Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У липні\~2018\~року Акціонерне\~товариство комерційний\~банк "Приватбанк"\~звернулося до\~суду з\~позовом,\~просить ухвалити\~рішення,\~яким стягнути\~з відповідача\~[PERSON]\~на його\~користь заборгованість\~по кредитному\~договору без\~номера від\~20.06.2007\~року в\~сумі 15439,56 грн. та понесені судові витрат по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 20.06.2007 року між ним та [PERSON], був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останній кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Станом на 31.01.2015 року заборгованість становить всього 15439,56 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 6164,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7725,20 грн., заборгованість за пенею 1550,00 грн. 25.10.2013\~року позичальник\~[PERSON]\~померла.\~За кредитним\~договором залишилася\~несплаченою заборгованість\~за тілом\~кредиту,\~відсотками та\~пенею станом\~на 31.01.2015\~року на\~загальну суму\~15439,56\~грн.\~Спадкоємцем, який прийняв спадщину\~після померлої\~[PERSON] 25.10.2013 року є відповідач [PERSON] На адресу Баранівської державної нотаріальної контори 09.03.2017 року позивачем до спадкоємця померлої [PERSON] була направлена претензія договору з вимогою сплатити заборгованість по вказаному кредитному Договорі. Відповідач вимоги претензії не виконав, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивач АТ КБ «Приватбанк» не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував. (а.с. 35) В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с. 17-18,49,87,88) В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір без номера, згідно якого банк надав останній кредит у розмірі 8500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між нею і банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9). Позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, а в порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з розрахунком позивача, станом на 31.01.2015 року заборгованість становить всього 15439,56 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 6164,36 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 7725,20 грн., заборгованість за пенею 1550,00 грн. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору без номера від 16.10.2007 року, який складається із анкети - заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, розрахунком заборгованості (а.с.9,10-15,16,5-8). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник [PERSON] померла 25.10.2013 року в с. Суємці Баранівського району Житомирської області, що підтверджується даними копії актового запису про смерть №14 від 28.10.2013 року складеного Виконавчим комітетом Суємецької сільської ради Баранівського району Житомирської області, останнє місце проживання померлої - с. Суємці вул. Шевченка 48 Баранівського району Житомирської області (а.с.19). З моменту укладення договору до часу своєї смерті позичальником не оспорювався укладений договір. Позичальник користувалася наданими кредитними коштами, та частково сплачувала заборгованість по кредитному договору, тобто погоджувалася з умовами договору. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із нормами ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У п.32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Зареєстроване місце проживання відповідач [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], є вул. Д.Савчука,47 с. Суємці Баранівського району Житомирської області, разом з ним зареєстровані батько [PERSON], [INFO], та мати [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії довідки Виконавчого комітету Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області №804 від 20.09.2018 року (а.с.). В свідоцтві про народження відповідача батьками вказані: батько - [PERSON], мати [PERSON] (а.с.90) Згідно з\~даними копії\~спадкової справи\~№73/2015,\~заведеної приватним\~нотаріусом Баранівського\~районного нотаріального\~округу [PERSON]\~щодо майна померлої 25 жовтня 2013 року в с. Суємці Баранівського району Житомирської області [PERSON], відповідач спадщину не приймав (а.с.66-86). З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач не перебуває в родинних відносинах з позичальником [PERSON], яка померла 25 жовтня 2013 року в с. Суємці Баранівського району Житомирської області, остання на його імя заповіту не складала, спадщину після її смерті відповідач не приймав. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, вони не знайшли свого доведення у судовому засіданні, не ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed