Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

23 січня 2014 року позивач звернулась з позовом до відповідача, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала і просила суд його задовольнити. Відповідач заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що заборгованість по аліментах виникла через відсутність протягом тривалого часу доходу, та за жодних обставин не відмовиться від своєї дитини та має намір, за умови не створення позивачем перешкод, спілкуватися з дитиною та надавати матеріальну допомогу. Прокурор вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав висновок комісії з питань захисту прав дитини, що затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 22 липня 2013 року за № 143, та вважає недоцільним позбавляти відповідача батьківських прав щодо їх малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, прокурора, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 серпня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). За рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 травня 2012 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно (а.с. 10-11). Станом на 31 грудня 2013 року заборгованість по аліментах становить 9566 грн. 94 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 14, 15). За зверненням державного виконавця Центрального ВДВС Чернігівського міського управління юстиції лейтенантом міліції ДІМ ВДІМ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області було проведено перевірку, в ході проведення якої встановлено, що [PERSON] за місцем мешкання двері не відчинив, а опитані свідки пояснили, що тривалий час його не бачили та місце його перебування їм не відоме (а.с. 16). Як вбачається з повідомлення дошкільного навчального закладу № 14 «Малятко», [PERSON] дійсно відвідує даний навчальний заклад з серпня 2013 року. За період перебування у ясельній групі № 8 «Колобок» батько дитини жодного разу не з'являвся, не був присутній на зборах, не цікавився життям дитини (а.с. 17). Виконком Деснянського районної у місті Чернігові ради як орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO]. Даний висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24 березня 2014 року № 51. В силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Положеннями статті 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в їх сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Отже, суд враховує, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, а тому, виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. В судовому засіданні відповідач пояснив, що не зустрічається з донькою протягом тривалого часу з вини позивача, яка перешкоджає його спілкуванню з дитиною. Як вбачається з висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24 березня 2014 року № 51, відповідач дійсно звертався до органу опіки та піклування з питання визначення участі у вихованні доньки, та рішенням виконкому Деснянської районної у м. Чернігові № 37 від 27 лютого 2012 року йому визначено час спілкування з донькою два рази на тиждень під час денних прогулянок, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини, враховуючи стан здоров'я. Також за зверненням [PERSON] про перешкоджання [PERSON] у спілкуванні з дитиною постановою ст. ДІМ ДВМ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 03 березня 2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи. Судом не встановлено фактів свідомого небажання відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а заборгованість по аліментах пояснюється його тяжким матеріальним становищем. Так, згідно довідки Державного центру зайнятості Чернігівського МЦЗ № 619 від 26 лютого 2014 року [PERSON] перебував на обліку як безробітний в Чернігівському МЦЗ з 09 жовтня 2012 року по 21 січня 2013 року і отримав дохід з 01 по 21 січня 2013 року 245,68 гри., в тому числі утримано аліменти 122,84 гри. Відповідно до довідки про доходи ТОВ "Енергополіс-Інвест" № 03 від 19 лютого 2014 року, [PERSON] працював з 18 лютого 2013 року по 08 травня 2013 року та отримав дохід 4604,69 гри., в тому числі утримано аліменти 789,36 грн. З копій фіскальних чеків про електронні перекази вбачається, що [PERSON] перерахував на рахунок [PERSON] 400,00 грн. 05 квітня 2013 року та 200 грн. 10 грудня 2013 року. З пояснень сторін та показань допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судом встановлено факт неналежного виконання [PERSON] обов'язків по вихованню дитини, в т.ч. і з причини створення позивачем перешкод у цьому відповідачеві. Разом з тим, позивач не довела суду, що спілкування [PERSON] з дитиною в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останньої. За таких обставин, з урахуванням встановлених обставин справи, особи [PERSON], суд погоджується з думкою органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради про передчасність звернення [PERSON] з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та не вбачає достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed