Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, яким просить зобов»язати відділ державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції зняти арешт з автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому, позивачу, на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]; зобов»язати відповідача направити виконавчий документ про зняття арешту з автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], який належить йому , на праві власності , до МРЕВ ДАІ м. Кіровограда та на його , позивача , адресу. На обґрунтування вимог зазначає, що 30.05.2014 року він звернувся до МРЕВ ДАІ м. Кіровограда з метою перереєстрації свого автомобіля, однак йому було відмовлено у знятті з обліку , оскільки його автомобіль згідно бази даних , яка міститься в МРЕВ ДАІ , перебуває в арешті, який був накладений в 2008 році відділом державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції . Разом з тим, згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна, інформація щодо накладення арешту на рухоме майно яке належить, йому, позивачу, у тому числі і автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], в Державному реєстрі обтяжень відсутня. 05.06.2014 року звернувшись до відповідача щодо зняття арешту з його автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], йому було відмовлено , та зазначено, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень , виконавче провадження боржником за яким є він, [PERSON], станом на 13.06.2014 року в реєстрі відсутнє, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки , та запропоновано звернутись до суду. В судові засідання позивач на неодноразові виклики не з»являвся , повідомлявся належно, подавав клопотання про розгляд справи у його відсутності та підтримання заявлених позовних вимог ( а.с. 34-35 ). Відповідач - відділ державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції , його представник також до суду не з»явився, повідомлявся, згідно направлених поштою заперечень, просив у задоволенні вимог відмовити, за безпідставністю та необґрунтованістю, справу слухати у їх відсутності ( а.с.29-30). Суд на місці ухвалив: враховуючи подані заяви сторін, розгляд справи проводити у їх відсутності, на підставі наявних у ній письмових доказів. Згідно ст. 41 Конституції України, встановлено , що право власності є не порушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Стаття 317 ЦК України передбачає, власникові належать права володіння , користування та розпоряджанням своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є не порушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається із змісту позову , він обгрунтований тим, що 30.05.2014 року [PERSON] звернувся до МРЕВ ДАІ м. Кіровограда з метою перереєстрації свого автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], однак йому було відмовлено у знятті з обліку , оскільки його автомобіль згідно бази даних , яка міститься в МРЕВ ДАІ , перебуває в арешті, який був накладений в 2008 році відділом державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції. Разом з тим, згідно витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 05.06.2014 року за №4439143, інформація щодо накладення арешту на рухоме майно яке належить [PERSON], в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня ( а.с. 6). Згідно повідомлення №6448 від 13.06.2014 року начальника відділу державної виконавчої служби Новоукраїнського районного управління юстиції на звернення [PERSON] щодо зняття арешту з автомобіля ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER], зазначається, про те, що згідно пошуку в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень , виконавче провадження боржником за яким є [PERSON], станом на 13.06.2014 року в реєстрі відсутнє ( а.с. 7). Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV від 21.04.1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Як роз?яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 24 Постанови № 4 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред?явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно, зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Доказів того, що саме ВДВС Новоукраїнського районного управління юстиції накладено арешт на належний позивачу автомобіль, та осіб , в інтересах, яких накладався даний арешт, судом з матеріалів справи не встановлено. Тобто, позивач не зазначив, в чому полягає порушення саме його прав та також доказів такого порушення суду не надав, а згідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з цим, пред'являючи позов, позивач вказав відповідача ВДВС Новоукраїнського районного управління юстиції, тоді як вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними, відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залучений судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг та рішень, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби підчас виконання судових рішень у цивільних справах»). Тобто, своє порушене право позивач може захистити шляхом пред?явлення відповідного позову до особи, в інтересах якої накладено арешт. Заміна неналежного відповідача, залучення співвідповідача здійснюється судом лише за клопотанням позивача (ст. 33 ЦПК України), а позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався. Виходячи із засад диспозитивності цивільного процесу , позивач самостійно визначає склад осіб, які беруть участь у справі , у тому числі коло відповідачів. Встановивши, що вирішення справи може вплинути на права та обов'язки іншої особи, яка не визначена позивачем як відповідач по справі , суд повинен був здійснити дії, визначені ст. 33 ЦПК України. Разом із тим, оскільки учасники судового розгляду , визначені у позовній заяві , у судове засідання не з'явилися, суд не мав можливості здійснити дії, визначені ст. 10, ст. 33 ЦПК України. За таких обставин , суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, за безпідставністю та необгрунтованістю. У відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed