Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходилася цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідачкою була подана зустрічна позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди у зв'язку з протизаконними діями з посиланням на ст.22 Закону «Про захист прав споживачів». Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.11.2013р. у прийнятті зустрічного позову було відмовлено. 21 листопада 2013р. ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова було закрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 21.01.2014р. було залишено в силі ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 21.11.2013р., та скасовано ухвалу від 08.11.2013р. і зустрічну позовну заяву [PERSON] повернено до суду першої інстанції для розгляду по суті. З урахуванням уточнень [PERSON] також було заявлено вимоги до ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» і остаточно позивачка просила стягнути солідарно з ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» 30 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди. При цьому посилалась на ст.ст.1167, 1172 ЦК України та на те, що станом на 30 червня 2009р. у повному обсязі погасила заборгованість внеском у розмірі 165 грн., але протягом тривалого строку, починаючи з 20 серпня 2009р. неодноразово, представниками відповідачів на номер її мобільного телефону та СМС повідомленнями в будь який час доби вимагалось погашення заборгованості, яка фактично не існувала. Також з початку 2013р. почались дзвінки невідомих людей з погрозами продажу її майна та квартири, виселення, заборони виїзд за кордон, порушення кримінальної справи та інше. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнений позов підтримали. Позивачка зазначила, що після укладення договору кредиту щомісячно сплачувала внески на його погашення, а останній платіж за консультацією банку сплатила у відділенні банку відповідача близько 10 год. ранку. Через деякий час їй було зазначено про наявність заборгованості і вона звернулася до відділення де її заспокоїли та зазначили, що заборгованості не існує. Однак в подальшому почалися дзвінки в будь який час доби та декілька разів на день про сплату заборгованості за кредитом, у зв'язку з чим вона перенесла інсульт. Потім вона звернулася до суду в м.Києві, де після відмови районного суду, апеляційним судом її вимоги були частково задоволені та визнано кредитний договір виконаним. Однак і в подальшому банком, а через деякий час і «Агенцією по управлінню заборгованістю» її тероризували дзвінками та СМС повідомленнями до серпня 2014р. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що представник банку був присутній у районному та апеляційному суді м.Києва, знав про рішення, однак продовжував в подальшому разом з «Агенцією по управлінню заборгованістю» телефонувати та відправляти СМС з вимогою про погашення неіснуючої заборгованості, погрожували описом майна, а на посилання позивачки про наявність рішення апеляційного суду її не слухали та вимагали сплати коштів. У 2013р. банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 1350 грн. за кредитним договором з пропуском строку позовної давності зазначаючи, що позивачка частково сплатила заборгованість у розмірі 75 грн., однак до теперішнього часу не виконали ухвалу суду щодо надання такого доказу. Моральна шкода позивачки полягає в тому, що в результаті неправомірних дій банку вона перенесла інсульт, лікувалась на протязі 3-х років, в тому, що знаючи про рішення апеляційного суду м.Києва банк та «Агенція по управлінню заборгованістю» своїми телефонними дзвінками та СМС повідомленнями тероризували її, зробивши життя неможливим, що впливало на фізичний та моральний стан позивачки та на загострення хронічних хвороб. Рішення апеляційного суду м.Києва ними не оскаржено, щоб не хвилювати позивачку. Докази щодо спричинення шкоди відповідачами є в матеріалах справи. Розмір моральної шкоди, а саме 30 тис. грн. розраховувався виходячи з хвилювань та страждань позивачки, а також її можливості, як пенсіонера, сплатити судовий збір. Моральна шкода частково випливає з кредитного договору, оскільки банк звернувся до суду з позовом, а частково на підставі ЦПК України у зв'язку з неправомірними діями відповідачів. В кредитному договорі щодо підстав стягнення моральної шкоди нічого не зазначено. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» Чебан І.В. вважала позов таким, що не підлягає задоволенню, надала письмові пояснення в яких зазначила, що для відшкодування шкоди необхідна наявність протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини і за відсутністю одного з цих елементів така відповідальність не настає. Позивачкою не зазначенов чому полягає ця шкода та з яких міркувань вона виходила визначаючи розмір шкоди. Рішенням апеляційного суду м.Києва від 14.12.2010р. встановлено, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, оскільки чинним законодавством України не передбачено відшкодування моральної шкоди із даного виду правовідносин. Після набрання рішенням законної сили не може розглядатися така ж сама вимога з тих же підстав у іншому процесі. Посилання позивачкою на стан здоров'я є тільки фіксацією її захворювань. Стягнення витрат не підлягають задоволенню оскільки такі витрати були в іншому процесі.Крім того, позивачкою порушено строки позовної давності, оскільки вона звернулася до суду після сплину 3-х років. Також в судовому засіданні повідомила, що на підставі постанови правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» з 03.03.2015р. банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. У спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація своїх повноважень перед його кредиторами норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і відповідно до п.2 ч.1 ст.36 зазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюються примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» Момот Є.С. проти задоволення позову заперечувала, вважала, що відсутні правові підстави для задоволення позову та зазначила, що для стягнення моральної шкоди необхідна наявність протиправної поведінки, шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини і за відсутністю одного з цих елементів така відповідальність не настає. Позивачкою не надано належних доказів з цього приводу. Позивачка до цього часу знаходиться у договірних відносинах з банком, оскільки не зверталась по закриттю рахунку. На даний час заборгованості у позивачки немає. Відповідно до п.2.6 «Правил здійснення операцій за картковими рахунками» який є локальним актом, банк зараховує платежі на протязі 2-х днів, тому зарахування 01.07.2009р., а не 30.06.2009р. не є порушенням, однак позивачка користувалась в цей день рахунком тому була нарахована комісія і склалася заборгованість. Крім того, рішенням апеляційного суду м.Києва вже встановлено, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, оскільки чинним законодавством України не передбачено відшкодування моральної шкоди із даного виду правовідносин. Рішення набрало законної сили і не може розглядатися така ж сама вимога з тих же підстав у іншому процесі. Медичні документи надані позивачкою за 2008-2010 р.р. вже розглядалися апеляційним судом. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди заподіяної нібито у 2011-2014 р.р. з посиланням на медичні документи стосовно звернень до лікарняних установ у липні 2013р., 01.08.2013р. тобто до подання позову банком до суду, а також 29.08.2013р. не є належними та допустимими доказами, оскільки нічого не підтверджують та не спростовують, а лише фіксують те, що позивачка страждає хронічними захворюваннями. Квитанції надані позивачкою також не є належними та допустимими доказами, оскільки були сплачені по іншому провадженню. Також позов подано з порушенням строку позовної давності, оскільки позивачкою зазначається про протиправні дії з боку банку у жовтні 2009р., але зустрічний позов пред'явлено лише у серпні 2013р. Крім того, на підставі постанови правління Національного банку України та рішення виконавчої дирекції фонду гарантувань вкладів фізичних осіб від 08.04.2015р. №71 продовжено застосування тимчасової адміністрації до 02.09.2015р. при якій не здійснюються будь які примусові стягнення коштів та майна банку. Представник відповідача ТОВ «Агенція по управлінню заборгованістю» в судове засідання не з'явився, був попереджений належним чином про дату, час та місце слухання справи та просив слухати справу у його відсутності. В запереченнях на позовну заяву вважав позов до ТОВ необґрунтованим і не підлягаючим задоволенню та зазначив, що на підставі договору доручення від 22.11.2012р. з ПАТ «Дельта Банк» ТОВ є повіреною особою банку та вчиняє всі дії по досудовому стягненню заборгованості. Будь якого договору про відступлення права вимоги між банком та ТОВ не укладалось та ТОВ не набувало право вимоги за кредитним договором укладеним з позивачкою. Діяльність ТОВ відповідно до п.2.1. договору складалася у направленні листів, здійснення телефонних дзвінків та СМС- нагадувань щодо заборгованості, яку відповідно до п.2.7 договору банк гарантував як існуючою, не погашеною, не відміненою, не анульованою (не списаною), строк позовної давності по ній не закінчився та право вимоги боргу не відступлене 3-м особам. Довіритель не повідомив ТОВ про наявність судових рішень щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд, вислухавши доводи позивачки та її представника, представників відповідача ПАТ «Дельта Банк», дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. 26.12.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-20937, відповідно до п.1.2 договору [PERSON] відкрито картковий рахунок [NUMBER] та кредитну лінію на загальну суму 30 тис. грн. і встановлено ліміт 3 тис. грн. Згідно п.2.1 договору Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки визначені Правилами,здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та /або за Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та /або за Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та /або Овердрафтом.(Т.1 а.с.5,6,16) Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 02.06.2010р. позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про визнання кредитного договору частково недійсним, визнання кредитного зобов'язання виконаним та відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення. (Т.1 а.с.51-53) Рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва від 14.12.2010р. апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення Печерського районного суду м.Києва від 02.06.2010р. скасовано в частині відмови в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визнання кредитного зобов'язання виконаним та ухвалено в цій частині нове рішення. Визнано виконаним зобов'язання [PERSON] за договором №003-20937 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 26 грудня 2007р. В решті рішення Печерського районного суду м.Києва від 02.06.2010р. залишено без змін.( Т.1 а.с.54,55) 01.08.2013р. до суду з позовом звернувся ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору на загальну суму 1350,00 грн. та судового збору у розмірі 229,40 грн.( Т.1 а.с.3,4) 05.09.2013р. [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 тис. грн. та закриття провадження за позовом ПАТ «Дельта Банк» з посиланням на рішення колегії суддів судової палати м.Києва від 14.12.2010р. (Т.1 37-41) Згідно відповіді ПрАТ «Київстар» від 07.10.2014р. з врахуванням зберігання інформації протягом 3-х років, надання інформації щодо вхідних телефонних дзвінків по абонентному номеру [NUMBER] з 01.01.2011р. по 29.09.2011р. неможливе. Інформація про вхідні текстові повідомлення в білінговій системі передплаченого зв'язку «Київстар» зберігається впродовж останнього року. У зв'язку з чим надання інформації щодо вхідних текстових повідомлень по зазначеному абонентському номеру за період з 01.01.2011р. по 10.08.2013 р. неможливе. Враховуючи вказані обмеження,згідно даних білінгової системи «Київстар» телефонні дзвінки з номерів 0672329508, 0444954882, 0444289595, 0443230015, 0443230047 на абонентський номер [NUMBER] в період з 30.09.2011р. по 21.08.2014 р. не здійснювалось. Згідно даних білінгової системи «Київстар» відправлення текстових повідомлень з номерів 0672329508, 0444954882, 0444289595, 0443230015, 0443230047 на абонентський номер [NUMBER] в період з 11.08.2013р. по 21.08.2014 р. не здійснювалось.( т.2 а.с.58) Відповідно до наданої інформації (таблиці) щодо вхідних телефонних дзвінків та СМС на номер [NUMBER] з 30.09.2011р. по 21.08.2014р. зазначені 2 номери 0443695937 (з'єднання: 12.02.2014р. о 8 год.26 хв. - тривалістю-0, та 2 СМС о 11 год. 26 хв. 35 сек. та 11 год.26 хв. 37 сек.) і 0442329350 (з'єднання: 06.08.2013 р. о 8 год.15 хв. 08 сек. тривалістю - 459, та 15.08.2013 р. о 8 год.34 хв. - тривалістю-0).( т.2 а.с.59), Згідно відповідей ПАТ «Укртелеком» від 11.11.2014р. та 08.12.2014р. телефони 0444954882, 0443695937, 0443230015, 0443230047, 0442329350 не належать до номерної ємності мережі ПАТ «Укртелеком», а тому інформацією щодо абонентів та телефонних з'єднань з цих номерів ТОВ не володіє. Абонентом телефону №0444289595 значиться ПАТ«Дельта Банк» за адресою м.Київ, вул.Фрунзе,буд.39. Телефонних дзвінків з №0444289595 на [NUMBER] за період з 01.08.2011р. по 21.08.2014р.не зафіксовано. ПАТ «Укртелеком» не надає послуги СМС- повідомлень зі стаціонарних телефонів ТОВ на телефони мобільних операторів.(т.2 а.с.82,96) За відповіддю ТОВ «Три Моб» від 05.02.2015р. мобільний термінал з абонентським номером [NUMBER] у вказаний період в мережі мобільного зв'язку ТОВ «Три Моб» не реєструвався. (т.2 а.с.156) Згідно відповіді ТОВ «ІНТЕРТЕЛЕКОМ» від 22.05.2015р. зазначені в ухвалі суду абонентські номери не належать номерному ресурсу ТОВ «ІНТЕРТЕЛЕКОМ». (т.2 а.с.185) [PERSON] згідно виписки-епікризу із історії звороби №6264 від 31.08.2009р. знаходилася на лікуванні в МКБ №7 з 21.08.2009р. по 31.08.2009р. з діагнозом транзиторна ішемічна атака в вертебро - базилярному басейні на фоні багатоспалахової дискурляторної гіпертонічної та атероскклеротичної енцефалопатії відповідно довідки Харківської міської поліклініки №24 від 29.08.2013р. страждає на захворювання ІБС, стабільну стенокардію, фіфузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу 1 стю., ДЄП ІІ ст., вестебуло -атактичний синдром, холецистит, хронічний панкреатит, хронічний пієлонефрит, зморщування правої нирки. (т.1 а.с.59-65) Згідно постанови правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» зазначений банк віднесений до категорії неплатоспроможних, постанову правління Національного банку України від 30.10.2014р. №692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних» визнати такою, що втратила чинність. Департаменту банківського нагляду не пізніше дня наступного за днем винесення постанови, повідомити Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. (т.2 а.с.173,174) Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. за №51 та від 08.04.2015р. №71 запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. (т.2 а.с.175,196) Відповідно до ч.1 ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно ч.1 ст. 10 ЦПК України. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом створювалися необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи, як це передбачено ч.4 ст.10 ЦПК України, двічі (21.08.2014р. та 19.01.2015р.) виносилися ухвали суду про витребування у операторів мобільного зв'язку роздруківок вхідних дзвінків та СМС повідомлень на які в своєму позові, як на докази посилалась позивачка, але жодної інформації щодо таких з'єднань на підтвердження позову не отримано. Позивачкою та її представником у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказівна підтвердження наявності протиправних дій з боку відповідачів, причинного зв'язку між протиправними діями відповідачів та спричиненням моральної шкоди, а також наявності саме моральної шкоди (спричиненнядушевних та моральних страждань і переживань, втрати чи порушення нормальних життєвих зв'язків, істотність змушених змін в умовах її життя, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя), а тому підстав для задоволення позову не вбачається. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed