Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, згідно якої просить встановити факт належності правовстановлюючого документу трудової книжки № [NUMBER] від 20 січня 1981 року, посилаючись на те, що при підготовці документів для оформлення пенсії виявлено розбіжності в трудовій книжці колгоспника № [NUMBER] від 20 січня 1981 року ім`я заявника вказано [PERSON] . У паспорті громадянина України її прізвище ім`я по батькові вказано, як [PERSON] . Також як [PERSON] її ім`я записано у свідоцтві про народження та у картці фізичної особи - платника податків (ідентифікаційний № [NUMBER] ). За час трудової діяльності за фахом вона не звертала уваги на правильність написання свого прізвища в трудовій книжці і лише після досягнення пенсійного віку та при оформленні пенсії за віком виявила наявність помилки у трудовій книжці, дана розбіжність позбавить її можливості врахувати до трудового стажу період роботи в колгоспі та значно вплине на розмір нарахування пенсії за віком. В зв`язку з чим просить задовольнити вимоги за заявою. Заявник надала до суду заяву, про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, вирішення справи залишили на розсуд суду.(а.с.15) Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до копії паспорта заявник є [PERSON] , [INFO] , даний факт не оспорюється у відповідності до чинного законодавства.(а.с.4-5) Суд дослідив трудову книжку колгоспника № [NUMBER] від 20 січня 1981 року видану на ім`я [PERSON] .(а.с.7) Той факт, що трудова книжка видана на ім`я [PERSON] належать заявнику[PERSON] , [INFO] , підтверджується наявністю в заявника ряду документів: свідоцтва про народження виданого на ім`я [PERSON] , картки фізичної особи - платника податків.(а.с.6,8) Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до Постанови Верховний Суд України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки у виді реалізації своїх прав щодо оформлення пенсії за віком, суд задовольняє заяву. Судові витрати по даній категорії справ не відшкодовуються.

Outcome: approved