Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. 30.12.2011р. між ПрАТ «СК «Провідна»» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АВ/2661144 строк дії з 01.01.2012р. до 31.12.2012р.. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 50000.00гривень, франшиза складає 500.00гривень. Відповідно до полісу забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль «Ваз -2103» державний номер [NUMBER]. 30 червня 2012 року о 13 год. 50 хв., у с.Глиниця Кіцманського району Чернівецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля марки «Ваз -2103» державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, який перед виїздом не забезпечив належного технічного стану транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д. н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, зафіксовано факт керування технічно тнесправним транспортним засобом та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.07.2012р.. Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб «Тойота» отримав механічні пошкодження. Власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Тойота» звернувся до СК «Провідна» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «Тойота», 11.07.2012 р. було проведено його огляд, про що складено відповідний Акт огляду транспортного засобу. 16.07.2012р. було складено висновок №82Е/12 експертного авто товарознавчого дослідження відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Тойота» склала 16729.06гривень. 20.07.2012р. АТ СК «АХА Страхування» складено страховий акт на суму до виплати 16729.06грн.. 24.07.2012р. АТ СК «АХА Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування по даному страховому випадку на суму 16729.06гривень, що підтверджується платіжним дорученням. АТ СК «АХА Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «Провідна»» з претензією про відшкодування у порядку регресу шкоди заподіяної у результаті ДТП на суму 16729.06грн, на підставі чого позивач склав акт та здійснив виплату страхового відшкодування на виконання вимог АТ СК «АХА Страхування» у розмірі 16229.06грн. Згідно абзацу «г» пп.38.1.1, п.38.1, ст.. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу іншим вимогам Правил дорожнього руху». Невідповідність технічного стану автомобіля «ВАЗ-2103» державний номерний знак [NUMBER], під керуванням відповідача, стала причиною ДТП 30.06.2012р., що підтверджується постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.07.2012р.. З метою врегулювання спору в досудовому порядку представником Позивача було надіслано Відповідачу претензію щодо добровільного відшкодування збитку №04-09/20235 від 23.12.2013р., яка відповідачем не виконана. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду у порядку регресу в розмірі 16229.06гривень та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, із позовної заяви вбачається, що він просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву не визнав, просить відмовити у її задоволенні подав заяву про застосування строку позовної давності у якій зазначив, що представник позивача у позовній заяві датованій 09.11.2013 року, просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу страхове відшкодування (матеріальну шкоду) в розмірі 16299,06 грн. (шістнадцять тисяч двісті дев'яносто дев'ять) грн. 06 коп., та витрат на сплату судового збору в сумі 1218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. Відповідач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на ст. 1191 ЦК України, та ст. 27 ЗУ «Про страхування» (від 04.01.2001р.) і зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» по полісу АВ/2661144, строк дії якого з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.. З позовними вимогами позивача [PERSON] не погоджується у зв'язку із слідуючим: 30 червня 2012р. близько 13 год. 50 хв. в с. Глинниця відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю BA3-2103, д. н. [NUMBER] (забезпечений транспортний засіб) та автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER]. Хоча представник позивача стверджує, що автомобіль «Тойота Рав 4» мав державний номер [NUMBER]. Постановою судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20 липня 2012 року по справі № 3-714/12 його [PERSON], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а саме в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Дійсно, як випливає з документів, що були додані ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» до позову та надані суду, між AT «СК «АХА Страхування»» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого було страхування транспортного засобу «Тойота Рав 4» д/н [NUMBER] та застраховані ризики в тому числі і дорожньо-транспортна пригода, строк дій якого з 20.01.2012 р. по 19.01.2013 р. 20 липня 2012 року AT «СК «АХА Страхування»» був складений Страховий Акт № 2012/V/MOD06080/VESK017177, на підставі якого визначено суму страхового відшкодування у розмірі 16729,06 грн. за ремонт (відновлення) постраждалого автомобіля «Тойота Рав 4» д/н [NUMBER], розрахунок якої визначався на підставі висновку судового експерта Юзви С.Г. №82/Е/12 від 16.07.2012 р. (за відсутності відповідача, оскільки його попередньо не було повідомлено про дату огляду постраждалого автомобіля та складення висновку). 24.07.2012 p. AT «СК «АХА Страхування»», як стверджує представник позивача у своїй позовній заяві, здійснило виплату страхового відшкодування по даному страховому випадку на суму 16729,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №34637. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», то AT «СК «АХА Страхування»» звернулось до позивача з претензією по відшкодування у порядку регресу шкоди на суму 16729,06 грн., заподіяної в результаті ДТП автомобілю «Тойота Рав 4» д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] і якому збитки були відшкодовані 24.07.2012 р. Отже, 24.07.2012 р. - день, коли AT «СК «АХА Страхування»» було виплачено страхове відшкодування, як зазначалось вище, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» перерахувала AT «СК «АХА Страхування»» 16299,06 грн. Враховуючи те, що позивач здійснив перерахування коштів AT «СК «АХА Страхування»» у розмірі 16299,06 грн., останній пред'являє вимогу про стягнення з відповідача як особи, з вини якої було заподіяно збитків власнику транспортного засобу «Тойота Рав 4» д/н [NUMBER], в порядку регресу майнової шкоди у розмірі 16299,06 грн., а також судовий збір у розмірі 1218 грн. Як встановлено статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За цією нормою страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні набув право вимоги відшкодування до заподіювана й строк такої вимоги почав спливати у момент заподіяння шкоди, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювана із залишком строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. У даному спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку. Тому можна зробити висновок, що від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат та у межах загального строку позовної давності переходить право вимоги до особи, яка відповідальна за завдані страхувальнику збитки. За таких обставин, які свідчать про перехід до страховика права вимоги, а не набуття ним такого права правильним і обґрунтованим є застосування до спірних правовідносин статей 257, 262, 512, 993 ЦК України, а не статті 1191 ЦК України, на яку посилається позивач, оскільки стаття 1191 ЦК України застосовується до деліктних правовідносин, а стаття 993 ЦК України - до договірних, що мають місце у справі, яка розглядається. Таку ж правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-112цс13. Крім того у Постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі №3-303гс15 висловлена аналогічна правова позиція: «Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала. Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ч. 1 ст. 262 ЦК УКраїни). Підсумовуючи викладене, відповідач вважає, що потрібно зробити наступні висновки: 1.Страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. 2.У зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Перехід права вимоги за наведеними норми права (ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування») слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями ст. 1191 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що для її застосування необхідні дві умови: 1.Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов'язання перед потерпілим. 2.Регрес має місце після припиненні зобов'язання з відшкодування шкоди. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, зокрема виплати страхового відшкодування (ч. 6 ст. 261 ЦК України). У відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Загальна позовна давність, як передбачено ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю три роки. Як встановлено ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. ч. 6 ст. 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, зокрема, від дня відшкодування збитків власнику автомобіля, що зазнав ушкоджень в результаті ДТП. Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України та Розділу «Можливості застосування положення про регрес та суброгацію» Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про узагальнення судової практику розгляду цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у 2010-2011 роках» від 30 березня 2012 року за №2: при суброгації перебіг строку позовної давності починає свій відлік із того моменту, коли настав страховий випадок, а при регресі - з часу виплати страхового відшкодування, оскільки у випадку суброгації відбувається лише зміна особи у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання, в яких перебіг строку позовної давності виникає з дня коли потерпілий довідався або міг довідатись про порушення свого права. Крім того, положення ст. 262 ЦК України чітко встановлює, що зміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. ч. 6 ст. 261 ЦК України передбачено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, тобто, з дня сплати страхового відшкодування. На підставі вищевикладеного відповідач зазначив: Позивач помилково вважає, що має право подати позов в порядку регресу до відповідача. Права подавати регресний позов до відповідача в позивача немає, оскільки не позивач безпосередньо виконав зобов'язання перед особою, що зазнала збитків (шкоди) в ДТП. Позивач в даному випадку плутає поняття регрес та суброгація. Саме суброгація має місце в даному випадку. Страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. Строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди (моменту ДТП). Отже, позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з позовом до суду майже на 5 (п'ять) місяців, перебіг якого закінчився 30 червня 2015 року (оскільки 30 червня 2012 року мав місце страховий випадок (в даному випадку ДТП за участю ВАЗ-210З, д. н. [NUMBER], та автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER]), і пропуск якого позивачем жодним чином не мотивовано наявністю поважних причин, що заважали останньому понад 3 років звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів з вимогами до відповідача про стягнення страхового відшкодування (майнового відшкодування). Не залежно від того, які правовідносини склалися між сторонами - суброгації чи регресу, позивачем пропущений трирічний строк позовної давності на звернення з позовом до суду про захист свого порушеного права щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 16229,06 грн. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить відмовити в повному обсязі Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Провідна»» у стягненні з [PERSON] матеріальної шкоди в порядку регресу в сумі 16229, грн. та 1218 грн. судового збору у зв'язку із спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено [PERSON]. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 30.12.2011р. між ПрАТ «СК «Провідна»» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АВ/2661144 строк дії з 01.01.2012р. до 31.12.2012р.. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 50000.00гривень, франшиза складає 500.00гривень. Відповідно до полісу забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль «Ваз -2103» державний номер [NUMBER]. 30 червня 2012 року о 13 год. 50 хв., у с.Глиниця Кіцманського району Чернівецької області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля марки «Ваз -2103» державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, та автомобілем марки «Тойота», д. н. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, зафіксовано факт керування технічно несправним транспортним засобом та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 20.07.2012р.. Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб «Тойота» отримав механічні пошкодження. Власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Тойота» звернувся до СК «Провідна» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «Тойота», 11.07.2012 р. було проведено його огляд, про що складено відповідний Акт огляду транспортного засобу. 16.07.2012р. було складено висновок №82Е/12 експертного авто товарознавчого дослідження відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Тойота» склала 16729.06гривень. 20.07.2012р. АТ СК «АХА Страхування» складено страховий акт на суму до виплати 16729.06грн.. 24.07.2012р. АТ СК «АХА Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування по даному страховому випадку на суму 16729.06гривень, що підтверджується платіжним дорученням. АТ СК «АХА Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «Провідна»» з претензією про відшкодування у порядку регресу шкоди заподіяної у результаті ДТП на суму 16729.06грн, на підставі чого позивач склав акт та здійснив виплату страхового відшкодування на виконання вимог АТ СК «АХА Страхування» у розмірі 16229.06грн. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Стаття 266 ЦК України встановлює, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з позовом до суду майже на 5 (п'ять) місяців, перебіг якого закінчився 30 червня 2015 року (оскільки 30 червня 2012 року мав місце страховий випадок (в даному випадку ДТП за участю ВАЗ-210З, д. н. [NUMBER], та автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER]), стягнення з відповідача матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 16229,06 грн., пропуск якого позивачем жодним чином не мотивовано наявністю поважних причин, що заважали останньому понад 3 років звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів з вимогами до відповідача про стягнення страхового відшкодування (майнового відшкодування), позивач не заявив про поновлення строку давності, не зазначив поважні причини пропуску строку давності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі, ст.ст. 257, 261, 266, 267 ЦК України та

Outcome: dismissed