено до нього. Нотаріус не повідомила позивача про наявність заповіту. Позивач дізналась про те, що вона також зазначена у заповіті лише після спливу строку для прийняття спадщини. Звернулась до нотаріуса через короткий проміжок часу після закінчення строку на прийняття спадщини. Доводи відповідача Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Барановський І.І. у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки, на їх думку, позивач не надала доказів на підтвердження позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що про заповіт бабуся, [PERSON] , повідомила на своєму дні народження у 2017 чи 2018 році. Доступ до бабусиної квартири мали всі - і вона, і [PERSON] , і [PERSON] . 19.04.2020, коли бабуся була у лікарні, то в її квартирі вони всі бачили заповіт, в тому числі і [PERSON] . Кожен його прочитав, оригінал залишився у квартирі. А після смерті бабусі [PERSON] забрала документи до себе. Зі слів [PERSON] , її чоловік привозив копії документів позивачу. 07.10.2020 позивач їй показувала документи й казала, що їх привіз [PERSON] . Розмова, що записана на диску і додана до справи, відбулася між нею та позивачем після того, як позивач звернулась до суду. Вона сама зателефонувала позивачці, щоб дізнатись чого вона подала до суду, хоч вона (позивач) й знала, що є заповіт. 07 жовтня 2020 року вона (відповідач) запрошувала позивача йти до нотаріуса разом, однак [PERSON] відмовилась, бо перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Встановлені судом обставини Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що видане Малинським РВ ДРАЦС, засвідчується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Згідно з копією заповіту, 13.05.2016 [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належну їй на праві власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , заповіла в рівних частках кожному - дочці [PERSON] , онукам [PERSON] та [PERSON] ; заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 58959849 (а.с. 6 зворот, 7). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Малинської державної нотаріальної контори від 27.11.2020 № 251/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона пропустила передбачений законодавством шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини (а.с.8). Спадкова справа щодо спадкодавця [PERSON] зареєстрована у Спадковому реєстрі 07.10.2020 за № 66534352 ( а.с. 30). На адвокатський запит представника позивача нотаріус повідомила, що спадкова справа заведена 07.10.2020 за заявою одного зі спадкоємців [PERSON] ; про відкриття спадкової справи, про заповіт, складений [PERSON] , нотаріус не повідомляла [PERSON] через відсутність будь-яких даних про її особу; [PERSON] не подавала як заяву про прийняття спадщини, так і про відмову від її прийняття; звернулась до нотаріуса після спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини; 27.11.2020 вона подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину; в спадковій справі оригінал заповіту станом на 08.02.2021 відсутній ( а.с. 50). Із матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , інших осіб з нею не було зареєстровано (а.с. 63), заявами від 07.10.2020 та 12.10.2020 [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину (а.с. 64, 83); заявами від 27.11.2020 [PERSON] просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири [PERSON] та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с. 87, 91). Із аудіозапису телефонної розмови між позивачкою та відповідачкою [PERSON] встановлено, що позивач була обізнана про наявність заповіту [PERSON] . Допитана у якості свідка позивач [PERSON] надала свідчення про те, що у квітні 2020 року зателефонувала матір і повідомила про погане самопочуття. Вона викликала швидку і матір забрали до лікарні. Три дні лікувалась. Матір просила не повідомляти [PERSON] та її матір про хворобу. Однак позивач зателефонувала [PERSON] і попросила приїхати. Вони ( [PERSON] зі своєю матір`ю) приїхали до Малина та жили у квартирі [PERSON] . Коли матір забрали до реанімації, то позивач зустрілась у лікарні з [PERSON] , яка повідомила про те, що вона документи [PERSON] забрала до себе. Похорони матері відбувались із її будинку. Через місяць після смерті [PERSON] позивачу повідомила [PERSON] , що є заповіт на двох осіб - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] змінила замки у квартирі. Вона попросила у [PERSON] ключ, щоб забрати свої речі із квартири матері. В той же день приїхала [PERSON] , це було 24 листопада, сказала, що вона власник квартири, і змінила замки. Через декілька днів чоловік [PERSON] привіз їй документи, в тому числі і заповіт. Побачивши себе у заповіті, вона 27.11.2020 пішла до нотаріуса. На запитання пояснила, що про наявність заповіту на відповідачів дізналась через місяць після смерті матері. З мамою була у добрих стосунках, часто бачилась з нею. Смерть мами була неочікуваною. Мама казала, що хоче скласти заповіт на внучок. За маминого життя, ключів від її квартири позивач не мала. Коли мати перебувала у лікарні, то позивач приходила до квартири матері, але документами не цікавилась. Чоловік відповідача [PERSON] передав їй документи приблизно 26 листопада 2020 року, навіщо це було зроблено саме тоді, їй не відомо. Для вирішення питання щодо прийняття спадщини у позасудовому порядку до відповідачів не зверталась. Допитана в якості свідка відповідач [PERSON] надала показання про те, що бабуся склала заповіт у 2016 році, брала у всіх копії документів, щоб йти до нотаріуса. Про заповіт бабуся всіх повідомила. Тітка (позивач у справі) приходила до бабусі щодня. Після смерті бабусі, тітка протягом літа телефонувала і запитувала, коли будуть відкривати спадщину. 07 жовтня 2020 року вона ( [PERSON] ) приїхала до Малина , зустрілась із [PERSON] , повідомила, що йде до нотаріуса, кликала йти разом, однак [PERSON] відмовилась. [PERSON] хворіла, сказала, що піде через тиждень до нотаріуса. Перед електричкою, вона знову заходила до [PERSON] , все їй повідомила про те, в якого нотаріуса відкрила спадщину, що все вже проплатила, що їй ( [PERSON] ) треба лиш подати заяву. По телефону також нагадували [PERSON] , щоб не пропустила строк. Про заповіт тітка ( [PERSON] ) знала, знали навіть двоюрідні про нього. Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] її матір. У 2016 році [PERSON] склала заповіт, всі про нього знали, але сам документ не бачили. Коли матір потрапила до лікарні, то їм про це повідомила [PERSON] . Вони приїхали. Були у материній квартирі, туди ж прийшла [PERSON] . Дочка ( [PERSON] ) шукала материні ( [PERSON] ) документи і знайшла заповіт у серванті. Дочка ( [PERSON] ) сфотографувала його, а [PERSON] сказала, що знає про нього давно. Матір хоронили з будинку [PERSON] . На поминальному обіді, який був у будинку [PERSON] , також обговорювали заповіт на трьох. Після 40-го обіду позивач телефонувала і запитувала, коли вони приїдуть. Повідомили, що 07 жовтня будеть. Коли приїхали 07 жовтня, [PERSON] була в квартирі матері в стані алкогольного сп`яніння, до нотаріуса йти відмовилась. Ввечері зайшли зі [PERSON] до [PERSON] та повідомили їй, що відкрили спадкову справу і за все заплатили. Документи для спадщини їй особисто (свідку) для передачі [PERSON] передав чоловік [PERSON] (відповідачки). На запитання свідок пояснила, що [PERSON] з матір`ю ( [PERSON] ) проживали в одному місті, на відстані приблизно 4 км одна від одної. Матір кормила і вдягала [PERSON] , а остання зловживала спиртним. [PERSON] часто їй телефонувала і запитувала, коли приїде [PERSON] , щоб подавати заяву на спадщину, бо в неї ( [PERSON] ) нема коштів, а нотаріус сказав, що треба платити за відкриття справи. Коли дівчата ( [PERSON] і [PERSON] ) знайшли у квартирі [PERSON] заповіт, то показали його [PERSON] , яка також туди прийшла, однак та почала кричати, що треба «бабу рятувати». З 19 по 25 квітня [PERSON] не приходила ні в лікарню, ні в квартиру до [PERSON] . В цей період [PERSON] й забрала всі документи до себе, щоб не пропали. З [PERSON] вона (свідок) перебувала в непоганих відносинах, але через цей позов є трохи образа. [PERSON] мала ключі від квартири [PERSON] і після її смерті. Однак після 25 жовтня вони (свідок з відповідачем [PERSON] ) забрали у неї ключі від квартири, бо вона «напалила» багато, але не сплачувала за послуги. Сусіди також скаржились на те, що вона набирає повну ванну води і затоплює сусідів. Через те, що вони забрали у [PERSON] ключі, вона на них розсердилась. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. При вирішенні спору суд застосовує норми ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1272 ЦК України визначає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її . За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами, [INFO] померла матір позивача та бабуся відповідачів - [PERSON] , з дати її смерті - [INFO] відкрилася спадщина. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), так і спадкоємець за заповітом від 13.05.2016 з урахуванням приписів ст. 1268-1270 ЦК України, у разі прийняття спадщини після смерті матері, за відсутності обставин, визначених у ч. 3 ст. 1268 ЦК України (тобто, постійно не проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини), повинна була у строк до 25.10.2020 звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, однак цього не зробила, тобто, пропустила строк для прийняття спадщини. Позивач обґрунтовує поважність причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини необізнаністю про те, що вона, як спадкоємець, включена до заповіту, та неповідомлення нотаріусом про наявність заповіту і відкриття спадкової справи. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, зокрема, п оважними причинами пропуску строку визнається необізнаність спадкоємця про існування заповіту на його користь. Суд, дослідивши письмові докази, подані позивачем на підтвердження позовних вимог, погоджується з позицією відповідача [PERSON] , що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності об`єктивних та істотних труднощів чи перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою, а, отже, спадкоємцем першої черги до майна спадкодавця [PERSON] . Позивач та спадкодавець проживали в одному місці, підтримувала добрі родинні відносини, позивач регулярно навідувалась до спадкодавця та спілкувалась з нею. Позивач була обізнана з фактом смерті своєї матері - [PERSON] та наявністю спадкового майна, а, отже, і з фактом відкриття спадщини на таке майно. Судом встановлено і факт обізнаності позивача про наявність заповіту матері після відкриття спадщини та до закінчення строку на її прийняття. Відтак, незалежно від обізнаності позивача про зміст заповіту (наявність імені позивача як спадкоємця у тексті заповіту), позивач могла реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті матері як спадкоємець першої черги за законом шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений 6-місячний строк, тобто, якщо позивач бажала би прийняти спадщину, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак цього не зробила. Таким чином, суд вважає, що позивачкою не підтверджено належними доказами існування жоднихоб`єктивних, непереборних, істотних труднощів чи перешкод, які б завадили позивачу подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері. У зв`язку з цим не мають істотного значення доводи представника позивача про неповідомлення позивачки нотаріусом про відкриття спадщини відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат». Такий висновок суду узгоджується із позицією ВС, висловленою у постанові № 671/308/20від 29.06.2021. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат Суд не проводить розподілу судових витрат між сторонами, оскільки відмовляє позивачці у задоволенні позову, а понесені нею витрати не підлягають розподілу, відповідачі про понесені судові витрати та їх розподіл не заявляли.

Outcome: dismissed