Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2020 р. звернувся до суду з позовом до ТОВ "Нова пошта" про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що розмістив на інтернет-платформі «OLX.UA» оголошення про продаж його скляного столу. Коли знайшов покупця то за допомогою послуг перевізника ТОВ «Нова Пошта» скляний стіл ним було відправлено з відділення «Нової Пошти» № 148 у м. Києві на адресу покупця. У відділенні «Нової Пошти» ним було погоджено з працівником пошти грошовий переказ у зворотному напрямку на його ім`я в розмірі 1778,00 грн. відразу після отримання столу у відділенні. 31.08.2020 р. ним з відділення № 148 «Нової пошти» що розташована в м. Києві до відділення № 2, що знаходиться у м. Кропивницькому було направлено стіл. 03.09.2020 р. покупець [PERSON] отримала стіл та оплатила його вартість та вартість доставки 285,00 грн. Проте не дивлячись про отримання покупцем [PERSON] столу та сплату його вартості, 03.09.2020 р. у відділенні № 148 «Нової пошти» йому було повідомлено що відправлення ще не отримано. Наступного дня йому повідомили, що стався збій в системі обліку відправлень «Нової пошти» у зв`язку з чим видати йому його грошовий переказ немає можливості. За деякий час йому зателефонував працівник «Нової пошти» та запропонував заповнити бланк претензії про виплату коштів, на що він одразу погодився. Проте за спливом майже півтора місяця після відправлення столу він своїх коштів так і не отримав. За таких підстав, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Нова Пошта» суму несплаченого грошового переказу в розмірі 1778,00 грн., грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. а також збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 7400,00 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні з викликом сторін. Відповідач у встановлений судом строк подав до суду відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві, а саме на те, що суму зворотнього грошового переказу в розмірі 1778,00 грн. було перераховано позивачу на його банківську картку 20.10.2020 року, а тому відсутній предмет спору. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно експрес-накладної № 20450274169060 від 31.08.2020 року з відділення № 148 у м. Києві ТОВ «Нова Пошта» Ребров В.О. відправив вантаж до [PERSON] , місто доставки відправлення: м. Кропивницький, відділення № 2. Оголошена вартість товару була зазначена 1778,00 грн.», додаткова послуга «Грошовий переказ 1778,00 грн». 03.09.2020 р. відправлення за експрес-накладної № 20450274169060 прибуло у м. Кропивницький до відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», де одержувач [PERSON] було отримано відправлення та сплачено послугу «Грошовий переказ» в розмірі 1778,00 грн. Як встановлено судом, внаслідок технічного збою в інформаційній базі ТОВ «Нова Пошта» була проставлена відмітка про відмову від отримання відправлення одержувачем, внаслідок чого кошти повернулися на його рахунок. 17.09.2020 р. [PERSON] було подано до відділення № 148 ТОВ «Нова Пошта» що у м. Києві претензію з вимогою відшкодувати вартість відправлення в розмірі 1778,00 грн., де було вказано що у випадку прийняття рішення щодо оплати сум, передбаченої претензією зазначені кошти [PERSON] просить перерахувати на його банківську картку № [NUMBER] . Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3.4. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» (далі - Публічний договір) визначено: шляхом передачі замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених договором, замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису відправника. Пунктом 13.1.3. Умов надання послуг: Грошовий переказ» передбачає контроль переказу одержувачем коштів за відправлення відправнику. Послуга надається фінансовою установою-партнером відповідно до договору про спільну діяльність з ТОВ «Нова Пошта». Грошовий переказ можливо відправити/одержати лише у національній валюті. Одержувач коштів за грошовим переказом може замовити виплату як у відділенні ТОВ «Нова Пошта», так і на банківську картку. Як вбачається з листа АТ «Альфа-Банк» № 11401 від 09.02.2021 р. [PERSON] на його банківську картку № [NUMBER] 20.10.2020 р. було перераховано грошові кошти в розмірі 1778,00 грн. згідно експрес-накладної № 20450274169060. Вказане свідчить про те, що ТОВ «Нова Пошта» вже виплачено суму зворотнього грошового переказу в розмірі 1778,00 грн. згідно експрес-накладної № 20450274169060, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування на користь позивача моральної шкоди, то судом встановлено наступне. Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (пункт 3, 4). Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У свою чергу, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Тобто у сфері дії вказаного Закону перебувають у тому числі відносини між споживачами та надавачами будь-яких послуг (включаючи послуги з перевезення). Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 01 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) прийняла постанову, якій сформувала правовий висновок про те, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (у чинній редакції) прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Враховуючи те, що між сторонами виникли договірні відносини щодо надання транспортних послуг з перевезення вантажу, а позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому моральних страждань з боку відповідача за обставин, викладених у позові, відсутні докази в обґрунтування причин їх виникнення та позивачем не вказано, в чому полягає така шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28.10.1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). За таких підстав, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судові витрати понесені позивачем в сумі 7400,00 грн. по оплаті юридичних послуг не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed