Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 07.12.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №MKV0GA00006098 на суму 15954,00 доларів США строком до 07.12.2010 року із зобовязанням повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №MKV0GA00006098, згідно якого поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання зобовязань за кредитним договором №MKV0GA00006098 від 07.12.2006 року в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Своїх зобовязань відповідач [PERSON] не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, внаслідок чого станом на 09.09.2016 року в нього виникла заборгованість по кредиту в розмірі 173408,54 доларів США. Банком була направлена відповідачам письмова вимога із зазначенням невиконаних зобовязань за вищевказаним кредитним договором. У звязку з цим позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 14974,51 доларів США борг по кредиту (тіло кредиту), що в гривневому еквіваленті станом на 09.09.2016 року складає 398771,20 грн. Представник позивача ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, однак в прохальній частині позовної заяви міститься його клопотання про те, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ ПриватБанк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання 30.05.2017 року не зявилися. Однак, представником [PERSON] подано до суду письмову заяву, в якій просить застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свою заяву обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] заперечує факт отримання кредитних коштів згідно даного договору та той факт, що він погашав будь-яку суму заборгованості за договором. Позивачем не було надано жодних допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання коштів відповідачем [PERSON] Позивачем надано суду меморіальні ордера про перерахунок коштів різної величини, в різний час. Крім цього вказує, що згідно виписки по кредитному договору вбачається, що відповідачу зараховано борг за період з 07.12.2006 року по 28.02.2017 року, останнє погашення заборгованості по договору було здійснено 23.08.2007 року. Тобто право на звернення в суд із заявою про стягнення боргу виникло у позивача 07.09.2010 року, а саме при несплаті наступного щомісячного платежу в період сплати, як передбачено п.1.1. кредитного договору з 01 по 06 число кожного місяця. Представником зазначено, що кредитні кошти надавалися [PERSON] на строк з 07.12.2006 року по 07.12.2010 року, тобто, якщо строк позовної давності починати відраховувати з моменту закінчення строку на який було видано кредит, то він завершився 07.12.2013 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через ЗМІ. Заяв та клопотань не надходило. Розгляд справи проведено на підставі поданих сторонами доказів. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №MKV0GA00006098 від 07.12.2006 року строком до 07.12.2010 року із зобовязанням повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно п.1.1 кредитного договору [PERSON] зобовязався здійснювати погашення заборгованості щомісячними платежами, а саме: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі достатній для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по відсотках, винагороді. Отже, сторони встановили строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 07.12.2010 року. Отримавши кредит, [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим Банк нарахував йому заборгованість станом на 09.09.2016 року у розмірі 173408,54 доларів США (гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 09.09.2016 - 398771,20 грн.), з них: 14974,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 51144,26 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1199,73 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 106090,04 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Кредитодавець на свій розсуд вирішив вимагати стягнути з відповідачів 14974,51 доларів США, а саме тіло кредиту. Для забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим кредитним договором між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки №1 від 07.12.2006 року, згідно якого поручитель [PERSON] відповідає перед кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання зобовязань за кредитним договором №MKV0GA00006098 від 07.12.2006 року в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Представником відповідача [PERSON] подано до суду письмову заяву про застосування у даному випадку строків позовної давності. У відповідності до ч.2 та ч.3 статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного виконання сторонами зобовязань за кредитним договором, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця в період 0з 01 по 06 число кожного місяця. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Згідно зі ст.256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливістю реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії договору, скільки з певними фактами, які свідчать про порушення прав особи. Оскільки в п.1.1 кредитного договору №MKV0GA00006098 від 07.12.2006 року чітко встановлений строк повного погашення кредиту (07.12.2010 р.), то зобовязання з погашення кредиту за вказаним договором, є зобовязанням з визначеним строком виконання. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Зважаючи на той факт, що згідно розрахунку наданого позивачем, останній платіж по погашенню кредиту був здійснений 23.08.2007 року то право позивача було порушено при несплаті наступного щомісячного платежу в період сплати, як передбачено п.1.1 кредитного договору з 01 по 06 число кожного місяця. Тобто право на звернення в суд із заявою про стягнення боргу виникло у позивача з 07.09.2007 року, а позовна давність, виходячи з наведеного, спливає 07.09.2010 року. Крім того, в п.1.1 Кредитного договору №MKV0GA00006098 від 07.12.2006 року зазначається, що кредит надається на наступні цілі: споживчі цілі (ремонт будинку). Таким чином, на правовідносини, які виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки наданий кредит є споживчим. У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Аналогічний припис міститься у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування строків позовної давності» від 16.01.2013 №10-70/0/4-13: пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Як розяснено у п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, із змінами і доповненнями, - при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Предявлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до пунктів 9, 10 укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Пунктом 5 даного договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Таку вимогу позивачем на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] було надіслано 13.09.2016 року. Однак виходячи з того, що строк повернення кредиту кредитним договором встановлено до 07.12.2010 року включно, і з урахуванням умов п.10 договору поруки про те, що порука припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, суд вважає, що порука [PERSON] з 08.12.2015 року є припиненою. А тому письмова вимога Банку від 13.09.2016 року та позов від 25.10.2016 року, згідно відмітки суду, позивачем до поручителя [PERSON] предявлені після припинення поруки. Отже суд, дослідивши всі матеріали справи дійшов до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувшись з позовною заявою 25.10.2016 року про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] (як поручителя) заборгованості за кредитним договором №MKV0GA00006098 від 07.12.2006 року у розмірі 14974,51 доларів США, що є еквівалентом 398771,29 грн. пропустив строк звернення з позовом до суду.

Outcome: dismissed