Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

В лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Деражнянської міської ради Хмельницької області, [PERSON] та [PERSON] про скасування рішення сесії міської ради м. Деражня від 20.06.2003 року за №4/1 «Про надання у власність земельну ділянку площею 0,098 га для ведення особистого селянського господарства громадянці [PERSON] та земельну ділянку площею 0,053 га для ведення особистого селянського господарства громадянці [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка стверджує, що вона являється спадкоємцем за законом всього майна її матері [PERSON], яка померла 14.01.2004 року. За життя останній рішенням від 16.07.1997 року виконкомом Деражнянської міської ради народних депутатів передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва житлових будинків, господарських будівель розташовану по вул. Першотравнева, 26 в м. Деражня земельну ділянку площею загальною площею 0,2600 га., для будівництва 0,10000 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,1600 га. Однак відповідно до рішення сесії Деражнянської міської ради Хмельницької області від 20.06.2003 року №4/1 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, надання та припинення права користування земельними ділянками на території міста» в п. 36.37 даного рішення вказано надати у власність земельну ділянку площею 0,098 га для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] по вул. Першотравнева, 26 в м. Деражня Хмельницької області та земельну ділянку площею 0,053 га для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] по вул. Першотравневій, 26/1 в м. Деражні Хмельницької області. З наведених вище підстав позивачка просить скасувати вказане рішення та залишити земельну ділянку площею 0,016 розташовану по вул. Першотравневій, 26 в м. Деражня Хмельницької області за померлою 14.01.2004 року [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні вимоги поданої заяви підтримали та просять позовну заяву задовольнити із викладених в ній підстав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали і пояснили, що вважають їх протиправними і необґрунтованими, оскільки відповідач [PERSON] придбав у [PERSON] 47/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться по вул. Першотравнева, 26/1 в м. Деражня Хмельницької області. Крім того, згідно рішення сесії Деражнянської міської ради Хмельницької області від 20.09.2013 року №4/1 [PERSON] було надано у власність земельну ділянку площею 0,053 га для ведення особистого селянського господарства розташованого по вул. Першотравнева, 26/1 в м. Деражня Хмельницької області, а не за номером 26, як це зазначено в позовній заяві. Водночас, крім заперечень по суті позову, відповідача та його представник також просили суд врахувати закінчення строку позовної давності для справ такої категорії, який був позивачем пропущений без поважних причин та, у звязку з цим, відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги також не визнала, вважаючи їх безпідставними та просила в позові відмовити з підстав пропуску строку позовної давності, зазначивши, що останній час [PERSON], проживала з нею разом та була чітко, як і позивач [PERSON], обізнана про передачу спірної земельної ділянки відповідачу [PERSON], оскільки це було очевидно з огляду на початок ним робіт по її сільгоспобробці, та згодом, будівництву огорожі ще в квітні 2013 року. Водночас, ні позивач [PERSON], ні сама [PERSON] за життя, яка мала першочергове право звернення до суду, як колишній власник спірної земельної ділянки, жодних претензій до [PERSON], як нового власника з того часу і до дня подання даного позову в лютому 2017 року, не мали. Представник Деражнянської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з»явився, проте подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, не визнаючи позовні вимоги. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом всього майна її матері [PERSON], яка померла 14.01.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Деражнянського районного управління юстиції серії 1-БВ №228200 від 15.01.2004 року. Відповідно до архівної довідки вбачається, що з рішення виконавчого комітету Деражнянської міської ради народних депутатів від 16.07.1997 року №88 «Про надання земельних ділянок у власність, постійне та тимчасове користування» встановлено, що передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва житлових будинків, господарських споруд (присадибна земельна ділянка), ведення особистого підсобного господарства громадянам м. Деражні Хмельницької області, згідно додатку №1 під №266 [PERSON] надано земельну ділянкою загальною площею 0,2600 з них для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,1000 та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1600, яка розташована по вул. Першотравнева, 26 в м. Деражня Хмельницької області. Разом з тим, з довідки виданої архівним відділом Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області №04-05/12 від 10.02.2017 року вбачається, що відомостей про вилучення земельної ділянки у громадянки [PERSON] не виявлено. Водночас, відповідно до рішення сесії Деражнянської міської ради Хмельницької області від 20.06.2003 року №4/1 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, надання та припинення права користування земельними ділянками на території міста», зокрема, в п. 36.37, вказано надати у власність земельну ділянку, розташовану по вул. Першотравнева, 26 в м. Деражня Хмельницької області, площею 0,098 га для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] та земельну ділянку розташовану по вул. Першотравнева, 26/1 м. Деражня Хмельницької області площею 0,053 га для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] Так, відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України, встановлено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст. Згідно з пунктом б частини 1 статті 81 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної, комунальної власності. Частинами першою, другою статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Виходячи з цього, слід зробити висновок, що відповідчі [PERSON] та [PERSON] законно отримали у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, а тому підстав для скасування рішення сесії міської ради м. Деражня від 20.06.2003 року № 4/1 про надання земельних ділянок у власність немає. Окрім цього, слід зазначити, що предметом даного позову, як стверджує позивачка, є земельна ділянка, яка в 1997 році була надана у власність спадкодавцю, її матері, [PERSON], проте крім архівного витягу позивачка у своєму позові не надає інших письмових доказів, які свідчили про право приватної власності [PERSON] на спірну земельну ділянку на момент відкриття спадщини, оскільки подібне право повинно буте зареєстровано у встановленому законом порядку з отриманням відповідних правовстановлюючих документів. Зокрема, пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», який діяв на той час, встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного, гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Відповідно до абзацу 10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 № 10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності», у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.\~\~\~\~ У відповідності до положень ст. 256 ЦК України та згідно ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як було обєктивно встановлено судом, позивач [PERSON] просить скасувати рішення сесії міської ради м. Деражня від 20.06.2003 року № 4/1, тобто після спливу строків позовної давності, проте нею не було подано, ні заяви про поновлення пропущеного строку, ні в ході зясування обставин справи, не заявлялось клопотання про поновлення пропущеного нею строку звернення до суду та поважність причин пропуску вказано також не було. Крім того, згідно «Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2014 р.», зокрема, абз.3, п.3 розділу «спори що виникають із земельних правовідносин», - для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав(постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 р. у справі № 6-152цс14). За таких обставин, з огляду на пояснення відповідача [PERSON] про обізнаність позивачка [PERSON] про передачу спірної земельної ділянки [PERSON] як мінімум у квітні 2013 року, які останньою не були спростовані перед судом, суд вважає, що у померлої 14.01.2004 року [PERSON] за життя, та у її спадкоємця позивача [PERSON] була об»єктивна можливість вчасно дізнатися про обставини можливого порушення їх цивільних прав, проте своїм правом на звернення до суду з позовом в межах строків позовної давності позивач [PERSON], без поважних причин, не скористалася, тому в задоволенні її позову до [PERSON], [PERSON] та Деражнянської міської ради Деражнянського району Хмельницької області про скасування рішення сесії міської ради про надання земельних ділянок у власність від 20.06.2003 року №4/1 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, надання та припинення права користування земельними ділянками на території міста» в п. 36.37 даного рішення вказано надати у власність земе6льну ділянку площею 0,098 га для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] та земельну ділянку площею 0,053 га для ведення особистого селянського господарства [PERSON], слід відмовити, в тому числі, й у звязку із пропуском строків позовної давності. \~\~На підставі викладеного та

Outcome: dismissed