Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У червні 2015року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 22 травня 2013 року. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] є її дідусем і вона є єдиним спадкоємцем померлого, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Про смерть [PERSON] їй не було відомо взагалі. Згідно постанови нотаріусавід 30 квітня 2015 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропуском строку на прийняття спадщини і тому на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як вважає, що пропустила його з поважних причин. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі і дала пояснення про обставини викладені вище, а також зазначила, що з померлим [PERSON] тривалий час не підтримували стосунки, а коли в 2004 році помер батько [PERSON] [PERSON] і вона приймала спадщину, то в спадковій справі була довідка, яка підтверджувала факт смерті [PERSON], а враховуючи його рік, вони вважали, що він вже давно помер, але в 2015 році їх розшукала голова кооперативу «Малишевський» та повідомила про смерть [PERSON] в 2013 р. після чого звернулася до нотаріуса. Представник Харківської міської ради [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні у звязку з безпідставності вимог про надання додаткового строку на прийняття спадщини, який позивач пропустила з неповажних причин. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню. Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. По справі встановлено те, що [PERSON] згідно свідоцтва про смерть помер 22 травня 2013р у віці 101 року. Згідно довідки ЖК «Малишевський» [PERSON] належала кооперативна квартира за адресою м. Харків, пр-т Московський, буд.210 /3 кв. 70 . Норми ст.1220 ЦК пов'язують відкриття спадщини з фактом (часом) смерті спадкодавця. Прийняття спадщини - це дія спадкоємця, яка засвідчує про його згоду вступити в спадкові права. Суд зазначає, що для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємець за заповітом або за законом, має прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Строк прийняття спадщини встановлюється у шість місяців з дня відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України ). Встановлений законом строк для прийняття спадщини є строком спеціальним, протягом якого існує саме право на спадщину. Пропуск цього строку позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна. Натомість, спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК). У п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі мотиви пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Ураховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважність причини пропуску строку для звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори позивач пов'язував з тим, що не знала про смерть [PERSON] з яким тривалий час не підтримувала стосунки, а також те, що раніше при оформленні спадщини після смерті батька в 2004 році в спадковій справі бачила довідку про смерть [PERSON], але цей факт не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Згідно відповіді Першоїй Харківської державної нотаріальної контори від 18.08.15 року за № 4302/01016 у спадковій справі за № 711/204, заведеної 16.11.2004р. після смерті [PERSON] відсутня довідка про смерть, або інший документ, що стверджує смерть [PERSON]. Причини пропуску строку [PERSON] на прийняття спадщини після смерті [PERSON] є неповажними, оскільки вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий висновок узгоджується з нормами, викладеними в статтях 1222, 1220, 1269,1270, 1272 ЦК України, якими регулюються питання порядку прийняття спадщини і така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та в постанові від 04.11.2015 року. З урахування викладеного суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed