Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] діючої також в інтересах малолітніх: [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку по вул. Центральна, 135, в с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області. За даною адресою, окрім позивача, зареєстрована колишня дружина онука позивача - [PERSON] та її правнучки - [PERSON] та [PERSON], які з 2014 року не проживають у даному будинку. Вказані обставини створюють позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні житловим будинком, а тому позивач просить визнати відповідача та її доньок такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 17.09.2018 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи - Орган опіки і піклування Хмільницької районної державної адміністрації Вінницькій області. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Третій особі визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання пояснень щодо позову або відзиву. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов не подала. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити, пояснивши, що відповідач та її доньки не проживають в належному [PERSON] на праві власності будинку з 2014 року, з 2017 року відповідач та онук [PERSON] розлучені, реєстрація відповідачів в будинку позивача перешкоджає здійсненню її права власності, а також отриманню субсидії на житлово-комунальні послуги, тому вона, будучи пенсіонеркою, всю пенсію вимушена витрачати на їх оплату. Вказала, що місце реєстрації неповнолітніх не пов'язано з фактичним місцем їх проживання, тому задоволення позову не порушуватиме прав неповнолітніх відповідачів. Відповідач проти позову заперечила, зазначивши, що позивач в 2014 році змусила їх виїхати з будинку, вона власного житла не має, та не має куди зареєструвати дітей. Залишаючи будинок позивача, вона залишила там особисті та дитячі речі, діти звикли до того будинку, оскільки там народилися та проживали, ходили в школу, садочок, мали друзів і дотепер вважають те місце своїм домом. ЇЇ старша дитина має інвалідність і в разі зняття її з реєстрації, відповідач буде позбавлена можливості отримувати соціальні виплати. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з поважних причин- через неможливість проживати з позивачем, яка влаштовує сварки, що негативно впливають на стан здоров'я старшої доньки відповідача, в якої через постійні скандали стають частішими напади епілепсії. Крім того послалась на відсутність доказів створення перешкод позивачу. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком порушуватиме права та інтереси дітей. Позивач в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши докази у справі, судом встановлено таке. Рішенням третейського суду від 25.07.2008 року (копія на а.с. 6), а також реєстраційним посвідченням КП "ВООБТІ" від 28.08.2008 року (копія на а.с. 7) підтверджено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Центральна (колишня - Леніна) (а.с. 41-42), 135 в с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області. З домової книги (копія на а.с. 8-12), а також довідок Пустовійтівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області № 465, № 466 від 16.07.2018 року (а.с. 13. 14) вбачається, що в житловому будинку вул. Центральна (колишня - Леніна, а.с. 41-42), 135 в с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області, окрім позивача, зареєстровані, однак з 2014 року фактично не проживають: [PERSON], [INFO], а також її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 11.12.2018 року. Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно листа Служби у справах дітей Хмільницької РДА № 01-16/530 від 11.12.2018 року, реєстрація малолітніх дітей за адресою вул. Центральна, 135, с. Пустовійти Хмільницького району Вінницької області була вчинена за згодою всіх членів сім'ї,, зокрема позивача, [PERSON] власного житла не має, та зареєструвати своє місце проживання та, відповідно місце проживання малолітніх дітей, з іншою адресою не має можливості, тому, з метою захисту житлових прав дітей вважали зняття їх з реєстрації неможливим. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із ч. 3,4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що малолітні діти після розлучення проживають саме з відповідачем, суд дійшов висновку, що визнання відповідача\~та її\~малолітніх дітей\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням\~порушуватиме права малолітніх дітей , а тому позов задоволенню не підлягає. Крім того, позивачем всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що реєстрація відповідача та її малолітніх дітей перешкоджає позивачу у здійсненні права власності або оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 29, 391, 405, ЦК України,

Outcome: dismissed