Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

В серпні 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 05.09.2006 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач станом на 28.07.2013 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в розмірі 23285,36 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору на загальну суму 23285,36 грн.; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 232,85 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити,. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на свої письмові заперечення, просила застосувати строк позовної давності. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 05.09.2006 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідач станом на 28.07.2013 року має прострочену заборгованість в розмірі 23285,36 грн., яка складається з 3263,62 грн. - заборгованості за кредитом, 18436,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. - фіксована частина та 1085,02 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг картка рахунок відкрита на невизначений строк за виключенням настання умов, викладений в п.п. 9.6, 9.7 даних правил. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. П.п. 6.6. передбачає, що у випадку невиконання зобов'язань за договором ,клієнт за вимогою банку зобов'язаний виконати зобов'язання по поверненню кредиту ( в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Так відповідно до п. 6.9 Умов та правил на надання банківських послуг у випадку виникнення заборгованості держателя картки по рахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок в роботі обладнання і в інших випадках, клієнт зобов'язаний погасити заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення. .В матеріалах справи відсутні відомості, та представником позивача не надано в судовому засіданні відомості, щодо строку дії кредитної картки, а також відомості щодо повідомлення боржника про виникнення заборгованості та обов'язку її погасити, всупереч роз'ясненого права щодо надання доказів. При цьому представник позивача, вказав що обов'язок щодо сплати простроченої заборгованості у боржника виник ще в березні 2007року, за наслідком її утворення та що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Верховний Суд України в своїй постанові від 6 листопада 2013 року вказав, що у зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення стоків, що містяться у ст..ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповдіно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до матеріалів справи та відповідно до умов та правил надання банківських послуг додатковий строк позовної давності сторонами не визначався. Строк дії договору не визначався, при цьому строк дії кредитного ліміту ( розмір грошових коштів наданих банком клієнту на строк, визначений договором, на умовах платності та поверненості), співпадає зі строком дії картки. Судом встановлено, що право на позов у позивача виникло, ще в березні 2007року (момент виникнення простроченої заборгованості), відповідно до пояснень представника позивача, яким позивач не скористався в межах трирічного строку позовної давності, в той час як п. 6.9. Умов та правил надання банківських послуг передбачає, що клієнт зобов'язаний погасити заборгованість на протязі 30 днів з моменту її виникнення, в тому числі в інших випадках її виникнення. Таким чином, оскільки право на звернення до суду у позивача виникло ще в 2007 році, позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наслідком спливу строку позовної давності.

Outcome: dismissed