Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подано до суду позов, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Mitsubishi 2,4 АТ, модель OUTLANDER, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № JMBXTCW5W8Z018242, державний номер [NUMBER], шляхом передачі у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в рахунок погашення боргових зобовязань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року; зобовязати [PERSON] передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» вищевказаний предмет застави, вищевказаний автомобіль, з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Представник позивача в судове засідання, призначене на 11.08.2016 року, 19.09.2016 року, 19.10.2016 року та 22.11.2016 року не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 38, 53, 71). Подав до суду клопотання (вх. № 25523 від 09.08.2016 року; вх. № 27066 від 23.08.2016 року; вх. № 33669 від 19.10.2016 року) про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 40, 45, 54). Разом з тим, представник позивача [PERSON] в судове засідання, призначене на 06.02.2017 року та 10.02.2017 року зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання, призначене на 15.02.2017 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 85). Водночас, представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання (вх. № 4724 від 14.02.2017 року, а.с. 86) про відкладення розгляду справи в звязку із зайнятістю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 15.02.2017 року о 09:00 год. в іншому судовому засіданні. Однак суд вважає заявлене клопотання необґрунтованим, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є декілька фізичних осіб, які здійснюють представництво Товариства в судах. При цьому, належних доказів на підтвердження поважності неявки в судове засідання 15.02.2017 року представник позивача, [PERSON], який приймав участь у судових засіданнях не надано. Неможливість прийняти участь в судовому засіданні інших представників суду також не надано, в зв'язку з чим, суд визнає, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не з'явився до суду без поважних причин та враховуючи наявність в матеріалах справи заяви про розгляд справи без участі представника позивача, вважає за можливе розглянути справу по суті. Відповідач в судовому засіданні 19.10.2016 року, 22.11.2016 року, 06.02.2017 року та 10.02.2017 року проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання, призначене на 15.02.2017 року [PERSON] не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (а.с. 85). Подав до суду заяву (вх. № 4772 від 15.02.2017 року) про розгляд справи без його участі. Також подав заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 90). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року (далі Договір, а.с. 5), за умовами пунктів 1.2.1., 1.2.4. якого банк зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 34404,00 дол. США для придбання автомобіля Mitsubishi Outlender, а відповідач зобовязувався повністю повернути банку одержану суду до 02.09.2015 року та сплатити відсотки в сумі 13,50% річних, що узгоджено сторонами в пунктах 1.2.6., 1.2.7. Договору. Строк сплати процентів з 01 по 25 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані такі проценти (пункт 1.2.8. Договору). Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (надалі клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (надалі фактор) укладено договір факторингу № 17 від 20.04.2016 року (а.с. 12), за умовами пункту 2.1. якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в Реєстрі боржників (а.с. 14), що підписується сторонами у паперовому вигляді в день підписання цього договору (пункт 2.2. Договору факторингу). Відповідно до пункту 4.1. Договору факторингу право власності на права вимоги, які відступаються за цим договором, вважається таким, що перейшло від клієнта фактору в день підписання Акту приймання-передачі права вимоги (додаток 1.2.) за умови виконання фактором зобовязань, передбачених пунктом 3.1.1. цього Договору. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року переходить до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», про що свідчить акт приймання-передачі права вимоги від 20.04.2015 року (а.с. 13). Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» виконало свої зобовязання за Договором щодо надання кредиту повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8 на звороті - 11). В позовній заяві зазначено, що у відповідача перед позивачем станом на 20.04.2015 року виникла заборгованість в розмірі 819117,68 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 51750,03 грн., простроченої заборгованості по кредиту в сумі 365526,34 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 14596,53 грн. та простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 387244,78 грн. Стаття 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пунктом 2.1. Договору визначено, що у забезпечення виконання усіх грошових зобовязань позичальника в повному обсязі за Договором: надається порука [PERSON], згідно Договору поруки № 226537 від 02.09.2008 року, а також позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб, марка Mitsubishi, модель Outlender 2.4 АТ, рік випуску 2008, колір сірий, тип ТЗ легковий універсал-В (далі предмет застави). За змістом статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статей 19, 20 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.01.2011 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору № 113896090000 від 02.09.2008 року, яка становить на 10.02.2010 року: по кредиту в сумі 158711,49 грн., по процентам 5475,56 грн., по пені за несвоєчасне погашення процентів 16,02 грн., а всього на суму 164203,07 грн., що еквівалентно 20501,55 дол. США (а.с. 57-63). На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист. Під час здійснення виконавчого провадження ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09.12.2015 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 2-2048/10 з урахуванням рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 26.01.2011 року, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на Товариство з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (а.с. 56). Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 17.03.2016 року, виконавче провадження примусового виконання виконавчого листа № 2-2048, виданого 06.04.2011 року Кіровським районним судом міста Кіровограда про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 164203,07 грн., судового збору по 821,00 грн. та 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 165084,07 грн. закінчено, оскільки згідно квитанції від 15.03.2016 року борг по виконавчому документу сплачено в повному обсязі (а.с. 64). Також, вказаною постановою припинено розшук автомобіля Mitsubishi Outlender 2.4 АТ, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с. 64). З огляду на викладене рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.01.2011 року виконано. При цьому, позивач як на підставу заявлених вимог посилається на наявність кредитної заборгованості на підставі розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року, проте до позовної заяви вказаний розрахунок не доданий. У відповідності зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина третя статті 10 та стаття 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак в порушення вимог статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, представником позивача не надано суду належних доказів на підтвердження наявності заборгованості [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та її розміру, а саме: розрахунку заборгованості, що дозволило б суду перевірити законність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року та встановити розмір кредитної заборгованості. В звязку з чим, відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в позові є доведеним. Крім того, в пункті 1.1.1. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року сторонами узгоджено, що підписуючи цей Договір, позичальник погоджується з викладеною у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21.08.2008 року) із усіма змінами і доповненнями (далі Правила) пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит, на умовах, встановлених у цьому Договорі та Правилах. Правила після підписання сторонами Договору, стають його невідємною частиною. Підписуючи Договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі та Правилах (пункт 1.1.2. Договору). Проте, позивачем не додано до позовної заяви вищевказаних Правил, що позбавляє суд можливості повно та всебічно зясувати умови надання кредиту [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року. Таким чином, позивачем не доведена належним чином, а судом при розгляді справи не встановлена наявність та розмір кредитної заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11389609000 від 02.09.2008 року, а відтак підстава для звернення стягнення на предмет застави відсутня. Також відповідачем [PERSON] заявлено про сплив позовної давності (а.с. 90). Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому відповідно до частин першої та пятої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Водночас, докази виконання в повному обсязі прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором в матеріалах справи відсутні, а тому застосування строків позовної давності є безпідставним. А також слід зазначити, що застосування строків позовної давності є недоцільним, в звязку з недоведеністю самого позову. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами частини четвертої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed