Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У травні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просила встановити, що вона є донькою [PERSON], яка [INFO] року померла, оскільки заявник має намір оформити право на пенсію по втраті годувальника. Зазначила, що при зверненні до пенсійного фонду для оформлення відповідно пенсійної допомоги їй було відмовлено, у зв'язку із розбіжностями «по-батькові» в документах матері заявниці, у зв'язку із чим [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних свідків, письмових доказів. Відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], ім'я її батька на українській мові зазначено «[PERSON]», а на російській «[PERSON]». (а.с.5) Як вбачається з копії свідоцтва про припинення одруження від 14.03.1964 року № 38 [PERSON], після припинення шлюбу присвоєно прізвище «[PERSON]». (а.с.6) Як вбачається з копії свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 09.02.1981 року, [PERSON] народилась [INFO] в графі «мати» зазначено - [PERSON]. (а.с.7) З матеріалів справи вбачається, що мати заявника не звернулась до відповідних державних органів із заявою про видачу нового паспорту та інших документів із зміненим прізвищем «[PERSON]». [INFO] року [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 22.09.2016 року серія [NUMBER] Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що заявник у справі - [PERSON], [INFO], є донькою померлої [INFO] року [PERSON].

Outcome: approved