Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Сорокіна О.В. звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом (з урахуванням уточненого позову від 12.02.2020 року), в якому просила продовжити [PERSON] строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача посилалася на те, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/ 2 частину квартири [ADDRESS] . Зазначена частка квартири належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. За життя [PERSON] не складала заповіту стосовно зазначеного об`єкта нерухомості. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, [PERSON] має першочергове право на спадкування за законом, оскільки є сином померлої. Позивач на момент смерті матері проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та вважав, що проживаючи разом, має право прийняти спадщину за законом, прийнявши її фактично, проживаючи разом з померлою на день її смерті. Однак [PERSON] , хоча і проживала разом із позивачем, проте була зареєстрована за іншою адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , як спадкоємець померлої, надав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Сарапас Н.Б., внаслідок чого заведено спадкову справу № 63921863 від 19.03.2019 року. Однак така заява була подана позивачем із пропуском строку подання заяви про прийняття спадщини. На даний час спадщину після померлої матері ніхто інший не прийняв, свідоцтво про право власності на спадкове майно не оформлено. Позивач строк для прийняття спадщини після смерті матері пропустив по причині ускладнених сімейних обставин, які склалися у період, наданий для прийняття спадщини, та незадовільного стану здоров`я на той момент. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.09.2019 року залишено без руху дану позовну заяву, надавши позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. 21.10.2019 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Сорокіною О.В. на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.09.2019 року подано уточнену позовну заяву. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.10.2019 року прийнято до розгляду та провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. 07.11.2019 року представником приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. - адвокатом Мясоєдовим Р.І. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що у разі незгоди позивача з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви за місцезнаходженням приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б., тобто до Дзержинського районного суду м. Харкова. Також, враховуючи, що позивачем в позовній заяві підтверджено факт пропущення строків, передбачених ст. 1270 ЦК України, при поданні позовної заяви, між позивачем та відповідачем не існує жодного спору, вирішення якого здійснюється в судовому порядку, а отже приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. є неналежним відповідачем у даній справі. Крім того, в позовній, а також уточненій позовній заяві відсутні посилання на наявність додатків, а лише посилання на копію договору та копію свідоцтва, які не визначені Законом як документи, що підтверджують повноваження адвоката для представництва. Також, в позовній, а також уточненій позовній заяві не вказано чому позивач вважає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини і чим це підтверджується. Крім того, представник приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. зазначає, що 19.03.2019 року до Сапарас Н.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувся її син - [PERSON] , який повідомив, що він фактично прийняв спадщину, оскільки проживав за адресою: [ADDRESS] . Після перевірки за Спадковим реєстром встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась, відсутня інформація щодо заповіту/спадкового договору. 19.03.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. заведено спадкову справу № 3/2019, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Під час підготовки документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, при перевірці місця відкриття спадщини та кола спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, було з`ясовано, що померла була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що позивач не звернувся до органів нотаріусу у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, а також немає можливості застосувати норму Закону фактичного прийняття спадщини і встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із померлою, оскільки позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а померла [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Інших документів щодо підтвердження факту проживання позивача за однією адресою з померлою не надано. 12.02.2020 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Сорокіною О.В. подано до суду уточнену позовну заяву, в якій викладено вимоги про визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в якості відповідача за вказаним позовом визначено Територіальну громаду м. Харкова в особі Харківської міської ради. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 року замінено неналежного відповідача приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. на відповідача Територіальну громаду м. Харкова в особі Харківської міської ради. Та закрито підготовче засідання по справі. 13.08.2020 року представником Харківської міської ради - Голубенком О.Ю., який діє на підставі довіреності від 19.12.2019 року, подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, [PERSON] померла [INFO] , отже позивач повинен був звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до 06.06.2018 року, проте звернувся лише 22.03.2019 року. Отже, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину. В позовній заяві позивачем зазначається, що на момент смерті [PERSON] проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та вважав, що проживаючи разом, має право прийняти спадщину за законом, яку фактично прийняв, проживаючи разом із померлою на день її смерті. Проте, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ці обставини, на які посилається позивач у своїй заяві, як на підтвердження поважності пропуску для прийняття спадщини. Крім того, незнання позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважними причинами для поновлення строку для прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Сорокіна О.В. у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник Харківської міської ради - Голубенко О.Ю., який діє на підставі довіреності від 19.12.2019 року, у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі Харківської міської ради. Крім того, представником Харківської міської ради подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 31.07.1975 року народження Червонозаводським відділом РАЦС м. Харкова, актовий запис № 321). Дані про підставу та час зміну прізвища [PERSON] на « [PERSON] » в матеріалах цивільної справи відсутні. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 06.10.2003 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі - продажу від 04.09.2003 року, зареєстрованого приватними нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є., реєстровий № 6290, належить по 1/ 2 частки квартири [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 11.12.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 17598. З відзиву приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. на первісну позовну заяву встановлено наступне. 19.03.2019 року до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувся її син - позивач [PERSON] . Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.03.2019 року № 29/02-31 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Сапарас Н.Б. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що позивач не звернувся до органів нотаріусу у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, а також немає можливості застосувати норму Закону про фактичне прийняття спадщини і встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із померлою, оскільки позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а померла [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Інших документів щодо підтвердження факту проживання позивача за однією адресою з померлою не надано. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, подавши її 19.03.2019 року, в той час як строк для прийняття спадщини встановлювався до 06.06.2018 року. Тобто строк для прийняття спадщини пропущений позивачем більш, як на 9 місяців. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В процесі судового розгляду справи встановлено, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] ані за законом, ані за заповітом, не має. Положеннями ч.1 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Отже, представник органу місцевого самоврядування - в особі територіальної громади м. Харкова, проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини заперечує, що вбачається із змісту відзиву на позов Харківської міської ради. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що позивачем строк для прийняття спадщини після смерті матері пропущено по причині ускладнених сімейних обставин, які склалися у період, наданий для прийняття спадщини, та незадовільного стану здоров`я на той момент. Жодного доказу на підтвердження вказаного обґрунтування позовних вимог з боку позивача не надано. Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що причини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій позивачем суду не надано. Крім того, [PERSON] не доведено факт постійного проживання із померлою [PERSON] на момент її смерті за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а померла [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В той же час позивач не позбавлений можливості доводити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини в окремому провадженні. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з його недоведеністю. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed