Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Сумська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати незаконним і скасувати розпорядження Сумської районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації по складенню державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв)» № 264 від 14.05.2004 в частині затвердження технічної документації та видачі державного акту [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивували наступним чином. На думку позивача вищезгадане розпорядження Сумської районної державної адміністрації підлягає скасуванню, оскільки під час розпорядження спірною земельною ділянкою здійснено відповідним державним органом поза межами компетенції та з порушенням вимог земельного законодавства. Так, рішенням Сумської обласної ради від 19.10.2000 землі сільських, селищних та міських рад Сумської області надано у постійне користування дочірнім агролісогосподарським підприємствам Сумського області комунального агролісогосподарського підприємства «Сумиоблагроліс» для ведення лісового господарства в розрізі суб'єктів земельних відносин по площах та угіддях згідно додатку, зокрема землі у межах Сумського району надано ДП «Сумський агролісгосп». Межі державного лісового фонду, переданого у постійне користування ДП «Сумський агролісгосп», зафіксовані у проекті передачі земель в постійне користування ДП «Сумський агролісгосп» при розпаюванні КСП «Великочернеччинське». До вказаних земель належить земельна ділянка площею 2,3146 га з кадастровим номером [NUMBER] , яку надано у власність [PERSON] Таким чином, землі лісогосподарського призначення, у тому числі земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], надана у приватну власність [PERSON], перебувала у державній власності та була надана у постійне користування ДП «Сумський агролісгосп». В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував. Представник відповідача - Сумської районної державної адміністрації в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість, а також вважала що позивач пропустив строки позовної давності. Заслухавши представників позивачів, відповідача [PERSON], представника відповідача Сумської РДА та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Сумської районної держав адміністрації «Про затвердження технічної документації по складай державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв)» від 14.05.2004 № 264 затверджено технічну документацію складанню державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) з земель спільної часткової (колективної) власності КСП «Великочернеччинське» на території Великочернеччинської сільської ради та у відповідності з додатком до розпорядження [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 2,3146 га (а.с. 84). Суд вважає посилання позивачів на те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] належить ДП «Сумський агролісгосп», - необґрунтованим, так як відповідно до бази Держаного земельного кадастру, інформація щодо перебування даної земельної ділянки у чиїсь власності - відсутня. Разом з тим, суд вважає, що заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Так, прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 ЗУ "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі в справі або взяти участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у цивільному процесі для подання висновків у справі є обов'язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне. Право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Інтереси держави мають чітко формулюватися та умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч. 2 або ч. 3 ст. 23 Закону «Про прокуратуру». На прокурора, вказаною нормою процесуального права, до звернення до суду, покладений обов'язок попереднього з'ясування питання нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади чи іншим суб'єктом владних повноважень у спірних правовідносин та з'ясування питання відсутності відповідного органу, на який би Державою було покладено функції із захисту її прав у спірних правовідносинах. Вказане складатиме підставу звернення прокурора в якості позивача до суду та має обґрунтовувати предмет його позовних вимог. Натомість, позовна заява прокурора, який визначив себе, як позивача у даній справі, вказаним вимогам не відповідає, оскільки прокурор лише формально вказав про те, що він звертається в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації, однак не надав доказів того, що особа в інтересах якого він звертається не мала змоги звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів, чи докази звернення до прокуратури з клопотанням про представництво їх інтересів. В свою чергу, згідно до ст. 28 ЗУ «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Так, Сумська обласна державна адміністрація має законодавчо встановлене право на звернення до суду у сфері розпорядження земельними ділянками державної форми власності та здійснення державного нагляду в сфері землеустрою. Згідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим, суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Також, на практиці наявна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 20.04.2016 р. у справі №925/1476/15 та від 11.05.2016 р. у справі №911/3407/15, де судова колегія Вищого господарського суду України обґрунтувала своє рішення тим, що прокурор не надав суду достатніх доказів на підтвердження своїх повноважень для звернення з позовом до суду в інтересах держави. Разом з тим, у своїй постанові Європейський Суду з прав людини по справі Бацанін проти Росії від 26.05.2009 року зазначив: вказуючи на свою попередню прецендентну практику, що стосуються ролі прокурорів поза сфери кримінального правосуддя, Європейський Суд знову підтверджує, що по ряду справ він роз'яснив, що звичайна присутність прокурора чи посадової особи прирівняної до нього на засіданні суду по справі - хоч воно «активне» чи «пасивне» - розглядається як порушення пункту 1 статті 6 Ковненції (див. постанову Великої Палали Європейського Суду з прав людини «Мартіні проти Франції» [Martinie v. France] (скарга № 58675/00). Крім того, позивачем було порушено строк позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, оскаржуване розпорядження було винесене в 2004 році, а представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом у 2018 році, та зважаючи на те, що за цей період часу Сумській обласній державній адміністрації цілком можливо було дізнатися про оскаржуване розпорядження винесене підзвітним йому державним органом - Сумської РДА, а також те що органи прокуратури маючи відповідні повноваження і достатньо часу, не відреагували на розпорядження № 264 від 14.05.2004 Сумської РДА, суд вважає що позивач пропустив встановлений законом строку звернення до суду без поважних причин. Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову Сумської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації, Сумського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Сумський агролісгосп» про скасування розпорядження.

Outcome: dismissed