Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 18.05.2007 р. уклали кредитний договір № KIS1GK00830008. Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитно лінії у розмірі 115 000.00 дол. США строком до 18.05.2022 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 18.05.2007 р. уклали договір іпотеки № KIS1GK00830008. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 60,90 кв.м., житловою площею 41,50 кв.м., кА розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 16.02.2012 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 60.90 кв.м., житловою площею 41.50 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Таким чином відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Тому позивач просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідача. В подальшому представником позивача були уточненні позовні вимоги згідно яких, позивач просив виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] та неповнолітню [PERSON] які зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідачів солідарно. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив у позовних вимогах відмовити. Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА направив до суду лист, в якому просив розгляд справи проводити у відсутності їх представника, спір просив вирішити згідно закону. Інші сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення осіб які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 18.05.2007 р. уклали кредитний договір № KIS1GK00830008. Відповідно до кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитно лінії у розмірі 115 000.00 дол. США строком до 18.05.2022 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 18.05.2007 р. уклали договір іпотеки № KIS1GK00830008. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 60,90 кв.м., житловою площею 41,50 кв.м., кА розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду київської області від 16 лютого 2012 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIS1GK008300089 від 18.05.2007, в розмірі 128 515,66 дол. США звернути стягнення на квартиру загальною площею 60,9 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності,а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно довідки форми 3 № 168 від 11.03.2014 р. наданої КП «УМГ№, в [ADDRESS] проживають і зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 15.12.2013 року позивачем була направлена вимога [PERSON] про звільнення ним та всіма іншими особами приміщення за адресою [ADDRESS]. Згідно Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Як вбачається з копії поштового повідомлення, письмова вимога іпотекодержателя про добровільне звільнення житлового приміщення яка була надіслана відповідачу [PERSON], була отримана 18.12.2013 р., особою за довіреністю, при тому що в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не зазначено що саме [PERSON] або його дружина [PERSON] отримували дану вимоги, крім того відсутній підпис особи яка за довіреністю отримала поштове відправлення. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, належними та допустимими доказами, оскільки суду не надано отримання відповідачами письмової вимоги щодо добровільного звільнення житлового приміщення, а відтак дані обставини не можуть бути покладені в основу судового рішення, тому суд відмовляє в задоволені позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed