Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю його та відповідачки. Посилався на те, що з відповідачкою [PERSON] від перебував у шлюбі з 13.10.1984 року. Вони проживали разом із їх сином [PERSON], [INFO] в однокімнатній квартирі №4 будинку№33 по вул. Леніна у м. Краматорську, де були всі зареєстровані, ця квартира була виділена йому за місцем його роботи та в подальшому приватизована. 24 грудня 1998 року батько позивачки [PERSON] на своє імя купив для них трикімнатну квартиру [ADDRESS], на придбання цієї квартири вони брали кредит, який виплачували з дружиною протягом кількох років. 05 вересня 2000 року [PERSON] подарував вказану квартиру відповідачці. Згідно з договором дарування квартира оцінена у 13 503 грн.. У 2001 році він, дружина та син зареєструвались у спірній квартирі та стали в ній проживати. Квартира була в запущеному стані та потребувала ремонту. У 2001 році він продав однокімнатну квартиру по вул. Леніна та за виручені кошти, а також за рахунок свого заробітку став робити ремонт у спірній квартирі. Були встановлені 3 пластикові вікна та балконний блок, проведено штукатурку відкосів, засклено балкон, в кухні та коридорі він зробив стелю із пластика, застелено лінолеум у трьох житлових кімнатах та в коридорі, в кухні, ванній та туалетній кімнатах наклєєно кахлі, встановлено 2 вхідних дверей, з них одні двері металеві, замінено двоє дверей у ванній кімнаті та в туалеті, частково замінено труби, зроблено нову електропроводку в залі та двох спальнях з новими розетками, встановлено новий лічильник, замінено газову колонку та встановлено кондиціонер в залі, у всіх приміщеннях відремонтовано стіни, поклєєно шпалери, проведено пофарбування, ці роботи виконувались з 2001 року по 2010 рік. За рахунок його коштів та особистої праці, а також частково за сумісні з відповідачкою кошти квартира суттєво покращилась та збільшилась її вартість. 19 серпня 2015 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано, вона залишила квартиру та проживає за іншою адресою з іншим чоловіком, до нього предявила позов про виселення. На підставі статті 62 СК України, оскільки квартира, що належить відповідачці, значно збільшилась у своїй вартості за рахунок їх спільних з відповідачкою коштів та за рахунок його особистих коштів та праці просив визнати спірну квартиру їх спільною сумісною власністю. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 серпня 2017 року позов задоволено, визнано спірну квартиру спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], стягнуто з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 552 грн. по сплаті судового збору та 7 636 грн. за проведення судової експертизи. У апеляційній скарзі відповідачка просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що розгляд справи відбувався упереджено, однобоко, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення неправильного по суті рішення. Суд безпідставно відхилив її клопотання щодо витребування доказів та виклику свідків, неправильно дійшов висновку про те, що саме відповідач повинен доводити свою позицію, хоча законом обовязок доказування покладено саме на позивача. При цьому сам суд унеможливив надання доказів, оскільки документи, які вона бажала залучити до справи самостійно вона зібрати не могла. В порушення вимог матеріального права суд безпідставно визнав право сумісної власності на її особисте приватне майно, хоч право власності є непорушним та охороняється Конституцією. В засіданні апеляційного суду відповідачка [PERSON] підтримувала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, позивач та його представник адвокат [PERSON] проти скарги заперечували та просили рішення залишити без змін. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з наступних підстав. Задовольняючи позов суд виходив із наступного. Вартість спірної квартири, на той час коли відповідач стала її власником, становила 13 503 грн., що вбачається з договору дарування. Встановлено, що за час шлюбу внаслідок трудових та грошових затрат позивача, його доходи дозволяли, істотно збільшилося у вартості майно дружини - спірна квартира, з 13 503 грн. до 126 461 грн.. Відповідач не довела суду, що саме її грошові затрати привели до істотного збільшення вартості квартири, враховуючи, що її загальний дохід за весь час сумісного проживання з позивачем склав 73 069 грн., з яких обовязкові витрати на своє існування - харчування, одяг, комунальні затрати, та інше, так як відповідач посилається на те, що позивач гроші витрачав тільки на себе. Дохід позивача тільки за період з 2005 р. по серпень 2015 р склав 475 161 грн., з яких, як він наполягає у судовому засіданні, затратив на істотне збільшення у вартості квартири 100 000 грн. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи вартість ремонтно-відбудовчих робіт проведених у квартирі з урахуванням вартості матеріалів, побутової техніки, без урахування зносу, становить 94 868 грн., або 3/4 частки у загальній вартості, а з урахуванням зносу становить 82 282 грн., або 2/3 частки у загальній вартості. Ремонтно-будівельні роботи, проведені у спірній квартирі, привели до істотного, в розумінні ст. 62 СК України, збільшення вартості спірного майна як обєкта, його якісних характеристик та його цінності. З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права. Із справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 13 жовтня 1984 року, шлюб розірвано за рішенням суду 19 серпня 2015 року. Згідно з договором дарування, посвідченим 05 вересня 2000 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори [PERSON] подарував [PERSON] трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], ця квартира належала йому на підставі договору купівлі продажу, посвідченого Другою Краматорською державною нотаріальною конторою 24 грудня 1998 року. Відповідно до ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Такі ж положення містить з п.2 ч.1 ст. 57 СК України, яким визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Позивач, посилаючись на те, що за рахунок його коштів та особистої праці, а також частково за рахунок спільних з відповідачкою коштів, внаслідок ремонту, проведеного в період з 2001 року по 2010 рік, квартира суттєво покращилась та виросла її вартість, просив визнати її спільною сумісною власністю подружжя на підставі ст. 62 СК України. Згідно з висновком судової будівельно технічної експертизи від 31 березня 2017 року, проведеної у даній справі за клопотанням позивача, вартість квартири становить 126 461 грн., вартість виготовлення та встановлення металевих вхідних дверей 7 407 грн. без урахування зносу та 6 296 грн. з його урахуванням, вхідних деревяних дверей 12 933 грн. без урахування зносу та 12 286 грн. з його урахуванням, трьох пластикових вікон та пластикового блоку у 2008 році з облаштуванням пластикових укосів становить на цей момент 9 574 грн., деревяні рами на балконі та їх засклення демонтовані через їх зіпсування, тому експерт не врахував вартість робіт по їх встановленню, вартість та встановлення унітаза 2 789 грн. без урахування зносу та 2 510 грн. з його урахуванням, вартість та установка дверей у ванну та туалетну кімнати становить 2 988 грн. без урахування зносу та 2 390 грн. з його урахуванням, вартість робіт та матеріалів по установці пластикової стелі у кухні та коридорі 3 685 грн. без урахування зносу та 2 874 грн. з його урахуванням, вартість штукатурки, шпаклівки та ґрунтовки стін та стелі, пофарбування стелі у житлових кімнатах, наклейки шпалер у трьох житлових кімнатах та коридорі з урахуванням матеріалів 20 354 грн. без урахування зносу та 17 656 грн. з його урахуванням, вартість робіт по облицюванню стін кахельною плиткою в туалеті, ванній кімнаті, кухні 8 567 грн. без урахування зносу та 6 854 грн. з його урахуванням, вартість укладки лінолеуму на підлогу у трьох кімнатах, кухні становить 10 560 грн. без урахування зносу та 9 882 грн. з його урахуванням, вартість монтажу нової газової колонки становить 7 721 грн. без урахування зносу та 5 727 грн. з його урахуванням, вартість монтажу нової газової плити з урахуванням вартості матеріалів 2 741 грн. без урахування зносу та 2 193 грн. з його урахуванням, вартість демонтажу металевих труб та встановлення пластикових труб 562 грн. без урахування зносу та 450 грн. з його урахуванням, вартість робіт по встановленню кондиціонера з урахуванням матеріалів 4 987 грн. станом на цей час, вартість ремонтно відбудовчих робіт, проведених в квартирі становить 94 868 грн. з урахуванням вартості матеріалів без урахування зносу та 82 682 грн. станом на цей час з урахуванням зносу, загальна вартість робіт, у тому числі матеріалів, побутової техніки без урахування зносу становить ? частки у загальній вартості квартири, а з урахуванням зносу 2/3 частки у загальній вартості квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Із роз'яснень викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року вбачається, що майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Для застосування передбачених частиною 1 статті 62 СК України правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта. Якщо вартість майна дійсно збільшилась з моменту його придбання, то позивачу слід довести, що майно суттєво збільшилось у своїй вартості саме внаслідок здійснення суттєвих покращень в період шлюбу, переобладнання та ремонтних робіт, а не за рахунок тенденції до загального подорожчання обєктів нерухомості. Суд у порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився із характером спірних правовідносин, помилково взяв до уваги лише розмір грошових витрат на проведення ремонту й не встановив та не зазначив у рішенні вартості квартири станом на час вирішення спору як у стані, який існував до ремонту, так і після нього, а тому фактично не перевірив чи відбулося істотне збільшення вартості квартири внаслідок спільних трудових, грошових затрат сторін чи затрат другого з подружжя. Фактично суд порівняв вартість квартири, зазначену у договорі дарування станом на 05 вересня 2000 року та вартість квартири у даний час, встановлену висновком експертизи, замість того, що порівнювати вартість квартири на час розгляду справи з ремонтом та без ремонту. Крім того, поліпшення квартири, на які посилається позивач та які перелічені у висновку експертизи, стосуються лише ремонту квартири та її оздоблення, що не є невідємною частиною квартири. Як вбачається з позовної зави та висновку експертизи будь яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилася б сама квартира як обєкт, наприклад, була б збільшена її площа, тощо, не відбулось. Побутова техніка, зокрема газова плита та кондиціонер також помилково включені у вартість квартири, оскільки не являються її невідємною частиною. Отже, висновки суду про доведеність істотного збільшення вартості квартири, що належить відповідачці, внаслідок спільних трудових чи грошових затрат та затрат другого з подружжя позивача є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам матеріального і процесуального закону. Оскільки позовні вимоги є недоведеними, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові. Згідно п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Outcome: dismissed