Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконною відмову у продажі позивачеві земельної ділянки по [ADDRESS] та зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки та проведення експертної грошової оцінки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали та пояснили, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачеві у продажі ділянки, не дивлячись на те, що на вказаній ділянці розташоване належне позивачеві складське приміщення. Представник відповідача Сосюк О. В. позову не визнав, мотивуючи свої доводи належністю ділянки до земель запасу сільськогосподарського призначення. В останнє судове засідання представники позивача та відповідача не з'явились, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, клопотання від представника відповідача про розгляд справи у його відсутність до суду не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення рішення у відсутності представника відповідача, який не з'явився, з огляду на першу явку представника відповідача підстав для проведення заочного рішення суд не вбачає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи і матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні підлягають необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. 20 вересня 2013 року позивач звертався до відповідача з письмовим клопотанням надати дозвіл на придбання земельної ділянки по [ADDRESS]. Листом від 17 жовтня 2013 року сільський голова Сосюк О. В. повідомив позивача про рекомендацію сесії ради виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що позивач [PERSON] є власником складського приміщення по [ADDRESS], дата державної реєстрації права власності на нерухоме майно - 4 липня 2013 року. За чинною на момент реєстрації права власності на нерухомість ст. 377 ЦК України позивач [PERSON] при набутті права на складське приміщення по [ADDRESS] набув право на земельну ділянку, на якій воно розміщене, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника чи землекористувача. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем не наведено достатніх даних, які б свідчили про те, хто являвся попереднім власником складського приміщення, яким правом щодо земельної ділянки володів попередній власник цього приміщення. Позивач не спростував доводів відповідача про належність спірної земельної ділянки до земель запасу сільськогосподарського призначення. У відповідності до п. 18-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Суд враховує те, що позивачем не зазначені місцерозташування та межі земельної ділянки в натурі на місцевості, на які він претендує, не заявлено про проведення по справі відповідної технічної експертизи, яка б дала змогу визначити можливість передачі для позивача такої ділянки, в т. ч. для обслуговування будівлі, в зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed