Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" у травні 2017 року заявили позов про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] 31718,60 дол. США, на погашення заборгованості за кредитним договором та 12670,87 грн. сплаченого судового збору. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за кредитним договором та договором поруки. Провадження відкрито на підставі ухвали суду 18.02.2019 року. Позивач в судове засідання свого представника не направив, подали заяву про слухання справу у їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час на місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяву про відмову у позові у зв`язку з пропуском строків звернення до суду. Судом встановлено таке. 01.06.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 030.29-50/1517-А, на виконання якого перший надав, а другий прийняв кредит в сумі 24419,00 дол. США, під 10,5 % річних, строком користування до 31.05.2014 р. Цього ж дня, за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, поручився [PERSON] , уклавши з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договір поруки № 030.29-50/1517-А. 14.06.2010 року Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було змінено найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Згідно з п. 3.3.7, п. 3.3.8, п. 3.3.8.1 та п. 3.3.9 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 4.1 Договору кредиту у разі прострочення терміну сплати процентів визначених в п.п. 2.4, цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1договору позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у цей період. Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Проте відповідачі взяті на себе зобов`язання виконували неналежним чином, на що вказує наявність простроченої заборгованості за кредитом та зі сплати процентів. Згідно з розрахунком, заборгованість за кредитним договором, станом на 10.02.2017 р. становить 31718,60 дол. США, в тому числі заборгованість: за кредитом - 16751,31 дол. США; за процентами - 14967,29 дол. США. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить застосувати наслідки спливу строку позовну давність до вирішення спору та відмовити в задоволенні позову повністю. Як роз`яснено в аб. 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином відмова в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14. Як вбачається з матеріалів справи останній платіж [PERSON] здійснила 18.02.2010 року (а.с. 20). Тому суд вважає, що 18.02.2013 р. закінчився строк протягом якого позивач мав право звернутися до суду з позовом. Жодних об`єктивних підстав, що перешкоджали би позивачу, для звернення до суду в межах строку позовної давності суду не надано. Враховуючи наявність клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд прийшов до висновку про застосування в даному випадку строку позовної давності, оскільки позивач не просив суд поновити строк позовної давності, та не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог АТ «Укрсоцбанк». Судові витрати за вказаного рішення перерозподілу не підлягають.

Outcome: dismissed