Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 06.02.2006 року. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами Банку, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно заяви отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Договір, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Враховуючи ч.ч. 1,2 ст. 1069, пар. 1,2 гл.71 ЦК України позивачем на підставі Договору відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2, п. 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Таким чином, позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення п. 6.5 Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року згідно п. 2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 11.10.2020 року має заборгованість - 30832,25 грн., яка складається з наступного: 22945,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7886,38 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 30832,25 грн. та судовий збір 2102,00 грн. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.12.2020 р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на наступне. [PERSON] підтвердив, що у 2006 р. він взяв споживчий кредит у АТ КБ «Приватбанк» у вигляді кредитного ліміту на кредитній картці «Універсальна» із кредитним лімітом 2500 грн. Тривалий час він користувався послугами банку та у 2016 році ним були сплачені повністю всі кошти по кредитній картці «Універсальна» [NUMBER] , строк дії якої був до 11/16. Кредитний ліміт по картці становив у 2016 році 6000 грн. У 2019 році йому почали телефонувати невідомі особи, які його повідомили, що він має заборгованість у АТ Комерційний банк «Приватбанк» та на його ім`я взяті онлайн кредити в інших фінансових установах. Після цього Відповідач терміново звернувся до працівників АТ Комерційний банк «Приватбанк», від яких дізнався, що на його ім`я відкрито три картки та збільшено кредитний ліміт у м. Кривому Розі. На усну вимогу Позивача працівники банку відмовилися блокувати ці кредитні картки, щоб невідомі особи (шахраї) не змогли надалі нею користуватися. 19.09.2019 Відповідач звернувся із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом крадіжки коштів до Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, та відомості про злочин були внесені до ЄРДР за № 12019150110002063. 30.10.2019 [PERSON] надіслав на адресу позивача скаргу, у якій просив провести службову перевірку дотримання працівниками банку чинного законодавства, під час відновлення кредитної картки на його ім`я та припинити облік неправомірно нарахованих на нього зобов`язань та вважати їх погашеними у повному обсязі. На цей лист Відповідач отримав письмову відповідь АТ КБ «Привабанк» від 21.12.2019 року № 20.1.0.0.0/7-191213/7323, в якому працівники банку зазначили, що його звернення розглянуто, однак не може бути задоволено у зв`язку з тим, що ним надано недостатньо даних для ідентифікації, а саме повне ПІБ, ІПН, паспортні дані, номер картки. Хоча слід зазначити, що до скарги від 30.10.2019 року ним було додано виписку по його картці, де зазначені його ПІБ, ІПН, паспортні дані та ці дані є у розпорядженні банку, оскільки він надавав їх позивачу у 2006 році під час підписання Заяви. 21.01.2020 року [PERSON] надіслав повторний лист на адресу АТ КБ «Приватбанк» в якому повторно надав виписку по його картці та безпосередньо у листі надав свої дані. Однак, відповідь на цей лист АК КБ «Приватбанк» не надав. Також, 30.10.2019 року відповідач. надіслав на адресу Національного банку України заяву про вжиття заходів реагування на порушення банківського законодавства. Національний банк листом № 14-0004/61485 від 25.11.2019 року надав відповідь на його лист, в якому повідомив про проведення перевірки, якою встановлено, що спірні операції з картковими рахунками відповідача у період з 20.08.2019 р по 24.08.2019 року здійсненні у системі дистанційного обслуговування клієнтів «Приват24». Доступ до системи інтрент-банкінг «Приват24» здійснювався шахрайським способом з використанням конфіденційної інформації [PERSON] , яку вони отримали використовуючи його фінансовий номер телефону. Так, у зазначений період на його ім`я було оформлено три кратки, одна з яких віртуальна для розрахунків в інтернеті, яка не потребує додаткової ідентифікації, а дві інші було замовлено із зовнішнього сайту Банку «Картка з фото» ргіvаtbаnк.uа за послугою «Картка з фото» 21.08.2019, та отримані 23.09.2019 за вказаною адресою отримувача. При цьому Банк зазначає, що для входу в систему «Приват24» третіми особами був змінений старий фінансовий номер телефону на новий з використанням його конфіденційної інформації. Вхід в аккаунт «Приват24» з нового фінансового номеру під час проведення шахрайських дій здійснювався за використанням ІР-адресу. Також Банк повідомляє, що маючи на руках SIМ картку старого фінансового телефонного номеру, шахраї отримали інформацію з Українського Бюро Кредитних Історій, отримали новий СVV2 картки, здійснили вхід в «Приват24», і в подальшому за допомогою додатку «Оплата частинами» оформили кредити за послугою «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою»: 23.08.2019 року о 19:03:01 був оформлений кредит з картками на суму 1000,00, 23.08.2019 був оформлений кредит з картки на суму 8000,00 грн. За інформацією Банку, аналіз виписок по його картковим рахункам довів, що картки використовувалися в шахрайській схемі для отримання кредитів в онлайн кредитних установах. Всі кошти були отримані із карток в банкоматній мережі м. Кривий Ріг». Із виписки за договором б/н, що знаходиться у матеріалах справи, вбачається, що 23.08.2019 невідомими особами знято готівку з банкоматів відділення банку у м Кривий Ріг 14000 грн., 3677 грн., 4000 грн. та 24.08.2019 року знято 2400 грн. Факт того, що кошти із банкоматів були зняті іншою особою, а не Відповідачем, витверджується фотографіями із банкоматів, що знаходяться у матеріалах кримінального провадження № 12019150110002063, копії яких додано до відзиву. Згідно із інформації, що розміщена на офіційному сайті АТ КБ «Приватбанк» у розділі «Картка з фото» вбачається, що на картці із фото розміщується фото власника картки та доставка картки з фото здійснюється в період 14 робочих днів від дати замовлення та оплати картки. Для замовлення та отримання картки потрібен паспорт та ІПН. Тобто, для отримання такої картки шахраї мали мати у розпорядженні паспорт та ідентифікаційний номер [PERSON] , фотографію. Згідно розрахунку за договором б/н від 06.02.2006 року, що наданий позивачем, вбачається, що станом на 31.07.2019 у відповідача заборгованість за кредитом була відсутня, а заборгованість у розмірі 30832,25 грн. виникла у зв`язку із шахрайськими діями третіх осіб, відповідач картки не виготовляв, кошти з них не знімав у м. Кривий Ріг, свій паспорт, ідентифікаційний код та інші персональні дані не надавав, крім працівників АТ «КБ «Приватбанк» при оформленні картки у 2006 р. Враховуючи викладене та той факт, що [PERSON] своїми діями або бездіяльністю не сприяв втраті чи незаконному використанню його персонального ідентифікаційного номеру та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, слід дійти обґрунтованого висновку про відмову у стягненні з Відповідача заборгованості, яка виникла у зв`язку неправомірним списання з його карткового рахунку кредитних коштів та подальшим нарахування на цю суму процентів і штрафних санкцій. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 22.01.2021 р. у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» було витребувано матеріали перевірки, що була проведена співробітниками банку у 2019 році з приводу незаконних фінансових операцій з картковими рахунками [PERSON] , [INFO] , РНКПП [NUMBER] . На час розгляду справи даних матеріалів позивачем не надано. Позивач отримав копію відзиву відповідача, однак не скористався правом надання відповіді на відзив. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як випливає з копії Заяви позичальника № б/н від 06.02.2006 року [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 2500,00 грн., та для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карт рахунку. Він підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Судом встановлено, що умови укладеного між банком та відповідачем кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і відповідач проти них не заперечував, що підтверджується його підписом у заяві, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір. Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Із наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідач з моменту виникнення зобов`язань від 06.02.2006 р. по 25.09.2016 р. активно користався картковими рахунками та станом на 26.09.2016 р. заборгованість по кредиту відповідачем була погашена в повному обсязі. Зазначена в позовній заяві заборгованість [PERSON] , перед банком в сумі 30832,25 грн., яка складається з: 22945,87 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7886,38 грн. заборгованість за простроченими відсотками, виникла у відповідача за період з 01.08.2019 р. по 11.10.2020 р. Дані обставини зазначені сторонами по справі та підтверджуються наявними в матеріалах справи розрахунками. Наявність даної заборгованості [PERSON] заперечує, так як свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 06.02.2006 року перед АТ КБ «ПриватБанк» він виконав в 2016 році, повністю погасивши заборгованість. Операції з картковими рахунками відповідача у період з 20.08.2019 р по 24.08.2019 року здійсненні шахрайським шляхом, [PERSON] кредитні кошти від позивача не отримував, на підтвердження чого 19.09.2019 р. Первомайським ВП ГУНП в Миколаївській області, внесено відомості про злочин до ЄРДР за № 12019150110002063. Дана інформація також підтверджується листом Національного банку № 14-0004/61485 від 25.11.2019 року у відповідь на лист [PERSON] , в якому було повідомлено про проведення перевірки за даним фактом. У данному листі НБУ підтверджено, що кредитні кошт из рахунку оформленного на відповідача отримані невстановленими особами шахрайським шляхом. Позивачем також надано витяг з ЄРДР від 19.09.2019 року про реєстрацію за заявою [PERSON] кримінального провадження № 12019150110002063 за ч. 1 ст. 185 КК України, порушеного за заявою відповідача саме з приводу отримання невідомою особою з його банківського рахунку. Також відповідачем надано лист Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області від 15.12.2020 року яким задоволено клопотання представника [PERSON] у кримінальному провадженні № 12019150110002063 і надано копії фотознімків невідомої особи, яка знімала гроші з карткового рахунку [PERSON] через банкомат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач не спростував обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, на які послався відповідач. З огляду на те, що позивачем не доведено отримання саме [PERSON] , а не іншими особами у шахрайський спосіб, грошових коштів в 2019 році, а заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.02.2006 року погашена в 2016 році в повному обсязі, вимоги банку про стягнення на його користь заборгованості за кредитом у розмірі 30832,25 грн. з відповідача є безпідставними і задоволенню не підлягають. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідачки відсутні.

Outcome: dismissed