Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

07.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.03.1998 року народився їх спільний з відповідачем син [PERSON], який продовжує навчання і проживає разом з нею. Відповідач [PERSON] працює, отримує заробітну плату і, безперечно, має всі можливості надавати матеріальну допомогу, сплачуючи аліменти в твердій грошовій сумі не менше 1500 грн. щомісячно. Будь-яку грошову допомогу він нікому не платить. Позивач окремо звертає суду увагу на зміну імені їх з відповідачем сина. Вважає, що оскільки вона беззаперечно визнає і старанно виконує свій обовязок, передбачений ч.1 ст.199 СК України, а ст.141 СК України встановлено, що вона та відповідач мають рівні обовязки щодо їх сина, дана обставина також є підставою цього позову. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення даного позову до суду і до досягнення сином двадцяти трьох років, але не раніше, ніж до припинення сином навчання. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надав заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Суд дослідив докази, які були надані суду, приходить до наступного: Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON], Серії І-КИ № 002747 від 13.04.1998 року його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 4) Прізвище [PERSON], [INFO] змінено на «Чернуха» на підставі свідоцтва про зміну імені від 27 грудня 2016 року, виданого Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - актовий запис № 16 ( а.с.5). Відповідно до довідки Дніпровського індустріально-педагогічного технікуму №2181/01-05 від 01.02.2019 року [PERSON] є студентом 3 курсу ОКР «молодший спеціаліст» денного відділення по спеціальності «Професійна освіта» за спеціальністю «Транспорт». Строк навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2020 року (а.с.6). Згідно довідки виданої ТОВ "Агрофірма ім.Горького"від 03.04.2019 року за №ГОР00000033 [PERSON] працює в Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім.Горького" з 31.12.2013 року. На даний момент займає посаду Електрогазозварник. Дохід за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року склав 35246,07 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1296/15цс від 24.02.2016 року, зазначено, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 185 СК України закріплено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, задовільний стан здоровя відповідача, беручи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги позивача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved