Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

30.03.2015 року до Новодністровського міського суду Чернівецької області надійшла цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.05.2007 року, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з поверненням кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2014 року має заборгованість 39732,21 грн., яка складається з наступного: 10039,60 грн. - заборгованість за кредитом; 21173,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6150,66 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1868,20 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 39732,21 грн. за кредитним договором № б/н від 11.05.2007 року та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив провести розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» порушено строки позовної давності, а тому просить відмовити в задоволенні позову, розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 11.05.2007 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК " кредит у розмірі 5000 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг, з якими позичальник ознайомлений при укладанні договору, що підтверджується його підписом з проставленням дати. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права та обовязки виникають у кожного контрагента. На виконання умов договору відповідачу було видано платіжну картку зі строком дії 24 місяці від дати видачі, тобто до 11.05.2009 року. Вказана обставина підтверджується заявою позичальника. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць, рік). Картка чинна до останнього календарного дня зазначеного місяця року. Пунктом 3.1.3 Правил надання банківських послуг встановлено, що по закінченні строку дії, відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операції по картковому рахунку та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п. 5.4. Правил вбачається, що строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці у полі «місяць». Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження продовження строку дії кредитного договору, тобто доказів випуску нової картки з новим терміном її дії. Таким чином, суд приходить до висновку, що після закінчення терміну дії картки, яку було видано відповідачу при отриманні кредиту, її не було продовжено на новий строк шляхом надання відповідачу картки з новим строком дії. Крім того, оскільки відповідно до пунктів 3.1.1 та 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця року, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного в картці, при несплаті відповідачем кредиту в повному обсязі початок строку позовної давності слід було б рахувати з 11 травня 2009 року. Проте, як вбачається із розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», останній платіж по кредиту було проведено 16.07.2009 року, в подальшому жодного платежу не вносилося, про що і в своїй заяві вказав відповідач, визнавши даний факт, а дія картки закінчилась 11 травня 2009 року. А тому суд приходить до висновку, що відповідач, внісши дані кошти через термінал самообслуговування, після закінчення дії картки (позивачем не надано доказів видачі нової картки), перервав позовну давність. Тому початком строку позовної давності, у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» мав би звернутися до [PERSON] про стягнення заборгованості, є дата внесення останнього платежу по кредиту -16.07.2009 року, разом з цим, позивач звернувся до суду із даним позовом тільки 21.01.2015 року, що свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.ч.1, 3 ст. 264 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином, суд з врахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів по справі в їх сукупності, при системному аналізі вимог чинного закону, відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанку до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11.05.2007 року, виходить із того, що позивачем було пропущено строк позовної давності. Судові витрати розприділяються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed