Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Кредитна спілка " Імперіал ЛТД " звернулася до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.03.2013 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 153бк, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн.. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 02.03.2014 року сума заборгованості за Кредитним договором становить 1767,60 грн. яка складається із основної суми за кредитом у розмірі 1249,84 грн та відсотків по кредиту у розмірі 517,76 грн. 18.09.2013 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 233бк, згідно якого Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн.. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяця від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов`язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 18.09.2014 року сума заборгованості за Кредитним договором становить 1010,16 грн. яка складається із основної суми за кредитом у розмірі 1010,16 грн. Окрім того, позивач просить стягнути із відповідача штраф, пеню інфляційні втрати за основною сумою та за відсотками за обома кредитними договорами згідно розрахунку. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд звертає увагу на наступне. Основними засадами цивільного судочинства, згідно з положеннями частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є, серед інших, є диспозитивність та змагальність сторін. Зміст таких принципів викладено у пункті 3 частини 1 статті 129 Конституції України, відповідно до якого, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини 1 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В свою чергу, предметом доказування, згідно з положеннями частини 2 названої норми процесуального закону, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами частин 6 та 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявлених позовних вимог, не входить до кола підстав, визначеного статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України, які звільняють позивача від доказування. В позовній заяві позивач стверджує, що ним належним чином виконані умови укладеного між сторонами договору і 02.03.2013, 18.09.2013 року сума кредиту була позивачем належним чином видана відповідачу. З приводу таких доводів позивача, суд звертає увагу на те, що в пункті 2.4 Договору передбачено, що кредит надається Позичальнику (відповідачу) готівкою у касі Кредитодавця (позивача), або згідно заяви Позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний Позичальником у заяві. При цьому, в пункті 2.5 Договору сторонами обумовлено, що датою отримання кредиту вважається дата видачі Позичальнику (відповідачу) суми кредиту готівкою через касу Кредитодавця (позивача), а при безготівкових розрахунках - дата списання відповідної суми з рахунку Кредитодавця (позивача). Позивачем суду не надано доказів на підтвердження обставин та факту видачі відповідачу суми кредиту. Як вбачається з вищевикладених умов Договору, такими доказами могли б стати квитанція з підписом відповідача про отримання в касі позивача готівкових коштів, або заява відповідача на перерахування грошових коштів на обраний ним рахунок та документи на підтвердження списання суми кредиту з рахунку позивача на обраний відповідачем рахунок. За викладених обставин, суд вважає, що позивачем в порушення положень статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, не надано доказів того, що сума кредиту, передбачена Договором, була видана відповідачу. На час розгляду справи позивачем не було надано доказів щодо фактичного отримання відповідачем кредиту з яких суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Надані позивачем графіки платежів та розрахунок заборгованості за Договором не є належним та допустимими доказами фактичного виконання позивачем своїх обов`язків за Договором щодо надання відповідачу суми кредиту, оскільки за своїм змістом є калькуляцією, якою позивач обґрунтовує розмір своїх вимог. Відповідно до частини 2, 4 та 8 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Матеріали справи не містять повідомлень від позивача про неможливість подання доказів у справі. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів, зважаючи, що обов`язок відповідача повернути отримані кредитні кошті кореспондується із обов`язком позивача попередньо надати такі кошти відповідачу, а позивачем не доведено, що сума кредиту фактично була передана відповідачу, що вказує на недоведеність факту надання кредиту на підставі заяви про надання кредиту (у вигляді кредитної лінії), суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed