Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

23.12.2015 року представник позивача Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України просить суд: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 24 939,15 доларів США, що за курсом 23,08 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.12.2015 року складає 575 595,69 грн за кредитним договором №204424-cred від 30.01.2008 року, а також стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.01.2008\~ року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 204424-cred, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 доларів США на термін до 15.01.2009 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені договором. Отже, відповідач прийняв на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач вказує, що в забезпечення виконання зобов`язань за договором № 204424-cred від 30.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки / в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] / В зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 30 600,07 доларів США, яка складається з наступного 6 706,89 доларів США заборгованість за кредитом, 23 893,18 заборгованість по процентам за користування. За ствердженням позивача від цієї суми віднімається сума у розмірі 6 858,81, яка була задоволена рішенням Київського райсуду м. Одеса від 24.03.2009 року. Різниця становить 24 939,15 доларів США, що за курсом 23,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.12.2015 року складає 575 595,69 грн, що підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.02.2016 року, позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк Приватбанк юридична адреса: вул. Набережна Перемоги 50, м. Дніпропетровськ, код ЄДРПОУ 14360570, р/р [NUMBER] (для погашення заборгованості), МФО: 305299, заборгованість згідно кредитного договору 204424-cred від 30.01.2008 року у розмірі 24 939,15 доларів США, що за курсом 23,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.12.2015 року складає 575 595 грн. 69 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк Приватбанк юридична адреса: вул. Набережна Перемоги 50, м. Дніпропетровськ, код ЄДРПОУ 14360570, р/р [NUMBER] (для відшкодування судових витрат), МФО: 305299\~ витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 633,94 грн. Не погодившись з винесеним рішенням суду, відповідач [PERSON] надала заяву про перегляд заочного рішення від 28.07. 2020 року. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2020 року заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Поновлено пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочне рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 лютого 2016 року по цивільній справі №495/9360/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 06 листопада 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. 28.08.2020 року, від представника відповідача надійшов відзив на позовні вимоги, згідно якого він наполягав на безпідставності позовних вимог у зв`язку з тим, що по даному кредитному договору вже було прийнято\~ рішення по справі № 2-1029/09 від 24.03.2009 року про стягнення з неї заборгованості, яке вона на цей час виконує. Посилаючись на ст. 61 Основного Закону України, у якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, просив в задоволенні позову відмовити повністю. У своїй відповіді на відзив від 22.09.2020 року позивач вказав, що під час виконання відповідачем рішення Київського районного суду м. Одеси договірні правовідносини між сторонами не припинилися, а Банк продовжував здійснювати нарахування пені, відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість. Раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нараховані після винесення попереднього рішення суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши клопотання, згідно якого\~ позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду невідома. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в задоволені позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно до наданих заяв. за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 30.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 204424-cred, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику терміновий кредит\~ на суму 10 000 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок, відкритий Приватбанком для позичальника згідно договору № 33452 від 13.10.2006 року в дату укладання дійсного договору, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пені та винагороду у строки та об`ємі, встановлені дійсним договором, а також виконати інші зобов`язання, згідно дійсного договору в повному обсязі. Згідно п.1.4 кредитного договору, строк повного погашення кредиту 15.01.2009 року, в порядку і строки, встановлені Графіком погашення кредиту та процентів. За умовами п.1.5 кредит надавався на наступні цілі: споживчі цілі. /л.с.9-12/. На виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором № 204424-cred від 30.01.2008 року, між банком та [PERSON] , та банком та [PERSON] були укладені договори поруки № 204424-cred Р/ та № 204424-cred Р/1 від 30.01.2008 року. Предметом вищенаведених договорів поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обов`язків за кредитним договором № 204424-cred від\~ 30.01.2008 року, згідно якому кредитор надав боржнику кредит у сумі 10 000 доларів США, а боржник зобов`язаний: повернути кредит в строк до 15.01.2009 року, сплачувати за його користування 24 % річних в дату сплати відсотків, якою є 15 число кожного місяця, а у випадку порушення строків повернення кредиту сплачувати 48 % річних в дату сплати процентів, зазначену вище, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі. Згідно п.2 Договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором в тому ж розмірі,що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород,штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. /л.с.13,14/. У відповідності до положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову /субсидіарну/ відповідальність поручителя. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2009 року Київським районним судом м. Одеси було винесено заочне рішення по справі № 2-1029/09, згідно якого позовну заяву ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № 204424-cred від 30.01.2008 року за основним кредитом в сумі 6858,81 доларів США, що за курсом НБУ складає 50479,47 грн\~ із розрахунку за 1 долар США 7,3598 грн, а всього стягнуто 7929,04 доларів США, що за курсом НБУ складає 58356,15 грн із розрахунку 7,3598 грн за 1 долар США. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії «Южне головне регіональне управління» ЗАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 596,94 грн та витрат у вигляді збору на ІТЗ у сумі 30 грн, а всього стягнуто 626,94 грн. /л.с.3/. Надаючи розрахунок заборгованості, позивач його вираховує станом на 06.12.2015 року, проте початкову дату нарахувань вказує 30.01.2008 року, з моменту отримання боргу позичальником [PERSON] , згідно якого: заборгованість за кредитом 6706,89 доларів США, заборгованість за процентами 23893,18 доларів США / в т.ч. несплачені проценти на прострочену заборгованість 23893,18 доларів США/. Разом 30 600,07 доларів США. /л.с.4/. У повідомленні кредитора до боржника [PERSON] та поручителів [PERSON] та [PERSON] за № 30.1.0.0/2-369 від 10.06.015 року, позивач посилається на прострочену заборгованість у розмірі 29 033,11 доларів США. /л.с.6,7-8/. Прохальна частина позову виходить із суми заборгованості за вирахуванням 6 858,81 доларів США, задоволеної рішенням Київського районного суду м. Одеса. /л.с.2 зворотня сторона/. Проте, суд вважає вимоги позивача неправомірними, та погоджується з відзивом відповідача [PERSON] про безпідставність заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В даних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, у даній цивільній справі,\~ вимоги банку про стягнення процентів та пені після 15\~ січня 2009 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі\~ № 14-10цс18. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та тіла кредиту, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та тіла кредиту, штрафів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. До вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц. У своїй відповіді на відзив позивач посилається на п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно якого наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору,\~ не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Разом з тим, така позиція узгоджується з вищенаведеним трактуванням вимог чинного законодавства є аналогічним застосованим норм права. З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність, прийнявши до уваги правовідносини, що випливають з фактичних обставин справи та норми Закону, що підлягають до його правозастосування, суд приходить до висновку, що стягнення заборгованості у обраний позивачем спосіб є подвійним покладанням відповідальності на відповідачів, що суперечить вимогам основного Закону та є неприпустимими, у зв`язку із чим у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed