Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради об`єднаної територіальної громади про поновлення на роботі та виплату заробітку за час вимушеного прогулу. Протягом судового розгляду позивачка уточнила розрахунок середнього заробітку втраченого за час вимушеного прогулу і просила стягнути з відповідача 21256,04 грн. У поданій заяві та наданих суду поясненнях позивачка та представник позивача заявлені вимоги мотивували тим, що 22.03.2018 року відповідно до розпорядження сільського голови Дзвиняцької ОТГ [PERSON] була переведена з посади сестри медичної зі стоматології амбулаторії загальної практики сімейної медицини с.Росільна, яку раніше займала, на посаду сестри медичної загальної практики сімейної медицини амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Росільна Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги закладу охорони здоров`я Дзвиняцької ОТГ». Рішенням сесії Дзвиняцької сільської ради ОТГ №159-5/2018 від 29.05.2018 року Комунальний заклад «Центр первинної медико-санітарної допомоги закладу охорони здоров`я Дзвиняцької ОТГ» реорганізовано у Комунальне некомерційне підприємство «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради ОТГ. У зв`язку із змінами, внесеними до штатного розпису на 2019 рік наказом головного лікаря №32-к від 21.03.2019 року її було звільнено з посади сестри медичної загальної практики сімейної медицини відповідно до п.1 ст.40 КЗпП. Відповідно до постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 18.09.2019 року вона була поновлена на роботі. Однак, 02.01.2020 року на підставі наказу №1 «Про скорочення чисельності штату працівників» вона знову була попереджена про звільнення і 02.03.2020 року наказом головного лікаря №34 звільнена з посади медсестри загальної практики сімейної медицини у зв`язку із скороченням штату працівників, згідно п.1 ст.40 КЗпП України та неможливістю подальшого працевлаштування. Своє звільнення вважає незаконним. На її думку, адміністрація установи діяла щодо неї упереджено, одна з восьми посад медсестри ЗПСМ у КНП була скорочена лише для того, щоб звільнити конкретно її, хоч така посада могла бути збережена, оскільки за нормативами на чотири штатні посади лікарів могло припадати вісім штатних одиниць медсестер (по дві медсестри на кожного лікаря). Просила поновити її на роботі та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення і до часу постановлення рішення про поновлення на роботі. Представник Комунального некомерційного підприємства «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради ОТГ - Олексієнко М.О. у поданому відзиві та в судовому засіданні заявлений позов не визнав та заперечив проти його задоволення. Вказав, що звільнення позивачки на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України вважає законним та обґрунтованим, а твердження [PERSON] про те, що її звільнення продиктоване особистим мотивами керівника, а також про погіршення якості та доступності медичної допомоги надумані і не обґрунтовані. Рішенням Дзвиняцької сільської ради від 18.12.2019 року №546-17/2019 не було погоджено структуру та штатний розпис КНП «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької ОТГ, яка була запропонована адміністрацією КНП на 2020 рік та зобов`язано представити на затвердження нову оптимізовану до бюджетних асигнувань структуру та штатний розпис і з цією метою провести загальні збори працівників центру, на яких обговорити ці питання. У зв`язку з недостатністю фінансування медичних працівників та з метою приведення штату у відповідність 19.12.2019 року наказом головного лікаря №149 було створено комісію по скороченню штату і чисельності працівників КНП. Згідно протоколу засідання цієї комісії від 19.12.2019 року було прийнято рішення про скорочення посад лікаря-стоматолога - 0,5 ставки; лікаря ЗПСМ с.Росільна - 0,5 ставки, сестри медичної стоматкабінету 0,5 ставки; сестри медичної ЗПСМ по с.Росільна 1 ставки. При цьому комісією було заслухано усіх працівників, які могли підпадати під скорочення та вивчено питання переважного права на залишення на роботі. Зокрема по скороченню посади медсестри ЗПСМ с. Росільна встановлено, що таку посаду займали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Було встановлено, що саме позивачка має найнижчу кваліфікацію серед перелічених осіб, оскільки усі мають вищу категорію медсестри ЗПСМ, а [PERSON] - вищу категорію медсестри стоматології. Тому, у зв`язку зі скороченням однієї посади медсестри ЗПСМ, саме вона підпадала під звільнення і таку рекомендацію було надано комісією. Крім того, 26.12.2019 року були проведені загальні збори трудового колективу КНП «Дзвиняцький ЦПМСД» на яких обговорено питання затвердження нового штату і чисельності працівників та пропозиції щодо скорочення. Шляхом голосування практично одноголосно пропозиції комісії колективом були підтримані. 27.12.2019 року Розпорядженням сільського голови Дзвиняцької ОТГ №69-р погоджено нову структуру і штатну чисельність медичних працівників КНП «Дзвиняцький ЦПМСД» і тією ж датою наказом головного лікаря [PERSON] затверджено структуру і штатну чисельність, відповідно до якої по амбулаторії ЗПСМ с.Росільна у штаті залишались 4 посади сестри медичної ЗПСМ. Вказував, що рішення про визначення структури підприємства, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників є виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 23.03.2019 року у справі №755/3495/16-ц вказав, що оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства, про зміну в організації виробництва і праці не є належним способом захисту порушеного права, а відтак не обгрунтованим вважав посилання на незаконність наказу №1 від 02.01.2020 р. «Про скорочення чисельності штату працівників» як на підставу для визнання незаконним наказу про звільнення. Крім того, зазначив, що на час попередження [PERSON] станом на 02.01.2020 року про подальше скорочення дійсно не було вакантних посад, які б могли бути їй запропоновані. Однак, обов`язок працевлаштувати працівника адміністрацію було виконано, оскільки у період дії попередження виникла вакансія молодшої медсестри 0,5 ставки у сусідньому ФАП с.Міжгір`я. 28.01.2020 року [PERSON] було вручене повідомлення з пропозицією переведення її на вакантну посаду. Однак позивачка від такої пропозиції відмовилась. Жодних інших посад, які могли бути запропоновані позивачці і на зайняття яких вона могла би мати переважне перед іншими працівниками право, у штаті підприємства не було. Тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 9 Конвенції Міжнародної організації праці N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою 04 лютого 1994 року, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцю. Як встановлено судом за матеріалами справи позивачка [PERSON] наказом №34 від 02 березня 2020 року звільнена з посади сестри медичної загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради об`єднаної територіальної громади у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та неможливістю подальшого працевлаштування. Підставою для звільнення позивачки із займаної посади за згаданою нормою стали зміни у структурі і штатній чисельності медичних працівників КНП «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради ОТГ, які дійсно мали місце, про що свідчить розпорядження сільського голови Дзвиняцької ОТГ [PERSON] від 27.12.2019 року №69-р «Про погодження структури і штатної чисельності медичних працівників КНП «Дзвиняцький ЦПМСД» і наказ головного лікаря КНП «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради ОТГ [PERSON] від 27.12.2019 року №156 «Про затвердження структури і штатної чисельності працівників КНП «Дзвиняцький ЦПМСД» Дзвиняцької ОТГ». Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України реорганізовані медичні заклади, в тому числі у КНП, мають право самостійно визначати свою організаційну структуру, визначати кількість працівників та затверджувати штатний розпис. Відповідно до структури і штатної чисельності медичних працівників Комунального некомерційного підприємства «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради об`єднаної територіальної громади на 2020 рік по амбулаторії ЗПСМ с.Росільна у штаті підприємства затверджено 4 посади сестри медичної загальної практики сімейної медицини, а кількість працюючих у 2019 році складала 5 чоловік. Чисельність медсестр приведена у відповідність до потреби забезпечення основної діяльності, про що свідчить протокол оперативної наради головного лікаря та сімейних лікарів від 11.12.2019 року. Згідно протоколу від 26 грудня 2019 року загальних зборів трудового колективу Комунального некомерційного підприємства «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради об`єднаної територіальної громади, питання зміни в організації роботи і праці та скорочення штатної чисельності працівників було предметом обговорення на загальних зборах, на яких була присутня і [PERSON] . На зборах у присутності та за участю членів трудового колективу було обговорено питання переважного права на залишення на роботі осіб, які займали посаду сестри медичної загальної практики сімейної медицини, серед яких [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Констатовано, що саме позивачка має найнижчу кваліфікацію серед перелічених осіб, оскільки атестована на вищу категорію медсестри стоматології, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мають присвоєну вищу категорію медсестри ЗПСМ. Це ж питання розглядалось на засіданні постійно діючої комісії КНП "Двиняцький ЦПМСД" 02.01.2020 року, яка прийшла до такого ж висновку. Тому у зв`язку із скороченням однієї такої посади, саме вона підпадала під звільнення. 02.01.2020 року [PERSON] була повідомлена про скорочення штату і майбутнє звільнення, а також про відсутність вакантних посад, які могли бути їй запропоновані для працевлаштування на цьому підприємстві. 28.01.2020 року головним лікарем [PERSON] письмово було запропоновано [PERSON] можливість переведення на вакантне місце молодшої медсестри - 0,5 ставки, однак вона від даної пропозиції відмовилась. Згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Таким чином підставою розірвання трудового договору є скорочення штату або чисельності працівників. Власник вправі самостійно визначати чисельність і штатний розпис. Тому рішення уповноважених органів Дзвиняцької сільської ради об`єднаної ОТГ та головного лікаря КНП «Дзвиняцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Дзвиняцької сільської ради ОТГ відповідає ст.64 Господарського кодексу України, згідно якої власник може самостійно визначати штат і чисельність працівників. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівники персонально попереджаются не пізніше ніж за два місяці. [PERSON] була ознайомлена з наказом «Про скорочення штату працівників» і отримала попередження про скорочення. Згідно ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Позивачка, будучи за освітою медичною сестрою, атестована тільки за кваліфікацією «сестра медична зі стоматології». На посаду сестри медичної загальної практики сімейної медицини була призначена без проходження навчання на курсах підвищення кваліфікації і за вказаним напрямком не атестована. Позивачка підтвердила суду, що відмовилась, від запропонованої їй вакантної посади молодшої медсестри. Згідно ч.3 ст.49-2 КЗпП України при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що звільнення [PERSON] проведено відповідно до вимог трудового законодавства і підстав для поновлення її на роботі немає. Вимоги позивачки про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про поновлення на роботі, а тому у їх задоволенні також слід відмовити.

Outcome: dismissed