overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", ТОВ «Кредекс фінанс», ТОВ «Вердикт фінанс» про визнання недійсними договорів факторингу, укладеним між ПАТ «Укрсибанк» та ТОВ «Кредекс фінанс» за №05\\12 від 20.04.2012 року і укладеним між ТОВ «Кредекс фінанс» і ТОВ «Вердикт фінанс» за №05\\12-КВ від 20.04.2012 року. В обґрунтування позову зазначила, що вказані договори факторингу суперечать діючому законодавству і не спрямовані на настання наслідків ними обумовлених. Посилаючись на положення ст.203, ч.3 ст.215 ЦК України, вимоги ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вважає укладені договори правочином відступлення права вимоги, які не узгоджені з [PERSON] та порушують її правв як клієнта банку Представник позивача - адвокат Бреславець М.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про прични неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що позов задоволенню не підлягає з наспаних підстав. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Як позивач вказує в позовній заяві, та встановлено в судовому засідання, договори факторингу, укладені між ПАТ «Укрсибанк» та ТОВ «Кредекс фінанс» за №05\\12 від 20.04.2012 року та між ТОВ «Кредекс фінанс» і ТОВ «Вердикт фінанс» за №05\\12-КВ від 20.04.2012 року, тобто [PERSON] не стороною укладеного правочину, який просить визнати недійсним. Обставини того, що між позивачем і відповідачами виникли правовідносини, що регулюються ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», судом не встановлено. З огляду на це, недодержання на момент укладання договорів факторингу вимогст.203 ЦК України судом також не встановлено, а тому посилання позивача про порушення відповідачами положень ст. 215 ЦК України, суд вважає необґрунтованими, у зв»язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, мотивуючи тим, що між ними відсутнє порозуміння, часто виникають сварки, суперечки. Вони не підтримують подружні стосунки, хоча проживають за однією адресою. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює. В поточному році вона вже зверталася до суду з таким самим позовом, тоді відповідач пообіцяв змінити поведінку, але після того, як вона написала заява про залишення її позову без розгляду, знову став зловживати спиртними напоями. Тому вона більш йому не вірить, категорично заперечує проти надання строку для примирення, наполягає на розлученні. Близько двох років вони не підтримують подружні стосунки. Відповідач [PERSON]. повторно не з"явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлений заздалегідь належним чином відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України (а.с.8,11,12), про причини неявки не сповістив, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи не надав, тому справа розглядалася за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 14 вересня 1991 року (а.с.3), неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у сторін перший. Спір про майно не виник. В судовому засіданні було встановлено, що близько двох років сторони фактично розірвали подружні стосунки. Позивачка не має наміру миритися, жити однією сім"єю з відповідачем, який зловживає спиртними напоями, змінювати поведінку не бажає, вона категорично заперечує проти надання строку для примирення, наполягає на розлученні, втрачено почуття любові, порозуміння та поваги. Згідно ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак відповідач взагалі будь-яких доказів чи заперечень не надав. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам [PERSON], тому даний шлюб на підставі ст.112 СК України слід розірвати. У позивачки після розлучення залишається прізвище [PERSON].

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, який стягується з [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в сумі 643 грн., щомісячно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку. На виконанні відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 1715/2997/12 від 09 серпня 2012 року про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання дитини в сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 23 лютого 2012 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час такий розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання дитини. Відповідач в добровільному порядку додаткової допомоги на утримання дитини не дає, не бере участі в додаткових витратах. Він постійно приховує свій заробіток. Посилаючись на розмір прожиткового мінімуму позивач доводить, що розмір стягуваних аліментів слід збільшити до 643 грн. . В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат [PERSON], у судовому засіданні, посилаючись на доводи, викладені в запереченнях на позовну заяву визнав необгрунтованими позовні вимоги, просив в задоволені відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. Частиною 1 ст. 192 СК України \~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач та її представник, в порушення ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України, положенням яких встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суду не довела та не надала належних доказів про зміну матеріального або сімейного стану платника аліментів, стану здоров'я, доказів збільшення затрат на утримання дитини, тощо. На підставі ст. 182, 192 СК України, ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому посилається на те, що рішенням Зборівського районного суду від 17 березня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти в її користь на утримання двох дітей в сумі 800 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, тобто по 400 грн. на кожну дитину. На даний час збільшився прожитковий мінімум і сума аліментів, визначена судом, є недостатньою для забезпечення дітей. Також відповідач працює. Враховуючи вказані обставини, просить розмір аліментів, визначених рішенням суду від 17 березня 2015 року, збільшити до 1 000 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зіслалася на обставини викладені в позові. Відповідач, його представник вимог не визнали та пояснили, що позивачка належним чином не обґрунтувала необхідність стягнення зазначеної суми, не подала доказів якими підтверджується необхідність стягнення коштів у такому розмірі та можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн., враховуючи, що вона отримує соціальну допомогу в сумі 1600 грн. на кожну дитину, а заробіток відповідача становить біля 3500 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Зборівського районного суду від 17 березня 2015 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей в сумі 800 грн щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Статті 12,81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позивачкою, не надано доказів, якими підтверджується необхідність стягнення коштів у такому розмірі та можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину, враховуючи, що вона отримує соціальну допомогу в сумі 1600 грн. на кожну дитину, а заробіток відповідача становить біля 3500 грн. в зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом та просить суд скасувати Державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-13-7-1 від 21.12.1995 року виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» відповідно до рішення Петрівської сільської ради народних депутатів від 26.07.1995 року №15- XXII, зареєстрований 21.12.1995 року у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилалась та наступні обставини. На підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 07.09.2011 року позивачі було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 1,00 га безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Комінтернівського(нині Лиманського) району Одеської області. 07..11.2011 року [PERSON] звернулася до ТОВ «ДП Інагро» для виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки. Проте звернувшись до головного управління Держземагентва в Одеській області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою [PERSON] було відмовлено в звязку з тим, що земельна ділянка частково відводиться за рахунок земель колективної власності, які перебувають у колишньому КСП «Україна» згідно до державного акту серії ОД-13-7-1 від 21.12.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1. Існування вказаного державного акту перешкоджає [PERSON] у реалізації її права на отримання у власність земельної ділянки. Позивач [PERSON] надала до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Одеської області - сільський голова [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без участі [PERSON] сільської ради Одеської області, не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Приватного сільськогосподарського підприємства про "Україна" в судове засідання не зявився про дату та час засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток. Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні справі докази за своїм внутрішнім переконанням, та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 16 травня 2013 року у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем в даній справі. В шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO]. який після розірвання шлюбу проживатиме разом з нею. Спільного майна у них з відповідачем немає. Протягом останніх двох років вони з чоловіком проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують. Підставами для звернення до суду з заявою про розірвання шлюбу стало те, що у них з відповідачем різні характери, вони не розуміють одне одного, у них різні погляди на шлюб та сім'ю, на взаємні права та обов'язки, внаслідок чого постійно виникали конфлікти. Вони втратили взаємні почуття, тому проживати в шлюбі не можуть. Враховуючи вище вказані обставини, вважає, що збереження даного шлюбу суперечить його власним інтересам та інтересам відповідача . Просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище "Кабалюк". В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, проживають оремо, бажає розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про слухання справи повідомлений своєчасно, заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених ЦПК, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. \~\~ Відповідно до повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області від 04.08.2017 р. [PERSON]. значиться зареєстрованим в [INFO]. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 16.05.2013 р. сторони зареєстрували шлюб (а.с.3). В шлюбі у них народився син: [PERSON], [INFO] (а.с.4), який після розірвання шлюбу проживатиме разом з нею. Сторони протягом двох років проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, збереження сімї неможливе, суперечить інтересам позивачки, а тому суд позов задовольняє.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 18.08.2002 року виконавчим комітетом Василівської сільської ради Тиврівського району зареєстрований шлюб між нею та відповідачем в даній справі. Актовий запис № 1. Спільне майно поділять самостійно. Їх шлюб фактично розпався. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у них з відповідачем різні погляди на шлюб та сім»ю, взаємні права та обов»язки. У них з відповідачем різні характери, внаслідок чого часто виникають конфлікти. Вони втратили взаємні почуття і проживати разом не можуть. За таких обставин, вважає, що подальше збереження даного шлюбу є недоцільним і не відповідає її інтересам. Просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити празвище "Григорук". В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, пояснила, що від шлюбу мають двоє дітей - дочку [PERSON], 11 років та сина [PERSON], 3 роки. Відповідач пиячить, застосовує до неї фізичне насильство, висновків не робить і знову пиячить. На примирення не згодна. Відповідач двічі в судове засідання не зявився, хоч про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розписками про вручення рекомендованих повідомлень. Заяв про відкладення, про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 18.08.2002 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 1, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO] Діти проживають з позивачкою і залишаться проживати з нею. Спільне майно вони розділять добровільно. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюб між сторонами фактично розпався. Відповідач пиячить, застосовує до позивачки фізичне насильство, примирення неможливе, що було підтверджено під час судового розгляду. За таких обставин збереження шлюбу є недоцільним та суперечить інтересам позивачки.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 18 червня 2005 року виконавчим комітетом Уяринецької сільської ради зареєстрований шлюб між нею та відповідачем в даній справі. Актовий запис № 4. В даному шлюбі у них народилося п'ятеро дітей: [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON], [INFO] - [PERSON]. Після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею. Спільного майна немає. Причинами розірвання шлюбу стало те, що відповідач не бажає працювати та утримувати сім'ю, зловживає алкогольними напоями і в стані алкогольного сп'яніння влаштовує сварки, б'є її та дітей. Вона неодноразово просила відповідача змінити своє ставлення до життя та їхньої сім'ї, але він міняти свою поведінку не бажає. Згодом стало зрозуміло, що подальше їхнє спільне життя є неможливим, оскільки у них з відповідачем різні погляди на життя, різні інтереси та плани на майбутнє. За таких обставин вважає, що збереження шлюбу є недоцільним і суперечить її інтересам та інтересам дітей. Просить розірвати шлюб, залишити їй прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, він зловживає алкогольними напоями ображає її та дітей, збереження шлюбу неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений завчасно у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви від нього про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини, збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов задовільняє.

Outcome: dismissed