Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача із вимогою про стягнення на його користь матеріальної шкоди, заподіяної його автомобілю внаслідок дорожньотранспортної пригоди, а саме просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь його користь грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21867,74 грн., витрати за складений висновок авто товарознавчого дослідження в розмірі 885 грн. 60 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 23 січня 2015 року 0 16 год. 35 хв. у м. Харкові, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Mazda-3», державний номер [NUMBER] по вул. Шевченка в районі будинку №4 по пров. Красному у м. Харкові, перед початком руху та змінюючи напрямок руху ліворуч, не переконався що це буде безпечним та допустив зіткнення з належним йому автомобілем марки «Opel Astra», державний номер [NUMBER], від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначив, що вищевказані обставини встановлені постановою Київського районного суду м. Харкова від 13.02.2015 року, якою [PERSON] визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено відповідний штраф. Вказав, що внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю, який належить йому на праві власності - «Opel Astra», державний номер [NUMBER]», були завдані механічні пошкодження. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №1400 від 01 квітня 2015 року матеріальна шкода, спричинена володільцю автомобіля «Opel Astra», державний номер [NUMBER]» після ДТП складає 21867 грн. 74 коп. Оскільки у добровільному порядку відповідач відшкодування матеріальної шкоди не здійснив, то на підставі викладеного, просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] просив суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Його представник за договором від 11.01.2016 року [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволені. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення не надавала, у звязку з чим ухвалою суду від 06 червня 2016 року з урахуванням згоди позивача та його представника, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що 23 січня 2015 року 0 16 год. 35 хв. у м. Харкові, відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Mazda-3», державний номер [NUMBER] по вул. Шевченка в районі будинку №4 по пров. Красному у м. Харкові, перед початком руху та змінюючи напрямок руху ліворуч, не переконався що це буде безпечним та допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Astra», державний номер [NUMBER], який рухався під керуванням [PERSON], від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2015 року адміністративний матеріал у відношенні [PERSON] за ст. 124 КУпАП був розглянутий та як вбачається суд визнав встановленим те, що дорожньо-транспортна пригода сталося з вини саме водія [PERSON], останню було притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.14). Дана постанова суду не була оскаржена та набула чинності. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справи, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У звязку з чим, суд приходить до висновку, що провина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 23.01.2015 року - встановлена. Належних та допустимих доказів зворотного відповідач суду не надав. Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №1400 від 01 квітня 2015 року матеріальна шкода, спричинена володільцю автомобіля «Opel Astra», державний номер [NUMBER]» після ДТП складає 21867 грн. 74 коп. (а.с.19-33). Клопотань про призначення експертизи з приводу того, що розмір матеріальної шкоди є невірним та суперечить матеріалам справи, відповідач не заявляв. Вирішуючи по суті вимоги позивача, суд виходить з наступного. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 21 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Так, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Mazda-3», державний номер [NUMBER] був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується його копією, яка наявна в матеріалах справи (а.с.12). Дорожньо-транспортна подія, яка сталася з вини [PERSON] була визначена страховим випадком згідно з умовами укладеного договору страхування. Згідно зі ст. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю та майну постраждалої особи. Як вбачається з матеріалів справи, розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачеві пошкодженням його автомобілю внаслідок ДТП, не перевищує ліміт відповідальності, встановлений полісом № АС/5549734, а тому у відповідності до вимог закону саме [PERSON] має відшкодувати матеріальну шкоду позивачу. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, суд прийшов до висновку що [PERSON], як особа, з вини якої сталося ДТП, оскільки саме вона керувала автомобілем «Mazda-3», державний номер [NUMBER], повинна відшкодувати позивачуматеріальний збиток, спричинений його автомобілю «Opel Astra», державний номер [NUMBER]», пошкодженого в результаті ДТП, у розмірі визначеному експертним дослідженням в сумі 21867 грн. 74 коп. Крім того, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню витрати, здійсненні позивачем за проведення експертного дослідження (а.с.10), оскільки ці витрати були понесені внаслідок дій саме відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, це є обовязком суду, незалежно від заяв позивача, а тому,

Outcome: approved