overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У травні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про нього як батька [PERSON], [INFO], з актового запису №52 від 07 березня 2017 року, внесеного Світловодським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Зазначав, що 11 лютого 2012 року, уклав шлюб з [PERSON], проте з 2015 року вони стали мешкати окремо, так як відповідачка утворила нову сім"ю, в зв"язку з чим, 30 серпня 2016 року шлюб між ними було розірвано. [INFO] [PERSON] народила доньку - [PERSON], батьком якої є інший чоловік, проте в актовому записі про народження дитини його записано батьком дитини. Посилаючись на те, що не є кровним батьком народженої відповідачкою дитини, просив суд задовольнити його позов. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від відповідачки надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Від відділу Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Світловодську Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області надійшла письмова заява про розгляд справи буз участі представника відділу, заперечень щодо задоволення позовних вимог не має. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно копії паспорта позивача [PERSON] вбачається, що 11 лютого 2012 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30 серпня 2016 року, після реєстрації розірвання шлюбу позивачці відновлено дошлюбне прізвище - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження [INFO] народилась [PERSON], батьками якої записано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи заяву відповідачки [PERSON] - матері дитини, проте, що [PERSON] не є кровним батьком народженої нею дитини [PERSON], [INFO], позов слід задовольнити. Розподіл судових витрат провести відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

У травні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. Крім нього у спірній квартирі зареєстровані його мати [PERSON] та його дочка, відповідач по справі, [PERSON], яка з 2014 року не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, перешкод для проживання у квартирі для відповідача позивач не створює. Відповідач за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач в судове засідання не з'явився надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач була належним чином та своєчасно повідомлена про час та місце судового засідання, будь яких заяв від неї не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2012 року, виданого приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу [PERSON] за р. № 364, (а.с.6) та на підставі договору дарування від 22.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], за р. № 115 (а.с.7-8). Згідно довідки КП ДЕЗ Пілот від 30.03.2017 року № 474 (а.с.11) в спірному квартирі зареєстровані: - позивач, як власник, [PERSON] - мати позивача та дочка [PERSON] Відповідач з 2014 року за місцем своєї реєстрації не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує квартиру у належному стані, що підтверджується актом о не проживанні (а.с.12). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У травні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 листопада 2015 року Власівською селищною радою міста Світловодська у Кіровоградській області, актовий запис №34, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалося через постійні сварки, та відсітність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2016 року, позивачка переконана, що подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем неможливе і суперечитиме її інтересам. Від шлюбу у подружжя є малолітня дитина - [PERSON], [INFO], який за згодою батьків проживає та знаходиться на її утриманні. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб між сторонами 30 листопада 2015 року Власівською селищною радою міста Світловодська у Кіровоградській області, актовий запис №34 зареєстровано шлюб. Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України, - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дитини, що мають істотне значення, сім`ю зберегти неможливо, а тому шлюб належить розірвати. Після розірвання шлюбу відновити позивачці дошлюбне прізвище - "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, - судові витрати стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У травні 2017 року позивач через представника подав вказаний позов, у якому просить визнати за ними право власності на 1/3 частку будинку №103, що по вул. Олімпійській (Сабурова)\~ у м.Бердичеві, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що [PERSON], померлому 21.01.2016\~р., за життя належав житловий будинок №103, що по вул.Олімпійській (Сабурова)\~ у м.Бердичеві. Він є сином померлого. Оскільки за життя право власності на вказаний будинок за [PERSON] не було зареєстровано, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судове засідання представник позивача не з'явилась, в наданій суду заяві позовні вимоги підтримала повністю. Просила розглянути справу в її відсутності. Представник Бердичівської міської ради Житомирської області підтримав надані суду письмові заперечення. В позові просив відмовити. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер 21.01.2016\~р. ( а.с.5). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 04.04.2017\~р. після померлого [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку будинку №103, що по вул.Олімпійській в м.Бердичеві за [PERSON] та на 1/3 частину за [PERSON] Крім них спадкоємцем першої черги за законом є\~ [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] ( а.с.6, 13). Нотаріус, постановою від 15.01.2017\~р. №\~387/02-31 відмовив [PERSON]О у видачі свідоцтва про право на спадщину в 1/3 частці на будинку №103, що по вул.Олімпійській (Сабурова)\~ в м.Бердичеві,\~ у зв'язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності на будинок [PERSON]\~ ( а.с. 12). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради №853 від 29.12.2010 [PERSON] надано погодження на прийняття в експлуатацію завершеного будівництва житлового будинку загальною площею 286,0 кв.м на приватизованій земельній ділянці по вул. Сабурова, 103 (а.с.10). Згідно технічного висновку житловий будинок за адресою: м.Бердичів, вул.Сабурова, 103, згідно стану несучих конструктивних елементів придатний для вводу в експлуатацію (а.с .11). Згідно довідки КП "Бердичівське МБТІ" право власності на вказаний будинок станом на 31.12.2012\~р. не зареєстровано (а.с.14). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Оскільки\~ [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса, зважаючи, що наявні у справі докази беззаперечно вказують на те, що [PERSON] був власником будинку за адресою: м.Бердичів, вул.Сабурова, 103, хоча за життя не зареєстрував за собою це право, суд приходить до висновку, що за позивачем необхідно визнати право власності на 1/3 частину вказаного будинку у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

У травні 2017 року представник позивача звернувся до суду з названим позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору від 25.04.2013 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Своїх зобов'язань відповідач не виконав внаслідок чого станом на 28.02.2017 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 22538,90 гривень. З наведених підстав представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача бна користь позивача зазначену заборгованість, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, прим цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 25.04.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із встановленням порядку погашення заборгованості. Своїх зобов'язань відповідач не виконує, щомісячне погашення кредиту не здійснює, не сплачує відсотки за користування кредитом та комісію, внаслідок чого станом на 28.02.2017 р. має поточну заборгованість за кредитом у розмірі 22538,90 гривень, з яких: 295,42 грн - заборгованість за кредитом; 16694,01 грн. - заборгованість за процентами; 4000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн- штраф (фіксована складова), 1049,47 гривень - штраф (процентна складова), відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 1600,00 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, якою просила суд встановити юридичний факт належності їй трудової книжки. Зокрема, заявник зазначила, що в зв'язку із досягненням нею пенсійного віку, вона звернулась до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком, однак їй було відмовлено у цьому оскільки виявлена помилка у трудовій книжці. Так, трудова книжка первинно видана на ім'я (рос. [PERSON], [INFO]). Встановлення юридичного факту заявниці необхідно із метою призначення пенсійної допомоги. Заявник подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, повністю підтримала свою заяву. Представник заінтересованої особи подав заяву від 20.08.2018 року № 2013/08 про розгляд даної справи у свою відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: За правилом п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Суд встановив, що за паспортом [NUMBER], який виданий 11.12.1998 року Комінтернівським РВ УМВС України в Одеській області, ПІБ заявниці - [PERSON], рік народження [INFO]. Трудова книжка, яка заповнена 03.06.1978 року видана на ім'я (рос. [PERSON], [INFO]). Факт внесення виправлень прізвища власника в трудовій книжці підтверджується записом на підставі паспорту [NUMBER] від 11.12.1998 року. Отже у суду не має сумнівів в тому, що [PERSON] первинно булла прийнята на посаду санітарної няні до Петрівського дитячого садочку Комінтернівського району Одеської області з 01.06.1978 року де на її ім'я первинно було видано трудову книжку, отже належність їй трудової книжки доведена в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У травні 2018 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з"явилася та подала до суду заяву, у якій позов підтримала та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, у якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріли справи та заяви сторін, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідачем було подано до суду заяву про визнання позову у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У травні 2018 року ПАТ "Хмельницькобленерго" в особі Старокостянтинівського РЕМ звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 33735,21 грн. збитків, заподіяних безобліковим використанням електроенергії, шляхом здійснення пошкодження ізоляції ввідного кабелю та прихованого підключення електропроводки поза приладом обліку електроенергії до ввідного кабелю. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 17 березня 2018 року працівниками Старокостянтинівської РЕМ в будинку, де проживає [PERSON] було виявлено безоблікове використання електроенергії шляхом здійснення пошкодження ізоляції ввідного кабелю та прихованого підключення електропроводки поза приладом обліку електроенергії до ввідного кабелю. 27 березня 2018 року на засіданні комісії з розгляду актів в Старокостянтинівському РЕМ, [PERSON] зобов'язано сплатити вказану суму, на що останній погодився. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Проти винесення заочного рішення не заперечує Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Оскільки сторони в судове засідання не з'явилися, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом об'єктивно встановлено, що 17 березня 2018 року працівниками Старокостянтинівської РЕМ в будинку по [ADDRESS] Старокостянтинівського району, де проживає [PERSON] було виявлено безоблікове використання електроенергії шляхом здійснення пошкодження ізоляції ввідного кабелю та прихованого підключення електропроводки поза приладом обліку електроенергії до ввідного кабелю. 27 березня 2018 року на засіданні комісії з розгляду актів в Старокостянтинівському РЕМ, [PERSON] зобов'язано сплатити вказану суму, на що останній погодився. Вказані обставини підтверджуються: копією акта про порушення № Б 002039 від 17 березня 2018 року; копією акта № 3023; копією заяви [PERSON]; протоколом засідання комісії від 27.03.2018 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування 8/25 домоволодіння по [ADDRESS] та примусово його зняти з реєстраційного обліку, посилаючись на вимоги ст.405 ЦПК України. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником 8/25 частин домоволодіння в [ADDRESS], на підставі Договору від 27 листопада 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Миколаївської області Шаталюком С.Д. 22.02.2002 року за вищезазначеною адресою був зареєстрований син позивача - [PERSON], що підтверджується Довідкою ТОВ "Центральний 1" №542 від 13.04.2018 р. З 2006 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Факт не проживання відповідача у вищезазначеному житловому будинку з 2006 року підтвердили у Акті про не проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком по вул.Грибоєдова,18 в м. Миколаєві. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved