Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд припинити нарахування аліментів за заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2013 по справі № 639/4641/2013, починаючи з дати звернення позивача до суду; звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 106630,06 грн. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач не перебували між собою у шлюбі. Відповідач з 2015 р. утворила іншу сім`ю - одружена з [PERSON] . Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.09.2013 з позивача було присуджено стягувати аліменти на користь відповідача у сумі одна четверта частина усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 2015 р. дитина проживає з батьком, знаходиться тільки на його утриманні, усі кошти позивач витрачає на дитину та його харчування та всебічний розвиток. Відповідач ані матеріально, ні морально дитиною не опікується. Крім того, у 2017 р. позивач залишився без роботи та не мав регулярного постійного заробітку. На його утриманні також знаходиться мати похилого віку. За таких обставин у позивача утворилася заборгованість зі сплати аліментів у сумі 106630,06 грн. [PERSON] не був обізнаний про те, що проти нього порушена справа про стягнення аліментів в 2013 р., суд постановив заочне рішення про стягнення аліментів за відсутності відповідача. Позивач дізнався про наявність заборгованості по сплаті аліментів від судового виконавця. На той час сторони проживали разом у квартирі позивача, утримували сина, тому [PERSON] звернулася до ВДВС з заявою про зупинення нарахування аліментів. У 2014 р. відповідач стала проживати окремо, у 2015 р. утворила фактичні шлюбні відносини з іншою особою - [PERSON] , який зловживає спиртними напоями, притягувався до відповідальності за насилля у сім`ї, має конфліктний, агресивний характер та грубо поводився з дитиною - [PERSON] . У результаті такого впливу відповідач стала нехтувати сином, ображати його, постійно принижувати. Син, відчуваючи себе непотрібним, зайвим у сім`ї, маючи чутливу вразливу психіку, став все частіше залишитися у квартирі батька, разом з бабусею та старшим братом. З 2015 р. дитина стала постійно проживати за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком, бабусею та братом [PERSON] , 1994 р.н. Мати дитини жодним чином не приймає участі у її вихованні. У березні 2019 р. відповідач звернулася до Жовтневого районного суду з позовом про відібрання дитини, який на думку позивача є хибним, оскільки місце проживання дитини з нею не визначалося. [PERSON] вважає, що [PERSON] отримала незаконний висновок від органів опіки та піклування, обманом усунувши батька дитини від участі в судовому розгляді, отримала рішення на свою користь. Наразі вказане рішення буде переглядатись у Верховному Суді за касаційною скаргою позивача. Незважаючи на винесене рішення, протягом одного вечора [PERSON] прожив у квартирі матері, а наступного дня повернувся додому до батька, брата та бабусі. Тобто, як зазначає позивач, рішення суду про відібрання дитини жодним чином не змінило фактичних обставин справи, оскільки неможливо утримувати дитину супротив його бажання та волі з особами, яких він не любить, не поважає та боїться. У зв`язку з викладеними обставинами позивач вимушений звернутися до суду з вказаним вище позовом. 16.10.2020 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків (том 1 а.с. 33-34). 12.11.2020 ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання (том 1 а.с. 43-45). 21.01.2021 у судовому засіданні ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача про виклик свідків, зазначених у заяві від 10.12.2020, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1 а.с. 59-60, 122-128). 11.03.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка. Постановлено викликати у судове засідання та допитати в присутності представника служби у справах дітей малолітнього свідка [PERSON] , 2009 року народження. Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради забезпечити явку свого представника в судове засідання для допиту в присутності представника служби у справах дітей малолітнього свідка [PERSON] , 2009 року народження (том 1 а.с. 139). 11.03.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду в судове засідання (том 1 а.с. 145-146). 21.05.2021 у судовому засіданні ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання позивача щодо відмови від виклику свідків [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 232-250). Позивач та представник позивача - адвокат Синєпольська О. В., яка діє на підставі ордеру, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити їх, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Крім того, 19.01.2021 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 90-х роках, у шлюбі в них народився старший син - [PERSON] , 1994 р.н. З 2005 по 2011 роки сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та у них народився молодший син - [PERSON] , [INFO] . В 2011 році позивач покинув відповідача з їхніми дітьми, повідомивши, що у нього немає коштів, щоб їх утримувати. Після чого [PERSON] довелося вийти з декретної відпустки, влаштувати молодшого сина до дитячого садка та шукати роботу з метою утримання сім`ї. Відповідач завжди забезпечувала дітей харчуванням, одягом, взуттям, ліками, речами, необхідними для навчання відповідно до їх вікових потреб. У зв`язку з тим, що позивач не надавав коштів на утримання дитини, [PERSON] звернулась з позовом до Жовтневого районного суду м. Харкова та судом було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісяця. За період з 01.07.2015 по 01.11.2018 [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] . Влітку 2018 року відповідач розпочала стосунки з [PERSON] , з яким 23.11.2019 зареєструвала шлюб. З літа 2018 р. [PERSON] почав налаштовувати дітей проти відповідача, мотивуючи тим, що у них один батько та у матері не може бути стосунків з іншим чоловіком. Позивач почав частіше забирати молодшого сина, [PERSON] за місцем свого проживання. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначено разом з матір`ю [PERSON] . У зв`язку з невиконанням вказаного рішення батьком дитини, [PERSON] змушена була звернутись до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2019 вирішено відібрати малолітнього [PERSON] від батька [PERSON] та повернути матері - [PERSON] для проживання з нею. Зазначення позивачем у позовній заяві про те, що з 2015 року дитина постійно проживає разом з ним - не відповідає дійсності. На думку відповідача, докази, надані позивачем, що він допомагає у відвідуванні спортивної секції дитини, здійснює супровід дитини на тренування та змагання, відвідує батьківські збори, не мають правового значення при вирішенні справи, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Обставини ж, що дитина проживає разом з матір`ю та доводи батька, що дитина проживає разом з ним з 2015 року вже перевірялись судами під час розгляду іншої цивільної справи та їм була надана оцінка. Разом з тим, не зважаючи на те, що місце проживання дитини визначено разом з матір`ю, [PERSON] систематично самочинно змінює місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] . Доводи позивача, що «вітчим» поводився з дитиною грубо, у результаті такого впливу відповідач стала нехтувати сином, ображати його, постійно принижувати, не відповідають дійсності, як зазначає [PERSON] , та жодними доказами не підтверджуються. Більш того, позивач має психологічний вплив на дитину та шкодить її моральному вихованню (том 1 а.с. 67-78). 08.11.2021 відповідачем подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначено, що [PERSON] протиправно утримує дитину у себе, у зв`язку з чим раніше ухвалене рішення суду про відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька та повернення його матері - [PERSON] для проживання з нею, лишається невиконаним. При цьому посилання [PERSON] на те, що син, [PERSON] проживає разом з ним, внаслідок чого позивач звільняється від сплати аліментів є безпідставними, у зв`язку з неправомірною поведінкою позивача. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи третя особа, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, письмових пояснень щодо позову або відзиву не подавала. Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітнього [PERSON] у присутності представника Департаменту служб у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 90-х роках, мають повнолітнього сина. З 2005 по 2011 рок сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та [INFO] в них народився син - [PERSON] , що підтверджується копією рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2019, яке набрало законної сили, а також копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого повторно 29.10.2019 Новобаварським районним у місті Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 156 від 06.03.2009 (том 1 а.с. 9, 25-27, 91-93). З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова, ухваленим 18.09.2013 у справі № 639/4641/13-ц, стягнуто з [PERSON] , працюючого слюсарем в ТОВ "Науково-виробниче об`єднання ЮбіСі-Промо", проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на утримання малолітнього: [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі одна четверта частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2013 до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь держави судовий збір у сумі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 60 коп. (том 1 а.с. 10-12). Вказане рішення набрало законної сили. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Проте, як вбачається з довідки про неотримання аліментів, виданої [PERSON] головним державним виконавцем Лисаковим Є. С., в тому, що вона відповідно до матеріалів виконавчого провадження не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 01.07.2015 по 01.11.2018. Довідка надана згідно виконавчого листа № 639/4641/2013, виданого 04.11.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова (том 1 а.с. 84). Крім того, згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, виданим 25.08.2020 головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області Лисаковим Є. С., при примусовому виконанні виконавчого листа № 639/4641/2013, виданого 04.11.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 04.06.13 до досягнення дитиною повноліття, за [PERSON] станом на 20.08.2020 рахується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 106630,06 грн (том 1 а.с. 13-15). У судовому засіданні досліджено надані позивачем в копіях медичні довідки, інформаційну довідку, листи тренера таеквандо, довідки зі школи та інформації щодо учня, які характеризують особу позивача, малолітнього [PERSON] , [INFO] , їх взаємовідносини між собою та участь батька, матері у житті сина (том 1 а.с. 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23). Також, судом досліджено надані відповідачем копії медичного сертифікату, медичної довідки, акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок), листа адміністрації дитячої поліклініки, характеристики зі школи на сім`ю [PERSON] , [INFO] , та на саму дитину, які характеризують особу відповідача, малолітнього [PERSON] , [INFO] , їх взаємовідносини між собою та участь матері, батька у житті сина (том 1 а.с. 104, 105, 109, 110, 111, 112). Згідно витягу з додатку до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 № 45 Про визначення місця проживання малолітніх дітей, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] (том 1 а.с. 85). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2019 у справі № 639/4784/19 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , 3 особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] та повернути матері - [PERSON] , для проживання з нею за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати в сумі 768 грн 40 коп. (том 1 а.с. 25-27, 91-93). Вказане рішення залишено постановою Харківського апеляційного суду від 14.05.2020 без змін та відповідно набрало законної сили (а.с. 94-98). 06 січня 2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова ухвалено рішення у справі № 639/8315/20, яким видано обмежувальний припис стосовно [PERSON] ( [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , ІПН [NUMBER] ), яким протягом шести місяців встановлено наступні заходи тимчасового обмеження його прав та покладено наступні обов`язки, а саме: - заборонено перебувати в місці проживання постраждалої дитини - малолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; - заборонено перебувати в місці навчання постраждалої дитини - малолітнього [PERSON] , [INFO] , в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №130 Харківської міської ради Харківської області за адресою: м. Харків, вул. Світланівська, 23-А; - заборонено наближатися на відстань ближче 200 (двісті) метрів до місця перебування, проживання постраждалої дитини - малолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , та місця навчання постраждалої дитини - малолітнього [PERSON] , [INFO] , в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №130 Харківської міської ради Харківської області за адресою: м. Харків, вул. Світланівська, 23-А; - заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу дитину - малолітнього [PERSON] , [INFO] , переслідувати його. Встановлено строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців, який обраховується з дня ухвалення рішення . На теперішній час вказана справа за апеляційною скаргою [PERSON] розглядається Харківським апеляційним судом(том 1 а.с. 113-116). Свідок [PERSON] , яка є директором школи № 130, в якій навчається малолітній [PERSON] , 2009 р.н., у судовому засіданні пояснила, що дитина сторін навчається з 2015 р. з першого класу в даній школі. Останній раз мати дитини приходила до школи в грудні 2019 р. Зі слів дитини, свідку відомо, що з батьком хлопчик проживає з 2018 р. Свідок зробила висновок, що у [PERSON] антипатія до другого чоловіка матері, до самої ж матері нічого поганого у нього немає. Батько ж постійно приймає участь у вихованні дитини, у лютому 2020 р. він був на батьківських зборах. В 2019 році мати дитини не була на батьківських зборах, проте телефонувала. Свідок [PERSON] , який є тренером [PERSON] з таеквондо, у судовому засіданні пояснив, що він знає сторін, їхня дитина навчається в нього, старший син сторін - [PERSON] , також навчався в нього. В основному приводив у 2014 році дитину батько, який і вирішував усі питання. Наразі, зі слів батька [PERSON] та його старшого брата, свідку відомо, що хлопчик проживає з батьком. Зі слів [PERSON] та вчителів, свідку відомо, що [PERSON] покращив своє навчання. Також, свідок зазначив, що дитина перебувала у спортивному таборі в 2018 р. на оздоровленні та його відвідували батько і брат. Мати приїжджала один раз, після її приїзду хлопчик був чомусь засмучений. Свідок зазначив, що дитина охайна, чисто вдягнена, завжди говорить правду та стає на захист дівчат, вміє визнавати свою неправоту, бере приклад зі своїх батька та брата. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач є її сином. Онук [PERSON] проживав до 2018 року з відповідачкою, яка возила його відпочивати на море, відвідувала з сином парк Горького . Іноді онук залишався у бабусі ночувати, коли відповідачка приходила піздно додому. З 2018 року онук проживає разом з нею та позивачем, який спочатку платив аліменти на утримання [PERSON] відповідачеві, а коли почав працювати не офіційно, аліменти не сплачував, внаслідок чого і має заборгованість по аліментам. Коли [PERSON] проживав з матір`ю, відповідачка в період навчання з другого по четвертий клас приводила його до порога будинку [PERSON] , після чого бабуся вела онука до школи. Свідок [PERSON] , який є старшим сином сторін у справі, пояснив, що молодший брат [PERSON] до 2015 року проживав з відповідачкою. Брат йому скаржився, що в квартиру приходять чужі чоловіки, цивільний чоловік матері [PERSON] просив [PERSON] купити йому пива, в нетверезвому стані говорив [PERSON] , що расправиться з [PERSON] . В період з 2010 по 2018 рік мати вживала пиво. Тому [PERSON] вирішив жити там, де йому спокійно. Свідок пояснив, що батько не платив аліменти на утримання брата, коли працював неофіційно. Свідок [PERSON] , який раніше працював разом з позивачем , пояснив суду, що останні три роки [PERSON] проживає з батьком, дитина охайна. Батько відводить сина до школи, на тренування. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знайомий зі сторонами з 1990 року, проживали в квартирах, що знаходяться в одному під`їзді. Чотири роки тому відповідачка вживала спиртні напої, часто бачив її біля магазину в компаніях. Зараз [PERSON] проживає з батьком, завжди чистий, охайний ходить до школи на тренування. Малолітній [PERSON] у присутності представника Департаменту служб у справах дітей у судовому засіданні пояснив, що з 2015 року проживає разом з бабусею, батьком та братом за адресою: [ADDRESS] , до цього часу він проживав з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Матір бачив останній раз в лютому 2021 р. перед своїм днем народження. В подальшому дитина зазначила, що матір приїздила до нього у школу в березні 2021 р. Хлопчик не хоче спілкуватися разом з матір`ю, оскільки, з його слів, вона завжди п`яна. Однак, сам він цього не бачив, проте чув це. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначені Сімейним кодексом України. Частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Статтею 180 Сімейного кодексу та частиною другою статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень статті 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ст. 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільненні від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Статтею 197 Сімейного кодексу України визначено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналогічна вимога міститься у п. 22 Постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що суд за передбачених ст. 197 Сімейного кодексу України умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі, у випадку зміни будь-яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право вимоги в тому числі про звільнення від їх сплати. Проте, позивачу достеменно відомо про рішення Жовтневого районного суду м. Харкова щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина - [PERSON] , 2009 року народження, а також щодо визначення місця проживання дитини разом з [PERSON] , однак [PERSON] , не виконує вказані рішення суду, в порушення вимог закону забрав малолітнього сина проживати за своє адресою та аліменти тривалий час не сплачує. Жодних доказів на підтвердження понесених витрат на утримання позивачем малолітнього [PERSON] [PERSON] до суду не надано. Враховуючи вищевикладене, ту обставину, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 № 45 визначено разом з матір`ю [PERSON] , та позивач [PERSON] на час ухвалення судом рішення не звертався до суду з позовом щодо визначення в судовому порядку місця проживання дитини разом з ним, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні необгрунтованої позовної заяви у повному обсязі. У відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed