Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського району м. Києва із позовом до ПАТ «КБ «Правекс-Банк» про визнання припиненим договору поруки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.08.2007 між позивачем та відповідачем ПАТ КБ "Правекс-Банк" було укладено Договір поруки №719-007/07Р, яким забезпечувалося зобов'язання відповідача [PERSON] за кредитним договором №719-007/07Р. Разом з тим, позивач з урахуванням уточненої позовної заяви вважає, що договір поруки є припиненим, оскільки відповідач протягом 6 місяців з дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором, не пред'явив вимог до поручителя. Крім того, відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, у зв'язку із збільшенням банком розміру відсотків з 11,99% до 15,99% станом на 11.10.2008 року до моменту виникнення непогашеної заборгованості по кредиту і відсоткам з 01.11.2008 року. Позивач просила задовольнити позов в заявлений нею спосіб та визнати припиненою поруку за договором поруки №719-007/07Р від 02.08.2007 року, яким забезпечувався кредитний договір №719-007/07Р від 02.08.2007 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень, просив задовольнити позов. Представник відповідача ПАТ «КБ «Правекс-Банк» в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на викладені в письмових запереченнях обставини, просила відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом сторони у справі. За викладених підстав, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про визнання припиненим договору поруки слід відмовити, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2007 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «КБ «Правекс-Банк» був укладений кредитний договір № 719-007/07Р, за умовами якого БАНК надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 37 501,00 дол. США для оплати позичальником вартості автомобіля, що купується за Договором купівлі-продажу автомобіля № 441852 від 26.07.2007, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п. 6.1.11 даного Договору. Кредит наданий позичальнику терміном з 02.08.2007 року по 02.08.2014 року зі сплатою 11,99 % річних. 02 серпня 2007 року, з метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, між [PERSON] та ПАТ «КБ «Правекс-Банк» укладений договір поруки № 719-007/07Р За умовами укладеного договору поруки Поручитель зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (п. 1.1 договору поруки). Згідно п. 2.1 договору поруки Поручитель зобов'язується у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальника своїх зобов'язань за Кредитним договором виконати за нього зобов'язання перед Кредитором на умовах, у порядку та у строки, встановлені Кредитним договором, зазначеним у п. 1.1 Даного договору, із змінами та доповненнями до нього. Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 4.1 Договору поруки сторони погодили, що він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 02 серпня 2017 року. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що оскільки протягом визначеного законом строку з моменту виникнення непогашеної заборгованості основним боржником кредитного зобов'язання кредитор не пред'явив вимоги до нього як поручителя, договір поруки є припиненим згідно правил ч. 4 ст. 559 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Отже, доводи позивача про те, що Банк повинен був пред'явити вимоги до нього як поручителя протягом шести місяців з моменту не виконання зобов'язань за кредитним договором, не ґрунтуються на нормах матеріального права, так як ч. 4 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки і тільки, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється за певних умов. Таким чином, оскільки відповідно до п. 1.2 кредитного договору №719-007/07Р від 02.08.2007 року [PERSON] зобов'язаний повернути кредитні кошти до 02 серпня 2014 року, а договором поруки встановлений чіткий строк його дії до 02 серпня 2017 року, тому підстав для застосування положень ч.4 ст. 559 ЦК України немає. Згідно п. 7.1.2 Кредитного договору Банк наділений правом змінювати розмір процентної ставки за користування кредитом залежно від зміни кредитної політики Банку, письмово попередивши позичальника про зміну процентної ставки протягом 7 (семи) календарних днів з дати введення нової ставки. Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання Позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення Позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитного договору, або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або цього Договору Кредитором в односторонньому порядку. На момент укладення договору поруки, поручитель був ознайомлений з умовами Кредитного договору, в тому числі й з умовами підвищення процентної ставки за користування кредитом. Вищевикладене в повній мірі спростовує твердження поручителя про припинення поруки на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України. Пунктом. 22 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Отже, вищевикладене свідчить про відсутність підстав для визнання поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання припиненим договору поруки, слід залишити без задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed