Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування якого зазначили, що вони з 2004 року є власниками будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Крім них у будинку зареєстрована мати [PERSON] - [PERSON], яка з 16.11.2011 року у зазначеному будинку не проживає, однак позивачі змушені сплачувати за неї комунальні послуги. [PERSON] неодноразово звертався до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, натомість отримував лише обіцянки, які виконані не були. Згодом відповідач перестала взагалі спілкуватися з ними та на теперішній час місце її знаходження їм не відоме. При звернені позивачів до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з питанням про зняття з реєстраційного обліку відповідача їм було роз'яснено, що зняти з реєстрації особу можливо лише за її особистою заявою, або за відповідним рішенням суду. Небажання відповідача знятися з реєстраційного обліку ставить їх у скрутне положення, оскільки комунальні послуги сплачуються за всіх зареєстрованих осіб, тому позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщення, а саме: будинком [ADDRESS], що належить на праві власності позивачам, що є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 114, 70 грн. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON], в судовому засіданні, кожен окремо, позов підтримали в повному обсязі, наполягали на його задоволенні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.23). Відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON], в судовому засіданні, кожен окремо, позов не визнали, заперечуючи проти задоволення вимог позивачів. При цьому відповідач пояснила, що вважає позов незаконним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства, оскільки позивачі хочуть її зняти з реєстрації в будинку, який куплено на кошти виручені із продажу її квартири у м. Кривому Розі, яку вона приватизувала. На підставі приватизації квартири її співвласниками стали вона, іі чоловік та [PERSON] У 2004 році її син [PERSON] настояв на продажу квартири і за виручені кошти придбав будинок у [ADDRESS], співвласниками якої стали він та його теперішня дружина, а її просто зареєстрували у спірному будинку. Через деякий час, позивачі по справі стали зневажливо до неї ставитись, принижувати її гідність, позивач [PERSON] наносила побої та виганяла її із спірного будинку. Як результат знущання над нею вона змушена багато років проживати у чужих для неї людей. Вважає, що позивач своїми вимогами, щодо зняття її з реєстрації із спірного будинку порушують її конституційне право на піклування дітей до своїх батьків. Також, просить суд прийняти до уваги, що позивачі у своєму позові необгрунтовано стверджують, що начебто вона за власної ініціативи не проживає у спірному будинку, але це не відповідає дійсності, оскільки із-за приниження її гідності та постійних нанесень їй тілесних ушкодження, вона змушена була піти із цього будинку, щоб спасти від невістки своє здоров'я та життя. Тому, просить відмовити позивачам у задоволені позову. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, розглянувши матеріали справи, давши оцінку доказам, наданим позивачами в обґрунтування своїх вимог, та відповідачем в заперечення позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено, позивачам по справі [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], дане домоволодіння позивачі придбали на підставі договору купівлі-продажу від 08.10.2004 року (а.с.9). Право власності позивачів на зазначене домоволодіння зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27.10.2004 року за номером 5205856 в книзі 28-289, що вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10). У вказаному житловому будинку, згідно довідки виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області №2258 від 03.10.2013 року зареєстровані: позивач [PERSON], позивач [PERSON] та мати позивача [PERSON] - [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Також, з акту депутату Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Каплун С.Г. від 03.10.2013 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], з 2004 року зареєстрована [PERSON], однак у спірному будинку з 16.11.2011 року не проживає (а.с. 12). Те що позивачі та відповідач зареєстровані в спірному домоволодінні також підтверджується обліковою карткою об'єкта по господарського обліку на 2011-1015 роки (а.с.14). Факт не проживання відповідача [PERSON] в будинку, за адресою: [ADDRESS], підтверджується поясненнями допитаних в якості свідків в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON], які кожен окремо пояснили, що відповідач виїхала з будинку більше ніж 2 роки назад, зібравши свої речі. Зазначені свідки також пояснили, що не були очевидцями будь-яких сварок між сторонами, хоча [PERSON] є сусідом позивачів. Свідок [PERSON], яка є близькою знайомою позивачів спростовувала пояснення [PERSON] щодо зневажливого ставлення до неї позивача [PERSON], навпаки зазначала, що саме відповідач має неадекватну поведінку, постійно уходила з будинку, позивачі вимушені були розшукувати її, в останнє в жовтні позаминулого року вона отруїла належних позивачам щенят та зникла з будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло… Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього кодексу. Суд з урахуванням наведеного приходить до висновку про те, що позовні вимоги є недоведеними, відповідач [PERSON] хоча і була відсутня у спірному житловому приміщенні більше одного року, однак не може бути визнаною такою, що втратили право користування цим приміщенням через поважність причин відсутності у ньому у зв»язку із конфліктними стосунками з позивачами. Відповідач зазначила, і сторонами це не спростовано, що вона іншого житла не має, вимушена тимчасово проживати у знайомих людей. Позбавлення права на користування житловим приміщенням особи похилого віку, якою є відповідач, суперечить моральним засадам суспільства, оскільки вона буде позбавлена права на отримання соціального та матеріального забезпечення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed