Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У серпні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про усунення їй, як власнику жилого будинку [ADDRESS], перешкод у здійсненні права користування та розпорядження будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в цьому будинку. Зазначила, що у 2005 році з її згоди відповідач був зареєстрований у вказаному будинку, проте з того часу в ньому не мешкає, його особистих речей та майна в будинку немає. Позивач вказує, що внаслідок того, що відповідач зареєстрований, але фактично не мешкає, вона вимушена нести самостійно витрати на комунальні платежі, які нараховуються по кількості зареєстрованих осіб. Також наявність реєстрації відповідача перешкоджає їй належним чином розпоряджатись своїм майном. На підставі вищевикладеного, позивач просить усунути їй перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2018 р. відкрито провадження по даній справи та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам наданий строк для надання заяв по суті. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених в ньому. Додатково позивач зазначила, що відповідач по справі, є її рідним братом, до 1995 р. він був співвласником вищезазначеного будинку, потім свою частку він продав їй, при цьому за її згодою, відповідач залишився зареєстрованим у вищевказаному будинку як член її родини. З 2010 р. і по теперішній час він фактично не мешкає за місцем реєстрації. Наявність реєстрації відповідача в належному їй жилому будинку перешкоджає їй в отриманні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. В судове засідання відповідач по справі повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавав. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, які повернулися на адресу суду з причин «за не запитом». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання повідомлявся, надав заяву в якій зазначено, що третя особа не перебуває у правовідносинах з жодною зі сторін у справі, проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без участі їх представника. Вислухав пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та інші докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу № 715 від 09.06.1995 р. [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] належні кожному з них по 1/3 частині жилого будинку [ADDRESS] і набула право власності на 2/3 придбаної нею частини вказаного будинку (а.с. 10). Набуте за цим договором право власності позивачки зереєстровано 09.06.1995 р. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації в книзі №18 за номером 3944 (а.с. 10 з обороту). Згідно даних Технічного паспорту на будинок [ADDRESS], який складено 08.06.1991 р. [PERSON] володіла 1/3 часткою у праві власності на будинок, а після 09.06.1995 р. (з дати реєстрації факту придбання нею 2/3 цього будинку за договором купівлі-продажу № 715 від 09.06.1995 р.) її частка складає "1" (а.с.8). Тобто, з 09.06.1995 р. позивачка є одноосібною власницею цього будинку. З копії довідки № 94 від 04.07.2018 р. за підписом голови квартального комітету № 19 вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS]. До складу її сімї входять: [PERSON] (чоловік) та [PERSON] (брат), проте останній не проживає з 2010 року (а.с. 5). Згідно записів у домовій книзі по [ADDRESS], [PERSON] зареєстрований за цією адресою з 11.07.1995 р. (а.с. 7). Таким чином на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач у 1995 році був зареєстрований у цьому житловому будинку, зі згоди власника будинку (позивача по справі), як член її родини. Згідно Акту від 16.08.2018 р., складеного комісією квартального комітету № 19 з п'яти осіб, [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з 2010 р. (а.с. 11). Свідок [PERSON], допитана за клопотанням позивача, пояснила, що вона є сусідкою позивачки. Відповідача вона не бачила, за вищезазначеною адресою, останні 8-9 років, оскільки він не проживає в цьому будинку. Позивач мешкає з цивільним чоловіком. Свідок [PERSON], допитаний за клопотанням позивача, пояснив, що він є знайомим останньої, тому досить часто буває в гостях у неї, але ніколи не бачив там відповідача і вважає, що той не живе у цьому будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач, без поважних причин, не мешкає в спірному будинку на протязі 8 років, внаслідок чого втратив право на користування цим житлом. Реєстрація відповідача у будинку, що належить позивачці на праві приватної власності, перешкоджає їй у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй будинком, оскільки вона вимушена нести додаткові фінансові витрати на утримання цього нерухомого майна та не може скористатися у повній мірі своїм правом на отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved