Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» подано позов про стягнення з [PERSON] 20355,79 грн. заборгованості, що виникла з кредитного договору № б/н від 04.10.2006 року, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 2683,11 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 13427,17 грн., заборгованості по пені та комісії в сумі 2800,00 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 945,51 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач [PERSON] про час і місце розгляду справи повідомлявся. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 118, 124, 129). Вказана кореспонденція направлялась на адресу відповідача, зазначену в паспорті громадянина України, серії ЕА № 356381 (а.с. 79 на звороті-80). Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON], укладено договір № б/н від 04.10.2006 року, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% із розрахунку 360 днів на рік та щомісячного платежу в розмірі 7%, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що узгоджено сторонами в Заяві клієнта (а.с. 7 на звороті, 8-13). Даний договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав свої зобовязання за Договором в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4-6). Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України, встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості (а.с. 4-6) відповідно до якого у [PERSON] перед позивачем станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість в розмірі 20355,79 грн. за кредитним договором № б/н від 04.10.2006 року, яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 2683,11 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 13427,17 грн., заборгованості по пені та комісії в сумі 2800,00 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 945,51 грн. [PERSON] 31.07.2013 року померла, що підтверджується актовим записом про смерть № 1986 від 31.07.2013 року та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016497016 від 31.03.2016 року, наданим Міським відділом по державній реєстрації смертей [PERSON] міського управління юстиції (а.с. 33- 4). З метою зясування наявності (відсутності) у [PERSON] у власності нерухомого майна, судом здійснено запит до Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», яким повідомлено (вх. № 14373 від 10.05.2016 року), що станом на 01.01.2013 року право власності на нерухоме майно у [PERSON] не було зареєстроване в [INFO] та [PERSON] районі (а.с. 58). Також, з повідомлення Регіонального сервісного центру в Кіровоградській області Міністерства внутрішніх справ України (вх. № 13917 від 05.05.2016 року), згідно єдиної бази даних НАІС МВС України за громадянкою [PERSON] станом на 27.04.2016 року на території Кіровоградської області та міста Кіровограда автотранспорту не зареєстровано (а.с. 53). За довідкою Квартального комітету № 23 Кіровського район м. Кіровограда № 194 від 25.04.2016 року [PERSON] проживала за адресою: [INFO], померла 31.07.2013 року. Спадкоємець померлої син [PERSON] будинок продав (а.с. 48). На запит суду приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] надано (вх. № 17710 від 02.06.2016 року) матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 71-109), в яких містяться свідоцтва про право на спадщину за законом видані сину спадкодавця [PERSON] (а.с. 106, 107 на звороті). Спадщина, на яку видані вищевказані свідоцтва складається з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, а також з земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м. Кіровоград, вул. Леваневського, 90 За частиною першою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1297 Цивільного кодексу України Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В звязку з чим, ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20.07.2016 року залучено до участі у даній справі [PERSON] правонаступника [PERSON] (а.с. 112). За змістом статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № від 30.03.2012 року розяснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З моменту смерті позичальника, [PERSON], нарахування відсотків, пені та комісії, штрафів Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» припинено не було, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.10.2006 року та вимогами, заявленими в позові (а.с. 4-6). Після залучення до участі у справі правонаступника [PERSON], позивачем не надано суду заяву, в якій були б викладені позовні вимоги до [PERSON], а також розрахунку заборгованості на день смерті позичальника. Таким чином, суд позбавлений самостійно здійснити належний розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.10.2006 року, оскільки для цього потрібні спеціальні знання та первинні документи, однак такі документи суду не надані, перерахунок заборгованості банком не здійснений. Крім того, згідно частини першої статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Всупереч вимогам статтей 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України в матеріалах справи відсутні докази вартості майна, яке відповідач одержав у спадщину, в межах вартості якого повинен відповідати перед банком. Також, до позовної заяви додано Заяву клієнта від 04.10.2006 року (а.с. 7 на звороті), в якій зазначено, що позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. В той час, як в позовній заяві зазначено, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. На даний час, позивач заявив до стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитом у розмірі 2683,11 грн. Водночас позивачем не зазначено в позовній заяві та не додано до неї доказів, що кредитний ліміт за договором № б/н від 04.10.2006 року змінювався. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не підлягають задоволенню в звязку з їх недоведеністю. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України та покладається на позивача.

Outcome: dismissed