Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

[PERSON] 13.01.2021 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22.10.2007. Відповідач є його рідним батьком. Позивач зазначив, що [INFO] йому виповнилося 18 років та на даний час він навчається на денній формі навчання на 2-ому курсі у ВСП Первомайського фахового коледжу Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова І рівня акредитації, не працює. Термін навчання становить з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року. Всі витрати по навчанню несе мати позивача. Позивач вказав, що потребує матеріальної підтримки, так як мати не взмозі повністю утримувати його навчання. Позивач зазначив, що відповідач отримує пенсію по інвалідності, з якої утримувалися аліменти до його повноліття. Про офіційне працевлаштування відподача позивачу не відомо. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 199-201 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить стягнути з відповідача на його користь щомісячно аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання. Ухвалою суду від 18.01.2021 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку 12.02.2021 SMS-повідомлення з текстом судової повістки (а.с. 37); 25.01.2021 від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення в справі та просить позов задовольнити (а.с. 32). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується повідомленням про вручення 19.02.2021 рекомендованого листа з судовою повісткою (а.с. 38), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив на позов до суду не подавав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.01.2003 виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 9). Як вбачається з довідки №136, виданої 09.12.2020 Первомайським фаховим коледжем Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, позивач навчається в цьому університеті на 2-ому курсі денної форми навчання на контрактній основі з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року та не знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с. 10). Відповідно до копії договору про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти №20Д.нГМІІ1 та копії договору про надання освітніх послуг, укладених 01.09.2020 між Первомайським фаховим коледжем Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова та позивачем, загальна вартість навчання становить 28000 грн. (а.с. 11-13). Згідно копій квитанцій №28 від 07.09.2020 та №0.0.1966479003.1 від 05.01.2021, позивач сплатив за навчання суму в загальному розмірі 4400 грн. (а.с. 14). Відповідно довідки №1, виданої 04.01.2021 Побузькою селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, позивач проживає одиноко по [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. За нормами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину СК України не встановлює. Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3\~від 15\~травня 2006\~року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач після досягнення повноліття продовжує навчання, відповідач добровільно допомогу на навчання повнолітньому сину не надає, в той же час позивачем не надано докази на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати допомогу на його навчання, в тому числі не надано доказів про те, що відповідач отримує пенсію по інвалідності, а тому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання на його навчання задоволенню не підлягають. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, судові витрати в сумі 908 грн. мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed