Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

18.11.2014 р. Чернігівська міська рада звернулась до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.2-6), мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до договору дарування від 27.11.2001 р. [PERSON] отримала в дар від [PERSON] 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до генерального плану з технічного паспорту ЧМБТІ станом на 19.05.2009 р. відповідачка має у спільному користуванні з іншими власниками частин вказаного житлового будинку [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0622 га, площа якої згідно кадастрового плану станом на 2013 р. збільшилась на 0,0034 га, становить 0,0656 га. В ході перевірки від 27.09.2012 р. встановлено, що [PERSON] самовільно зайняла земельну ділянку із земель загального користування Чернігівської міської ради площею 0,0007 га за вказаною адресою, яку огородила металевими воротами та бетонним парканом і використовує для особистих потреб, чим порушує ст.ст. 125-126 ЗК України. В ході неодноразово проведених перевірок встановлено, що відповідачка продовжує вчиняти порушення вимог земельного законодавства, що полягає у самовільному занятті земельної ділянки, що відноситься до земель запасу Чернігівської міської ради площею 0,0007 га по [ADDRESS]. Посилаючись на ст.ст. 12, 125-126, 152, 211-212 ЗК України, просили зобов'язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0007 га по [ADDRESS] шляхом знесення з самовільно зайнятої земельної ділянки металевих воріт та бетонного паркану. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов (а.с.2-6) підтримала за вимогами, в ньому викладеними, та пояснила, що відповідачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]»; площа спірної земельної ділянки 7 кв.м; відповідачка власник 3/5 частини житлового будинку і надвірних споруд в [ADDRESS]; земельна ділянка за вказаною адресою не є у власності; не може вказати, чи виділялась комусь земельна ділянка за вказаною адресою; судових рішень відносно цієї земельної ділянки не має; спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування Чернігівської міської ради (це вулиця). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області - Ляшенко А.С. вважає, що позов підлягає задоволенню згідно письмових пояснень, та пояснив, що про право власності, виділення і судових рішень стосовно земельної ділянки в [ADDRESS] вказати не може; спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування Чернігівської міської ради. Свідок [PERSON] показав, що проживає і зареєстрований у [ADDRESS]; він проживає по [ADDRESS] приблизно 10 років; відповідачка його сусідка; відповідачка і її чоловік (або співмешканець) влітку 2012 р. встановили нову залізобетонну огорожу замість дерев'яної; вони не тільки встановили нову огорожу, але і перенесли калитку в сторону його огорожі; була захоплена частка земельної ділянки [ADDRESS]; у нього земельна ділянка не приватизована. Свідок [PERSON] , що зареєстрована у м. Бахмач, але проживає у [ADDRESS] з січня 2014 р.; вона є власником 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS]; про перенесення огорожі вона взнала від сусідів; вона зверталась до Чернігівської міської ради і прокуратури, оскільки [PERSON] перенесла огорожу в сторону вулиці. Відповідачка в судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнає причини неявки відповідачки неповажними, вирішує справу у її відсутність та на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії нотаріально посвідченого договору дарування частини будинку від 27.11.2001 р. [PERSON] є власником 3/5 частини житлового будинку [ADDRESS]; житловий будинок і надвірні споруди розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м (0,06 га)(а.с.13). В ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства 27.09.2012 р., 27.10.2012 р., 29.11.2012 р. заступником начальника відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області Довгополом О.Є. складено акти, згідно змісту яких відповідачка здійснила самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0007 га, яка відноситься до земель запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови), по [ADDRESS], розміром 0,32х12,3х0,8х12,5 метрів, а саме пригородила бетонним парканом з металевими воротами, чим порушила вимоги ст.ст. 125-126 ЗК України(а.с.9,24,29). 02.10.2012 р., 31.10.2012 р. видавались приписи [PERSON] з вимогами у 30-ти денний термін усунути порушення шляхом оформлення правовстановлюючих документів на землю(а.с.17,28). Відносно [PERSON] складались протоколи про адміністративне правопорушення(а.с.15,26) і виносились постанови про накладення адміністративного стягнення, якими її визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 КУпАП, та накладались штрафи у розмірі 170 грн. та 153 грн.(а.с.16,27). Відповідно до повторних актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 27.10.2012 р., 29.11.2012 р. встановлено, що вимоги приписів не виконані. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до змісту вказаних актів(а.с.9,24,29) відповідачка має у спільному користуванні разом з іншими власниками частин житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0622 га. Тобто відповідачка, [PERSON] і [PERSON] є суміжними користувачами земельної ділянки по [ADDRESS], а суду не надано доказів стосовно наявного між ними порядку користування цією земельною ділянкою з зазначенням відповідних площ і розмірів. При цьому відповідно до копії нотаріально посвідченого договору дарування частини будинку від 27.11.2001 р. житловий будинок і надвірні споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,06 га, згідно позову за генеральним планом ЧМБТІ земельна ділянка має загальну площу 0,0622 га; за збірним кадастровим планом ця ж земельна ділянка вже площею 0,0656 га, «…з цього вбачається, що площа земельної ділянки збільшилась на 0,0034 га…»(хоча позивач стверджує, що відповідачка самовільно зайняла земельну ділянку площею лише 0,0007 га). В судовому засіданні згідно вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, враховуючи положення ч. 1-2 ст. 11 і ч. 1 ст. 143 ЦПК України, на обговорення судом було поставлено питання про призначення по справі відповідної судової експертизи. Представник позивачки і представник третьої особи не просили призначити експертизу; вважають, що не потрібно призначати відповідну експертизу. Відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки не доведено допустимими доказами, яким, зокрема, є висновок відповідної судової експертизи (яку представники позивача і третьої особи не просили призначити): - що собою представляють зазначені в позові металеві ворота та бетонний паркан (зокрема, їх розмірі); - де конкретно розташовані ці ворота та паркан; - земельну ділянку з запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови) якої площі і якої конфігурації самовільно зайняла відповідачка; - земельною ділянкою якою площею і якою конфігурацією має право користуватись відповідачка. При цьому вказані акти, приписи, протоколи і постанови за 2012 р. (більше ніж дворічної давності), а не складені і винесені безпосередньо перед поданням позову до суду. Також заявлені вимоги про зобов'язання відповідачки звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0007 га по [ADDRESS] шляхом знесення з самовільно зайнятої земельної ділянки металевих воріт та бетонного паркану (що може призвести до безпідставного пошкодження майна відповідачки), а не шляхом перенесення з самовільно зайнятої земельної ділянки металевих воріт та бетонного паркану або шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки з-під металевих воріт та бетонного паркану. Так як в задоволенні позову відмовляється повністю, то не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним судові витрати (а.с.1,52). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed