Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У лютому 2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13491,73 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 лютого 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник, [PERSON] помер. За життя позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 13491,73 грн., яка складається з наступного: 5619,94 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7871,79 грн. проценти за користування кредитом. Спадкоємцем, який прийняв спадщину у зв`язку з тим, що постійно проживав разом зі спадкодавцем є відповідач [PERSON] . На виконання вимог частини другої статті 1281 Цивільного кодексу України банк направив претензію кредитора до приватного нотаріуса Бака Оксани Василівни, 13.04.2018 року позивачем було отримано відповідь нотаріуса. Крім того, 15.07.2018 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, проте заборгованість спадкоємцем не погашено. Оскільки відповідач не відмовлявся від прийняття спадщини та до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року, перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження у справі. Ухвалою суду від 05 червня 2020 року, зобов`язано Новомосковську міську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , актовий запис № 592. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року залучено в якості третьої особи до участі у розгляді справи [PERSON] Сторони в судове засідання не з`явилися, кожен окремо, звернулися з заявами про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою у якій просить розглядати справу без її участі. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити у позові посилаючись на скрутне матеріальне становище. Також відповідач зазначила, що на рахунках позивача, відкритих на ім`я спадкодавця наявні грошові кошти, за рахунок яких позивач має можливість погасити заборгованість. Треті особи - [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір без номеру від 24 лютого 2006 року, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Вказаний договір складається із заяви позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифів банку». (а.с.23,24-57,111-115). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.62). В порядку ст. 1281 ЦК України ПАТ КБ «ПриватБанк» 13.02.2018 року направило претензію кредитора до приватного нотаріуса Бака О.В. (а.с.63-65). 13 квітня 2018 року позивачем отримана відповідь приватного нотаріуса Бака О.В., в якій зазначалось, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена, претензію кредитора до долучено до спадкової справи, спадкоємці повідомлені про наявність заборгованості, у наданні інформації про коло спадкоємців відмовлено з посиланням на нотаріальну таємницю (а.с.27). 13 червня 2018 року позивач направив на ім`я [PERSON] , як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] , лист-претензію про обов`язок сплати заборгованості перед банком в розмірі 13491,73 грн. (а.с. 67-80). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу приватним нотаріусом Бака О.В. З копії спадкової справи вбачається, що на випадок своєї смерті [PERSON] заповідав належний йому на праві особистої приватної власності будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] відповідачу [PERSON] ; належний йому на праві особистої приватної власності будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] третій особі [PERSON] . Спадкоємці за заповітом звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, листом від 13.03.2918 року нотаріус повідомив спадкоємців про наявність вимоги кредитора (а.с.135-166). Крім того, у спадковій справі наявна довідка про склад осіб, з якими спадкодавець проживав на момент смерті, з якого вбачається, що на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем проживав неповнолітній син третя особа [PERSON] , 2002 року народження, який входить до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині (а.с.139). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed