Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

07 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 03 грудня 2013 року він придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки Daimler-Chrysler 902, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] за 12800 доларів США, що станом на 03.12.2013 за офіційним курсом НБУ становило 102310,00 грн., на підтвердження чого [PERSON] було написано розписку. Оскільки автомобіль був не новим та потребував ремонту, на який були потрібні немалі кошти, оформлення договору купівлі-продажу та перереєстрацію було відкладено. За згодою сторін 03.12.2013 було оформлено генеральну довіреність, відповідно до якої [PERSON] уповноважив його батька [PERSON] на керування та розпорядження вказаним автомобілем строком до 03.12.2016. Оскільки на ремонт автомобіля знадобилось більше часу ніж він припускав, здійснити переоформлення в строк дії генеральної довіреності він не встиг, у зв`язку з чим він знову звернувся до [PERSON] з проханням повторно оформити довіреність на нього та його батька, на що останній погодився та 25 червня 2017 року приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А. було посвідчено нову довіреність. Через деякий час, відремонтувавши автомобіль, він повідомив [PERSON] , що має намір перереєструвати автомобіль та паралельно звернувся до територіального сервісного центру № 1241, однак отримав відповідь, що [PERSON] 23.12.2016 було знято з обліку у зв`язку з вибраковкою автомобіль Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . При цьому, під час посвідчення довіреності [PERSON] його про це факт не повідомив. З метою вирішення вказаного питання він звернувся до відповідача, однак останній нічого пояснити не зміг та сказав, що він навмисно так вчинив, що робити далі він не знає та допомагати йому не збирається. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу автомобіля Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] від 03.12.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладеним, визнати за ним право власності на вказаний автомобіль та зобов`язати Територіальний сервісний центр № 1241 РСЦ МВС в Дніпропетровській області поставити на облік вказаний автомобіль. Не погодившись з вказаним позовом, відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву (заперечення за позовом та клопотання), в якому зазначив, що [PERSON] придбав транспортний засіб без бажання приймати на себе правові наслідки, пов`язані з володінням вантажним автомобілем та готовністю без вини понести відповідальність. Вважає, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не є підставою для визнання договору укладеним та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Також зазначив, що ТСЦ №1245 здійснив вибраковку вантажного автомобіля Mersedes-Benz 970.21, який ніколи [PERSON] не належав. (а.с. 29-42) Ухвалою суду від 10 березня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 12 травня 2020 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 01 червня 2020 року задоволено клопотання представника позивача щодо проведення судового засідання у режимі відео конференції, доручено Марганецькому міському суду Дніпропетровської області забезпечити проведення відео конференції за участю відповідача [PERSON] . Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні та суду пояснили, що між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] в усні формі, на підтвердження чого відповідачем було надано розписку про отримання грошей та посвідчено генеральну довіреність. Після закінчення терміну дії довіреності, відповідач на прохання позивача видав нову довіреність, при цьому не повідомивши позивача про те, що ним було знято з обліку транспортний засіб у зв`язку з вибраковкою. На теперішній час відновити запис реєстрації транспортного засобу можливо лише у судовому порядку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та суду пояснив, що він не заперечує проти того, що ним дійсно було продано автомобіль Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] відповідачу [PERSON] та просить суд визнати за позивачем право власності на вказаний автомобіль. Також зазначив, що просить суд не приймати до уваги заперечення, які він надсилав до суду та вважати їх як помилкові, оскільки обставини, викладені в них стосуються лише ТСЦ, про що суду було надано також письмову заяву, в якій також зазначено щодо подальшого розгляду справи за його відсутністю (а.с.57) Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Крім того, відповідач [PERSON] також була допитана у судовому засіданні у якості свідка та суду пояснила, що вона з 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Спірний автомобіль вони придбали за спільні кошти, отримані від продажу квартири. У 2013 році [PERSON] дійсно продав вказаний автомобіль позивачу [PERSON] за 12800 доларів США, про що написав розписку та надав генеральну довіреність. Вона була особисто свідком того, що грошові кошти за продаж машини [PERSON] отримав двома платежами: спочатку 6800 доларів США після оформлення довіреності, інша частина у розмірі 6000 доларів США була виплачена через пів року. Вказані кошти були витрачені ними в інтересах сім`ї. Оформлення первинної довіреності відбувалось за її особистою присутності. Також зазначила, що відповідач [PERSON] страждає на психічне захворювання, яке почалось приблизно з 2013-2014 років, однак на момент продажу авто [PERSON] був ще здоровим. Про те, що [PERSON] зняв авто з реєстраційного обліку вона дізналася нещодавно, коли їй подзвонив та повідомив про це позивач. [PERSON] пояснив їй такі дій тим, що тоді був не в собі. Відповідач Територіальний сервісний центр № 1241 РСЦ МВС в Дніпропетровській області явку свого представника у судове засідання не забезпечили, однак суду було надано письмові пояснення, в яких зазначено, що ТСЦ №1241 є структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та здійснює обов`язкові реєстраційні дії стосовно транспортних засобів згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації , зняття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 за №1388. Пунктом 8 вказаного порядку визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться зокрема на підставі документів, що підтверджують правомірність їх придбання, до яких відноситься і копія рішення суду. На підставі викладеного, просили розглянути справу за відсутності їх представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства. (а.с.43-48) Заслухавши доводи сторін, допитавши відповідача [PERSON] у якості свідка, дослідивши письмові докази, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Нікопольським ВРЕР УМВС України в Дніпропетровській області, що бортовий - С автомобіль марки Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 4249 з 03 квітня 2009 року по теперішній час зареєстрований за відповідачем [PERSON] . Оригінал вказаного свідоцтва було оглянуто у судовому засіданні та долучено його копію до матеріалів справи (а.с. 49). Як вбачається з копії розписки від 03 грудня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] 12800 доларів США в гривнях за курсом НБУ за продаж вантажного автомобіля, Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . У вказаній розписці також зазначено, що на підтвердження продажу вказаного автомобіля [PERSON] виписано генеральну довіреність на ім`я [PERSON] від 03.12.2013. Покупець зобов`язаний у найкоротший термін переоформити вантажний автомобіль, претензій з оплати не має (а.с. 9) Згідно довіреності від 19 червня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Кучугурним М.А. та зареєстрованої в реєстрі за № 717, [PERSON] за попередньою домовленістю з повіреними та договору доручення, укладених в усній формі, уповноважив [PERSON] та [PERSON] керувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорту) [NUMBER] , виданого Нікопольським ВРЕР УМВС України в Дніпропетровській області 03.04.2009 автомобілем марки Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . (а.с. 10-11) Як вбачається з листа начальника Територіального сервісного центру № 1241 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 29 жовтня 2019 року вих..№ 31/4-1241-55 о/п, [PERSON] було повідомлено, що згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 23 грудня 2016 року автомобіль марки Daimler-Chrysler 902, 2000 року випуску державний номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , власник [PERSON] , було знято з обліку у зв`язку з вибраковкою в ТСЦ МВС №1245 (а.с.12) Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Відповідно до вимог ст.ст. 328, 208, 210 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Як зазначено в ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту реєстрації. Згідно ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Частиною 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), чого в даному випадку сторонами у справі зроблено не було. Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Однак, враховуючи, що матеріали справи не містять, жодних доказів того, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля чи будь-який інший правочин на відчуження цього автомобіля в інший спосіб, а сам факт видачі розписки та довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається договором укладеним відповідно до закону, то у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спірний автомобіль. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2018 року у справі №640/7052/16-ц (провадження № 61-4678св18). При цьому, суд враховує той факт, що відповідачі у судовому засіданні позов визнали та не заперечували щодо визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем, а також підтвердили, зокрема допитана у судовому засіданні у якості свідка відповідач [PERSON] , факт продажу спірного автомобіля та отримання за це відповідних грошових коштів, які у подальшому були витрачені ними на користь сім`ї. Однак суд не може прийняти до уваги визнання відповідачами позову, оскільки вимоги позивача суперечать закону та не можуть бути задоволені у такий спосіб. Також, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на автомобіль не підлягає також задоволенню вимога про зобов`язання поставлення на облік в Єдиному державної реєстрі транспортних засобів спірного автомобілю як така, що є похідною від первинних позовних вимог. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed