Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив про визначення розміру часток земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], яка розташована у двоквартирному житловому будинку літ. А, загальною площею 198,7 кв.м., у тому числі житловою 105,0 кв.м. Іншим співвласником зазначеного житлового будинку є відповідачка [PERSON] Відповідно до рішення 40 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 28 травня 2009 року №944, земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,0437 га. була передана у його та відповідачки спільну сумісну власність без визначення часток кожного із співвласників й відповідно на підтвердження пава спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку видано державний акт про право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 121785 від 28 серпня 2009 року. Однак, у вищевказаному у державному акті про право власності на земельну ділянку не визначено розміру земельних часток за кожним із співвласників земельної ділянки, у зв'язку з чим він позбавлений можливості у визначеному законом порядку розпорядитися належною йому на праві власності частиною земельної ділянки по [ADDRESS] й відповідно змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, вказував на те, що згідно довідки розрахунку ідеальних часток у зазначеному двоквартирному будинку по [ADDRESS], виданої ЧК ОБТІ від 17 листопада 2005 року, наданої Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин для приватизації земельної ділянки, співвласниками якого, є позивач та відповідач, дольове співвідношення часток співвласників земельної ділянки та будинку визначається у наступних розмірах, зокрема: йому належить 65/100 ідеальних часток, а [PERSON] - 35/100 ідеальних часток будинку й відповідно земельної ділянки. Тому посилаючись на вказане, просив визначити розміри часток земельної ділянки по [ADDRESS], площею 0,0437га, яка належить на праві спільної сумісної власності йому та [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №121785, виданого 28 серпня 2009 року, кадастровий номер 7310136600:07:005:0084 за кожним із співласників, зокрема: за ним - в розмірі 65/100, а [PERSON] відповідно - 35/100 частки, які виділити та припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку. У судове засідання позивач та його представник не з'явились. При цьому представником позивача через канцелярію суду подано заяву, в якій він просив розгляд справи на підставі ст. 158 ЦПК України провести у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину своєї неявки суд не повідомила. При цьому, подала нотаріально посвідчену заяву, в якій вказала на те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила розгляд справи провести у її відсутності. Ураховуючи наявність поданих сторонами заяв, суд вважає, що розгляд справи можливо провести у відсутності сторін та на підставі наявних у справі доказі. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка розташована у двоквартирному житловому будинку літ. А, загальною площею 198,7 кв.м., у тому числі житловою 105,0 кв.м. Іншим співвласником зазначеного житлового будинку є відповідачка [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.11.2005р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2013р. (а.с. 5, 7). Вищезазначений будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0437 га. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зокрема, рішенням 40 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 28.05.2009 року №944, земельна ділянка по [ADDRESS], площею 0,0437 га. передана у спільну сумісну власність позивача та відповідачки [PERSON] й відповідно видано державний акт про право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 121785 від 28 серпня 2009 року (а.с. 5). Як убачається із довідки розрахунку ідеальних часток у зазначеному двоквартирному будинку по [ADDRESS], виданої ЧК ОБТІ від 17 листопада 2005 року та наданої Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин для приватизації спірної земельної ділянки, співвласниками якого, є позивач та відповідач, дольове співвідношення часток співвласників будинку визначається у наступних розмірах, зокрема: позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 7 лютого 2000 року, реєстровий № 257, договору купівлі-продажу № 5 від 31 січня 2000 року (квартира № 1), рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 6 червня 2000 року № 432/11 про передачу допоміжних приміщень у власність власникам двоквартирних будинків та зняття будинків з балансу житлового фонду належить 65/100 ідеальних часток, а [PERSON] - на підставі договору купівлі-продажу від 1 серпня 1990 року, реєстровий № 6051 належить 35/100 ідеальних часток будинку (а.с. 6). Крім того, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за № 696/02-1/12-13 від 27 грудня 2013 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 7310136600:07:005:0084 по [ADDRESS] площею 0,9437 га становить 230452 грн., що підтверджується відповідним витягом (а.с 41). Зі змісту позовних вимог убачається, а також підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку, що частки кожного із співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку не визначено, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості у визначеному законом порядку розпорядитися належною йому на праві власності частиною земельної ділянки по [ADDRESS] й відповідно, просив суд визначити належну йому та відповідачці частку земельної ділянки, яка перебуває у їх спільній сумісній власності ураховуючи право власності кожного із них на частки житлового будинку. При цьому, відповідно до нотаріально завіреної заяви, відповідачка [PERSON] надала свою згоду на запропонований позивачем варіант визначення часток кожного із співвласників у спірній земельній ділянці, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності й відповідно не заперечувала щодо задоволення позову (а.с 46). Так, відповідно до ст. 41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруд. Крім того, частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя; членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно із роз'ясненнями пп. 19-21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Таким чином, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Крім тог, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд,

Outcome: approved