Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію за немайнову шкоду, завдану відповідачами невнесенням до ЄРДР заяви про злочин, імітацію проведення перевірки заяви про злочин, що унеможливлює притягнення до відповідальності винних осіб. Спричинену шкоду оцінює у розмірі 137 751 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 20.01.2015 року вона звернулась до органів слідства з заявою про вчинення злочину, проте станом на 23.02.2018 року заява про злочин так і не внесена в ЄРДР. В призначене судове засідання позивач не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підстрибує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача ГУ МВС України у м. Києві не з`явився. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Проти вимог заперечують. В задоволенні позову просили відмовити. В судове засідання представник прокуратури м. Києва не з`явився. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Проти вимог заперечують. В задоволенні позову просили відмовити. Суд, дослідивши наявні матеріали справи дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду звернення [PERSON] щодо можливого вчинення кримінального правопорушення з боку службових осіб Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Прокуратурою міста Києва листом від 28.01.2015 №04/3-р повідомлено заявника про направлення в порядку ст.214 КПК України вказаного звернення до ГУ МВС України для перевірки викладених у зверненні доводів та прийняття рішення згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства. У подальшому, Печерським РУ ГУ МВС України в м.Києві листом від 27.03.2015 за № 54/М-471 повідомлено заявника про припинення перевірки за вказаними фактами, оскільки питання, порушені у зверненні [PERSON] не відносяться до компетенції органів внутрішніх справ Згідно із ч. 1 ст. 216 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування здійснюють слідчі органи внутрішніх справ (в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції). З матеріалів спарви вбачається, що позивача повідомлено про те, що заява щодо можливого вчинення кримінального правопорушення скерована до ГУ МВС України в м.Києві. Статтями 303, 306 КПК України встановлено, що скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розглядаються слідчим суддею місцевого суду. Разом з тим, правом на оскарження бездіяльності прокурора, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, як це передбачено ст. 303 КПК України, позивач скористався. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, - право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частина 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. З огляду на п. 5 Постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст. 1167 ЦК, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Зважаючи на те, що заяву [PERSON] прокуратурою міста Києва розглянуто відповідно до вимог законодавства, її дії (бездіяльність) у встановленому законом судовому порядку неправомірними визнано не було, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача відсутній в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Одночасно з цим,

Outcome: dismissed