Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12.05.2014 року у справі №571/522/14-ц було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 26.03.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. З моменту присудження аліментів за рахунок зростання індексу інфляції значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки. Крім того, 28.05.2015 року позивачка зареєструвала шлюб, у шлюбі народився син - [PERSON] , а від так на сьогоднішній день вона має на утримані ще одну дитину та перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трирічного віку. Зазначає, що матеріальний стан відповідача значно покращився. Відповідач хоч офіційно не працює, однак постійно виконує різні роботи у місцевих підприємців, має достатній дохід. У його власності є житловий будинок та транспортний засіб, а отже він має можливість надавати допомогу в утриманні дитини в такому розмірі, який забезпечить гармонійний розвиток дитини. Ухвалою судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14.07.2020 року у цій справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні доводам, зазначеним в позовній заяві, та просила задовольнити такі в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи (а.с.27). Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.1 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.2005 року(а.с.7). Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12.05.2014 року у справі №571/522/14-ц було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 500 (п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 26 березня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Рішенням Рокитнівського районного суду від 10.04.2014 року у справі № 571/445/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.05.2005 року у Кисорицькій сільській раді Рокитнівського району Рівненської області, актовий запис №9, розірвано (а.с.8). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.05.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] .. Прізвище після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.10.2017 року у шлюбі народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Позивач разом з чоловіком [PERSON] та синами [PERSON] , [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] зі свекром [PERSON] (а.с.16). Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 05.10.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ № 861284 від 17.11.2005 року, житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS] , набутий 17.11.2005 року. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, у відповідача наявна заборгованість по аліментах, яка станом на 22.01.2020 року становить 21135,48 грн. (а.с.15). Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зважаючи на зміст вказаних норм, на підставі їхнього системного аналізу, з врахуванням положень глав 15, 16 СК України у взаємозв`язку із нормами глави 5 розділу 1 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що предметом доказування у цій справі є: наявність судового рішення про стягнення аліментів із відповідача та зміна матеріального, сімейного стану відповідача, поліпшення його здоров`я та інших обставин, які б могли бути підставою для збільшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи позовну вимогу, позивач покликається на те, що збільшився прожитковий мінімум доходів громадян і у зв`язку з цим і мінімальних розмір аліментів, що можуть стягуватися на дітей того чи іншого віку. Матеріальний стан відповідача з моменту присудження аліментів покращився, він має житловий будинок та транспортний засіб. Крім того, позивачка покликається на те, що у неї на утримані перебуває ще одна дитина - малолітній [PERSON] і вона перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку. Однак, як встановлено судом вище, право власності на житловий будинок відповідачем набуто 05.10.2005 року, а відтак ця обставина не може бути врахована судом як зміна майнового стану [PERSON] , яка відбулася після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. Також, позивачем, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження факту наявності у власності відповідача будь-яких транспортних засобів, в т.ч. набутих після ухвалення рішення судом про стягнення аліментів. На підставі вказаного, суд вважає не обґрунтованими та безпідставними. Доводи позивача про наявність на утримані малолітньої дитини та перебування у відпустці для догляду за дитиною, як підстави збільшення розміру аліментів суд також відхиляє оскільки, відповідач не є батьком малолітнього [PERSON] .. Батьком останнього є [PERSON] , який і зобов`язаний його утримувати. Проаналізувавши норми ч.1 ст.192 СК України суд вважає, що збільшення розміру прожиткового мінімуму та збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для збільшення/зменшення розміру аліментів, які вже стягуються із особи та застосування норм ст.192 СК України. Про обґрунтованість такого висновку суду свідчить також і практика правозастосування ст.192 СК України Верховним судом, яка відображена у численних постановах цього суду, зокрема і у постанові від 12.09.2018 року у справі №459/2181/17. Жодних інших підстав для збільшення розміру аліментів позивачем не наведено, доказів наявності таких підстав, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України, не подано. Відтак, зважаючи на вищевказане, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні, а відтак у задоволенні таких слід відмовити. Крім цього, оскільки позивач при зверненні до суду із цим позовом звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed