Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. У відповідності до рішення суду від 12.08.2013 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки донька часто хворіє, а матеріальний стан сім'ї погіршився. За таких обстави позивач просить збільшити розмір аліментів та стягувати їх в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 18.09.2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, сторони клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (копія на а.с. 3), а також свідоцтвом про народження [NUMBER] (копія на а.с. 4) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками - [PERSON], [INFO] Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.08.2013 року, що 23.08.2013 року набрало законної сили (копія на а.с. 5) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 09.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане також підтверджується копією виконавчого листа Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05.05.2014 року (а.с. 6). З довідок Терешпільської сільської ради №№ 425, 426 від 06.08.2018 року (а.с. 7,8 ) встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з матір'ю - [PERSON], [INFO], та знаходиться на її утриманні. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, серед іншого, зазначає, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки донька часто хворіє. Разом з тим, суд відхиляє дані доводи позивача, оскільки наведені обставини не узгоджуються із ст. 192 СК України та не є підставою для збільшення розміру аліментів. Також, позивачем не надано доказів на підтвердження доводів щодо погіршення її матеріального стану. Таким чином підстав, визначених ст. 192 СК України для зміни раніше встановленого розміру аліментів судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що у відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Така позиція суду відповідає також правовій позиції Верховного Суду, висловленій в Постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17. При цьому, суд звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Таким чином судом не встановлено підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed