Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів: [PERSON] та [PERSON] про побавлення батьківських прав. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі по справі залишили неповнолітню дочку [PERSON], яка на даний час проживає та перебуває на утриманні бабусі та дідуся - позивача. Відповідач [PERSON] проживає зі співмешканцем та трьома іншими дітьми в с. Почапи Ратнівського району та як мати усунулася від виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON]. Відповідач [PERSON] втратила контакт з дочкою та не бажає її виховувати і забирати до себе, як і батько дитини [PERSON], який за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], призначивши його піклувальником, а також стягувати з відповідачів на його користь аліменти на утримання дочки в розмірі по 460 грн. з кожного щомісяця, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, ствердив наведені у ньому факти. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоч була вчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у нотаріально засвідченій заяві від 21 травня 2016 року просила справу розглянути без її участі. Представник органу опіки та піклування - Турійської районної державної адміністрації [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, надавши суду висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та призначення її піклувальником [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки і піклування Турійської РДА, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 6) відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Турійської селищної ради від 09 червня 2016 року №2026, актів обстеження умов проживання від 08 червня 2016 року, від 12 липня 2016 року неповнолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання батька [PERSON], проте фактично проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] - позивачем у справі, які її виховують та забезпечують матеріально, умови проживання дитини задовільні. Батьки ж вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займаються (а. с. 11, 18, 19). Дані обставини стверджуються також письмовими поясненнями сусідів дівчинки: [PERSON] та [PERSON] від 08 липня 2016 року, що відібрані працівником поліції на виконання листа служби у справах дітей Турійської РДА, рапортом працівника поліції від 08 липня 2016 року (а. с. 21, 22). Відповідно до довідки НВК «[PERSON] ступенів - гімназія» смт Турійськ [PERSON], [INFO], у 2016 році закінчила 9 клас. Батьки дитини вихованням та організацією навчання дитини не займаються, на батьківських зборах жодного разу не були (а. с. 23). З характеристики Турійської селищної ради слідує, що відповідач [PERSON] характеризується посередньо, схильний до вживання алкогольних напоїв, вихованням та матеріальним забезпеченням своєї дочки не займається (а. с. 13). Відповідач [PERSON] характеризується позитивно, проживає в [INFO] в задовільних умовах, проте участі у навчанні та вихованні дочки [PERSON] не приймає, про що свідчить її характеристика, акт обстеження матеріально - побутових умов сім'ї (а. с. 14, 17). В адресованих суду заявах від 21 травня 2016 року, посвідчених приватним нотаріусом Турійського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON], перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, усвідомлюючи природу та значення своїх дій, діючи вільно, за відсутності будь - якого примусу, просять позбавити їх батьківських прав щодо їхньої неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], так як вони відмовляються від її виховання та матеріального утримання (а. с. 15, 16). Свідок [PERSON], яка є бабусею неповнолітньої [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що [PERSON] проживає з нею та дідусем [PERSON], вони її виховують та забезпечують матеріально. Відповідачі практично від самого народження залишили дочку, мати виїхала з смт Турійськ на проживання в [INFO], де має іншу сім'ю, та з того часу не цікавиться життям дочки [PERSON], не спілкується з нею, не забезпечує її матеріально, хоч має таку можливість, оскільки веде господарство та проживає зі своїм співмешканцем та іншими дітьми в нормальних умовах. [PERSON] жодного разу не виявила бажання забрати її до себе. Те ж саме стосується і батька дитини [PERSON] Про дані обставини в судовому засіданні ствердила також свідок [PERSON] Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні також ствердила, що з 8 - річного віку вона проживає з бабусею та дідусем. Мати до неї ніколи не навідувалась, з батьком також ніякого спілкування. Їй добре жити з бабусею та дідусем. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст.150 СК України батьки зобов ' язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім ' ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров ' я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 ст.157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов ' язаний брати участь у її вихованні. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, суть обов'язку батьків по вихованню дитини полягає у її духовному вихованні, формуванні в ній особистості, підготовці дитини до самостійного життя у дорослому віці. Встановлені судом обставини справи вказують на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не турбуються про належне виховання дочки [PERSON] та не піклуються про неї. Як батьки відповідачі неналежно ставляться до свого обов'язку по вихованню дитини та щодо її духовного і морального розвитку. Крім того, неявку відповідача [PERSON] в судове засідання без жодних причин, яка була повідомлена про дату, час та місце його проведення, суд також розцінює як нехтування останньої своїми батьківським обов'язками та байдужість до долі дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). В матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування - Турійської районної державної адміністрації від 20 липня 2016 року №1684/32/2-16, який вказує про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином повно, всебічно й об'єктивно з'ясувавши і дослідивши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені надані учасниками судового розгляду докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права та з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини і її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у зв'язку з умисним ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та свідомим нехтуванням своїми обов'язками. Крім того, судом встановлено факт постійного проживання понад сім років неповнолітньої [PERSON], [INFO], з позивачем [PERSON], що визнано сторонами та підтверджується наведеними вище письмовими доказами та показами свідків [PERSON], [PERSON] Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно з правилами ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», з відповідними змінами та доповненнями, діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Крім того, опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 N34/166/131/88). У відповідності до ч. 1 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Згідно ч. 4 ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Виходячи з інтересів дитини, враховуючи наведені вище обставини даної справи та встановлені факти, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовної вимоги і про встановлення над неповнолітньою [PERSON], [INFO], піклування. При вирішенні питання про призначення піклувальником неповнолітньої [PERSON] саме позивача [PERSON], суд виходить з наведених вище доказів, а також звертає увагу на наступне. Позивач [PERSON] звернувся із письмовою заявою про призначення його піклувальником неповнолітньої [PERSON], яка розглянута органом опіки та піклування - Турійською РДА з оформленням подання - висновку до суду від 25 липня 2016 року про призначення [PERSON] піклувальником [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є одруженим, його дружина [PERSON] не заперечує проти того, щоб він був піклувальником неповнолітньої [PERSON], щомісячно отримує пенсію, має задовільний стан здоров'я, на обліку в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває, батьківських прав не позбавлявся, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно (а. с. 26, 28-37). Згідно акту обстеження умов проживання від 08 червня 2016 року, постійно проживає у власному житловому будинку за адресою: [ADDRESS], де створені умови для зростання та виховання неповнолітньої дитини (а.с.18, 27). Крім того, опитана судом неповнолітня [PERSON] висловила бажання про призначення її піклувальником саме її дідуся [PERSON] Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про призначення піклувальником неповнолітньої [PERSON] позивача [PERSON] Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України, якщо судом над дитиною встановлюється опіка чи піклування, то аліменти необхідно стягувати на користь особи, що призначається опікуном або піклувальником. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої [PERSON], яка мешкає разом із позивачем, потребує піклування та утримання, матеріальне положення позивача; стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, які офіційно не працюють, проте є особами працездатного віку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача - піклувальника аліментів на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 460 грн. з кожного, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2016 року (з часу пред'явлення даного позову) та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно ст. 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання даного судового рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 551.20 грн.: по 275.60 грн. з кожного. Також з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551.20 грн.: по 275.60 грн. з кожного, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідачів аліментів, був звільнений від його сплати. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 19, 164, 165, 166, 167, 180, 182, 184, 243, 244 СК України, ст. 60 ЦК України, та

Outcome: approved