Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова Група» до [PERSON], треті особи: Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», ТОВ «Гледфарм ЛТД» - «Про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди». Позивач, з урахуванням зменшення позовних вимог прохає стягнути з [PERSON] залишок страхового відшкодування у розмірі - 3100 грн. 00 коп. Позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» обґрунтовує тим, що 19.05.2014 року в м. Харкові по вул. Клочковській відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобіля Хюндай державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автомобілем Форд державний номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON]. Згідно постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.07.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( а.с. 12). Внаслідок ДТП автомобілю марки Форд державний номерний знак [NUMBER], завдано технічних пошкоджень. Розмір шкоди, в результаті його пошкодження при ДТП, підтверджується висновком експертної автотоварознавчої експертизи № 2206 від 19.06.2014 року (а.с.13-21). ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», на підставі умов Договору страхування та згідно ЗУ «Про страхування», виплатило - 76 845 грн. 51 коп.; 73 745 грн. 51 грн. було перераховано страхувальнику - 01.07.2014 року; 11.07.2014 року здійснена доплата у розмірі - 3 100 грн. 00 коп. Під час дослідження страхового випадку, Страхувальнику стало відомо, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія була застрахована в ПрАТ «СК «Брокбізнес» за полісом № АІ/6685742 (а.с. 50). 10 травня 2016 року Орджонікідзевським районним судом було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова Група» до [PERSON] «Про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди» - задоволено стягнуто з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» понесені витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 27 355 грн. 51 коп. (двадцяти семи тисяч трьохсот п'ятдесяти п'яти гривень 51 коп.). 28.02.2017 року [PERSON] звернулась з заявою про скасування заочного рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10 травня 2016 року по справі номер 644/1946/16-ц, за позовом ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова Група» до [PERSON] «Про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди» Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року скасовано заочне Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10 травня 2016 року по справі номер 644/1946/16-ц за позовом ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова Група» до [PERSON] «Про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди». Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», представник у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заперечень не надав. У судовому засіданні: Представник ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова Група»- Фуряка Я.А., позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити, пояснив, що Верховним Судом України у Рішенні № 6-2808цс15 від 20.01.2016 року зроблено правовий висновок, відповідно до якого, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Також заподіював шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладений договір обов'язкового страхування ці вільно-правової відповідальності. Зазначене абсолютне право переходить до Страховика з моменту здійснення страхового відшкодування в порядку ст. 993 ЦК України, яка передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, до Позивача, виплативши потерпілій стороні на основі договору добровільного страхування страхове відшкодування перейшло в порядку ст. 993 ЦК України право вимоги до винної особи - Відповідача. Підтвердив, що Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», виплатило Позивачу в порядку регресу залишок суми - 24 255 грн. 51 коп., проте 3 100 грн. 00 коп. - відшкодування витрати на евакуатор - Позивачу - не були відшкодовані. [PERSON], проти задоволення позовних вимог заперечувала, пояснила що під час судового розгляду за її клопотанням - Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», виплатило Позивачу в порядку регресу залишок суми - 24 255 грн. 51 коп. Таким чином витрати Позивача, пов'язані із виплатою ПП «ВІП-Рент» відшкодування шкоди за наслідками ДТП від 19.04.2014 року , відшкодовані у повному обсязі, а понесені ПП «ВІП-Рент» витрати на евакуатор не пов'язані з відновленням порушеного права, не є реальними збитками в розумінні діючого законодавства. Представник ТОВ «Гледфарм ЛТД», проти задоволення позову заперечував, пояснив, що 19.05.2014 року в відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобіля Хюндай державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автомобілем Форд державний номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON], який належить ПП «ВІП-Рент». На момент ДТП між Позивачем та Постраждалою особою було укладено договір майного страхування автомобілю марки «Форд». Відповідно до умов договору Позивач виплатив Постраждалій особі страхове відшкодування у розмірі - 76 845 грн. 51 коп.; ( 73 745 грн. 51 грн. - відшкодування матеріальних збитків та 3 100 грн. 00 коп.- відшкодування витрати на евакуатор). Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», виплатило Позивачу в порядку регресу залишок суми - 24 255 грн. 51 коп. Таким чином витрати Позивача, пов'язані із виплатою ПП «ВІП-Рент» відшкодування шкоди за наслідками ДТП від 19.04.2014 року , відшкодовані у повному обсязі, а понесені ПП «ВІП-Рент» витрати на евакуатор не пов'язані з відновленням порушеного права, не є реальними збитками в розумінні діючого законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного: Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Український страхова група» та ПП «ВІП-РЕНТ» (Страхувальник), було укладено Договір обов'язкового страхування цивільної - правової відповідальності власників наземного транспорту поліс № АІ/6474766. За договором Страхування, предметом страхування став автомобіль марки Форд державний номерний знак [NUMBER]. 19.05.2014 року в м. Харкові по вул. Клочковській відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій мало місце зіткнення автомобіля Хюндай державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автомобілем Форд державний номерний знак [NUMBER] під керування [PERSON]. Згідно відомості «Про дорожньо-транспортну пригоду» дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення вимог п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України з боку водія [PERSON] Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, на підставі постанови Дзержинського районного суду міста Харкова від 16.07.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ( а.с. 12). Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до Калькуляції № 2206 від 19.04.2014 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Форд державний номерний знак [NUMBER], складає 5 397 грн. 68 коп. (а.с.25,26). Установлено, що згідно з платіжного доручення № 8472 Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», виплатило ПрАТ «СК «Український страхова група» в порядку регресу залишок суми - 24 255 грн. 51 коп. (а.с. 145). Довідкою наданою з ТОВ «Гладфарм ЛТД», про те, що [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 01 березня 2011 році (наказ № 1103001/1 від 01.03.2011 року) по теперішній час на посаді старшого консультанту з маркетингу та використовує автомобіль марки Хюндай державний номерний знак [NUMBER], для службових цілей (а.с.154). З бухгалтерської довідки наданої за підписом головного бухгалтеру ТОВ «Гладфарм ЛТД», вбачається, що на балансі підприємства знаходиться автомобіль марки Хюндай державний номерний знак [NUMBER] (а.с.155) За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Виходячи з положень частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом положень ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Така правова позиція висловлена Верховим Судом України у постанові № 6-2878цс15 від 10 лютого 2016 року та №6-1009цс15 від 24 лютого 2016 року, а в силу положень статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57, 59 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, судом було установлено, що згідно з платіжного доручення № 8472 Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», виплатило ПрАТ «СК «Український страхова група» в порядку регресу залишок суми - 24 255 грн. 51 коп., суд критично ставиться до посилання Позивача про стягнення з [PERSON] залишку страхового відшкодування у розмірі - 3 100 грн. 00 коп., оскільки довідкою наданою з ТОВ «Гладфарм ЛТД», підтверджується, що [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 01 березня 2011 році (наказ № 1103001/1 від 01.03.2011 року) по теперішній час на посаді старшого консультанту з маркетингу та використовує автомобіль марки Хюндай державний номерний знак [NUMBER], для службових цілей (а.с.154); з бухгалтерської довідки наданої за підписом головного бухгалтеру ТОВ «Гладфарм ЛТД», вбачається, що на балансі підприємства знаходиться автомобіль марки Хюндай державний номерний знак [NUMBER] (а.с.155), а отже вимоги Позивача є безпідставними та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed