Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] звернуся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: стягнути з Державного бюджету України 1 000 000 грн. ,як компенсацію за моральну шкоду ,нанесену позивачу в зв,язку з бездіяльністю посадових осіб Прокуратури Харківської області в рамках кримінального провадження №42016000000000628 за період з 30.06.2016 року по 16.11.2017 року; зобов,язати Державну казначейську службу України перерахувати 1 000 000 грн. ,як компенсацію за моральну шкоду , нанесену позивачу , в зв,язку з бездіяльністю посадових осіб Прокуратури Харківської області в рамках кримінального провадження №42016000000000628 за період з 30.06.2016 року по 16.11.2017 року, на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божої Матері Української православної церкви Московського патріархата , для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та Святого Миколая , яка будується за адресою: м. Харків, вул. С. Грицевця, 40 ; надати на руки позивачу оригінал платіжної квитанції ,яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.07.2015 Червонозаводський районний суд м.Харкова постановив ухвалу у справі № 646/8275/15-к, яким зобов'язав прокуратуру Харківської області внести інформацію в ЕРДР за заявою позивача до Генеральної прокуратури України від 17.07.2014. В подальшому прокуратура Харківської області внесла зазначену заяву в ЕРДР під № 42015220000000495. 15.07.2015 Червонозаводський районний суд м. Харкова постановив ухвалу у справі № 646/8276/15-к, яким зобов'язав відповідача - прокуратуру внести інформацію в ЕРДР за заявою позивача в Генеральну прокуратуру України від 02.09.2014. В подальшому прокуратура Харківської області внесла зазначену заяву в ЕРДР під № 42015220000000628. 10.09.2015 Червонозаводський районний суд м. Харкова постановив ухвалу у справі № 646/11424/15-к, яким скасував постанову прокуратури Харківської області від 31.08.2015 про відмову у визнанні позивача потерпілим у кримінальному провадженні № 42015220000000628. Згідно листа прокуратури Харківської області № 15 / 1-57215 від 29.09.2015 обидва вищевказаних кримінальних провадження були об'єднані в одне кримінальне провадження № 42015220000000495, перевірку по ньому проводив старший слідчий першого слідчого відділу прокуратури Харківської області [PERSON] Факт об'єднання зазначених кримінальних проваджень в одне підтверджується ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2015 по справі № 646/12782/15-к. Позивач вважає, що [PERSON] вчинив злочин, що підтверджується ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2015 по справі № 646/12782/15-к та від 11.07.2016 № 646/6122/16-к, відповідно до яких в матеріалах кримінального провадження відсутні оригінали заяв , на підставі яких вносилися матеріали в ЕРДР, а також йдеться про те, що в матеріалах кримінального провадження є рапорт слідчого Гришина М. про наявність постанови про об'єднання кримінальних проваджень № 42015220000000495 та № 4201522000000628, але сама постанова відсутня. Таким чином, вбачається , що з кримінального провадження, яке розслідував [PERSON], пропали процесуальні документи: заяви позивача про злочини від 17.07.2014 та від 02.09.2014 та додатки до них; постанова відповідача про об'єднання кримінальних проваджень. Позивач вважає, що вищевказані обставини вказують про наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], який через зловживання службовим становищем знищує сліди злочинів і займається приховуванням злочинів, а також його процесуальних керівників, які халатно ставляться до своєї роботи і не контролюють належним чином роботу [PERSON] При проведенні «перевірки» відповідач неодноразово виносив постанови про закриття кримінального провадження № 42016000000000628, а Червонозаводський районний суд м. Харкова їх скасовував. Постанови відповідача про закриття кримінального провадження від 28.04.2016, від 29.07.2016, від 16.09.2016; від 26.10.2016 та від 02.03.2017 ідентичні, що легко побачити при їх зіставленні. Крім того, при зіставленні постанов відповідача від 28.04.2016, від 29.07.2016, від 16.09.2016; від 26.10.2016 та від 02.03.2017, вбачається, що слідчі, які проводили «перевірки» міняли тільки дату постанови про закриття кримінального провадження, а також іноді дані слідчого, який виносив чергову постанову про закриття кримінального провадження, а, по суті , нічого не змінювалося. У зв'язку з вищевикладеним ,ухвалами Червонозаводського суду від 27.05.2016 (справа № 646/5482/16-к), від 12.08.2016 (справа № 646/5482/16-к), від 30.09.2016 (справа № 646/10365 / 16-к), від 25.11.2016 (справа № 646/5482/16-к) постанови відповідача про закриття кримінального провадження № 42016000000000628 були скасовані. 30.03.2017 позивачем було подано до Комінтернівського районного суду м.Харкова позовну заяву про стягнення грошових коштів з прокуратури Харківської області, як компенсації за моральну шкоду в рамках кримінального провадження № 42016000000000628 за період з 30.03.2016 по 30.03.2017. Коли в Комінтернівському районному суді м.Харкова вже було відкрито судове провадження за вищевказаною позовною заявою від 30.03.2017, то, незважаючи на це, співробітники прокуратури Харківської області продовжували проводити «плідну» перевірку матеріалів кримінального провадження № 42016000000000628, а тому 12.04.2017 Червонозаводський районний суд м. Харкова (справа № 646/1807/17) скасував постанову прокуратури Харківської області від 02.03.2017 про закриття кримінального провадження № 42016000000000628, а 22.08.2017 Червонозаводський районний суд м. Харкова скасував постанову прокуратури Харківської області від 29.05.2017 про закриття кримінального провадження № 42016000000000628 (справа № 646/1807/17). 13.07.2017 року Комінтернівський районний суд м.Харкова частково задовольнив вищевказану позовну заяву від 30.03.2017 та прийняв рішення про стягнення 5 000 (п'яти тисяч) гривень компенсації за моральну шкоду у кримінальному провадженні № 42016000000000628 (справа № 641/2048/17) . Рішення суду набрало законної сили 22.08.2017. Прокуратура Харківської області проігнорувала всі рекомендації суду і 28.09.2017 винесла чергову постанову про закриття кримінального провадження № 42016000000000628, що чітко свідчить про те, що сума грошей (5 000 гривень), яку Комінтернівський районний суд м.Харкова прийняв рішення стягнути, як компенсацію за моральну шкоду, завдану позивачу злочинною бездіяльністю прокуратури Харківської області у кримінальному провадженні № 42016000000000628, зовсім незначна і неадекватна моральній шкоді, завданої позивачу прокуратурою Харківської області, а тому в даному судовому процесі позивач заявляє значно більшу суму. 08.11.2017 Червонозаводський районний суд м. Харкова (справа № 646/1807/17) скасував постанову про закриття кримінального провадження № 42016000000000628 від 28.09.2017. У судовій ухвалі йдеться: «Слід звернути увагу на те, що слідчим після отримання ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.08.2017 року про скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження, ще не проведено жодної слідчої дії». На думку позивача вищевказані обставини свідчать про цинізм, з яким посадові особи прокуратури Харківської області ігнорують вимоги чинного законодавства, а тому по теперішній час прокуратура Харківської області «проводить перевірку» матеріалів кримінального провадження № 42016000000000628 також, як і зазначено вище, т.ч. нічого не робить і всіляко покриває правопорушників. Через систематичну бездіяльність посадових осіб прокуратури Харківської області при проведенні перевірки в рамках кримінального провадження № 42016000000000628, що виражається в нереагуванні на правопорушення про які йдеться в зверненнях позивача , не відновлені його порушені права, порушення Закону не припинені, особи, які вчинили правопорушення, до відповідальності не притягнуті, а тому протягом тривалого періоду часу, щоб відновити свої порушені права, захистити свою честь і гідність, ділову репутацію, змусити відповідача виконувати покладені на нього Законом України «Про прокуратуру» дії позивач змушений ініціювати судові слухання, що забирають у позивача багато часу, завдають шкоди здоров'ю, порушують життєві ритми і зв'язку, для відновлення яких йому необхідні додатковий час і зусилля, і, тим самим, позивачу наноситься відповідачем моральна шкода. Дана інформація підтверджується вищевказаними судовими рішеннями, які розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень України . Таким чином, як видно з вищевикладеного, відповідач протягом більш ніж 18 місяців умисно не виконує вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України та тривалий час навмисно не діє. Конституція України гарантує судовий захист прав і свобод громадян, забезпечує потерпілим від злочинів доступ до правосуддя і компенсацію заподіяної моральної шкоди. Реалізація зазначених прав здійснюється, зокрема, за допомогою використання механізмів кримінального процесуального регулювання, які передбачають обов'язок органів досудового слідства при виявленні ознак злочину порушувати кримінальні провадження , здійснювати від імені держави кримінальне переслідування, забезпечуючи тим самим невідворотність відповідальності винних осіб та захист прав осіб, постраждалих від злочину . Невиконання або неналежне виконання цього обов'язку, в тому числі і в тривалому затягуванні вирішення питання за заявою громадянина про кримінальне правопорушення, і неодноразовому перериванні і відновлення розслідування по такій заяві, призводить до порушення розумного строку розгляду справи і обмеження доступу потерпілих до правосуддя. З огляду на той факт, що відповідач є державним органом, який повинен діяти в інтересах держави, а тому кожен громадянин України при зверненні в прокуратуру вправі розраховувати на об'єктивний і всебічний розгляд його звернення, тобто, на державний підхід до цього питання, то і позивач розраховував на об'єктивний і справедливий розгляд його заяв відповідачем. Однак, як видно з вищевикладеного , державного підходу до розгляду матеріалів позивача не було, тобто має місце обмеження його в правах як громадянина України, інакше кажучи дискримінація, що завдає позивачу моральні страждання. Таким чином, відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди повинно здійснюватися за рахунок держави. Своєю тривалою бездіяльністю відповідач прокуратура Харківської області заподіяв глибокі моральні страждання позивачеві , компенсацію яких позивач оцінює в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень. В судове засідання позивач не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача прокуратури Харківської області Ільюшонок О.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі , до суду надала відзив на позовну заяву , в якому зазначила, що посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно [PERSON] не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №42016000000000628, що проведено у відповідності до вимог КПК України, позивачем не надано.Так, відсутні будь-які судові рішення або висновки компетентних органів, окрім іншого, прокурора вищого рівня, якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання своїх службових обов'язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні.Зважаючи на здобуті докази та те, що доводи [PERSON], який має процесуальний статус заявника (права якого визначено у ст.60 КПК України), під час досудового розслідування не знайшли свого об'єктивного підтвердження, прокуратурою Харківської області приймались рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.Одночасно, не дивлячись на обґрунтованість прийнятих процесуальних рішень про закриття кримінального провадження, очевидну відсутність складу злочину, слідчими суддями вони скасовувались лише з одних формальних міркувань.Прокуратурою області зазначені ухвали слідчих суддів не оскаржені лише у зв'язку з неможливістю цих дії відповідно до КПК України.Позивачем не зазначено як саме уповноважені особи прокуратури спричинили йому страждання, що призвели до погіршення стану його психологічного здоров'я (відсутні висновки судово-медичних експертиз), взаємин з родичами, позбавили можливості реалізації своїх звичок та бажань, та яким чином вони пов'язані з їх службовою діяльністю (будь-які належні, допустимі та достовірні докази у розумінні ст.81 ЦПК України взагалі відсутні). Доводи позивача щодо спричинення йому моральної шкоди зводяться лише до незгоди з процесуальними рішеннями, які приймаються слідчим у кримінальному провадженні та реалізації позивачем свого процесуального права на оскарження в суді рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень, що не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням його прав.Отже, винесення ухвал слідчими суддями про скасовування постанови про закриття кримінального провадження не свідчать про протиправність дій прокуратури.Зазначене вище узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 23.03.2016 у справі № 6-34530ск15.Також, позивачем не мотивовано чому на його користь підлягає стягненню саме 1000000 грн., не наведені підстави визначення саме такої суми, зазначено лише період страждань та посилання позивача на занадто малу суму попереднього стягнення за такими саме обставинами ,але у справі №641/2048/17.Крім того, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 641/2048/17 від 13.07.2017, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22.08.2017, позов [PERSON] до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено. У вказаній справі позивач посилався на ті самі обставини, як і у справі що розглядається, тільки зазначав інший період страждань. Крім того, представник прокуратури вважає безпідставними посиланням позивача на правову позицію Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 25.05.2016, справа №6-440цс16, оскільки у зазначеній постанові підставою для відшкодування шкоди є встановлена ухвалою іншого суду протиправна бездіяльність начальника СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. Представник відповідача Державної казначейської служби України Мельниченко В.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність позовних вимог, оскільки провина прокуратури Харківської області не доведена , а тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Представник третьої особи - Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії прокурорів України в судове засідання не з,явився. Представник третьої особи голови Вищої ради правосуддя України Бенедисюк І.М. - Пархацька Т.М. в судове засідання не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності Бенедисюка І.М. та письмові пояснення , в яких заначила, що як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржує дії прокуратури Харківської області щодо проведення досудового розслідування у низці кримінальних проваджень. Вища рада правосуддя відповідно до повноважень, визначених у статті 131 Конституції України та статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», не вправі надавати правову оцінку судовим рішенням чи втручатися у здійснення судочинства, у тому числі сприяти у розгляді конкретних судових справ. Ні Голова Вищої ради правосуддя, ні Вища рада правосуддя, як колегіальний орган не вправі надавати правову оцінку судовим рішенням чи втручатися у здійснення судочинства, у тому числі сприяти у розгляді конкретних судових справ, контролювати об'єктивність судового розгляду, повноту судового рішення та тривалість розгляду справи. Представник третьої особи заначила , що у провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходяться три цивільні справи ( № 641/8097/17 - суддя Фанда O.A.; №641/7772/17 - суддя Колодяжна І.М.; №641/7984/17 - суддя Боговський Д.Є.) за позовами [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, треті особи - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів України, Голова Вищої ради правосуддя Бенедисюк І.М., народний депутат України Каплін С.М., про стягнення моральної шкоди. Разом з тим, Комінтернівським районним судом м. Харкова вже розглядалась цивільна справа № 641/2390/17 за позовом [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, треті особи - Голова Вищої ради правосуддя Бенедисюк І.М., народний депутат України Каплін С.М., про стягнення моральної шкоди. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року (головуючий суддя Григор'єв Б.П.) позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп. в іншій частині позовних вимог відмовлено. В подальшому Позивач та прокуратура Харківської області оскаржили вищевказане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області. 23 жовтня 2017 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області апеляційні скарги [PERSON] та прокуратури Харківської області відхилено. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 липня 2017 року залишено без змін. Позивач, прокуратура Харківської області та Державна казначейська служба України звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2017 року. Третя особа- народний депутат Каплін С.М. в судове засідання не з,явився. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи , з,ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності , прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 , кожна особа має право в порядку , встановленому ЦПК України , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи законних інтересів. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, тільки в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках ( ч. 1ст. 13 ЦПК України). Ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У справі Bellet v. FranceСуд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім видаків встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено та зазначено позивачем у позовній заяві , що 30.03.2017 позивачем було подано до Комінтернівського районного суду м.Харкова позовну заяву про стягнення з прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 522000,00 грн як компенсацію за моральну шкоду , завдану йому внаслідок злочинної бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області при проведенні перевірки в рамках кримінального провадження №42016000000000628 за період з 30.03.2016 р. по 30.03.2017 р.; Зобов'язати Державну казначейську службу України перерахувати 522000,00 грн як компенсацію за моральну шкоду нанесену [PERSON] внаслідок злочинної бездіяльності посадових осіб прокуратури Харківської області при проведенні перевірки в рамках кримінального провадження №42016000000000628 за період з 30.03.2016 р. по 30.03.2017 р. на рахунок громади Ікони Ієрусалимської Божої Матері для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці, яка будується за адресою: м. Харків, вул.. С.Грицевця, 40, надати йому на руки оригінал платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги. 13 липня 2017 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по цивільній справі №641/2048/17 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] моральну шкоду розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Таким чином , позовні вимоги [PERSON] в справі № 641/2048/17 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за період з 30 березня 2016 року по 30 березня 2017 року є абсолютно ідентичним позову заявленому в даній справі в частині вимог про відшкодування шкоди за період з 30 березня 2016 року по 30 березня 2017 року, а тому в цій частині провадження по справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Стосовно позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди за період з 01 квітня 2017 року по 16 листопада 2017 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статтей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Спеціальні підтсави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'ктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174цього Кодексу). Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов'язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової особи зазначених органів. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів неправомірних дій або бездіяльності прокуратури Харківської області за період з 01 квітня 2017 року по 16 листопада 2017 року під час проведення перевірки в рамках кримінального провадження № 42016000000000628, а також завдання йому такими діями моральної шкоди за цей період часу під час проведення перевірки в рамках кримінального провадження № 42016000000000628 , а тому підстави для задоволення позову в цій частині - відсутні.

Outcome: dismissed