Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

03 грудня 2020 року [PERSON] звернулася з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 1993 року вона разом зі своєю матір`ю [PERSON] на підставі дозволу Вирівської сільської ради обробляють земельну ділянку з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074, загальною площею 4,29 га, що розташовану біля їх будинку в с. Головачі. З 2007 року вона разом зі своєю матір`ю зверталася із заявами до Вирівської та Річківської сільських рад про безоплатну передачу земельної ділянки, але рішенням Річківської сільської ради їм було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки земельні ділянки перебувають у приватній власності учасників АТО та знаходяться за межами населеного пункту. Вказує, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074 надана ТОВ «Бобрицький хлібзавод», хоча, починаючи з 1993 року, вона разом з матір`ю здійснювала її прибирання та догляд, випасали на ній худобу. Посилаючись на те, що добросовісно, відкрито та безперервно володіла земельною ділянкою з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074, просить визнати протиправним і скасувати рішення Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області щодо передачі даної земельної ділянки у власність ТОВ «Бобровицький хлібзавод», визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074 за набувальною давністю. Ухвалою від 04 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 175, ч. ч. 4, 5 ст. 177 ЦПК України. 22 грудня 2020 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Бобрицький хлібзавод» Волик О.М. проти позову заперечувала, зазначила, що товариство є власником спірної земельної ділянки з травня 2020 року відповідно до договору купівлі-продажу. Річківська сільська рада рішення про передачу їм цієї ділянки не приймало, продана вона фізичною особою, яка була її власником. Представник третьої особи Річківської сільської ради у судове засідання не з`явився, причин неприбуття не повідомив, про день, час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибула, про день, час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] без реєстрації проживає в с. Головачі, Білопільського району Сумської області (а. с. 12-16). У позовній заяві зазначено, на чому постійно наполягала у судовому засіданні [PERSON] , що більше 10 років вона користується саме земельною ділянкою з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074, яка знаходиться в с. Головачі, а тому має на неї право у порядку набувальної давності. З питання виділення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074 [PERSON] зверталася до Річківської сільської ради і рішенням Річківської сільської ради від 05 березня 2020 року їй відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Головачі, бо земельна ділянка, зазначена на графічних матеріалах, які були надані [PERSON] , знаходяться в приватній власності учасників АТО (а. с. 23). За інформацією Головного управління Держгеокадастру в Сумській області ТОВ «Бобровицький хлібзавод» має в приватній власності земельну ділянку з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074, площею 2,00 га. Фактично вказаною земельною ділянкою користується ПСП «Слобожанщина агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 17). Як вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 травня 2020 року, земельна ділянка з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074, площею 2,00 га на праві приватної власності належить ТОВ "Бобровицький хлібзавод" на підставі договору купівлі-продажу (а. с. 66). Згідно з інформаційним листом Річківської сільської ради від 13 січня 2021 року рішення про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки\~№5920681800:05:003:0074 на території Вирівського старостату Річківською сільською\~радою не приймалось. Вказана земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту Головачі, тому повноваження щодо передачі її у власність належить Головному управлінню\~Держгеокадастру в\~Сумській області(а. с. 58). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 08 липня 2020 року станом на 2020 рік клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від [PERSON] не надходило. Остання не позбавлена права звернутися до Головного управління з клопотанням згідно зі ст. 118 ЗК України, яке буде розглянуте відповідно до вимог законодавства (а. с. 21). Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до абз. 1, 2 ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Норми права інституту набувальної давності регулюють один з первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього. Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, у тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка вподальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року в справі №910/17274/17. У постанові від 27 червня 2019 року в справі №175/2338/16-ц Верховного Суду визначив, що за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких рішень з приводу передачі земельної ділянки з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074 відповідачу Річківська сільська рада не приймала. Вказана спірна земельна ділянка має власника в особі відповідача, який є добросовісним набувачем і про якого [PERSON] обізнана. Від права власності на спірну земельну ділянку відповідач не відмовився. У свою ж чергу, позивачка не довела суду належними та допустимими доказами не тільки добросовісність набуття, але й не довела сам факт відкритого і безперервного користування земельною ділянки з кадастровим номером 5920681800:05:003:0074. Надані нею копії довідок сільської ради про її проживання без реєстрації у с. Головачі, копії заяв про виділення їй 2 га землі, з якими вона зверталася до сільської ради, фотознімки місцевості не є належними доказами, що підтверджують її право власності на спірну земельну ділянку у порядку набувальної давності за правилами статті 344 ЦК України. Враховуючи, що Річківська сільська рада будь-яких рішень щодо передачі земельної ділянки відповідачу не приймала, передбачені законом правові підстави для визнання права власності за [PERSON] на спірну земельну ділянку за набувальною давністю відсутні, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed