Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів, встановлених рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.10.2019. В обгрунтування доводів посилається не те, що з відповідачем [PERSON] перебував у шлюбі, який за рішенням Свалявського районного суду від 09.12.2015 року розірвано. Від проживання в шлюбі мають сина [PERSON] , 2014 року народження, який проживає разом з мамою (відповідачем). Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.10.2019 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Вимоги позивач мотивує тим, що маєутриманні ще двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , офіційно непрацевлаштований, працює на сезонних роботах за кордоном, а тому просить суд змінити розмір аліментів, який встановлений рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.10.2019, розмір аліментів зменшити та встановити аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] (на підставі довіреності від 16.10.2020) подала до суду заяву (вх. № 1405) про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Козар М.М., який діє в інтересах [PERSON] (на підставі ордеру серії РН-545 № 052/20 від 20.09.2020) подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№ 617), в якому позовні вимоги не визнає, вважає їх необгрунтованими, безпідставними та недоведеними. Зазначає, що позивачем не вказано обставин, що мають істотне значення для зменшення розмріу аліментів, не надано доказів про погіршення його матеріального стану як платника аліментів, а тому відсутні підстави для зменшення аліментів, оскільки позивачем надано докази, що і були на час стягнення аліментів при визначенні розміру аліментів з [PERSON] . Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження (ст.279 ЦПК України), без участі сторін. Суд вирішує справу за наявними матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини; відповідно до ст. 180 СК України визначено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років. На підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.10.2019 року (справа № 306/1679/19) збільшено розмір аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 15.11.2019 року та звернуто до виконання. Відповідно до ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. На підтвердження позовних вимог позивачем надано два рішення суду (рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.12.2015 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 700 гривень щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 03.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття; рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.10.2019 року про збільшення розміру аліментів та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття); свідоцтва про народження дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (виписка про засвідчення акту народження), в яких в графі батько зазначено [PERSON] (позивача). З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що доводи позивача фактично зводяться до його незгоди із судовим рішенням про збільшення стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Однак, обставини, на які посилається позивач при ухваленні рішення при збільшенні стягнення аліментів від 15.10.2019 року вже існували, а тому не можуть свідчити про зміну майнового стану [PERSON] .. Крім того, він не позбавлений був можливості оскаржити дане судове рішення в апеляційному та касаційному порядку. Матеріали справи свідчать, що позивач є працездатною особою молодого віку, не позбавлений можливості працювати, доказів про поганий стан здоров`я, тощо суду не надано, а тому суд доходить висновку що позивач може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини. Отже, позивачем в порушення вимог ст. 192 СК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану чи стану здоров`я, які б стали правовою підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми ч.3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства", що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Суд ураховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків. Після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ( [PERSON] ) не погіршилися, а тому доходить висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку з їх недоведеністю, в зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: dismissed