Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання незаконним розпорядження та визнання ордеру недійсним. Одночасно з поданням позовної заяви представником позивача [PERSON] [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд забезпечити позов шляхом заборони начальнику відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Оболонського РУ ГУ МВС у м. Києві Богдану Д.С., а також іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання користування квартирою [ADDRESS] та виселення з квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За приписами ч.2 ст.152 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд, визнати недійсним ордер [NUMBER] на право зайняття службового жилого приміщення від 02.11.2015 року, виданий Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією; визнати недійсним розпорядження №562 про надання службової житлової площі працівникам підприємств, установ та організацій м. Києва Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.2015 року. У заяві про забезпечення позову представник позивача [PERSON] [PERSON] просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони начальнику відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Оболонського РУ ГУ МВС у м. Києві Богдану Д.С., а також іншим особам вчиняти дії, направлені на перешкоджання користування квартирою [ADDRESS] та виселення з квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проаналізувавши зміст позовних вимог, суд приходить до висновку, що передумовою звернення [PERSON] з позовом до суду про визнання незаконним розпорядження та визнання ордеру недійсним є перешкоджання користування квартирою [ADDRESS] та дії, спрямовані на виселення з даної квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд вважає, що у випадку застосування вказаних у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову фактично ухвалюється рішення про задоволення частини позовних вимог без розгляду справи по суті, що не допускається. Окрім цього, позивачем та її представником не надано жодних доказів на підтвердження факту вчинення будь-яких дій, спрямованих на виселення позивача та членів її сім'ї зі спірної квартири (зокрема, також і доказів звернення Богдана Д.С. до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення). Крім того, заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що утруднюють чи можуть зробити неможливим в майбутньому виконання рішення у справі. Ч.3 ст.152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. [PERSON] та її представником не надано жодних доказів, які б дали можливість суду оцінити співмірність застосування вказаних заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Також вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, жодним чином не відповідає позовним вимогам. З цих підстав суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed