Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

До Березівського районного суду Одеської області 07.10.2020 року звернувся [PERSON] із позовом про зменшення розміру аліментів визначених рішенням Березівського районного суду Одеської області від 06.11.2014 року по справі №494/1580/14ц з ј частини від доходу на 1/6 частину від доходу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 26.11.2020 року у зв`язку із встановленням місця реєстрації проживання відповідача у Київському районі міста Одеси задоволено клопотання відповідача та справа направлена по підсудності до Київського районного суду м. Одеси. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.08.2020 року у справі 3521/9153/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] , 07.03.2017 року у розмірі 1500 грн., крім того позивач утримаю свою матір, у зв`язку із працевлаштування у місті Одесі вимушений витрачати додаткові кошти на оренду житла та має кредитну заборгованість. У судовому засіданні позивача пояснив що він звільнився з правоохоронних органів, зараз не працевлаштований, підтримує свій позов у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності за сімейними обставинами. Як встановлено у судовому засіданні рішенням Березівського районного суду Одеської області від 06.11.2014 року по справі №494/1580/14ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від доходу. Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із утриманням батьками неповнолітніх дітей врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 16.03.2020 року по справі 3565/2071\\19 зроблено правовий висновок, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а суд при розгляді позову про зміну розміру аліментів повинен надати належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача, а також інтересів дитини. У даному випадку суд приходить до висновку що позивачем не доведено факт необхідності зміни розміру аліментів у зв`язку із погіршенням його матеріального стану. Так у судовому засіданні з`ясовано що позивач зараз не працевлаштований а тому необхідності орендувати житло у зв`язку із працевлаштуванням у місті Одесі відсутнє. Не надано доказів необхідності матеріального утримання матері, враховуючи її стан здоров`я та доходів. Крім того пояснення позивача про намагання скоріше працевлаштуватись свідчить про відсутність взагалі доказів погіршення його матеріального стану, а у відповідності до вимог ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того відсутність відомостей про доході яки отримуються боржником не дозволяє суду зробити оцінку щодо можливого порушення інтересів дитини після зміни розміру аліментів, так як розмір аліментів на іншу дитину визначений у твердій сумі, а вид аліментів може бути змінено лише за заявою самої особи на користь якої стягуються аліменти. У сукупності дані обставини, встановлені судом не дозволяють суду прийти до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed