Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 15130 грн. 03 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 16 липня 2010 року, з якої: 2555 грн. 15 коп. заборгованості за кредитом, 10578 грн. 21 коп. заборгованості за процентами, 800 грн. пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 696 грн. 67 коп. (процентна складова). Позов обгрунтовуються тим, що відповідач відповідно до умов кредитного договору, який складається із «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів банку», «Правил користування платіжною карткою» отримала 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти, остання умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30 вересня 2018 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року відкрито провадження по справі із її розглядом в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно відзиву на позовну заяву від 08 лютого 2019 року відповідач [PERSON] зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, так як картка діє в межах визначеного строку за договором до жовтня 2015 року, відповідач перестала нею користуватися з кінця 2013 року, розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не відображає,-хто вносив проплати заборгованості по кредиту і в який спосіб, при цьому незначними сумами, а саме: 1,15 грн., 0,17 коп., 0,73 коп.. Термін дії картки закінчився, а тому відповідач не могла нею користуватись та вносити вищезазначені суми, позивач жодного разу не повідомляв про наявність заборгованості, досудове врегулювання не здійснювалось. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Надає копію кредитки ПриватБанк 4149437405916196 10/15. Просить розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року згідно клопотання відповідача [PERSON] . справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до відповіді на відзив від 06 січня 2019 року представник позивача Гаренко Н.В. позов підтримує, зазначає про\~отримання\~відповідачем\~3000\~грн.\~у\~вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту\~на\~платіжну картку\~зі\~сплатою\~36%\~на\~рік\~на суму\~залишку\~заборгованості\~за кредитом\~з\~кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає строку дії картки. Згідно наданої виписки відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість і знову користувалась кредитними коштами. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Заборона\~на застосування\~пені та\~штрафу прямо\~не випливає\~із закону\~або із\~суті відносин\~сторін,\~які, із врахуванням принципу свободи договору, перебувають у договірних зобов`язаннях.Строки позовної давності позивачем дотримано, оскільки позов поданий 12 листопада 2018 року. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що заперечення сторін відсутні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що отримала кредит у 2010 році, загальна сума отриманого кредиту близько 3000 грн., термін дії картки закінчився у жовтні 2015 року, останнє поновлення нею здійснене 23 грудня 2014 року на 150 грн., останнє зняття 100 грн. здійснене 28 грудня 2014 року, після цього даною карткою не користувалась. Претензії банку відсутні. Виховує самостійно дитину, у зв`язку з чим відкрила ще одну картку для отримання соціальної допомоги, з якої банк без її згоди знімав кошти. Просить застосувати позовну давність. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Пулінець Ю.Д.. Представник позивача в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні. Із врахуванням наданих сторонами доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 16 липня 2010 року укладений договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви відповідача, як отримувача банківських послуг, від 16 липня 2010 року, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку, відповідно до яких відповідач отримала банківські послуги у виді кредитного ліміту за платіжною карткою "Універсальна, 30 днів пільгового періоду», згідно довідки про умови кредитування із використанням вищезазначеної картки: тип кредитної лінії-поновлювальний, базова процентна ставка в місяць-3,0%, сплата платежів до 25 числа наступного місяця. Відповідно до п.1.1.7.12. Умов і правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, в разі відсутності заяв сторін про його припинення договір автоматично лонгується на такий же строк. Відповідач, як позичальник, погодилась, що вищезазначені Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи банку складають договір про надання банківських послуг, остання відповідно до умов даного договору зобовязана повернути кредит, сплатити проценти, які є платою за користування чужими грошима, штрафи, які є засобом забезпечення виконання зобовязань, пеню та комісії. Вказані обставини сторонами не заперечуються. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30 вересня 2018 року сума заборгованості по вказаному договору становить 15130 грн. 03 коп, з якої- 2555 грн. 15 коп. заборгованості за кредитом, 10578 грн. 21 коп. заборгованості за процентами, 800 грн. комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 696 грн. 67 коп. (процентна складова); погашення за наданим кредитом-13,82 грн. 10 лютого 2017 року, інші відомості щодо погашення після цієї дати відсутні. Дана банківська операція відображена у виписці, наданої позивачем, щодо [PERSON] по основній карті 4149 [NUMBER] за період з 01 липня 2010 року по 21 лютого 2019 року, як автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти 51* [NUMBER] , сума 13,82 грн.. У довідці АТ КБ «ПриватБанк» від 21 лютого 2019 року зазначено, що [PERSON] згідно кредитного договору від 16 липня 2010 року отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної карти до останнього дня 07.2019 року. Під час судового розгляду відповідачем надано копію кредитки ПриватБанк 4149437405916196 10/15, дана кредитка відображена також у виписці по основній карті 4149* [NUMBER] за період з 01 липня 2010 року по 21 лютого 2019 року. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем [PERSON] карток № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , зі строком дії перевипущеної карти до останнього дня 07.2019 року,-суду не надані. Наданий суду фотознімок із зображенням особи із карткою не дає змоги встановити вказані обставини. Під час розгляду справи відповідачем подано заяву про застосування позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5 ст.261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Судом встановлено, що згідно виписки, наданої позивачем по карті [NUMBER] за період з 01 липня 2010 року по 21 лютого 2019 року останнє поповнення відповідачем карти на 150 грн. здійснене 23 грудня 2014 року, останнє зняття 100 грн. здійснене 28 грудня 2014 року, що із врахуванням строків внесення платіжів до 25 числа наступного місяця, є підставою для визначення строку, з якого відповідач не виконує свої зобов"язання за договором,-з 25 січня 2015 року. З позовом до відповідача позивач звернувся до суду 12 листопада 2018 року. За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом поза межами позовної давності, про застосування наслідків спливу якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed