Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про часткову зміну умов договору банківського вкладу № 32823/2016 від 31.10.2016 року, стягнення оподаткованих коштів та моральної шкоди. Посилаючись на те, що 31.10.2016 року між ним та ПАТ «ВЕРНУМ БАНК» було укладено договір банківського вкладу № 32823/2016 строком дії на один рік з щомісячною виплатою відсотків у розмірі 20,25 %. Під час укладення договору він повідомив працівника банку, що має пільги щодо оподаткування, пред'явивши відповідне посвідчення, однак його доводи даним працівником прийняті до уваги не були. 05 квітня 2017 року ним було подано заяву про повернення незаконно оподаткованих коштів, однак на вказану заяву він отримав відмову з посиланням на Податковий кодекс України до якого він не має відношення. Також позивач зазначає, що він отримував відсотки від вкладу в середньому у розмірі 96 грн., в залежності від кількості днів місяця, тоді як мав би отримати 118 125 грн. Розмір незаконно оподаткованих коштів з листопада 2016 року по травень 2017 року становить 154 875 грн. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., яку він вважає достатньою для покриття протиправних дій відповідача. Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причин неявки суд не повідомили. Від позивача до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу у його відсутності. Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 31 жовтня 2016 року між ПАТ «ВЕРНУМ БАНК» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу № 32823/2016 «Класичний» відповідно до умов якого банк прийняв від [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн. із процентною ставкою у розмірі 20,25 % річних зі строком дії договору до 31.10.2017 року. (а.с. 5-5 зв.) Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до умов п. 2 договору, проценти за користування виплачуються в перший банківський день місяця наступного за місяцем, за який здійснювалось нарахування процентів, шляхом безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у банку відповідно до вимог чинного законодавства України або на інший власний рахунок згідно письмової заяви вкладника. Проценти нараховані за останній місяць користування вкладом перераховуються в «Дату повернення Вкладу», зазначену у п. 2 цього Договору або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та законодавством України. Згідно п. п. 4.1.3. - 4.1.4. договору, вкладник погоджується вважати положення Публічного договору і Тарифів обов'язковими для застосування та виконання Вкладником та його довіреними особами протягом всього строку дії цього Договору і нести відповідальність за їх належне виконання. Уповноважує Банк та надає йому згоду на вчинення всіх визначених в Публічному договорі дій. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки вважає, що він як член сім'ї померлого ветерана війни звільнений від сплати податків та зборів. Згідно п. 19 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги, зокрема зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства. Відповідно до п. 170.4.1 ст. 170 ПК України, податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування. Податковим агентом у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, із загальної суми процентів, нарахованих за податковий (звітний) місяць на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці. Згідно п. 14.1.180 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Законом України від 04.07.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» внесено зміни до кодексу в частині оподаткування процентів, які відповідно до ст. 14 Податкового кодексу є пасивними доходами. З 01.01.2015 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року, згідно якого ставки оподаткування визначено у 20% від суми нарахованих процентів та введено військовий збір з доходів фізичних осіб у вигляді процентів, нарахованих на суму поточного або вкладного (депозитного) банківського рахунку, у розмірі 1,5% від суми нарахованих процентів. Згідно п. 17 ст. 14 закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни надаються такі пільги: зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства. Тобто, вказаною нормою закону передбачена можливість надання пільг зі сплати податків учасникам війни відповідно, зокрема, до податкового законодавства. Податкові соціальні пільги передбачені ст. 169 ПК України, згідно якої пільг для членів сім'ї померлого ветерана війни при сплаті податку на пасивні доходи, не передбачено. Таким чином, суд приходить до висновку, що банк, як податковий агент, у своїй діяльності правомірно керувався положеннями Податкового кодексу України, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідачем права позивача не порушувалися. З приводу вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди слід також відмовити, оскільки відмова у задоволенні вимог позивача з приводу зміни умов договору та стягнення оподаткованих коштів виключає можливість задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed