Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

І. Описова частина. 1.Зміст вимог та заперечень учасників справи. [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", просить суд визнати припиненою поруку за договором №770/43-143-08 від 26 березня 2008 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] з 31.07.2008 року. В обґрунтування вимог посилається на те, що 26 березня 2008 року між [PERSON] та банком було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору було укладеного договір поруки за №770/43-143-08 від 26 березня 2008 року. 31.07.2008 року банк, без його згоди як поручителя, підвищив процентну ставку за договором кредиту, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя. На підстав вимог ст. 559 ЦК України просить визнати поруку припиненою. Згодом, позивач доповнив позовні вимоги та вказав, що порука є припиненою також у зв`язку з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Так, основне зобов`язання позичальника по кредитному договору №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року припинилося проведеним належним виконанням, що підтверджується квитанцією №kr06310 від 08 серпня 2008 року про сплату [PERSON] кредиту в розмірі 399994,57 гривень та відсотків у сумі 1777,75 гривень. Відповідно до заперечень відповідача, представник банку просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що банк правомірно збільшив процентну ставку, оскільки відповідно до умов п. 2.7 кредитного договору №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом. Кредитна ставка збільшена у зв`язку з підняттям НБУ облікової ставки з 10% (на момент укладення договору) до 12% згідно постанови НБУ від 21.04.2008 року №107. Про підняття процентної ставки за кредитним договором [PERSON] було повідомлено листом за №15-15/96-444 від 04.08.2008 року та в телефонному режимі, проте вона не погодилася на підписання додаткової угоди. Також, 08.08.2008 року за заявою [PERSON] , між позичальником, банком та поручителями були укладені додаткові угоди до договору кредиту, якими змінено валюту кредитування з гривні на долар, зафіксовано порядок розрахунків та відсотку ставку за користування коштами. Посилаючись на наведене, просить відмовити у позові. Крім того, вважає, що пропущено строк позовної давності. Зауважує, що позивач знав та погодився на зміну процентної ставки. Крім того, вважає, що квитанція від за № kr06310 від 08 серпня 2008 року не підтверджує факт погашення кредиту, а тільки фіксує зміну валюти кредитування відповідно до додаткової угоди від 08.08.2008 року. Запис в квитанції «ви повністю погасили заборгованість. Завдяки вашій позитивній кредитній історії ви стали учасником програми лояльності нашого банку і можете скористатися пільгами при наступному кредитуванню» зроблений в якості заставки в програмному забезпеченні, як рекламний ролик банку. В дійсності [PERSON] не погашала кредиту за договором від 26.03.2020 року, було тільки змінено валюту кредитування. 2. Рух справи в суді. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. від 21 жовтня 2013 року відкрито провадження по справі. У ході судового розгляду справи, до участі у справі в якості третьої особи, без самостійних вимог було залучено [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про визнання поруки за договором № 770/43-143-08 від 26 березня 2008 року припиненою. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 лютого 2015 року скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 26 серпня 2014 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд касаційної інстанції звернув увагу, що суди належним чином не перевірено посилання позивача на факт погашення кредитором основного боргу станом на 08 серпня 2008 року. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М. від 27 лютого 2015 року призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2015 року суд ухвалив призначити по справі судово-економічну експертизу, провадження по справі на час призначення експертизи зупинено. Ухвалою від 01 грудня 2015 року у зв`язку із надходженням висновку експертизи, відновлено провадження по справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 травня 2017 року витребувано з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу, яка разом із постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року повернуто до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 26 червня 2019 року. Ухвалою судді від 02 липня 2019 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Сташків Н.М. справу прийнято до свого провадження суддею Герчаківською О.Я. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19.12.2019 року у зв`язку із перебуванням в декретній відпусті судді Герчаківської О.Я., повторно визначену головуючого суддю для розгляду справи - Ромазана В.В. Ухвалою судді від 19 грудня 2019 року суддею Ромазаном В.В. прийнято самовідвід та справу передано для повторного авторозподілу. Ухвалою судді Позняка В.М. від 26 грудня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.02.2020 суд постановив залучити в якості відповідача Акціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступника АТ «Укрсоцбанк» та зупинити провадження у справі до перегляду Верховним Судом ухвали Тернопільського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року у справі в порядку касаційного провадження. Ухвалою від 28 квітня 2020 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позові. Представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк», позов не визнав та просив відмовити з підстав, викладених в запереченнях. Відповідач [PERSON] її представник, третя особа [PERSON] та її представник в останнє судове засідання не з`явились, клопотали про відкладення слухання справи, яке судом відхилено. ІІ. Мотивувальна частина. 1. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 26 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є Акціонерне6 товариства «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008р. (надалі - кредитний договір). Відповідно до умов п.1.1 кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 400000 гривень зі сплатою 13,25% річних. Пунктом 2.7 договору передбачено, що у разі зміни кредитної політики внаслідок рішень законодавчої, або виконавчої влади, Національного банку України, а також у разі настання іншої події, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора та яка не залежить від волі Сторін, кредитор має право змінити (збільшити або зменшити) процентну ставку за користування кредитом, що визначена у п.1.1 цього договору. Про намір змінити розмір процентів та/або комісій Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальнику не пізніше ніж за десять календарних днів до дати початку їх введення, а також надати позичальнику для укладення проекти двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору (п.2.7.1). У разі, якщо позичальник погодився з запропонованими кредитором змінами розміру процентів та/або комісій, він протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання від кредитора двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору підписує їх, повертає їх кредитору для підписання з боку кредитора. Цей договір вважається зміненим в частині розміру процентів та/або комісій після підписання Позичальником та Кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди/договору. Зазначені зміни вводяться в дію з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді (договорі) (п.2.7.2). У разі, якщо позичальник не погодиться із запропонованими кредитором змінами розміру процентів та/або комісій і не укладе протягом строку, встановленого в п.п.2.7.2 цього договору відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору, Кредитор має право в односторонньому порядку розірвати цей договір у порядку, передбаченому договором та вимагати в позичальника погашення ним у повному обсязі заборгованості за кредитом, сплати процентів та комісій а також можливої неустойки відповідно до умов договору (п.2.7.3). Для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №770/43-143-08, за умовами якого [PERSON] зобов`язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, передбаченому договором кредиту. Положеннями п.п. 2.1.2 п.2.1 договору поруки, визначено зміст забезпеченого порукою зобов`язання, його розмір, строк та порядок виконання, зокрема: сплата процентів за користування кредитом у розмірі 13,25 процентів річних. Згідно з умовами п.3.3.2 договору поруки, кредитор зобов`язаний до припинення цього Договору не змінювати умов Договору кредиту без попередньої письмової згоди поручителя, якщо внаслідок цього збільшується обсяг його відповідальності. Листом за №15-15/96-444 від 04.08.2008 року банк повідомив [PERSON] про підвищення розміру процентної ставки за договором кредиту до 20% річних з 31 липня 2008 року. Як видно з листа від 30.04.2010 року начальника відділення Урсоцбанк Гринчишина Л.В. на адресу [PERSON] , у відповідь на її лист від 19.04.2010 року, 31 липня 2008 року за договором кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року встановлено розмір відсоткової ставки 20 % згідно листа від 04.08.2008 року. 06 серпня 2008 року [PERSON] звернулася до банку із заявою, в якій просила змінити валюту кредитування з гривні на долар США згідно договору кредиту від 26.03.2008 року. 08 серпня 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду за №1 до договору кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, згідно умов якої [PERSON] та Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» дійшли згоди здійснити заміну валюти зобов`язання - національної валюти України за договором кредиту шляхом переведення у долари США та у зв`язку із цим, внести зміни до договору кредиту. Зокрема встановлено, що станом на дату укладення додаткової угоди, заборгованість позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 399994,57 грн. (п.1). Внаслідок перерахунку заборгованості, який здійснено за курсом 459 грн. за 100 доларів США, максимальний ліміт заборгованості позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 87145 доларів США (п.1.1) Починаючи з дня укладення цієї угоди нарахування процентів за користування кредитним коштами здійснюється, виходячи із ставки 13,5 % річних (п.1.2). Також, 08.08.2008 року між банком, [PERSON] та поручителем [PERSON] було укладеного додаткову угоду за №1 про внесення змін до договору поруки від 26.03.2008 року №770/43-143-08, згідно умов якої, порукою забезпечується повернення кредиту у сумі 87 145 доларів США у строк до 15.03.2033 року, сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. Інші умови договору поруки залишаються незмінними. ( п. 3 додаткової угоди ). Відповідно до квитанції за № kr06310 від 08 серпня 2008 року, відображено операцію де платник [PERSON] оплатила 401772,32 грн., призначення платежу - погашення кредиту 399994,57 гривень та відсотків у сумі 1777,75 гривень, отримувач - Тернопільська обласна філія Акціонерний комерційни банк «Укрсоцбанк». В квитанції наявний напис: ви повністю погасили заборгованість. Завдяки вашій позитивній кредитній історії ви стали учасником програми лояльності нашого банку і можете скористатися пільгами при наступному кредитуванню». 16 лютого 2009 року [PERSON] звернулася до керуючого Тернопільської філії АКБ «Урсоцбанк» із листом, в якому зазначила, що 26 березня 2008 року між нею та банком було укладений договір споживчого кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008р., а 08 серпня 2008 року укладено додаткову угоду, згідно якою здійснено перерахунок кредиту за курсом 459 грн. за 100 доларів США та встановлення 13,5 % річних. Зазначила, що свої зобов`язання перед банком виконує належним чином, однак, у зв`язку із фінансовою нестабільністю, зростанням курсу національної валюти, перебуванням її в дородовій відпустці, просила надати відстрочку щодо повернення тіла кредиту на 18 місяців та знизити проценту ставку. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненим договору поруки та визнання недійсною додаткової угоди до договору поруки, суд вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до висновку №35 судового експерта Перепелюк Світлани Миколаївни №35 від 12 листопада 2015 року: - судовому експерту не надається можливим дати відповідь на питання: «Яким був розмір заборгованості позичальника [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , станом на початок дня 08.08.2008 року, в розрізі структури кредитної заборгованості, - по тілу кредиту та по процентах?», в зв`язку з тим, що банківські виписки по рахункам № [NUMBER] (відображає дані по тілу кредиту) та № [NUMBER] (відображає дані по відсоткам) не містять даних щоденних залишків з відображенням залишку на початок дня та залишку на кінець дня (1); - дослідженням наданих документів, судовим експертом встановлено, що документальне оформлення касової операції з внесення 08 серпня 2008 року позичальником [PERSON] до каси ПАТ «Укрсоцбанк» готівкових коштів в національній валюті у розмірі 399994,57грн. на погашення тіла кредиту та відсотків за кредитним договором №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, відповідає вимогам нормативно-правових актів НБУ в частині оформлення касових операцій в банках України (2); - квитанція до Заяви на переказ готівки №kr06310 від 08 серпня 2008 року відповідає вимогам до оформлення касових документів, встановлених інструкцією про касові операції в банках України, затвердженій Постановою Правління НБУ №337 (3); - судовому експерту не надається можливим дати відповідь на питання: «Яким був розмір заборгованості позичальника [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за (кредитним договором №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , станом на кінець дня 08.08.2008 року, в розрізі структури кредитної заборгованості, - по тілу кредиту та по процентах?», в зв`язку з тим, що банківські виписки по рахункам не містять даних щоденних залишків з відображенням залишку на початок дня та залишку на кінець дня (4); - документально підтверджується погашення кредиту в сумі 399994,57 грн. позичальником [PERSON] по рахунку № [NUMBER] та відсотків в сумі 1777,75 грн. по рахунку № [NUMBER] станом на 08.08.2008р. за договором кредиту №770/42-41-08(5); - дослідженням наданих документів, судовим експертом встановлено, що розмір фактично наданих позичальнику [PERSON] коштів за кредитним договором №770/42-41- 08 від 26.03.2008р., укладеним між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», становить 400 000,00грн. та 87 145,00дол.США(6); - не відповідає сума фактично наданих по кредитному договору №770/42-41-08 від 26.03.2008р. коштів розміру кредиту, визначеного п.1.1 кредитного договору №770/42- 41-08 від 26.03.2008р., укладеним між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк»(7); - дослідженням наданих документів, судовим експертом встановлено, що документальне оформлення касової операції з видачі 08 серпня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» кредиту готівкою іноземної валюти у розмірі 87145,00 дол. США позичальнику [PERSON] не відповідає вимогам нормативно-правових актів НБУ в частині правил оформлення касових операцій в банках України. (8); - заява на видачу готівки №1 від 08 серпня 2008 року не відповідає вимогам до оформлення касових документів, встановлених в Інструкції про касові операції в банках України, затвердженій постановою Правління №337 від 14.08.2003р.(9). 2. Застосовані норми права, та мотиви, з яких виходить суд при їх застосуванні. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із таких міркувань. 2.1. Щодо доводів позивача про припинення поруки у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання. Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19). Позивач покликається на те, що порука припинилася на підставі частини першої статті 559 ЦК України у зв`язку із збільшенням з 01 серпня 2008 року процентної ставки за кредитом з 13,25% річних до 20% річних. Надаючи оцінку таки доводам, суд виходить із такого. За правилами частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За змістом частини першої статті 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Наведена правова позиція неодноразово застосовувалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 26.12.2018 у справі №569/8360/16-ц та у постанові від 09.10.2020 у справі № 903/998/19. Згідно частини першої статті 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. (частина друга статті 1055 Цивільного кодексу України). Порядок внесення змін до кредитного договору кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008р. щодо зміни (збільшити або зменшити) процентної ставки за користування кредитом встановлений в пункті 2.7. Зокрема, про намір змінити розмір процентів та/або комісій Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальнику не пізніше ніж за десять календарних днів до дати початку їх введення, а також надати позичальнику для укладення проекти двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору (п.2.7.1). У разі, якщо позичальник погодився з запропонованими кредитором змінами розміру процентів та/або комісій, він протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання від кредитора двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) до цього договору підписує їх, повертає їх кредитору для підписання з боку кредитора. Цей договір вважається зміненим в частині розміру процентів та/або комісій після підписання Позичальником та Кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди/договору. Зазначені зміни вводяться в дію з дати, вказаної у відповідній додатковій угоді (договорі) (п.2.7.2). Як доказ зміни розміру процентної ставки позивач покликається на: 1) лист від 30.04.2010 року начальника відділення Укрсоцбанк Гринчишина Л.В. у відповідь на звернення [PERSON] від 19.04.2010 року, відповідно до якого 31 липня 2008 року за договором кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року встановлено розмір відсоткової ставки 20 % згідно листа від 04.08.2008 року; 2) лист за №15-15/96-444 від 04.08.2008 року, яким банк повідомив [PERSON] про підвищення розміру процентної ставки за договором кредиту до 20% річних з 31 липня 2008 року. Разом з тим, вказані листи банку не є належними, допустимими та достатніми доказами, які підтверджують зміну розміру процентної ставки за кредитним договором, оскільки, як встановлено вище, договір вважається зміненим в частині розміру процентів та/або комісій після підписання Позичальником та Кредитором і скріплення його печаткою відповідної додаткової угоди/договору. Листи банку не містять підпису-погодження кредитора, а тому їх не можна розцінювати як додаткову угоду про зміну розміру процентної ставки. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (№14-131цс19) та постанові ВС України від 25 вересня 2019 року 607/12368/16-ц). Тому, суд доходить висновку, що між кредитором на боржником за кредитним договором не укладався у встановленому порядку договір підвищення процентної ставки, а тому таке підвищення з 13,25 % річних до 20% річних з 31.07.2008 року по 08 серпня 2008 року не відбулося. Покликання представника позивача на те, що [PERSON] фактично погодилася на зміну процентної ставки, заплативши збільшений розмір процентів, суд не бере до уваги. Так, у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 358/509/17, зроблено висновок, що відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі. Крім того, суд зауважує, що 08.08.2008 року між банком, [PERSON] та поручителем [PERSON] було укладеного додаткову угоду за №1 про внесення змін до договору поруки від 26.03.2008 року №770/43-143-08, згідно умов якої порукою забезпечується повернення кредиту у сумі 87 145 доларів США у строк до 15.03.2033 року, сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних (п. 3 додаткової угоди). Тобто позивач, в подальшому погодився із зміненими умовами договору. Отже, суд доходить висновку, що відсутні підстави для припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України. 2.2. Щодо посилання на те, що порука припинилася у зв`язку з виконанням основного зобов`язання. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач, покликаючись на до квитанцію за № kr06310 від 08 серпня 2008 року, де відображено операцію в якій платник [PERSON] оплатила 401772,32 грн., призначення платежу - погашення кредиту 399994,57 гривень та відсотків у сумі 1777,75 гривень, отримувач - Тернопільська обласна філія Акціонерний комерційний банк «Укрсоцбанк», яка, на думку [PERSON] , підтверджує виконання зобов`язань за договором кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року. Разом з тим, суд не бере до уваги такі доводи, зважаючи на наступне. Так, як установлено судом, 08 серпня 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду за №1 до договору кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, згідно умов якої [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» дійшли згоди здійснити заміну валюти зобов`язання - Національної валюти України за договором кредиту шляхом переведення у долари США та у зв`язку із цим, внести зміни до договору кредиту. Зокрема, встановлено, що станом на дату укладення додаткової угоди, заборгованість позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 399994,57 грн. (п.1). Внаслідок перерахунку заборгованості, який здійснено за курсом 459 грн. за 100 доларів США, максимальний ліміт заборгованості позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 87 145 доларів США (п.1.1) Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частина перша та третя статті 653 Цивільного кодексу України). Із аналізу вказаних норм, можна зробити висновок, що при зміні договору зобов`язання змінюються, а не припиняються. Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що між кредитором, боржником та поручителем 08.08.2008 року були вчинені правочини, які є дійсними, ніким не оспорюються, та якими були внесені зміни у договори кредиту та поруки від 26.03.2008 року щодо валюти кредитування за договором кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, змінивши її з гривні на долар США, та встановлено новий графік погашення заборгованості. Покликання [PERSON] та його представника на те, що кредит від 26.03.2008 року був погашений 08.08.2008 року, а гроші в сумі 87145 доларів США видані не на підставі договірних відносин, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються змістом додаткової угоди за №1 до договору кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, згідно умов якої [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» дійшли згоди здійснити заміну валюти зобов`язання - Національної валюти України за договором кредиту шляхом переведення у долари США та у зв`язку із цим, внести зміни саме до договору кредиту, зокрема встановлено, що станом на дату укладення додаткової угоди, заборгованість позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 399994,57 грн. (п.1). Внаслідок перерахунку заборгованості, який здійснено за курсом 459 грн. за 100 доларів США, максимальний ліміт заборгованості позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 87 145 доларів США (п.1.1). Договір є чинним. Вказане підтверджується також і виписками по рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період 26.03.2008 року по 08.08.2008 року та № [NUMBER] з 26.03.2008 року по 03.04.2009 року на яких відображена операція про те, що 08.08.2008 року погашено кредит в гривнях в розмірі 400000 гривень та в той же день 08.08.2008 року по тому ж особовому рахунку відображено видача кредиту в доларах в розмірі 87145 доларів США (як це передбачено додатковою угодою підписаною сторонами). Відповідно до роз`яснення, яке викладене Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) є первинними бухгалтерськими документами та можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Тому, оцінюючи докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що квитанція за № kr06310 від 08 серпня 2008 року - де відображено операцію погашення кредиту в сумі 399994,57 гривень та відсотків у сумі 1777,75 гривень, незважаючи на її зміст, разом з іншими письмовими доказами, підтверджує перерахуванням заборгованості позичальника за кредитним договором з валюти гривні в сумі 399994,57 грн. за курсом 459,00 гривень за 100 доларів США та встановленням ліміту заборгованості на позичковому рахунку позичальника в сумі 87145,00 дол. США, а не факт виконання зобов`язань за договором кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року. Суд не бере до уваги висновок №35 судового експерта Перепелюк Світлани Миколаївни №35 від 12 листопада 2015 року, який є суперечливим, неоднозначним та спростовується іншими зібраними по справі доказами. Так, за змістом статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Згідно висновків, експерт прийшов до переконання, що документально підтверджується погашення кредиту в сумі 399994,57 грн. позичальником [PERSON] по рахунку № [NUMBER] та відсотків в сумі 1777,75 грн. по рахунку № [NUMBER] станом на 08.08.2008р. за договором кредиту №770/42-41-08, а також що розмір фактично наданих позичальнику [PERSON] коштів за кредитним договором №770/42-41-08 від 26.03.2008р., укладеним між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», становить 400 000,00 грн. та 87 145,00 дол. США., у зв`язку із чим, зробив висновок, що не відповідає сума фактично наданих по кредитному договору №770/42-41-08 від 26.03.2008р. коштів розміру кредиту, визначеного п.1.1 кредитного договору №770/42- 41-08 від 26.03.2008р., укладеним між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того, експерт зазначає, що квитанція до заяви на переказ готівки №kr06310 від 08 серпня 2008 року не відповідає вимогам до оформлення касових документів, встановлених інструкцією про касові операції в банках України, затвердженій Постановою Правління НБУ №337. Такі висновки експерта суперечать іншим дослідженим судом доказам, оскільки, як встановлено вище, 08 серпня 2008 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду за №1 до договору кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008 року, яка є дійсною, не оспорюється, згідно умов якої [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» дійшли згоди здійснити заміну валюти зобов`язання - Національної валюти України за договором кредиту шляхом переведення у долари США та у зв`язку із цим, внести зміни до договору кредиту. Зокрема встановлено, що станом на дату укладення додаткової угоди, заборгованість позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 399994,57 грн. (п.1). Внаслідок перерахунку заборгованості, який здійснено за курсом 459 грн. за 100 доларів США, максимальний ліміт заборгованості позичальника за кредитом згідно договору кредиту становить 87 145 доларів США (п.1.1). Тобто, як судом встановлено вище, 08.08.2020 року відбулася зміна валюти кредитування, а не погашення кредиту та видача нового в доларах в розмірі 87145 доларів США, оскільки, кредит на придбання житла був наданий раніше - 26 березня 2008 року, 08 серпня 2020 року [PERSON] житла не придбавала. Суд зауважує, що вказане підтверджується також листом [PERSON] , яким вона звернулася до керуючого Тернопільської філії АКБ «Урсоцбанк» та підтвердила, що 26 березня 2008 року між нею та банком було укладений договір споживчого кредиту №770/42-41-08 від 26 березня 2008р., а 08 серпня 2008 року укладено додаткову угоду, згідно якою здійснено перерахунок кредиту за курсом 459 грн. за 100 доларів США та встановлення 13,5 % річних (т.1 а.с.26-27). Крім того, [PERSON] деякий час погоджувалася та виконувала змінені умови кредитного договору, що підтверджується банківськими виписками. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначив, що «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». Очевидно, що дії [PERSON] яка підписала кредитний договір, додаткову угоду якою здійснено перерахунок валюти кредиту, здійснювала платежі за цим договором, а згодом заперечує факт зміни валюти кредиту за договором, суперечать її попередній поведінці і є недобросовісними. Тому, суд доходить остаточного висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed