Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № E/v07988 від 26.04.2007 року у розмірі 358330,58 дол. США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 2863061,30 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10000,00 грн., з [PERSON] стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до № E/v07988 від 26.04.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 170000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.04.2017 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Відповідно до заяви представник позивача просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання у справі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку з чим судом ухвалено про заочний розгляд справи в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № E/v07988 від 26.04.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 170000,00 дол. США зі сплатою за користування ним відсотків 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.04.2017 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк вказує, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору № E/v07988 від 26.04.2007 року заборгованість за ним станом на 04.09.2013 р. склала 359582,14 дол. США (1 дол. США = 7,99 грн.), в тому числі: 157552,43 дол. США - заборгованість за кредитом; 133089,56 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 68940,15 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки №167, відповідно до якого останній поручався за виконання відповідача-2 зобов'язань за кредитним договором в сумі 10000 грн. Згідно з п.9 договору поруки від 20 жовтня 2010 року №167 сторони дійшли згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлюється в п'ять років. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Проте, на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем не надано жодного доказу, яким би було підтверджено факт видачі кредитних коштів в розмірі 170000 дол. США, а саме меморіального ордеру (п.2.2.6 кредитного договору), не надано належного розрахунку заборгованості, крім того, позивачем не надано належних доказів повідомлення відповідача [PERSON] про наявність заборгованості та вимоги достроково погасити кредит, таких як корінець рекомендованого листа або довідка підтвердження посильного, з матеріалів справи вбачається, що адреса фактичного проживання відповідача [PERSON]: [ADDRESS], про що є відповідна відмітка у кредитному договорі, проте Банком вимога надсилається за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахування вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження, не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed