Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (змінено назву на Південно-Східне міжрегіональне управління (м. Дніпро) Довгинціського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі про зняття арешту з транспортного засобу HYUNDAI SONATA 2.0 СЕДАН 2000 року випуску, колір синій, номер кузова ( шасі, рами) [NUMBER] , який накладений постановою Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Свої позовні вимоги, позивач мотивував тим, що 07.10.2019 року він 07.10.2019 року, відповідно до договору купівлі-продажу укладеного з ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС» уклав договір купівлі-продажу спірного автомобіля, який належав [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 07.10.2019 року складено акт огляду реалізованого транспортного засобу № 7167/19/009189 на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2019 року № 7167/19/009189, відповідно до якого він в повній мірі сплатив кошти за спірний автомобіль. Разом з тим, після проведення купівлі-продажу та прийняття майна, він хотів здійснити перереєстрацію вказаного автомобіля, про те йому стало відомо, що придбаний автомобіль перебуває під забороною та знаходиться в розшуку відповідно до виконавчого провадження № 42292892 Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Наявність арештів, розшуку та інших обтяжень унеможливлює повноцінно використовувати придбаний автомобіль за цільовим призначенням, зокрема право на його реєстрацію, за ним як за власником. Посилаючись на вимоги ст.16, 319, 321, 391 Цк України та ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" позивач просив суд зняти арешт з вищвказаного автомобіля. 10.02.2020 року ухвалою Нововоронцовського районного суду Херсонської області справу передано для розгляду за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 16.03.2020 року ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору [PERSON] . У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися. Позивач [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача державний виконавець Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) Довгинцівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Стицькова О.С. надала до суду заперечення на позовну заяву, просила справу розглянути без її участі, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що на виконанні у Довгинцівському відділі ДВС перебували виконавчі провадження: а саме виконавче провадження за № 30915666 з примусового виконання постанови № АЕ 420768 від 02.10.2011 року, виданої ВДАІ м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь Держави штрафу у розмірі 51,00 грн.( згідно даних АСВП ( ВП-спецрозділ ) вказане виконавче провадження було завершено 29.12.2012 року на підставі вимог п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві); виконавче провадження № 30951909 з примусового виконання постанови № АЕ1 398282 від 04.12.2011 року, виданої ВДАІ м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь Держави штрафу у розмірі 255,00 грн. (згідно даних АСВП ( ВП-спецрозділ ) вказане виконавче провадження було завершено 29.12.2012 року на підставі вимог п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві); виконавче провадження № 42292892 з примусового виконання постанови № ПСІ 096457 від 29.01.2014 року виданої ВДАІ м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь Держави штрафу у розмірі 510,00 грн. (згідно даних АСВП ( ВП-спецрозділ ) вказане виконавче провадження було завершено 27.10.2014 року на підставі вимог п. 8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на той час)). В рамках даного виконавчого провадження, державним виконавцем, з метою забезпечення реального виконання рішення, було накладено арешт на все майно боржника та оголошено в розшук рухоме майно. Зазначені вище виконавчі провадження знищені, у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 07 жовтня 2019 року [PERSON] (Комітент) та ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС» (Коміссіонер) уклали Договір комісії № 7167/19/009189, відповідно до якого Коміссіонер зобов`язався за дорученням Комітента та винагороду, здійснити від свого імені угоду з продажу транспортного засобу марки HYUNDAI SONATA 2.0 СЕДАН 2000 року випуску, колір синій, номер кузова ( шасі, рами) [NUMBER] (а.с.6). Того ж дня, між [PERSON] та ТОВ «СВІТ АВТО ПЛЮС» укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, за умовами якого в момент його підписання позивач передає 67287,00 гривень (а.с.5). Судом також встановлено, що на виконанні у Довгинцівському відділі ДВС перебували виконавчі провадження: а саме виконавче провадження за № 30915666 з примусового виконання постанови № АЕ 420768 від 02.10.2011 року, виданої ВДАІ м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь Держави штрафу у розмірі 51,00 грн.( згідно даних АСВП ( ВП-спецрозділ ) вказане виконавче провадження було завершено 29.12.2012 року на підставі вимог п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві); виконавче провадження № 30951909 з примусового виконання постанови № АЕ1 398282 від 04.12.2011 року, виданої ВДАІ м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь Держави штрафу у розмірі 255,00 грн. (згідно даних АСВП ( ВП-спецрозділ ) вказане виконавче провадження було завершено 29.12.2012 року на підставі вимог п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на той час) та виконавчий документ було повернуто стягувачеві); виконавче провадження № 42292892 з примусового виконання постанови № ПСІ 096457 від 29.01.2014 року виданої ВДАІ м. Кривого Рогу, про стягнення з [PERSON] на користь Держави штрафу у розмірі 510,00 грн. (згідно даних АСВП ( ВП-спецрозділ ) вказане виконавче провадження було завершено 27.10.2014 року на підставі вимог п. 8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція, яка діяла на той час)). В рамках даного виконавчого провадження, державним виконавцем, з метою забезпечення реального виконання рішення, було накладено арешт на все майно боржника та оголошено в розшук рухоме майно. Зазначені вище виконавчі провадження знищені, у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання. Згідно абзаців першого та другого пункту 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 (далі Постанова № 5), у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Згідно абзацу першого пункту другого Постанови № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII). Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Обґрунтовуючи свої вимоги про зняття арешту з вказаного автомобілю позивач посилається на вимоги ст. 59 закону України «Про виконавче провадження» та те, що він як власник майна не може реалізувати своє право та зареєструвати договір купівлі продажу вказаного автомобіля належним чином, тому відповідно до положень ст. 391 ЦК України просить суд скасувати арешт усунувши таким чином перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. В той же час, до посилання позивача на те, що він є власником спірного автомобіля, суд відноситься критично. Згідно з частинами першою, четвертою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388. Відповідно до пункту 1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (пункт 2 Порядку). В пункті 8 Порядку наведено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, якими є: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. У статті 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. З аналізу наведених норм права вбачається, що договір купівлі-продажу транспортного засобу є укладеним лише з моменту його державної реєстрації. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 391 ЦК України, на які позивач посилається обґрунтовуючи свої вимоги про зняття арешту зі спірного автомобіля, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, а власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на вказані вимоги закону саме порушене право власника підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту спірного майна. В той же час, позивачем не надано суду належних доказів набуття права власності на спірний автомобіль, оскільки момент вчинення купівлі продажу автомобілю, відповідно до статті 210 ЦК України пов`язується із державною реєстрацією, тому він не є укладеним і не створює прав і обов`язків для сторін, а тому відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль у встановленому законом порядку, питання ж про визнання за ним права власності разом з вимогами про зняття арешту, він в позові не ставить. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зважаючи на викладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зняття арешту з транспортного засобу марки HYUNDAI SONATA 2.0 СЕДАН 2000 року випуску, колір синій, номер кузова ( шасі, рами) [NUMBER] , який, як слідує з долученої копії свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу, належить [PERSON] .

Outcome: dismissed