Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до Козятинської сільської ради Козятинського району про припинення за нею права спільної часткової власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що 07 лютого 1997 року вона уклала з [PERSON] договір дарування , згідно якого [PERSON] подарувала їй , а вона прийняла у дар 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , який посвідчено державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Михальчук Т.В. На земельній ділянці розташовано один житловий будинок з прибудовою до нього, дерев`яно -вальковий, обкладений цеглою, житловою площею 31,2 кв.м. позначений на плані літерою «А», до складу якого входять господарські будівлі: сарай «Б», сарай «В», погріб «Г». Право власності на отримане у дар нерухоме майна зареєстровано за нею у Вінницькому обласному БТІ 01 04.1997 року за реєстраційним номером 860. На час укладання договору дарування інша частина будинку за даною адресою у розмірі 1/3 частини перебувала у власності [PERSON] , запис про право власності на який містився у по господарській книзі №8, особовий рахунок № [NUMBER] . Даній частині будинку присвоєно адресу : [ADDRESS] За даною адресою разом з [PERSON] була зареєстрована його дружина - [PERSON] , яка [INFO] померла. Після її смерті спадкоємцями за законом являються син - [PERSON] та донька [PERSON] , які відмовились від успадкування відповідного майна та не заперечували проти успадкування його нею, про що подали відповідні нотаріально посвідчені заяви. 1/3 частки у будинку вона успадкувала, але спадкові права не оформила . У листопаді 2006 року вона звернулась до Козятинської сільської ради із заявою щодо закриття особового рахунку № [NUMBER] у погосподарьскій книзі №8 на частину житлового будинку в [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що дана частина будинку знаходиться в аварійному стані та не придатна для проживання. Рішенням виконавчого комітету Козятинської сільської ради від 30 листопада 2006 року №82 закрито особовий рахунок № [NUMBER] в по господарській книзі №8 на частину житлового будинку в [ADDRESS] , яка знаходиться в аварійному стані і непридатна для проживання . Вона приватизувала ділянку, на якій розміщено будинок та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. У 2009 році вона самовільно здійснила переобладнання житлового будинку, переобладнавши та добудувавши приміщення. У 2011 році вона отримано звіт про доведення технічного обстеження та подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану 28.09.2011 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за №ВН 1821104783. Однак, відповідно до відомостей, що містяться в КП «ВООБТІ» в інвентаризаційній справі №930 на будинок за адресою по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 зареєстровано право власності за [PERSON] лише на 2/3 житлового будинку з господарськими будівлями, що свідчить про невідповідність зареєстрованої частки власності на будинок фактичній частці власності. З моменту успадкування нею 1/3 частки будинку після смерті [PERSON] та її переобладнання в зв`язку із аварійністю та непридатністю для проживання вона стала власником однієї цілої будинку. Ухвалою суду від 26.06.2019 відкрито провадження по справі . Ухвалою суду від 19.07.2019 року задоволено клопотання про витребування доказів . Відповідач Козятинська сільська рада відзив до суду не подала. З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 07 лютого 1997 року посвідченого державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Михальчук Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-190 [PERSON] подарувала [PERSON] , а [PERSON] прийняла у дар 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . Даний договір зареєстровано в ВООБТІ 01.04.1997 за реєстраційним номером 860 (а.с.9) . На час укладання договору дарування інша частина будинку за адресою по [ADDRESS] у розмірі 1/3 частини перебувала у власності [PERSON] , запис про право власності на який містився у по господарській книзі №8, особовий рахунок № [NUMBER] та інвентарні справі №930. Даній частині будинку присвоєно адресу : [ADDRESS] (а.с.27). За даною адресою була зареєстрована його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10). Спадкомцями першої черги за законом являються син - [PERSON] та [PERSON] , які подали нотаріально завірені заяви про відмову від спадщини та не заперечують, щоб спадкові права оформила [PERSON] (ас.12-13). Відповідно до повідомлення Козятинської державної нотаріальної контори Вінницької області № 904/01-16 від 10.09.2019, спадкова справ до майна померлої [INFO] - [PERSON] не заводилась. Таким чином [PERSON] право на спадщину 1/3 частину будинку [ADDRESS] , не оформила. Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради №82 від 30.11.2006 , на підставі заяви [PERSON] , закрито особовий рахунок № [NUMBER] в по господарській книзі №8 на частину житлового будинку в [ADDRESS] , яка знаходиться в аварійному стані і не придатна для проживання (а.с.23). [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, належить земельна ділянка по [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.22). З 2007 по 2009 роки [PERSON] здійснено переобладнання в житловому будинку по [ADDRESS] . 28.09.2011 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації , переобладнання в житловому будинку по [ADDRESS] , зареєстровано інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю у Вінницькій області. КП «ВООБТІ» виготовлено технічний паспорт на будинок по [ADDRESS] , в якому зазначені частку [PERSON] 2/3. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2" Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.2 , ч.ч.1, 3, 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Нерухоме майно земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, зокрема право власності на нерухоме майно. За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією ВСУ викладеною постановою у справі № 6-318цс15 від 24.06.2015 ,6-1622цс15 від 07.10.2015 . Наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 18 червня 2007 року № 55 затверджено Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, яка визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, та застосовується суб`єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Відповідно до п. 3.1, 3.2 даної Інструкції розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. Право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в правовстановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Аналізуючи норми права з доказами наданими сторонами, суд проходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню На підставі наведеного та

Outcome: dismissed