Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

05.10.2021 до суду через свого представника адвоката Миньо М.М. звернулася позивач [PERSON] до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, а саме: визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою в [ADDRESS] , які зазначені у технічному паспорті. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] 25.09 2007 батько позивачки склав заповіт, яким все своє майно заповів її сестрі [PERSON] .. Іншим спадкоємцем померлого був його син і брат позивачки [PERSON] , який отримав право до обов`язкової частки в спадщині у зв`язку із непрацездатністю через інвалідність. Оскільки, сестра позивачки [PERSON] померла 2016 року, брат позивачки [PERSON] , був таким, що прийняв спадщину після смерті сестри, оскільки проживав з нею. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата залишилася позивачка [PERSON] . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою в [ADDRESS] . Інших спадкоємців немає. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 05.10.2021, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 06.10.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, 03.12.2021 через канцелярію суду представник позивачки адвокат Миньо М.М. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 18.11.2021 на електронну адресу суду надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Родинні відносини між позивачкою та [PERSON] підтверджено наданими позивачем свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.10.1965, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.09.1987, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00029685508 та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що 01.10.2007 Верхненською сільською радою Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . До складу спадщини, що відкрилась після смерті батька позивачки, як вказує позивач, входить право померлого на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області від 26.12.2016 №2179, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] . Згідно з заповітом від 25.09.2007 [PERSON] все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] , 1955 р.н. [INFO] померла сестра позивачки [PERSON] , про що 01.12.2016 Виконавчим комітетом Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 23.02.2021 №144, згідно з записом в погосподарській книзі №3 - Нижнє, за 2016-2023 роки, власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , являється [PERSON] , яка померла [INFO] . [INFO] помер брат позивачки [PERSON] , про що 27.01.2021 Турківським районним відділом дердавної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 23.02.2021 №143, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою [ADDRESS] один. Будучи спадкоємцем за законом після смерті свого брата позивач звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте постановою приватного нотаріуса Турківського РНО Федаш М.М. від 22.09.2021 №150/02-31 [PERSON] було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті батька [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно з довідкою Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 23.02.2021 №144, згідно з записом в погосподарській книзі №3 - Нижнє, за 2016-2023 роки, власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , являється [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1968 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво та власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , являється [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується довідкою селищної ради. Відповідна частка житлового будинку належала [PERSON] після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] та, яка спадщину прийняла після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] за заповітом посвідченим секретарем виконавчого комітету Верхненської сільської ради Турківського району Львівської області від 25.09.2007, зареєстрованого в реєстрі за №33, оскільки на день його смерті постійно проживала разом із ним, але не оформила своїх спадкових прав. Відповідна частка житлового будинку належала [PERSON] , як обов`язкова частка у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , але належним чином не оформив своїх спадкових прав.. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійного брата підставно просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. За таких обставин справи, суд дійшов, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. А тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1216-1218, 1220, 1261, 1268ЦК України, ст 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved