Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

04.04.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернулась [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, пені за прострочення сплати аліментів та витрати на правову допомогу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002 року. Від шлюбу з відповідачем у них народились дві дитини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2006 року було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 25.04.2006 року, до повноліття дітей. Відповідач проводив часткову сплату аліментів починаючи з травня 2006 року. Загальна сума несплачених аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за період з 25 квітня 2006 року по 01 березня 2017 року становить 55914, 26 грн. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 25 квітня 2006 року по 01 березня 2017 року становить 16590,32 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 55914, 48 грн., пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 16590,32 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник Забавін О.Г. не з'явилися, надали суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, про причини неприбуття суду не повідомив, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву частково обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. Згідно наданих копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07.04.2006 року та серії [NUMBER] від 07.04.2006 року (а. с. 6, 7), відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2006 року було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % неоподаткованого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 25.04.2006 року, до повноліття дітей. (а. с. 5) Згідно з довідками-розрахунками, виданими Слов'янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № АСВП - 9024373 від 27.02.2017 року, № АСВП - 9024373 від 13.02.2017 року та № АСВП - 9024373 від 13.03.2017 року (а. с. 10, 11-12, 13), про стягнення аліментів з [PERSON] за виконавчим листом № 2-1654, виданим 16.05.2006 року на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, про стягнення аліментів користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно, у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини, до повноліття дітей, сума заборгованості за аліментами, яка утворилась з 25.04.2006 року по 10.08.2008 року, складає 1710,65грн., з 10.08.2008 року по 31.01.2017 року, складає 52986,63 грн. та з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року, складає 1217, 00 грн., а всього 55914,28 грн. З довідок вбачається, що відповідачем сплачувались аліменти не в повному обсязі, внаслідок чого й утворилась вказана заборгованість. Згідно з пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За правовою природою аліментні зобов'язання - це періодичні платежі, які боржник зобов'язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Саме такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові від 02.11.2016 року по справі № 6-1554цс16, яка відповідно до приписів ст. 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. В даному випадку судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [PERSON], та на підставі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16.05.2006 року відповідач повинен був сплачувати щомісячно на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, Посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою країни, - і за її межами. Однак, відповідач [PERSON] не виконував належним чином покладені на нього обов'язки у вигляді утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], в результаті чого утворилась заборгованість, загальна суму якої станом на 28.02.2017 року становить 55914,28 грн. (а. с. 10, 11-12, 13) З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дітей. Загальна сума нарахованої пені за час прострочення сплати аліментів за період з 25 квітня 2006 року по 01 березня 2017 року становить 16590,32 грн. (а. с. 14-20) Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 55914, 48 грн. та пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 16590,32 грн. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 47, 48 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи те, що адвокат Забавін О.Г. в судовому засіданні участі не приймав, в матеріалах справи відсутні документально підтверджені витрати на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про відшкодування таких витрат.

Outcome: partial