Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

30.10.2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його тітці [PERSON], яка померла [INFO], належала на праві власності земельна ділянка без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості площею 1,60 га, яка знаходиться на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, на підставі Сертифікату серії [NUMBER] від 26.05.1997року. Зазначає, що вищевказана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок, у зв'язку із чим Реєстраційною службою Мостиського районного управління юстиції Львівської області було видано два свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.04.2015року, а саме на земельні ділянки площею 0,9627 га та площею 0,2769 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стверджує, що тітка за свого життя, а саме 30.04.2004року, склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому (позивачу). Інших спадкоємців за заповітом немає. Після смерті тітки він у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки йому відмовлено через те, що правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки були видані після смерті [PERSON], а саме 07.04.2015 року, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,9627 га та площею 0,2769 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позову та просить суд справу розглянути у його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. в судове засідання не з'явилася, однак надала до суду копію спадкової справи №22/2015 від 09.07.2015року, заведеної після смерті [PERSON], а також заяву в якій просить суд справу розглядати у її відсутності. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] Як вбачається із матеріалів спадкової справи №22/2015, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Пилюх Г.Р., за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 30.04.2004 року (а.с.6), яким усе своє майно заповіла племінникові [PERSON] - позивачу у справі, який спадщину після смерті тітки прийняв, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] та претендують на таку, не має. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області №734 від 09.07.2015року, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала в с.Мистичі Мостиського району Львівської області, де разом із нею проживав (без реєстрації) її племінник [PERSON] Із матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) на земельну ділянку площею 1,60 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що розташована на території с.Мистичі Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 26.05.1997 року (а.с.9). Судом також встановлено, що спадкоємець [PERSON] за життя розпочала процедуру оформлення права власності на спірні земельні ділянки за рахунок вищевказаної земельної частки (паю) відповідно до чинного законодавства України. Так, розпорядженням голови Мостиської районної державної адміністрації №845 від 29.12.2008 року було затверджено технічну документацію щодо складання проекту поділу земель колективної власності колишнього КСП «Прикарпаття» на території Стоянцівської сільської ради. Громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Стоянцівської сільської ради надано безкоштовно у власність земельні ділянки та видано державні акти на право власності на земельні ділянки згідно з Додатком. Із Додатку до зазначеного розпорядження, зокрема, вбачається, що спадкодавцю [PERSON] надано земельні ділянки площею 0,9627 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 0,2769 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області. Однак, як встановлено в судовому засіданні, право власності на спірні земельні ділянки спадкодавець [PERSON] належним чином за життя не оформила та не отримала документу, що посвідчує право власності на земельні ділянки (державного акту). Із матеріалів справи також вбачається, що 07.04.2015 року Реєстраційною службою Мостиського районного управління юстиції Львівської області видано два Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (на спірні земельні ділянки) на ім'я [PERSON], однак дані правовстановлюючі документи були видані вже після смерті [PERSON], що стало підставою для відмови нотаріусом у видачі позивачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією спадкової справи №22/2015, заведеної після смерті [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією заповіту [PERSON] від 30.04.2004року; листом приватного нотаріуса Мостиського РНО Пилюх Г.Р. №192/02-14 від 11.08.2015року; довідкою, виданою виконавчим комітетом Стоянцівської сільської ради №991 від 02.10.2015року; копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 26.05.1997 року; копіями Свідоцтв про право власності на нерухоме майно (спірні земельні ділянки) від 07.04.2015року; копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.04.2015року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON]; копією розпорядження голови Мостиської районної державної адміністрації №845 від 29.12.2008 року разом із Додатком. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.125 ЗК України (у редакції чинній на час відкриття спадщини - [INFO]) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини та вимоги закону, оскільки у спадкодавця [PERSON] за життя право власності на спірні земельні ділянки згідно ст.125 ЗК України не виникло, тому таке право не переходить відповідно до положень ст.1216 ЦК України до позивача [PERSON] в порядку спадкування, як до спадкоємця за заповітом. А відтак, виходячи із змісту та меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. При цьому, не має значення визнання позову відповідачем, оскільки для застосування ч.4 ст.174 ЦПК України необхідна наявність законних підстав для задоволення позову, які в даному випадку відсутні. Понесені позивачем судові витрати по справі, як вважає суд, слід залишити за ним. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed