Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У обґрунтування позову зазначила, що вона є властницею будинку [ADDRESS] . У зазначеному будинку також зареєстрована відповідачка зі своїм сином [PERSON] . Відповідачі в будинку не мешкають з 2014 року, комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні будинку не беруть, особистих речей відповідачів в будинку нема. На підставі викладеного просила визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримуює вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи: Служба у справах дітей по Кальміуському району Маріупольської міської ради в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 16 січня 2004 року, [PERSON] є власницею домоволодіння [ADDRESS] . Вказана обставина також підтверджена витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №145599259 від 16 листопада 2018 року, №36089332 від 08 квітня 2015 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №36088871 від 08 квітня 2015 року. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивачка наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном. З письмових матеріалів справи вбачається, що в спірному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , та її дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту КСН «Азов`є» від 08 травня 2019 року №13, відповідачі зареєстровані, але не проживають в будинку [ADDRESS] з 2014 року. Згідно акту №130 про фактичне проживання від 08 травня 2019 року, складеного КСН «Азов`є», в будинку [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] та [PERSON] .Зі слів заявника [PERSON] та [PERSON] в спірному будинку не проживають з 2014 року та виїхали за межі м.Маріуполя. Крім того, в матеріалах справи містяться наступні документи: нотаріально завірена заява [PERSON] , який є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , про надання дозволу на отримання дитиною громадянства Російської Федерації, копія паспорту громадянина Російської Федерації, виданого 04 травня 2017 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування № 945, відповідно до якого [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на строк з 27 серпня 2018 року по 27 серпня 2023 року, копію довідки адміністрації ЗОШ №96 м.Воронеж Російської Федерації, відповідно до якої [PERSON] ,2008 року народження,є учнем 4 класу зазначеної школи. Судом досліджено висновок Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №13-31-93 від 18 липня 2019 року, відповідно до якого визнано можливим визнати малолітнього [PERSON] ,2008 року народження, таким, що втратив право користування житлом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі не проживають в спірному домоволодінні, вони втратили право користування цим житловим приміщенням. Також суд зазначає, що в даному випадку, визнання малолітньої дитини втратившою право користування житлом, не суперечитиме інтересам дитини.

Outcome: approved