Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить: -встановити факт прийняття нею спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. -визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13,15 га, розташовану на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Позов обґрунтовує наступним. [INFO] року у с. Вишневе Токмацького району помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане Коханівською сільською радою Токмацького району Запорізької області 05.03.2001 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого Токмацькою районною державною адміністрацією, що встановлено рішенням суду від 29.03.2002 року. Враховуючи відкриття спадщини у 2001 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, (п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкодавець [PERSON] залишив на випадок своєї смерті заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Коханівської сільської ради Токмацького району від 22.02.2001 року за реєстраційним номером 26. Відповідно до заповіту [PERSON] розпорядився належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого Токмацькою районною державною адміністрацією на користь позивача та на користь своєї доньки [PERSON] в рівних долях кожній. 26.03.2001 року на ім 'я [PERSON] було видано Державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER], яким було виділено в натурі земельну ділянку, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] виданого Коханівською сільською радою 26.03.2001 року, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13,15 га, розташована на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Після смерті [PERSON] позивач спадщину прийняла, рішенням Токмацького районного суду від 29.03.2002 року за нею було визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частку земельної ділянки. 07.06.2002 року позивач отримала Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого стала власницею 1/2 частини земельної ділянки, що належала [PERSON] Донька померлого [PERSON] спадщину досі не прийняла та приймати її не бажає. Інших спадкоємців за законом або за заповітом, чи осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, після смерті [PERSON] не залишилося. Померлий [PERSON] був її цивільним чоловіком та постійно по день смерті проживав разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Коханівської сільської ради від 05.05.2016 року № 223. Земельну ділянку належну [PERSON] вона фактично прийняла у своє володіння та користування. З часу відкриття спадщини позивач самостійно господарювала на землі, обробляла земельну ділянку, отримувала врожай від діяльності на землі, утримує в себе оригінал правовстановлюючого документу на землю. Зазначені обставини свідчать про вчинення нею дій, які були спрямовані на фактичне прийняття спадщини. На час відкриття спадщини позивач не заявляла про відмову від прийняття спадщини, а вчинила дії, які свідчать про фактичне прийняття спадщини, таким чином фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Ст. 534 ЦК УРСР передбачає, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття та прийняття спадщини, передбачає наступне: визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 року "Про практику розгляду судами справ про спадкування", якщо у вказаний шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку. Таким чином позивач змушена звертатися до суду з позовом про встановлення факту прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на успадковане майно, а саме на 1/2 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 13,15 га, розташовану на території Таврійської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Крім того, на момент смерті спадкодавця [PERSON] вона не працювала, являлася пенсіонеркою, фактично перебувала на утриманні померлого, який отримував більш значну пенсію, що підтверджується довідками УПФУ в Токмацькому районі, копії яких додані до позову, тримав разом з позивачем підсобне господарство, що свідчить про те, що вона незалежно від заповіту являється спадкоємицею відповідно до ст. 531 ЦК УРСР. У відповідності до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування, яка в свою чергу за рішенням суду переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Оскільки крім неї осіб які б бажали отримати спадщину після померлого [PERSON] не має, а у випадку не прийняття нею спадщини після його смерті, вказане майно за заявою виконкому Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області за рішенням суду мало б перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, тобто до Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, тому позивачем визначено відповідачем па справі Коханівську сільську раду Токмацького району Запорізької області. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка 1/2 земельної ділянки, що належала [PERSON] становить 35661, 12 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, якою просить розглянути справу у його відсутність, позов визнав. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила наступне. Після смерті батька вона до нотаріальної контори не зверталась, бо проживала окремо від нього і не мала документів на земельну ділянку. Зараз вона отримала документи на земельну ділянку і бажає її успадкувати, для чого буде звертатись до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд, приходить до висновку, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року у с. Вишневе Токмацького району помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане Коханівською сільською радою Токмацького району Запорізької області 05.03.2001 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого Токмацькою районною державною адміністрацією, що встановлено рішенням суду від 29.03.2002 року. Враховуючи відкриття спадщини у 2001 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкодавець [PERSON] залишив на випадок своєї смерті заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Коханівської сільської ради Токмацького району від 22.02.2001 року за реєстраційним номером 26. Відповідно до заповіту [PERSON] розпорядився належним йому майном, а саме правом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого Токмацькою районною державною адміністрацією на користь позивача та на користь своєї доньки [PERSON] в рівних долях кожній. 26.03.2001 року на ім 'я [PERSON] було видано Державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER], яким було виділено в натурі земельну ділянку, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Зазначений правовстановлюючий документ викликає у суда сумнів, оскільки підтверджує набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку вже після його смерті, яка сталася [INFO] р. Ця обставина суперечить цивільному законодавству України. Так, ст. 9 ЦК УРСР встновлює, що Здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Ч.4 ст.25 ЦК України встановлює, що цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов'язки) фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки на момент смерті [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку, то це право не може входити до складу спадщини та переходити до інших осіб в порядку спадкування. Спадкуваню підлягають лише права, якими померлий володів на час смерті, зокрема право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER], виданого Токмацькою районною державною адміністрацією. За таких обставин не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку. Прийняття позивачем спадщини, тобто всіх прав, що належали померлому на день смерті іншими особами не оспорюється, тому відсутні підстави для судового захисту в частині встановлення факту прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed