Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

01 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON], [PERSON], про виключення з опису та звільнення з-під арешту майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а саме: телевізор, тумба дерев'яна, крісло офісне, комп'ютерний стіл, настінний годинник та праска. В обґрунтування позову зазначено, що 27.08.2014р. державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ відкриті виконавчі провадження за заявою [PERSON] про примусове виконання рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 23.05.2014р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 146160 грн. В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, яке знаходиться за вказаною адресою. Позивач вважає, що накладення арешту на зазначене майно є незаконним, так як квартира належить позивачу та її сестрі [PERSON], тому все майно у квартирі також є їх приватною власністю. Ухвалою суду від 23.02.2016р. до участі у справі в якості третьої особи. що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] У судове засідання 24.03.2016р. сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає. Відповідачі та треті особи про причини неявки у судове засідання не сповістили. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про можливість розгляду питання про звільнення спірного майна з-під арешту за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. Судом встановлено, що державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ [PERSON] в рамках виконавчого провадження ВП №44560230 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 146160 грн., 24.09.2015р. складено акт опису та арешту майна у квартирі [ADDRESS], а саме: телевізор, тумба дерев'яна, крісло офісне, комп'ютерний стіл, настінний годинник та праска /а.с. 5-6/. На підтвердження належності майна позивачу, надано товарний чек від 17.04.2007р. про придбання комп'ютерного столу та шкіряного крісла /а.с. 19/. Відповідно до ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Однак, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказане в акті опису та арешту майно належить саме їй. Так, вказана квартира [ADDRESS] згідно витягу про державну реєстрацію прав належала на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частці на підставі договору дарування від 01.12.2010р., яким [PERSON] подарував [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці квартири кожній /а.с. 7, 8/. Згідно договору дарування від 02.07.2014р., [PERSON] подарувала належну їй 1/3 частку квартири [ADDRESS], [PERSON] /а.с. 9/. Позивачем не надані докази на підтвердження факту придбання майна нею та часу придбання вказаних речей, тому неможливо зробити висновок про належність майна саме [PERSON], а не її батькам - [PERSON] та [PERSON], чи сестрі позивача - [PERSON] Наданий товарний чек від 17.04.2007р. на придбання комп'ютерного столу та шкіряного крісла, суд не може прийняти як доказ на підтвердження належності майна позивачу, так як на час придбання майна позивачу, яка народилась 1993 року, виповнилось 14 років. Сама позивач у судовому засіданні 30.11.2015р. вказала, що за вказаним чеком майно придбав її батько [PERSON] На підставі викладеного, позов задоволенню не підлягає за недоведеністю вимог. Понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed