Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

04.03.2015 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість на загальну суму 29464,50 грн. та судові витрати. Посилається на те, що 29.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір за № б/н. Згідно вказаного договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ „ПриватБанк" зазначає, що Банк належним чином виконав зобов язання таким чином станом на 17.02.2015 року заборгованість складає 29464,50 грн., яка складається з наступного: 3594,70 грн. - заборгованість за кредитом; 23990,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 1379,26 грн. - штраф ( процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, надав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" слід задовольнити. Судом встановлено, що 29.05.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір за № б/н. Згідно вказаного договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, презумпція правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Також судом встановлено, що на даний момент кредитний договір не змінений та не відмінений не втратив своєї чинності та відповідає вимогам законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вказаного кредитного договору, Банк зобов'язується надати Позичальникові кредит у межах суми, зазначеної в Договорі на термін і на умовах, передбачених в даному Договорі, а позичальник зобов'язується повернути. Отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленні Договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно вказаного Договору. Згідно п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідачем не були виконані прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим нарахована Банком заборгованість, станом на 17.02.2015 року заборгованість складає 29464,50 грн., яка складається з наступного: 3594,70 грн. - заборгованість за кредитом; 23990,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 1379,26 грн. - штраф ( процентна складова). Даний факт підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитом Позичальника перед Банком. Згідно з ст.526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору позичальник, [PERSON] допустив заборгованість за кредитом і сплатою процентів. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК). За таких обставин суд приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до вищевикладеного, ПАТ КБ „ПриватБанк" вимагає від відповідача повернути йому всю суму заборгованості по кредиту. Таким чином сума заборгованості [PERSON] по виконання кредитного договору становить 29464,50 грн. На відповідача слід також покласти відшкодування судових витрат, як того вимагає ст. 88 ЦПК України, оскільки такі документально підтверджені. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved