Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказує, що відповідно до укладеного 27.07.2012 року між позивачем та [PERSON] кредитного договору №ZPBFRG60410080, останній отримав кредит у розмірі 3471,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 21.10.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 10\~238,36 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 3471,03 грн.; - заборгованості по відсоткам - 03,67грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 518,90грн.; - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 5281,03 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 463,73 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] зазначену суму заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою суду від 30.10.2017 року було залучено до участі у справі за позовом: ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором в якості правонаступника відповідача [PERSON], який помер 27.06.2016 року його батька [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явився, але, в матеріалах справи є заява, в якій відповідач зазначає про неможливість за станом свого здоровя зявлятися до суду. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, відповідно до укладеного 27.07.2012 року між позивачем та [PERSON] кредитного договору №ZPBFRG60410080, останній отримав кредит у розмірі 3471,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, копії яких є у справі. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 21.10.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 10\~238,36 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 3471,03 грн.; - заборгованості по відсоткам - 03,67грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 518,90грн.; - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - 5281,03 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 463,73 грн. Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі. Таким чином, [PERSON] порушував умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. 27.06.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого є в справі. Відповідно до вимог ст.1220 ЦК України, 27.06.2016 року відкрилася спадщина після його смерті. За змістом ст. ст.\~608,\~1218,\~1219 Цивільного кодексу України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, як в результаті спадкування, до спадкоємця переходять права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи\~її спадкоємців. Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобовязаннями. [PERSON], який є батьком [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження, копія якого є в справі, у передбачених ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України порядку та строк, прийняв спадщину після смерті сина, що підтверджується довідкою Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області №1310 від 16.05.2017 року, яка є у справі, оскільки, на час смерті сина був зареєстрований та проживав разом з ним за однією адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул.Набережна,143, та до теперішнього часу. Дані щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими особами, відсутні. Як вбачається з листа Василівської державної нотаріальної контори та доданої до нього Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.03.2017 року, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа відсутня. Разом з тим, статтею 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~\~Аналіз норм статей\~1216,\~1218,\~1219,\~1231,\~1268,\~1269,\~1296,\~1297 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що спадкові права- є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі, нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Відповідно до ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ «КБ «Приватбанк» про смерть [PERSON] стало відомо в ході судового розгляду даної справи, що призвело до заміни сторони відповідача у справі на правонаступника. Таким чином, кредитор предявив вимоги до спадкоємиця, який фактично прийняв спадщину, без порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, спадкове майно після смерті [PERSON], відсутнє. Таким чином, [PERSON] хоча і є, відповідно до ст.ст.1222, 1261, 1268 ЦК України, спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина, однак, враховуючи те, що спадкоємець зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а спадкове майно відсутнє, отже, він не може відповідати перед кредитором за даним позовом. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, позивач суду не надав. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним у задоволенні позову, відмовити. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, задоволенню також не підлягають. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed