Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18 липня 1997року установчими зборами акціонерів ВАТ «Гусятиноптторг» її обрали головою правління акціонерного товариства. В подальшому, в процесі перетворення (реорганізації) ВАТ «Гусятинопторг» було створене ВАТ «Марія-98», яке у зв'язку із вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» було перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Марія-98» (далі по тексту - ПрАТ «Марія-98», товариство, підприємство). На ПрАТ «Марія-98» позивач теж обіймала посаду голови правління. 19.12.2011року під психологічним тиском та під диктовку [PERSON], в його особистому автомобілі, вона змушена була написати заяву про звільнення з роботи за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України) з посади голови правління ПрАТ «Марія-98» з 14.12.2011р. На її неодноразові усні та телефонні звернення на предмет допуску на робоче місце, повернення особистих речей, які залишились в кабінеті та на складі, щодо ознайомлення з протоколом органу управління акціонерного товариства, наказом про звільнення, а також отримання трудової книжки та розрахунку при звільненні, їй повідомляли, що все віддадуть, необхідно лише почекати, тому що на розрахункових рахунках товариства відсутні грошові кошті. Однак, станом на дату написання даної позовної заяви, все що позивачу обіцяно та належить згідно чинного законодавства України вона не отримала. В кінці березня - на початку квітня 2014р. вона отримала лист Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області від 27.03.2014р. № Г-8/19-074, з якого слідує, що звільнили її за угодою сторін на підставі протоколу Наглядової ради ПрАТ «Марія-98» № 14/12 від 14.12.2011р.. Зі слів директора ПрАТ «Марія-98» [PERSON], її трудова книжка (серія [NUMBER]) була повернута, так як вона подавала її в інші товариства при подальшому працевлаштуванні. Відповідно до документів, наданих [PERSON], після звільнення з ПрАТ «Марія-98» вона була працевлаштована в ТОВ «Торговий дім «Аско» на посаді завідувача підсобного сільського господарства з 01.02.2012р. де пропрацювала до 16.09.2012р. і була переведена 17.09.2012р. в ТОВ «Мрія Поділля» де і працює по сьогоднішній день. Ці твердження на думку позивача, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Щодо протоколу Наглядової ради ПрАТ «Марія-98» від 14.12.2011р. № 14/12 про звільнення її з посади голови правління та призначення [PERSON] головою правління ПрАТ «Марія-98», то позивач зазначає, що засідання Наглядової ради ПрАТ «Марія-98» 14.12.2011р., яке оформлено протоколом № 14/12, фактично не відбувалось, про що її повідомили члени Наглядової ради товариства. Отже, протокол Наглядової ради ПрАТ «Марія-98» від 14.12.2011р. № 14/12 є нікчемним та таким, що не створює жодних правових наслідків. Просить поновити її на посаді голови правління Приватного акціонерного товариства «Марія-98», стягнути з відповідача на її користь заробіток за час вимушеного прогулу. 8 липня 2014 року позивачем [PERSON] подано заяву про збільшення позовних вимог, просить суд визнати недійсним та скасувати протокол №14/12 наглядової ради ПАТ «Марія - 98» від 14.12.2011 року. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги. Представник відповідача ПАТ «Марія- 98» Веприк Т.М. позову не визнав, подав заперечення, посилаючись те, що згідно поданої заяви [PERSON] в наглядову раду ПАТ «Марія-98» про звільнення її з посади голови правління, позивача було звільнено з посади за угодою сторін 14 грудня 2011 року протоколом засідання наглядової ради ПАТ «Марія-98». 14.12.11 року позивача було ознайомлено з зазначеним протоколом 14.12.11 року, про що свідчить її підпис. При звільненні позивачу було нараховано до виплати 1317 грн. 40 коп., однак вона відмовляється їх отримати. Звільненню [PERSON] передував продаж нею 06 грудня 2011 року всіх належних їй акцій ПАТ «Марія-98» за ціною 300038 грн. 16 коп. ТОВ «Мостиська зернова компанія». Після звільнення [PERSON] влаштувалась 01.02.2012 року на роботу в ТОВ «Торговий дім «Аско» на посаду завідувача підсобного господарства, куди подала особисто трудову книжку. Також стороною відповідача заявлено про пропуск позивачем строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, без поважних причин, більш як на два роки. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено, підтверджується сторонами, а також матеріалами справи, що 18 липня 1997 року установчими зборами акціонерів ВАТ «Гусятиноптторг» [PERSON] обрано головою правління ВАТ «Гусятиноптторг», яке в подальшому, в процесі перетворення (реорганізації) було перетворене в ПАТ «Марія-98». (а.с.10). 14 грудня 2014 року [PERSON] подано заяву в наглядову раду ПАТ «Марія-98» про звільнення її з посади голови правління ПрАТ «Марія-98». Згідно протоколу засідання наглядової ради ПрАТ «Марія-98» №14/12 від 14.12.2011 року позивача було звільнено з посади голови правління ПАТ «Марія-98» за угодою сторін з14 грудня 2011 року у відповідності до п.8.17.8 Статуту ПрАт «Марія-98» в редакції станом на 14.10.2010 року.(а.с.20-36, 37,38). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що 14.12.2011 року в другій половині дня він приїхав в м. Тернопіль в ТзОВ «Мірум Менджмент», щоб ознайомитись з протоколом наглядової ради ПрАТ «Марія-98» №14/12 від 14.12.2011 року, яким звільнено [PERSON] та призначено його на посаду голови правління ПАТ «Марія-98». Зазначений протокол в м. Тернопіль привезла [PERSON] він поставив підпис на звороті протоколу про ознайомлення. Через декілька днів [PERSON] передала йому бухгалтерські документи, серед документів трудової книжки [PERSON] не було. Зазначені обставини підтвердив свідок [PERSON] - начальник юридичного відділу ТзОВ «Мірум Менджмент», який показав, що 14.12.2011 року [PERSON] привезла протокол про її звільнення та призначення на посаду [PERSON] [PERSON] теж того дня приїхав в товариство та розписався про ознайомлення з протоколом ПрАТ «Марія-98» №14/12 від 14.12.2011 року. Трудова книжка [PERSON] була у неї на руках. Після звільнення, приблизно через 15 днів [PERSON] зверталась з приводу обіцянки прийняти її на роботу. Після нового року в 2012 році її було прийнято на роботу в ТзОВ «Торговий дім «Аско». Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу голови спостережної ради ПрАТ «Марія-98» [PERSON] від 14 грудня 2011 року «Про припинення повноважень голови правління [PERSON].», заяву [PERSON] про звільнення за згодою сторін задоволено. (а.с.81). Як слідує із змісту розписки трудову книжку позивачу видано в присутності [PERSON] (а.с.82). Зазначені обставини підтверджуються довідкою, виданою ТзОВ «Торговий дім «Аско» №2 від 28.05.2014 року (а.с.46). Згідно акту від 19.03.2014 року, [PERSON] відмовилась отримати нараховані їй товариством у зв'язку з звільненням з ПрАТ «Марія-98» кошти в сумі 439 грн. 93 коп. та 877 грн.47 коп. (а.с.39). Як слідує із змісту фіскального чеку №9907 від 26.03.2014 року, електронним переказом [PERSON] направлялись кошти в сумі 1342 грн. 77 коп. (а.с.40), а також 14.05.2014 року згідно виписки по особовому рахунку (а.с.41). Як вбачається з матеріалів справи, наказом ТзОВ «Торговий дім «Аско» від 01.02.2012 року, [PERSON] прийнято на посаду завідувача господарства підсобного сільського з 01.02.2012 року на підставі заяви [PERSON] від 01.02.2012 року. (а.с.42,43). Згідно наказу ТзОВ «Торговий дім «Аско» від 14.09.2012 року, [PERSON] звільнено з посади завідувача господарства підсобного сільського, згідно п.5 ст. 36 КЗпП України, по переводу у ТзОВ «Поділля», 16 вересня 2012 року, на підставі заяви [PERSON] від 14.09.2012 року.(а.с.44,45). Згідно наказу ТзОВ «Поділля» від 17 вересня 2012 року, [PERSON] прийнято на посаду завідувача господарства підсобного сільського з 17.09.2012 року, на підставі заяви [PERSON] від 17.09.2012 року. (а.с.47,48). Згідно довідки, виданою ТзОВ «Поділля» №3 від 28.05.2014 року, [PERSON] працює на посаді в товаристві по сьогоднішній день і її трудова книжка серії [NUMBER] зберігається в ТзОВ «Поділля» (а.с.49). Судом встановлено, визнається сторонами по справі, що [PERSON] згідно договору №Б-11/15415 купівлі-продажу цінних паперів від 6.12.2011 року продала 06 грудня 2011 року належні їй акцій ПАТ «Марія-98» за ціною 300038 грн. 16 коп. ТОВ «Мостиська зернова компанія». 14 грудня 2011 року згідно платіжного доручення № 79, ТОВ «Мостиська зернова компанія» перераховала 300038 грн. 16 коп. на ім'я [PERSON]. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулось у відповідності до вимог КЗпП України та про безпідставність позову [PERSON] про визнання недійсним та скасування протоколу №14/12 наглядової ради ПАТ «Марія - 98», поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу в цілому. Твердження сторони позивача про те, що засідання Наглядової ради ПрАТ «Марія-98» 14.12.2011року фактично не відбувалось, про що її повідомили члени Наглядової ради товариства та, відповідно, протокол Наглядової ради ПрАТ «Марія-98» від 14.12.2011р. № 14/12 є нікчемним та таким, що не створює жодних правових наслідків, є необґрунтованими з наступних підстав. Як на підтвердження нікчемності оспорюваного протоколу позивач посилається на письмові пояснення членів наглядової ради ПрАТ «Марія-98» [PERSON], [PERSON] від 28.05.2014 року. (а.с.59-60). Суд визнає зазначені докази недопустими, оскільки пояснення осіб, отримані не за процедурою допиту свідків, не можуть використовуватись як засіб доказування Виходячи із закріпленого у ст. 159 ЦПК принципу безпосередності судового розгляду, одержані за правилами зазначених статей показання свідків, як і інші докази, повинні бути досліджені в судовому засіданні, в якому постановлено рішення, незалежно від того, чи досліджувалися ці докази тим же складом суду в іншому судовому засіданні. Зазначені правові позиції містяться в п.23 постанови Пленуму ВС України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції". Також в судовому засіданні не доведено, що зазначені пояснення були написані та підписані особисто [PERSON], [PERSON] Крім того відповідно до роз'яснень, що містяться в п.38, п.39 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», не є підвідомчими судам також спори про визнання недійсним протоколу засідання наглядової ради товариства. Протокол є документом, який фіксує факт прийняття рішення, і не є актом за змістом статті 20 ГК. Твердження сторони позивача про те, що на протоколі Наглядової ради ПрАТ «Марія-98» від 14.12.2011р. № 14/12 підписи членів наглядової ради ПрАТ «Марія-98» [PERSON], [PERSON] підроблені і це вбачається без проведення почеркознавчої експертизи, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а також доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи представника позивача [PERSON] [PERSON] про те, що згідно показань свідка [PERSON], він не був присутній на засіданні наглядової ради, не спростовують встановлених судом обставин справи і не можуть служити доказом того, що члени наглядової ради ПрАТ «Марія-98» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були присутні на засіданні наглядової ради, і , відповідно, засідання наглядової ради не відбулось. Суд не визнає як доказ по справі пояснення [PERSON] про те, що «засідання наглядової ради не відбулось, про звільнення її з посади їй не було відомо, з протоколом вона не знайомилась, трудової книжки не отримувала», оскільки засобом доказування вважаються лише такі пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, які дані ними в якості свідків, відповідно до ст.. 184 ЦПК України. Крім того позивачем [PERSON] в судовому засіданні визнано факти підписання оспорюваного протоколу на його звороті (а.с.38), написання нею заяви на звільнення з посади голови правління ПрАТ «Марія-98» (а.с.37) та прийняття на роботу в ТзОВ «Торговий дім «Аско», а згодом в ТзОВ «Поділля» (а.с.42,44,47). Також позивачем визнано той факт, що їй було відомо про її звільнення з посади голови правління ПрАТ «Марія-98» і це звільнення було добровільним. Визнанням зазначених фактів позивач [PERSON] тим самим розпорядилась своїми матеріальними правами та процесуальними засобами захисту на власний розсуд відповідно до ст. 11 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним та скасування протоколу №14/12 наглядової ради ПАТ «Марія - 98», поновлення на роботі, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, слід відмовити. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом з пропуском строку, встановленого ст.233 КЗпП України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed