Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] 30 березня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області про встановлення земельного сервітуту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з договором міни від 05.12.2008 позивачка та [PERSON], [PERSON], набули у власність дачний будинок і земельну ділянку, розташовані в [ADDRESS]. До зазначеної земельної ділянки відсутні окремі проїзні шляхи. Вважаючи, що проїзні шляхи до належного їй будинку та земельної ділянки проходять по земельній ділянці, яка належить Колєсніку А.А., у первісній редакції позову, просила суд встановити земельний сервітут через земельну ділянку відповідача. Ухвалою суду від 15 травня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі. Ухвалою суду від 10 липня 2017 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи. Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року провадження у даній справі відновлено після надходження до суду висновку експерта. 27 листопада 2017 року представник позивача направив суду клопотання про заміну відповідача [PERSON] належними відповідачами: Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області та КВКП «Побутсервіс», оскільки згідно висновку судової земельно-технічної експертизи технічно можливим є проїзд до земельної ділянки позивача з використанням проїзних шляхів, що проходять по земельним ділянкам з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], що згідно даних публічної кадастрової карти належать до земель комунальної власності. При цьому земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] перебуває у постійному користуванні КВКП «Побутсервіс». Ухвалою суду від 27 листопада 2017 року відповідача [PERSON] замінено належними відповідачами Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області та КВКП «Побутсервіс». 27 листопада 2017 року представник позивача також направив до суду заяву про заміну предмету та підстав позову. У новій редакції позовної заяви позивач просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою та дачним будинком [ADDRESS] шляхом зобов'язання солідарно відповідачів власними силами і засобами демонтувати шлагбаум, розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER]; зобов'язати Новофедорівську сільську раду Голопристанського району Херсонської області здійснити поділ земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] шляхом виділення з неї наявних проїзних шляхів та зміни цільового призначення виділеної земельної ділянки під проїзними шляхами на «Автомобільні дороги», а також стягнути з відповідачів судові витрати. Таким чином, суд вирішує справу згідно зі зміненим предметом позову за позовною заявою [PERSON] до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, КВКП «Побутсервіс» про усунення перешкод у користуванні майном у редакції заяви від 24.11.2017 (т.1 а.с. 131-141). В судовому засіданні, проведеному у режимі відеоконференції, представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав зазначених у позовній заяві в редакції від 24.11.2017. Відповідачі позовні вимоги не визнали, проти задоволення позову заперечували, надали до суду відзив на позов (т.1 а.с. 221-223), який зводиться до наступного. Позивачем не надано доказів щодо причетності сільської ради до встановлення пропускного режиму на територію земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні КВКП «Побутсервіс». Також не доведено факт вчинення сільською радою дій, спрямованих на створення перешкод у використанні позивачем земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. Генеральним планом с. Залізний Порт через земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] не передбачені проїзні шляхи, тобто на момент передачі земельної ділянки у постійне користування КВКП «Побутсервіс» до її складу не входили дороги чи проїзні шляхи. Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки вимогою [PERSON] по суті є встановлення права безперешкодного проходу та проїзду до земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], співвласником якої вона є, а законодавством передбачений такий спосіб захисту прав власників або землекористувачів як встановлення земельного сервітуту. З посиланням на викладене відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 21 березня 2018 року представник позивача направила до суду відповідь на відзив (т.2 а.с.1-7), якою відносно доводів відповідачів заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. За договором міни від 05.12.2008, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Маршаловою М.В., [PERSON], а також [PERSON], [PERSON], набули у власність в рівних частках по 1/3 кожному дачний будинок і земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] (т.1 а.с. 12-14). На підставі договору міни [PERSON] отримала Державний акт Серії [NUMBER], яким зареєстровано право власності позивачки на частину земельної ділянки під зазначеним дачним будинком, з кадастровим номером [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 15). Як вбачається з матеріалів справи проїзд автотранспорту та прохід до вказаної земельної ділянки не використовуючи при цьому земельні ділянки інших землекористувачів технічно неможливий. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №34/17 від 13.10.2017 (т.1 а.с. 92-110) організувати під'їзд автотранспорту до земельної ділянки площею 0,0274 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] за рахунок земель загального користування технічно не можливо, оскільки навколо даної земельної ділянки відсутні земельні ділянки загального користування. Організувати під'їзд автотранспорту до земельної ділянки площею 0,0274 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом встановлення земельного сервітуту можливо у разі розробки документації із землеустрою з визначенням меж частин земельних ділянок. Можливим варіантом встановлення земельного сервітуту із залученням найменшої кількості об'єктів (земельних ділянок) є використання частини земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 4,2065 га, а саме існуючих проїздів по території бази відпочинку «[INFO]» та частини земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,098 га. Земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER] площею 4,2065 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення, передана у постійне користування Колективному виробничо-комерційному підприємству «Побутсервіс» (т.1 а.с. 150-151, 227-228). На вказаній земельній ділянці розміщено об'єкт нерухомого майна - база відпочинку «[INFO]», що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить КВКП «Побутсервіс» (т.1 а.с. 153-167). Позивач зазначає, що на вказаній земельній ділянці КВКП «Побутсервіс» розміщено загородження та шлагбаум, запроваджено власний пропускний режим, що перешкоджає безперешкодному проїзду до земельної ділянки та будинку, які належить позивачу. Твердження позивачки щодо незаконності встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху (шлагбауму) на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] не заслуговують на увагу, оскільки по-перше: згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 153) пропускний пункт (шлагбаум) є складовою частиною об'єкта нерухомого майна, власником якого є КВКП «Побутсервіс». По-друге, відповідно до ст.18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг населених пунктів є проїзна частина вулиць і доріг, межі яких позначаються «червоними лініями» в містобудівній документації. Генеральним планом с.Залізний Порт, дослідженим судом в судовому засіданні, через земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] не передбачені проїзні шляхи, а отже проїзд який проходить через земельну ділянку був облаштований КВКП «Побудсервіс» для забезпечення власних потреб. Отже, земельна ділянка, на якій розташований шлагбаум не відноситься до автомобільних доріг, не є об'єктом благоустрою, оскільки цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення, а тому застосування положень Закону України «Про дорожній рух» та п.6 ч.1 ст.16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» недоцільне. Крім того, згідно з листом Новофедорівської сільської ради №01-26/4 від 23.04.2018 в період з 2012 року по теперішній час виконавчим комітетом сільської ради не приймались рішення про встановлення шлагбауму по [ADDRESS].( т.2 а.с.47) Статтею 391 ЦК України передбачено такий вид захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, як право власника майна звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику або титульному володільцю в реалізації ними повноважень розпорядження або (та) користування спірним майном. Позивач має довести неправомірність дій відповідача стосовно використання належного йому майна. В судовому засіданні позивачем не надано належних та допустимих доказів тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме що шлагбаум, який вона вимагає демонтувати, встановлено на проїзних шляхах загального користування, що до встановлення шлагбауму причетна Новофедорівська сільська рада (відповідач 2), а також що відповідачами вчинені дії, спрямовані на створення перешкод у використанні позивачем земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER]. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, а також надано право суду захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту, тому вимога позивача про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідачів демонтувати шлагбаум, задоволенню не підлягає. Статтею 78 ЗК України встановлено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом (підпункт "б" п. 1 ст. 141 ЗК). Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст.141 ЗК України, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст. 141 ЗК України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЗК земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень (ч.2 ст. 149 ЗК України). Позивачкою заявлено вимогу про усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом зобов'язання Новофедорівську сільську раду Голопристанського району Херсонської області здійснити поділ земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] шляхом виділення з неї наявних проїзних шляхів та зміни цільового призначення виділеної земельної ділянки під проїзними шляхами на «Автомобільні дороги». При цьому земельна ділянка, яка перебуває у постійному користуванні КВКП «Побутсервіс», не вилучалась у визначеному законом порядку, дане питання не розглядалося повноважними органами, а суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а тому така вимога не може бути задоволена судом. Крім того, виходячи зі змісту правовідносин, що склалися між сторонами, позовних вимог та остаточної мети, досягнення якої прагне позивач, а саме наявність у неї можливості безперешкодного доступу до належної їй земельної ділянки та дачного будинку, а також враховуючи обставини справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, на думку суду позивачу необхідно обрати спосіб захисту свого права з урахуванням положень Цивільного та Земельного кодексів щодо встановлення права користування чужим майном (земельний сервітут) щодо земельної ділянки для задоволення її потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Outcome: dismissed