Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

01 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 грудня 2006 року між [PERSON] (зміна прізвища на [PERSON] згідно Свідоцтва про зміну прізвища Серії [NUMBER]) та Відкритим акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» (в зв'язку з реорганізацією змінено на Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія») було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-954-9/06. згідно з яким під страховий захист взято автомобіль марки CHEVROLET TACUMA, д.н. [NUMBER] СВ. В ніч з 18.06.2007 на 19.06.2007 р. мало місце викрадення застрахованого транспортного засобу ROLET TACUMA. д.н. [NUMBER], яке потягло за собою виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого транспортного засобу, який знаходився під керуванням особи, що незаконно їм заволоділа. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. За результатом звернення позивача до ДІМ Вишгородського РВ, 25.10.2008 року Постановою № 78-1149 було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] по факту незаконного заволодіння автомобілем гр. [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України. Проте, не зважаючи на очевидне настання страхового випадку внаслідок якого було знищено застрахований за договором страхування транспортний засіб CHEVROLET TACUMA, д.н. [NUMBER] відповідач 14.10.2008 року направила на адресу страхувальника ([PERSON]) лист-відмову № н-3382/08 щодо виплати страхового відшкодування. На підставі викладеного позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просить стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 87635,70 грн., моральну шкоду заподіяну в результаті протиправних дій в розмірі 1 000,00 грн., суму коштів витрат понесених в результаті отримання правової допомоги в розмірі 6000,00 грн. 26.08.2014 р. представник позивача через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача на користь третьої особи ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму страхового відшкодування; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду та витрати пов'язанні з отриманням правової допомоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з урахуванням уточнених позовних вимог та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» не заперечував щодо стягнення страхового відшкодування саме на користь банку. Представник третьої особи Нацкомфінпослуг в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. 18 грудня 2006 року між [PERSON] (зміна прізвища на [PERSON] згідно Свідоцтва про зміну прізвища Серії [NUMBER]) та Відкритим акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія» (в зв'язку з реорганізацією змінено на Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія») було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-954-9/06. згідно з яким під страховий захист взято автомобіль марки CHEVROLET TACUMA, д.н. [NUMBER] СВ. В ніч з 18.06.2007 на 19.06.2007 р. мало місце викрадення застрахованого транспортного засобу ROLET TACUMA. д.н. [NUMBER], яке потягло за собою виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого транспортного засобу, який знаходився під керуванням особи, що незаконно їм заволоділа. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. За результатом звернення позивача до ДІМ Вишгородського РВ, 25.10.2008 року Постановою № 78-1149 було порушено кримінальну справу відносно [PERSON] по факту незаконного заволодіння автомобілем гр. [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України. 19.06.2014 р. позивач звернувся до офісу КРД ВАТ «СТ «Гарантія» з письмовою заявою з письмовою заявою про настання випадку, який має ознаки страхового, проте листом від 14.10.2008 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування. Відмова у виплаті страхового відшкодування ґрунтувалась на порушенні страхувальником п. 6. 9 «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», зокрема, в частині залишення в салоні транспортного засобу або в доступному для третіх осіб місці ключів до транспортного засобу чи реєстраційних документів. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника. Відповідно до змісту положень ст.985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи (вигодонабувача), якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Як вбачається з договору страхування від 18.12.2006 року, за своєю юридичною природою вказаний правочин є договором на користь третьої особи і згідно його умов вигодонабувачем за даним зобов'язанням виступає третя особа у справі - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування», право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення. Отже, виплата страхового відшкодування повинна здійснюватись на користь вигодонабувача - ПАТ "Банк Фінанси та Кредит". Проте, вигодонабувач - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» самостійних вимог щодо предмета спору не заявляє, жодних претензій до відповідача у нього немає. За таких обставин, суд розцінює поведінку третьої особи як відмову від права, наданого йому на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів. З вищевикладеного вбачається, що отримання страхового відшкодування не третьою особою, а позивачем можливе лише у разі письмового погодження між страховиком, страхувальником та вигодонабувачем проведення такої виплати. Проте матеріали справи такого письмового погодження не містять. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Так як в позовній заяві позивачу відмовлено, то понесені ним судові витрати, не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed