Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 02 грудня 2010 року помер його батько [PERSON], про що видано Свідоцтво про смерть І-ОК №203223, актовий запис № 116. Після його смерті відкрилась спадщина на будинок № 41 з надвірними будівлями по вул. Гоголівській в с. Требухів, Броварського р-ну. Вважає, що саме весь будинок є спадковим майном, бо є особистою приватною власністю померлого [PERSON], оскільки будинок був збудований у 1958 році, а шлюб із [PERSON]І укладений в 1964 році. Спадкоємцем після смерті батька була також його дружина [PERSON], яка померла 20.05 2015 року. У встановлений законом строк позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак у листі № 545/02-14 Броварської районної нотаріальної контори повідомлялось про те, що свідоцтво про спадщину на 1\\2 частину будинку по вул. Гоголівській 41 в с. Требухів видати неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, та рекомендовано звернутись до суду. Позивач просить визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Гоголівська, будинок № 41, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 02 грудня 2010 року. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] доводи позову підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та її представник [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх недоведеність, пояснюючи, що спірний будинок за життя спадкодавця [PERSON] не був введений в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, спадкодавець не набув права власності на нього. Жодних доказів того, що будівництво житлового будинку, який є об'єктом спадщини, відбувалось [PERSON] відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української PCP) і що на момент 1964 року ( на час укладання шлюбу) цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію суду надано не було, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Спірний житловий будинок є спільним майном подружжя і позивач має право на ? частину вказаного житлового будинку. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про смерть серії І-ОК №203223, актовий запис № 116, вбачається, що 02 грудня 2010 року помер [PERSON]. За життя спадкодавець не склав заповіт щодо належного майна на випадок смерті, тому спадкування відбувається за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є син - [PERSON], донька - [PERSON] (померла 05.07.2015 року) та дружина [PERSON] (померла 20.05 2015 року). Із спадкової справи №30\\2011, заведеної 19 січня 2011 року Броварською районною державною нотаріальною конторою, до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулись дружина, [PERSON], та син, [PERSON] [PERSON], сестра позивача, відмовилась від своєї частини спадщини після смерті батька на підставі нотаріально посвідченої заяви від 19 січня 2011 року. 20травня 2015 року померла мати позивача, [PERSON] Згідно складеного нею заповіту її частина майна спадкується донькою [PERSON] та онукою [PERSON] 05 липня 2015 року померла сестра позивача [PERSON], її спадкоємцем являється донька [PERSON], відповідач по справі. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок № 41 з надвірними будівлями по вул. Гоголівській в с. Требухів, Броварського р-ну. Згідно довідки Комунального підприємства «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації № 16919 від 23 лютого 2011 року, спірний будинок № 41 по вул. Гоголівській в с. Требухів, збудований у 1958 році загальною площею 61, 7 кв.м., житловою площею 36, 7 кв.м. з господарськими будівлями гараж, сарай, погріб огорожа. Із виписки із погосподарської книги, наданої 29 лютого 2016 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, видно, що згідно записів у погосподарській книзі №21 за 2006-2010 роки обєкт погосподарського обліку №1643 по вул. Гоголівська, 41, в с. Требухів Броварського району Київської області значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, де головою домогосподарства є [PERSON]. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами збудований у 1958 році. Також обліковується земельна ділянка площею 0, 43 га, у тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0, 25 га. Із листа Комунального підприємства Київської обласної ради «Броварське міжміське буро технічної інвентаризації» від 23.02.2011 року вбачається, що житловий будинок загальною площею 61,7 кв.м, житловою площею 36,7 кв.м, із господарськими будівлями та спорудами: сарай, гараж, погріб, вбиральня, колонка, огорожа, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Гоголівська, будинок № 41, побудований у 1958 році (згідно матеріалів технічної інвентаризаці). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Відповідно до\~Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР,\~що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Об'єктами реєстрації були будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером на вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, що належали місцевим радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність згідно із наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснюється: «Як свідчить проведений аналіз справ цієї категорії, суди не завжди при винесенні рішення про відмову в задоволенні позову враховують зазначені обставини. А також не враховують, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав». Відповідно до Свідоцтва про одруження серії VII-УР №242105, шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 09 січня 1964 року, актовий запис № 3. Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім'ю ( 1969 року ) Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Аналогічні положення містяться і в Сімейному кодексі України, який набрав чинності у 2004 році. З огляду на викладені обставини вбачається, що спадкодавець [PERSON] був власником спірного житлового будинку, який побудований у 1958 році, що підтверджується виписками із погосподарської книги та іншими матеріалами справи, а шлюб із [PERSON] укладений в 1964 році, тобто уже після проведення інвентаризації спірного будинку за спадкодавцем. За таких обставин, та враховуючи норми, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Гоголівська, будинок № 41, є особистою власністю спадкодавця, тому є спадковим майном після смерті [PERSON] Доводи сторони відповідача про те, що в 17 років спадкодавець не міг бути забудовником спірного будинку, а також посилання на те, що відсутні докази прийняття у спадок [PERSON] житлового будинку, не спростовують вищезазначених висновків суду. Крім того, із спадкової справи №30\\2011, до майна померлого [PERSON] вбачається, що його дружина зверталась із заявою про прийняття спадщини, вказавши, що спадковим майном є спірний житловий будинок. Жодних заяв про видачу їй свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя не подавала, та не предявляла таких вимог і за життя спадкодавця. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та проаналізувавши норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved