Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Житомирської міської ради, в якій просила визнати причину пропуску позивачем строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] поважною та визначити позивачу додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] на підставі положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Позов обгрунтовувався тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Посилаючись на те, що позивачу не було відомо про наявність у померлої матері у власності вказаного майна до отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 9.09.2015 року та те, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, вказувала на порушення її права на прийняття спадщини та просила надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та її представник в судовому засіданні поданий позов підтримали в повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві та просили його задовольнити. Представник відповідача Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради (а.с.13). Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2002 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до майна померлої, а саме: 1/3 частини квартири [ADDRESS], що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №43564915 від 09.09.2015 (а.с. 5). Позивач [PERSON] є донькою померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.03.2005 р. (а.с. 7). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41521132 від 16.09.2015 р. та листа-відповіді Житомирського обласного державного нотаріального архіву №59 від 21.01.2016 р. відносно померлої [PERSON] інформація у реєстрі відсутня (а.с. 8, 44). Вирішуючи питання про матеріальний закон, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин стосовно спадкування, суд виходив з наступного. Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. У разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Як установлено судом, спадщина до майна померлої [PERSON] відкрилася в день її смерті - [INFO] р., тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Слід зазначити, що за змістом пп. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України 2003 року, визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Таким чином, суд вважає за необхідне вказати, що не ґрунтуються на вимогах закону вимоги позивача про визнання причини пропуску строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] поважною та надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, з огляду на те, що такої можливості ЦК УРСР 1963 року не передбачено, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed