Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 27.08.2010 року в сумі 30 258 грн. 19 коп. та судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеною договору № б/н від 17.08.2010 року відповідач 27.08.2010 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитною ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобовязання перед банком належним чином не виконує, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у запереченні. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 17.01.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № б/н, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитною ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості до неї [PERSON] заборгував Банку в загальному 30258,19 грн., що складається з наступного: 18980,87 грн. - заборгованість за кредитом; 8905, 83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 454, 43 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання Банківських послуг, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1417,06 грн. штраф ( процентна складова). Відповідно до ч. 3. ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Рівненського міського суду №569/9657/15-ц від 24 грудня 2015 року, та ухвалою Апеляційного суду Рівненської області у цивільній справі №569/9657/15-ц від 19 лютого 2016 року залишено без змін, встановлювалися обставини між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк", що є сторонами по справі №569/246/16-ц. Відтак на підставі ч.4. ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені у цивільній справі № 569/9657/15-ц не підлягають повторному доказуванню у цивільній справі №569/246/16-ц, між тими самими Сторонами. Рішенням Рівненського міського суду №569/9657/15-ц від 24 грудня 2015 року встановлено, що 27.08.2010 року між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк» дійсно було укладено договір № б/н про відкриття карткового рахунку та його обслуговування, на виконання вказаного договору [PERSON] був відкритий основний картковий рахунок №5363542303613542 національній валюті України, та додаткові карткові рахунки, №5457092300240557, №5168742065311387. ПАТ «Приватбанк» оформив та видав Відповідачу платіжні картки і ПІН-код до неї і здійснював розрахунково- касове обслуговування платіжних операцій із використанням платіжної картки. Рішенням Рівненського міського суду № 569/9657/15-ц від 24 грудня 2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь [PERSON] 21090,00 грн. незаконно списаних коштів, та скасовано пені, штрафи які застосовувались. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином Позивач повинен довести факт виникнення у Відповідача грошових зобовязань перед Позивачем, а також факт невиконання Відповідачем покладених на нього обовязків. Однак Позивач не надав жодного документа (квитанції, чеку, накладної, тощо), який би підтвердив отримання Відповідачем кредитних коштів в сумі 18980,87 грн., а відтак і виникнення в Відповідача будь-яких грошових зобовязань перед Позивачем. Таким чином розрахунок та нарахування штрафних санкції без доведеного факту порушення зобовязання є необгрунтованим та суперечить нормам Цивільного кодексу України. На підставі ст.ст. 253,254, 256, 257, 259,260, 263,264 267 ЦК України,

Outcome: dismissed