Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У серпні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов'язань за кредитним договором; просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання кредитного договору №77.2/С3-351.07.3 від 01 жовтня 2007 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON]; предметом іпотеки за договором іпотеки є земельна ділянка площею 0,10 га по [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. З урахуванням думки представника позивача, який не заперечував щодо постановлення заочного рішення, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача в порядку статті 224 ЦПК України та вбачає наявність підстав для ухвалення заочного рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 01 жовтня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 77.2/С3-351.07.3, за умовами якого кредитор надав позичальнику у користування кредитні кошти у сумі 220\~000,00 доларів США, із річною процентною ставкою - 14,5% і кінцевим строком повернення до 01.10.2009 року. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. З метою забезпечення виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань, між ПАТ «Родовід Банк» (іпотекодержатель) і [PERSON] (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки від 01 жовтня 2007 року, за яким іпотекодавець передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,10 га по [ADDRESS] (предмет іпотеки). Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливість банку звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу його будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України "Про іпотеку". Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2013 року стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №77.2/С3-351.07.3 від 01 жовтня 2007 року у розмірі 484\~894,45 доларів США, яка складається з 217\~792,13 дол.США боргу за кредитом, 27\~849,79 дол.США боргу за відсотками за користування кредитом, 21\~460,40 дол. США 3% річних і 217\~792,13 дол.США пені. Після ухвалення вказаного судового рішення, позичальник стягнені судом боргові зобовязання не виконував, у зв'язку з цим, банк заявив до поручителя, [PERSON], позов про стягнення заборгованості за кредитом, яка складається із боргу за кредитом у розмірі 217\~792,13 доларів США, боргу за відсотками за користування кредитом у розмірі 27\~849,79 доларів США. Крім того, банком заявлено вимоги про стягнення з відповідача 69\~650\~784,05 грн. пені по тілу кредиту, 9\~803\~699,39 грн. пені по відсоткам, 357\~586,50 грн. трьох відсотків від суми простроченого кредиту та 50\~343,48 грн. трьох відсотків від суми прострочених відсотків по кредиту. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов'язань і наявність підтверджується наявними у матеріалах справи наданими позивачем вказаними платіжними документами, випискою з особових рахунків позичальника і розширеними розрахунками заборгованості, якими підтверджується заявлений банком розмір загального боргу позичальника. Крім того борг позичальника за тілом кредиту і за відсотками підтверджується вказаним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2013 року, прийнятого у справі № 2608/13817/12, пр.№ 2/759/595/13. Відтак заборгованість відповідача за кредитним договором № 77.2/С3-351.07.3 від 01.10.2007 року у загальній сумі 245\~641,92 доларів США та 79\~862\~413,40 грн. доведена кредитором належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була. Що стосується стягнення із відповідача неустойки, то суд виходить із такого. Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України). При цьому за частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що має істотне значення. За змістом наведених норм суд, взявши до уваги розмір невиконаних грошових зобовязань позичальника, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, може зменшити розмір неустойки, що підлягає до стягнення. Водночас за змістом положення пункту 27 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 212 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Відтак, у даному разі, у звязку із неявкою відповідача у судові засідання у ході розгляду даної справи і у звязку із неподанням ним заяви про зменшення пені, враховуючи положення вказаної Постанови, суд позбавлений можливості вирішити питання щодо співмірності заявленої у даному позові пені основним вимогам за кредитним зобовязанням. Дане питання може бути взяте до уваги судом при вирішенні питання пре перегляд заочного рішення суду, у разі подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення. Відповідно до частини 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави. Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором № 77.2/С3-351.07.3 від 01.10.2007 року. Відповідно до статей 590, 591 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку», то суд у своєму рішенні може встановити спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів, або із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Таким чином і застосування судом процедури продажу іпотекодержателем предмета іпотеки у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку» і продаж забезпеченого іпотекою майна з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження є встановленими законодавцем способами звернення стягнення на предмет іпотеки, кожен із яких суд застосовує, враховуючи характер спірних правовідносин сторін. Враховуючи викладене, задля забезпечення захисту цивільних майнових та інших конституційних прав і законних інтересів сторін даного спору, суд вважає за необхідне, задовольнити даний позов і звернути стягнення на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на предмет іпотеки, яким є земельна ділянка площею 0,10 га по [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу її з прилюдних торгів у ході виконавчого провадження за початковою ціною продажу предмета іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Згідно зі статтею 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до статті 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у справі, які складаються з витрат зі сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved