Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що він є єдиним сином [PERSON], який був розкуркулений як кулак-експлуататор у 1929 році. На час розкуркулення [PERSON] проживав на [ADDRESS] та мав своє господарство на загальну суму 1370000 грн. Все це було вилучено у батька у 1929 році. А самого [PERSON] засуджено на 10 років як ворога народу. 03 листопада 1965 року [PERSON] був реабілітований Президією Херсонського обласного суду. [PERSON] 28.02.1994 року отримав грошову компенсацію у розмірі 1620000 карбованців за перебування за гратами. Вважає, що оскільки він є спадкоємцем першої черги, то має право на грошову компенсацію та повернення майна або відшкодування його вартості. Вважає, що [PERSON] отримав грошову компенсацію саме за перебування за гратами, тоді як комісія при Скадовській районній державній адміністрації на звернення [PERSON] з проханням надати письмове підтвердження щодо отримання грошової компенсації за вилучене майно та житловий будинок, постійно вводила заявника в оману і письмового підтвердження так і не надала. Просив на підставі ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» повернути грошову компенсацію за вилучене майно та житловий будинок в сумі 1370000,00 грн., земельну ділянку площею 48,5 га. - повернути натурою. В судове засідання позивач не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, надав заперечення проти позову, пояснив в судовому засіданні, що компенсація за конфісковані будівлі та майно [PERSON] була виплачена 28.02.1994 року в сумі 1620000 карбованців. Щодо виплати компенсації за час позбавлення волі вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець [PERSON], має право звернутися до комісії з питань поновлення прав реабілітованих при Каховській міській раді. Наполягав на тому, що заяви про компенсацію та повернення майна відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» подаються не пізніше трьох років з моменту набрання чинності цим законом або з дня одержання особою довідки про реабілітацію, однак довідка про реабілітацію [PERSON] видана Апеляційним судом Херсонської області 08 листопада 2005 року. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження № 2103949, виданого Червонопрапорською сільською радою Голопристанськго району Херсонської області, актовий запис № 8, а також рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20.05.2009 року. Згідно довідки апеляційного суду Херсонської області від 08.11.2005 року № 7699 кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON], засудженого постановою трійки УНКВС по Миколаївській області від 15 листопада 1937 року за ст.ст. 54-7, 54-10 КК УРСР до 10 років ВТЛ, переглянута Президією Херсонського обласного суду 03 листопада 1965 року. Постанова трійки УНКВС по Миколаївській області від 15 листопада 1937 року відносно [PERSON] скасована, а справа закрита за відсутністю складу злочину. Рішенням комісії Скадовської районної Ради народних депутатів з питань поновлення прав реабілітованих від 20.01.1994 року вирішено виплатити грошову компенсацію за конфісковані будівлі та майно [PERSON] із розрахунку 15 мінімальних заробітних плат збільшених на 1,8. Згідно інформації управління праці та соціального захисту населення Скадовської районної державної адміністрації від 25.09.2009 року № 3-2-790 в бухгалтерії районної державної адміністрації зберігся журнал реєстрації платіжних доручень, в якому є запис від 28 лютого 1994 року платіжне доручення № 30 на [PERSON] на суму 1620000 карбованців. Відповідно ст. 5 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» встановлено для осіб, які відбували покарання у вигляді позбавлення волі або примусового поміщення у лікувальні заклади і згодом реабілітовані відповідно до статті 1 цього Закону, грошову компенсацію у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за кожний місяць позбавлення волі, але не більш як 75 мінімальних заробітних плат. Одноразово як грошова компенсація реабілітованій особі виплачується до 15 мінімальних заробітних плат, а решта належних грошей - протягом наступних п'яти років. У разі можливості, на вимогу реабілітованого, вся нарахована грошова компенсація може бути виплачена одноразово. Виплата компенсації спадкоємцям не проводиться, крім випадків, коли компенсація була нарахована, але не отримана реабілітованим. Вилучені будівлі та інше майно по можливості (якщо будинок незайнятий, а майно збереглося) повертаються реабілітованому або його спадкоємцям натурою. При відсутності такої можливості заявнику відшкодовується вартість будівель та майна. Не підлягають поверненню (компенсації) будівлі та інше майно, що було націоналізовано (муніципалізовано) на підставі відповідних нормативних актів. Заяви про компенсацію та повернення майна подаються не пізніше трьох років з моменту набрання чинності цим Законом або з дня одержання особою довідки про реабілітацію згідно з цим Законом. У відповідності п. 3 положення про порядок виплати грошової компенсації, повернення майна або відшкодування його вартості реабілітованим громадянам або їхнім спадкоємцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 1991 р. № 48 громадянам, реабілітованим згідно із статтями 1 і 3 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні", повертаються вилучені у них будівлі та інше майно або відшкодовується їх вартість (за винятком майна, цивільний обіг якого було заборонено на час піддання репресіям). У разі смерті реабілітованого вилучені будівлі та інше майно повертаються (відшкодовується їх вартість) спадкоємцям першої черги. Згідно п. 2 вказаного положення право на грошову компенсацію мають також спадкоємці громадян, реабілітованих відповідно до статті 1 указаного Закону, якщо вона була нарахована, але не отримана реабілітованим. Виплата зазначеної компенсації в усіх випадках провадиться тільки спадкоємцям першої черги. Враховуючи, що померлий батько [PERSON] отримав грошову компенсацію за конфісковані будівлі та майно у сумі 1620000 карбованців, та доказів, що [PERSON] були нараховані інші суми, але ним за життя не отримані, позивач не надав, суд вважає, що підстави для повернення грошової компенсації за вилучене майно та житловий будинок в сумі 1370000,00 грн. та земельної ділянки площею 48,5 га. - в натурі спадкоємцю реабілітованого - відсутні. Крім того, позивачем пропущений 3-річний строк звернення до суду, оскільки [PERSON] отримав довідку про реабілітацію 08.11.2005 року.

Outcome: dismissed