Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліентів. В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що у 19.08.2003 її донька [PERSON] одружилася з [PERSON] [INFO] у них народилася донька (онука позивачки) [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті онука проживає разом з нею в її квартирі, знаходиться на її утриманні та вихованні. Батько дитини - [PERSON] до червня 2018 року був зареєстрований в цій же квартирі, але фактично в ній не проживав. Батько самоусунувся від виховання своєї доньки, не цікавиться її долею та життям, не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні, матеріально не допомагає та не забезпечує належними умовами для навчання, виховання та розвитку, не піклується про стан її здоров'я. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по виховання дитини, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Онука на протязі останнього року проживає з позивачем, остання її утримує та виховує самостійно, у них склалися гарні стосунки. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому просить також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріально дитину не утримує, не піклується про неї, тому просила позбавити його батьківських прав та стягнути на свою користь аліменти на утримання онуки. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що від виконання батьківських обов'язків не ухиляється, матеріально допомогу дитині регулярно надає, а з грудня 2018 року з його пенсії за його заявою на картку позивача щомісячно утримуються аліменти в розмірі ј частини його пенсії. Заявив, що має бажання спілкуватися з дочкою, але після засідання комісії служби у справах дітей, на якій розглядалося питання позбавлення його батьківських прав, донька його уникає, на телефонні дзвінки не відповідає. Після смерті дружини позивач виїхав на проживання до своїх батьків у іншу область, а донька вирішила залишитися у м. Гребінці з бабусею, на що він погодився. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Макогон І.П. у судовому засідання пояснила, що службі у справі дітей відомо про ту складну ситуацію, в якій опинилася сім'я неповнолітньої [PERSON] Після смерті матері неповнолітня [PERSON] залишилася проживати з бабусею, вона була засмучена та розгублена. На комісії служби розглядалося питання виховання неповнолітньої, де вона говорила про любов до обох батьків. Сьогодні є певні недоліки в поведінці батька, між сторонами по справі склалися непрості стосунки, тому комісією обом сторонам були надані рекомендації домовитися про спільне виховання дитини заради її інтересів. Дитина дуже прихильна до бабусі, але, на думку представника, їй потрібна і підтримка батька. На комісії відповідачу були надані рекомендації брати участь у житті доньки і він дослухався цих порад, навідав школу, де навчається донька, цікавився її навчанням. Він має бажання спілкуватися з донькою, і раніше вони спілкувалися, але останнім часом неповнолітня уникає спілкування з батьком. Приймаючи рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав всі члени комісії, крім одного, який утримався, були проти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є класним керівником класу, де навчається неповнолітня [PERSON] з 2016 року. Спочатку вона всі питання навчання учениці обговорювала з мамою [PERSON]. Після смерті мами піклуватися про неповнолітню стала її бабуся, вона цікавиться навчанням онуки, проводжає у шкільні поїздки, ходить з нею на прийом до лікаря. Відповідач у місті, де живе донька, не проживає, тому всі питання щодо навчально-виховного процесу керівник класу вирішує з бабусею. На початку жовтня 2018 року відповідач приходив до неї, поцікавився успішністю доньки і взяв у неї номер телефону. Раз у місяць він телефонував до неї, цікавився здоров'ям доньки, її зовнішнім виглядом. Розповів, що [PERSON] уникає спілкування з ним. Свідок зазначила, що бабуся для неповнолітньої є авторитетом, вона довіряє тільки їй, знайшла в ній підтримку. Після втрати матері змін у поведінці дівчини не було, але останнім часом знизилася її результативність у навчанні, хоча є потенціал та розуміння цінності навчання. Опитана у судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що прийняття рішення про позбавлення батька батьківських прав було прийнято нею спільно з бабусею усвідомлено. Батько негідно поводив себе у стосунках з мамою, ображав її, не підтримував, коли та захворіла. Вважає, що усіма своїми життєвими досягненнями вона завдячує лише мамі та бабусі, батька її життя, здоров'я та почуття не цікавили. Тепер вона вже не потребує батьківської підтримки і має бажання проживати у бабусі. Суд, заслухавши сторін, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено: Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], народження [INFO] року (а.с.9). Позивач є бабою неповнолітньої [PERSON] (а.с.10). Після смерті [INFO] її року матері [PERSON], неповнолітня стала проживати з бабусею у [ADDRESS] (а.с.12-15). Відповідач до червня 2018 року був зареєстрований за вказаною адресою, але фактично там не проживав. Відповідач зареєстрований та проживає у [ADDRESS] (а.с.35). 11.08.2018 службою у справах дітей Гребінківської райдержадміністрації було проведено обстеження умов проживання сім'ї, в якій проживає неповнолітня [PERSON], в ході якого встановлено, що в квартирі створені належні умови для проживання дитини. Батько дитини проживає окремо, зв'язок підтримує в телефонному режимі. Зі слів дитини встановлено, що кошти на її утримання батько надає періодично, в школу та в табір речі для дитини придбала бабуся. Дитина не бажає змінювати своє місце проживання у зв'язку із навчанням у ЗНЗ №4 м.Гребінки. Наявний міцний емоційний зв'язок дитини з бабусею (а.с.18). Згідно характеристики з місця навчання дитини, учениця 8 класу Гребінківської загальноосвітньої школи №4 [PERSON] систематично відвідує школу. Успішністю учениці в школі, її поведінкою, цікавититься в телефонному режимі та при живому спілкуванні бабуся [PERSON] Також бабуся успішно здійснює корекцію поведінки, прищеплюючи [PERSON] загальноприйняті норми спілкування, існування у соціумі, моральні якості. Дівчинка завжди охайно доглянута та одягнута. Протягом навчального року всі питання стосовно навчання дитини у школі вирішувалися з бабусею ( а.с.24,25). Відповідно до довідки лікаря Гребінківської ЦРЛ від 15.05.2018 неповнолітня [PERSON] на протязі 2017-2018 року дитина була на прийомі у лор-лікаря неодноразово разом із бабусею, [PERSON], батько дитини ні разу її не супроводжував, не цікавився здоровям доньки (а.с.17). Позивач перебуває на обліку Гребінківського об'єднаного управління ПФУ України та отримує пенсію по втраті годувальника в сумі 2619,51 грн (а.с.20). Згідно наданої позивачем виписки з належного їй карткового рахунку у АТ КБ «ПриватБанк» відповідач декілька раз перераховував на картку кошти на утримання доньки (а.с. 66,67.). У жовтні 2018 року він подав заяву до Головного управління ПФУ у Полтавській області про утримання з його пенсії аліментів на утримання доньки в розмірі ј частини доходів на користь [PERSON] (а.с.48). За висновком служби у справах дітей Гребінківської райдержадміністрації Полтавської області, служба вважає необхіжним питання про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його доньки [PERSON], народження [INFO], покласти на розсуд суду. Зазначено, що у вересні 2018 року позивач звернулася до служби з проханням обстежити умови проживання її онуки та на засіданні Комісії з питань захисту прав дітей розглянути питання виконання батьківських обов'язків стосовно її онуки батьком дитини. Під час обстеженя умов проживання працівниками служби проведено розмову з дитиною. [PERSON] важко пережила втрату матері, потребує підтримки батька, якого вона любить, з батьком в основному спілкується по телефону, бачаться вони рідко. В розмові висловила судження про відсутність ініціативи з боку батька в організації їх спільних зустрічей, висловила побоювання з приводу вживання батьком алкогольних напоїв. На засідання Комісії з питань захисту прав дітей при Гребінківській райдержадміністрації були запрошені сторони конфлікту. Кожен з них дотримується власного бачення подальшої долі дитини. Між сторонами напружені, недружні відносини, що впливає на відносини з неповнолітньою. Однією з основних проблем, які обоє озвучують є матеріальне забезпечення дитини. Така поведінка вливає на дитину, її характер, ставлення до них самих, у дитини втрачається авторитет та повага до батька та бабусі. Внаслідок чого дівчинка все більше часу проводить на самоті, відсторонюється від рідних. Проживати з батьком у Житомирській області відмовилася, бо має друзів і знайомих у Гребінці і батько прийняв її вибір. У питанні налагодженні більш тісних стосунків з донькою батько наполегливості не виявив. Приймаючи рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав всі члени комісії, крім одного, який утримався, висловили заперечення, висловили переконання, що відповідач змінить своє ставлення до виховання доньки. ( а.с.49). Відповідач дослухався до рекомендацій комісії. Він відвідав навчальний заклад, в якому навчається донька, налагодив контакт з класним керівникм. Став частіше телефонувати доньці, проте [PERSON] або відмолялася говорити, посилаючись на зайнятість, або не брала трубки (а.с.50-51). Згідно приписів ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу (далі - СК) України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Згідно із статтею 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом установлено, що згідно висновку служби у справах дітей при Гребінківській райдержадміністрації, служба не знайшла достатньо підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, поклавши вирішення цього питання на розсуд суду. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень у судовому засіданні позивача, основною підставою заявленого позову є неналежне виконання відповідачем обов'язків по матеріальному забезпеченню дитини. Однак ці доводи спростовані у суді дослідженими матеріалами справи, зокрема і виписками по рахунку позивача, на який відповідач перераховував кошти для утримання доньки, добровільне перерахування ним аліментів із отриманих доходів на користь позивача. Встановлено, що батько після засідання комісії з питань захисту прав дітей, став виявляти більший інтерес до дитини, до її навчання та виховання. Однак неповнолітня сама стала уникати спілкування з батьком, хоча до цього вони підтримували зв'язок. Суд зазначає, що дитина повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Неповнолітня [PERSON] зазнала тяжкої психологічної травми, втративши матір, а задоволення позовних вимог позбавить її батьківського піклування з боку обох батьків. При цьому позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання своєї дитини та доказів того, що задоволення її позову і позбавлення відповідача його батьківських прав щодо неповнолітньої буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, у зв'язку із чим не виконала свій процесуальний обов'язок щодо доведення тих обставин, на які вона посилалася при зверненні до суду. Сам факт проживання дитини із бабусею та прихильне ставлення до неї не може бути безумовною підставою для позбавлення батьківських прав батька, який проживає окремо. Суд, також бере до уваги ту обставину, що позивач не надала суду доказів, які б свідчили про те, що й вона, як бабуся, усвідомлює, що в житті неповнололітньої дочки має бути батько, приймала міри для спілкування дитини з батьком і створювала для цього відповідні умови. Відповідно до ст. 171 ч.2,3 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місяця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Враховуючи те, що відсутні докази ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків, суд всупереч думці неповнолітньої дитини, приходить до висновку про відмову в позові, оскільки вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не сприятиме інтересам дитини. При цьому суд виходить із вимог ст. 9 Конвенції «Про права дитини» від 20.11. 1989 року, в якій зазначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками, крім випадків, коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Та обставина, що дитина висловила небажання спілкуватися з батьком, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки дитиною не було висловлено думок щодо жорстокого поводження батька з нею, щодо вчинення батьком дій, що принижували би гідність дитини, неповагу до неї. Таким чином, суд при прийнятті рішення враховує поведінку відповідача в судовому засіданні вважає, що батько розуміє свій обов'язок щодо участі у вихованні дитини, має бажання спілкуватися з дитиною та по мірі фінансової можливості допомагати у матеріальних витратах. Суд, надавши оцінку всім наявним доказам в справ,і приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позову немає. Позивачем не доведені виключні обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання доньки і свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, установлені пунктом 2 частини першої статті 164 СК України, відсутні. Відповідно до норм сімейного законодавства, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів має право той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач не є законним представником неповнолітньої, тому за таких обставин не має правових підстав для стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітньої [PERSON]

Outcome: dismissed