Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

11липня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить визнати недійсним заповіт [PERSON] на ім`я відповідача [PERSON] , який посвідчений 10 січня 2019 року приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазиничем Р. В. В обґрунтування вимог зазначає, що[PERSON] є його бабою, яка після смерті [INFO] його матері [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини майна останньої, однак спадщину на своє ім`я не оформила. Він спадщину після смерті матері не приймав, оскільки бабуся запевнила, що все належне їй майно та успадковане майно матері заповість позивачу. [INFO] його баба [PERSON] померла. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від приватного нотаріуса Миргородського нотаріального округу Пазинича Р. В. йому стало відомо. Що [PERSON] все належне їй майно заповіла відповідачу, своїй внучці [PERSON] дочці свого сина, який помер в 1997 році, яка є двоюрідною сестрою позивача. Ознайомившись із заповітом позивач вважає, що він складений з порушенням вимог щодо його підписання та посвідчення, так як [PERSON] була фізично здоровою людиною, будь-яких захворювань які б не дозволяли їй самостійно підписати заповіт не мала. Вказані у заповіті відомості щодо стану здоров`я [PERSON] не відповідають дійсності. Оскільки спадкодавець самостійно не підписувала заповіт, їй було не відомо про його зміст та не було роз`яснено суть та мету вчиненої нотаріальної дії. Тому вважає, що заповіт не відповідає її волевиявленню, оскільки баба мала намір робити розпорядження на випадок її смерті на користь позивача, а не на користь відповідача. З цих підстав, оскільки спадкодавець була здорова і мала можливість самостійно підписати заповіт, однак він підписаний сторонніми особами вважає, що бабі не повідомили зміст заповіту, заповідач перебувала у стані коли не могла усвідомлювати значення своїх дій просив визнати його недійсним на підставі ст.225 ч.2, ст. 1257 ЦК України. 17 липня 2019 року після надходження інформації про місце реєстрації відповідача відкрито провадження по справі. Постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання відкладалося судом неодноразово ,в зв`язку з заявами поданими відповідачем про наміри скористатися правничою допомогою та в зв`язку з розглядом головуючою, як слідчим суддею, справ які підлягають негайному розгляду. 11.11.2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] , який також подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в зв`язку у з чим в підготовчому засіданні оголошена перерва до 28.11.2019 року. Ухвалою суду 28.11.2019 року підготовче провадження закінчено, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Стверджував ,що його бабуся [PERSON] була здоровою, розуміла значення своїх дій, пенсію отримувала самостійно, не мала наміру будь-кому заповідати якесь майно. Наголошував, що [PERSON] нікому не довіряти підписувати будь-які документи тому не могла доручити стороннім особам підписати заповіт. Представник позивача, адвокат Стахурлов І. І. просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у позові. Крім того вказував, що заповідач [PERSON] за своїм фізичним станом могла самостійно підписати заповіт і докази які б підтверджували, що вона цього зробити не могла відсутні. Представник відповідача, адвокат Педорич В.І. просив відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, з підстав викладених в ньому. Оскільки перебування заповідача на момент складення заповіту в стані коли остання не могла усвідомлювати значення своїх дій та ними керувати будь-якими належними доказами не підтверджено. Заповіт був посвідчений з дотриманням положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Третя особа приватний нотаріус Миргородського міського нотаріального округу Пазинич Р. вважав, що заявлений позов задоволенню не підлягає, оскільки оскаржуваний заповіт посвідчений з дотриманням вимог закону. Він був запрошений родичами спадкодавця за місцем проживання [PERSON] . В ході спілкування з останньою вона повідомила, що самостійно підписати заповіт не зможе. Тому були запрошені свідки. Заповіт був прочитаний свідком заповідачу та підписаний за неї запрошеною особою. Третя особа [PERSON] просив позов задовольнити зазначав, що його бабуся [PERSON] була самостійною людиною. Всі необхідні документи підписувала сама. З часу смерті матері він з бабусею не спілкувався. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була запрошена своєю співробітницею з метою підписання заповіту, так як [PERSON] через впохилий вік та фізичний стан самостійно його підписати не могла, оскільки була фізично слабка, у неї тряслися руки. В її присутності та присутності свідків [PERSON] і [PERSON] , [PERSON] повідомила, що хоче скласти заповіт на користь внучки [PERSON] . Заповіт був прочитаний і бабуся сказала, щоб його підписали свідки. Під час спілкування з [PERSON] на побутові теми остання орієнтувалася в подіях та їх обговорювала із свідками. Свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] спілкується тривалий час. Нотаріус пояснював [PERSON] що означає підписання заповіту. Вона все розуміла і говорила, що заповіт бажає скласти на користь [PERSON], більше ні про кого не говорила,але підписати його не могла, оскільки у неї тряслися руки. Свідок на ім`я [PERSON] вголос прочитав заповіт, після чого його підписала інший свідок. Всі ці події відбувалися в її присутності. Свідок [PERSON] повідомив, що його попросила взяти участь у підписанні заповіту [PERSON] , за місцем проживання її свекрухи [PERSON] . Спочатку з бабусею поговорив нотаріус, потім склав заповіт. Після чого заповіт він прочитав уголос. В цей час були також присутні в кімнаті інші свідки. Бабуся була слабка, сиділа на ліжку, однак свідомо спілкувалася з ними на побутові теми. Свідок [PERSON] повідомила, що вона як листоноша щомісячно приносила пенсію [PERSON] за місцем її проживання,13 числа кожного місяця. Останні 2 місяці до смерті [PERSON] фізично була слабка . Підпис у відомості про отримання пенсії ставила особисто. Але в зв`язку з поганим зором вона (свідок ) ставила її руку в графу навпроти прізвища [PERSON] де було необхідно поставити підпис. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши в сукупності надані суду докази, врахувавши пояснення сторін, їх представників, свідків, суд вважає що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 27 зворот). Після її смерті, спадкоємцями її майна стали онука [PERSON] , онук [PERSON] та онук [PERSON] , що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської Р.В. Пазинича та даними спадкової справи № 16/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] , які містять заяви останніх про прийняття спадщини (а.с.25,зворот а. с. 34 зворот, а.с.36 зворот). Стаття 1233 - 1234 ЦК України визначає, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому (ч.1 ст.1236 ЦК України). Згідно з положеннями статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Стаття 207 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Крім того, згідно з положеннями статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Стаття 1253 ЦК України визначає, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Стаття 56 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Глава 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 визначає порядок посвідчення заповіту, внесення змін до нього та його скасування. Згідно з п.1.1 Порядку, нотаріус посвідчує заповіти фізичних осіб з повною цивільною дієздатністю, у тому числі подружжя, які складені відповідно до вимог статей 1233 - 1257 Цивільного кодексу України та особисто подані нотаріусу. Пунктом 1.4 Порядку передбачено, що заповіт особисто підписує заповідач. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (п.1.6 Порядку). Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписом (п.1.7 Порядку). Крім того, пунктом 1.8 Порядку передбачено, що якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою. Фізична особа, на користь якої заповідається майно, не вправі підписувати заповіт за заповідача (п.1.9 Порядку). Нотаріус при посвідченні заповіту зобов`язаний роз`яснити заповідачу зміст статті 1241 Цивільного кодексу України про право на обов`язкову частку у спадщині та зміст статті 1307 Цивільного кодексу України щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору (п.1.10 Порядку). Пункт 1.11 Порядку визначає, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. 10 січня 2019 року о 14 год. 30 хв. [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження за яким все належне їй майно, де б воно не було, та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, та все на що за законом вона матиме право заповіла [PERSON] [INFO] (а.с. 30-31). Заповіт посвідчено Пазиничем Р. В., приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу, в зв`язку із станом здоров`я [PERSON] , вдома за адресою [ADDRESS] та зареєстровано в реєстрі за №32,33. Як зазначено в заповіті, зміст статей 1235-1238, 1241, 1254, 1307 ЦК України заповідачу [PERSON] роз`яснено. Як встановлено судом із пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] на день складення заповіту [PERSON] мала незадовільний стан здоров`я, у неї було тремтіння рук, що не дозволяло їй самостійно підписати заповіт. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] [PERSON] мала слабкий зір, а за останні два місяці до смерті загальний стан здоров`я останньої значно погіршився. В заповіті зазначено, що заповіт записано із слів [PERSON] за допомогою комп`ютерної техніки та у зв`язку із станом здоров`я [PERSON] не може прочитати та власноручно написати, що текст заповіту нею прочитанота підписано власноруч, на її прохання, за її дорученням і в її присутності текс заповіту підписано [PERSON] . Також зі змісту заповіту вбачається, що на прохання [PERSON] заповіт посвідчено в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Із змісту заповіту вбачається, що нотаріусом встановлено особу заповідача, свідків, їх дієздатність перевірена. Особу [PERSON] , яка підписала заповіт у присутності нотаріуса встановлено, її дієздатність перевірено та одночасно нотаріусом засвідчено справжність підпису [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що до посвідчення заповіту нотаріус спілкувався з бабусею, після складення заповіту він зачитав вголос заповіт, бабуся погодилась з викладеним. Свідок [PERSON] зазначила, що вона підписала заповіт, так як у бабусі тремтіли руки і остання б не змогла його писати. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що при посвідченні заповіту були присутні: нотаріус, бабуся, та вони троє свідків. Суд вважає що твердження позивача викладені в позовній заяві та висловлені в суді, що [PERSON] не була ознайомлена із змістом заповіту, оскільки його не підписувала власноруч, спростовується пояснення наданими суду свідками що об`єктивно підтверджуються змістом заповіту. Свідок [PERSON] стверджувала, що [PERSON] до посвідчення заповіту повідомляла, що « все бажає залиши внучці [PERSON], будь-яких інших осіб вона не згадувала». Суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами твердження позивача, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, оскільки не підтверджено будь-якими доказами. Більше того позивач відмовився від заявленого при зверненні до суду клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи з метою встановлення чи могла [PERSON] на момент складення заповіту розуміти значення своїх дій та ними керувати, висновок якої відповідно по роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року серед іншого міг підтвердити обставини вказані в позові. Суд також вважає безпідставними твердження представника позивача та позивача, що на момент посвідчення заповіту були відсутні дані про стан здоров`я заповідача, який не дозволяв останній самостійно підписувати договір. Оскільки положенняяк ч.4 ст. 207 ЦК України так і п. 1.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачають обов`язкове документальне підтвердження причин неможливості підписання заповіту заповідачем особисто. На думку суду не заслуговують на увагу посилання позивача про задовільний стан здоров`я [PERSON] на момент складення заповіту, оскільки позивач та третя особа суду повідомили, що вони з заповідачем не спілкувалися з часу смерті своєї матері, тобто з 2012 року (а.с.12). А надана на підтвердження вказаних обставин світло копія медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] не містить будь-якої інформаці їпро стан здоров`я останньої на час складання заповіту (а.с.8). Не підтверджує вказані твердження позивача і довідка №516 від 23.07.2019 КНП "Миргородський центр первинної медико-санітарної допомоги" Миргородської районної ради, щодо перебування на диспансерному обліку [PERSON] , в зв`язку з захворюваннями серцево-судинної системи (а.с.38). Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів і під час розгляду справи не встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним, а зміст оспорюваного заповіту не відповідав її волі, а також що на момент складання заповіту [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати та порушення порядку посвідчення заповіту, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України,судові витрати понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed