Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

20.02.2017 року позивач Публічне акціонерне товариство "Приватбанк" (далі-Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що за договором № б/н від 08.02.2013 року [PERSON] отримав у банку кредит в сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Проте, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та відсотків за користування кредитом не виконував. У зв'язку з цим виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 5483 грн. 28 коп. [INFO] року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач просить стягнути зі спадкоємця померлого [PERSON], суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.02.2013 року, вказуючи, що остання є спадкоємцем, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому зазначає, що ним 18.03.2016 було отримано відповідь на претензію від Воловецької державної нотаріальної контори про те, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. У заяві зазначила, що позов є необгрунтованим, оскільки у спадщину нею не було отримано жодного майна, крім того позов подано після закінчення шестимісячного строку від дня коли позивач довідався про відкриття спадщини. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. матеріалів справи вбачається, що за договором кредиту №б/н від 08.02.2013 року одержав в Банку кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. На момент подання позову до суду, заборгованість за договором становить 5483 грн. 28 коп. (а.с. 4). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] зареєстрованим відділом Гукливської сільської ради Воловецького району актовий запис №14 (а.с.32). Відповідачка [PERSON], дружина померлого і спадкоємець першої черги за законом, проживає в [ADDRESS] Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лише за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження складу спадкового майна, вартості майна, одержаного відповідачем у спадщину. У статті 1281 ЦК України визначено порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців. З матеріалів справи встановлено, що 02 лютого 2016 року позивач надіслав до Воловецької державної нотаріальної контори Закарпатської області та [PERSON] претензію кредитора, в якій зазначив, що йому відомо про смерть боржника, просив повідомити банк чи заводилась спадкова справа, включити кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців про наявність заборгованості по кредиту у спадкодавця та повідомити про наявність заяв щодо прийняття чи відмови від прийняття спадщини спадкоємцями (а.с.35). З листа завідуючої Воловецької нотаріальної контори від 14 березня 2016 року № 80/01-16 вбачається, що відомостей про спадкоємців, які прийняли спадщину за [PERSON] немає, спадкова справа по завершенню строків передбачених ст.ст. 1270, 1272 ЦК України не заводиться через пропуск встановлених законом строків (а.с.36). Ухвалюючи рішення суд виходить із положень ст. 1281 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права. Ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються, є обмежувальними (присічними). Вирішуючи спір суд бере до уваги, що поряд з установленням строку дії договору сторони встановлюють й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань право вимоги кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.02.2013 року вбачається банк здійснював списання коштів за кредитом з платіжної картки спадкодавця після його смерті до 26.05.2015 року (а.с.4). Оскільки договірні зобов'язання не виконувалися, банк міг дізнатися про відкриття спадщини з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто з 30.06.2015 року, проте звернувся до суду з позовом лише 20 лютого 2017 року. Оскільки вимоги до спадкоємців у встановлений законом строк заявлено не було, кредитор позбавляється права вимоги відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України.

Outcome: dismissed