Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

04 вересня 2017 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов зазначений позов, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором б/н від 25.02.2011 року у розмірі 33738,95 гривень та судові витрати у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачем 25 лютого 2011 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 3600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 31 липня 2017 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 33738,95 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2899,27 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28756,87 гривень, а також штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором у розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 1582,81 гривень - процентна складова. 03 жовтня 2017 року на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, отримана в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 жовтня 2017 року провадження по справі відкрито. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав до суду заяву про розгляд справи за їх з відповідачем відсутністю, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» просив відмовити. Крім того, 31 травня 2018 року представником позивача наданий відзив на позовну заяву в якому останній зазначив, що відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та вважає його необґрунтованим, а викладені у ньому обставини такими, що не відповідають обставинам справи та не підтверджені належними доказами, оскільки позивачем до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували факт встановлення кредитного ліміту, про який йдеться в позові. Вказує, що наданий позивачем розрахунок складений в односторонньому порядку, отже не може вважатись належним доказом у справі та замінити собою банківські виписки. Зазначає, що позивач не надав доказів виникнення вказаної заборгованості саме по договору б/н від 25.02.2011 р., адже саме цей договір є підставою позову, отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, вказує, що безпідставними є твердження позивача про надання відповідачем згоди з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які на думку позивача складають договір, оскільки відповідач з їх змістом не ознайомлювався та не підписував. Крім того, відповідач просив суд застосувати загальний і спеціальний строк позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафів, посилаючись на те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. 08 червня 2018 року від імені юридичного відділу ПАТ КБ «ПриватБанк» електронною поштою до суду подано відповідь на відзив, яку суд до розгляду не приймає, у зв'язку із відсутністю можливості персоніфікації особи, яка подала вказану відповідь. Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1,2 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.ч.1,5,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як вбачається із вимог ч.1,2,10 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. В ході судового розгляду справи від позивача не надходило клопотань щодо долучення до матеріалів справи оригіналу відповіді на відзив та доданих до неї документів, поданих 08 червня 2018 року до суду електронною поштою. Засобами поштового зв'язку вказані документи від позивача до суду також не надходили. Таким чином, враховуючи викладене, а також те, що суд із власної ініціативи не має права збирати докази, що стосуються предмета спору, в даному випадку здійснювати функцію роздруківки поданих електронною поштою від імені позивача документів, суд визнає вказані докази недопустимими та не може обґрунтовувати рішення на підставі документів, що надійшли до суду 08 червня 2018 року електронною поштою від імені юридичного відділу ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. У своїй позовній заяві позивач посилається на кредитний договір б/н від 25 лютого 2011 року, укладений між ним та [PERSON], однак оригіналу договору чи його належно посвідченої копії до суду надано не було. В якості кредитного договору, укладеного між сторонами, позивачем до суду надано Анкету-заяву про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З наданих позивачем письмових доказів суд не вбачає беззаперечного факту укладення 25 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору б/н та отримання кредитних коштів відповідачем у зв'язку із відсутністю підпису [PERSON] в Анкеті-заяві про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позивача суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зіст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Доказів в підтвердження того, на який період відповідачу видавалась платіжна картка, позивачем не надано. За таких обставин суд доходить до висновку про те, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" не доведені викладені в позові обставини, а тому позов задоволенню не підлягає. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положеньст.141 ЦПК України, зокрема понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed