Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

02.08.2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом посилаючись на те, що 05.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г. А., зареєстрований в реєстрі за № 505. Відповідно до вказаного договору [PERSON] відступив, а [PERSON] набув право вимоги за: 1)Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 05.1-239ю/2013/2-1 від 10 грудня 2013 року - укладено між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОРОБОРОС»; 2)Договором поруки № 04-867/1-4 від 10 грудня 2013 року - укладено між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», ТОВ «ОРОБОРОС» та ПРИВАТНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ДІВА КО»; 3)Договором поруки № 04-868/1-4 від 10 грудня 2013 року - укладено між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», ТОВ «ОРОБОРОС» та [PERSON] ; 4)Договором поруки № 04-869/1-4 від 10 грудня 2013 року - укладено між ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», ТОВ «ОРОБОРОС» та [PERSON] . В подальшому, на підставі укладеного Договору відступлення прав вимоги між [PERSON] та позивачем було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за Іпотечним договором №04-870/1-1 від 10.12.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2031. Вказаний договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А., зареєстровано в реєстрі за № 506. За Іпотечним договором в іпотеку банку (кредитору) було передано: -виробничі та невиробничі будівлі, які розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме - складські приміщення А, а, а1, а2 загальною площею 8848,6 кв.м.; склад і підвал Б, Б1 загальною площею 5924,9 кв.м.; -земельну ділянку, загальною площею 0,7769 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: [ADDRESS]. Для реалізації позивачем набутого права за вищевказаними договорами, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А . із заявами про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для внесення змін до запису про інше речове право (іпотеку) та внесення до цього реєстру інформації щодо нового іпотекодержателя - [PERSON] . Однак, за результатами розгляду поданих заяв приватний нотаріус Чередниченко Г.А. прийняв Рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 4051252550 від 05 квітня 2018 року та Рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 40512648 від 05 квітня 2018 року. В результаті відмови нотаріуса від здійснення вказаних реєстраційних дій, позивач дізнався про наступне: -в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутній запис про об`єкти нерухомого майна, що належали ТОВ «ОРОБОРОС» та, відповідно, про зареєстровану іпотеку та заборону відчуження цих об`єктів; -у зв`язку із відсутністю цих записів, [PERSON] не має можливості реалізувати придбане ним у [PERSON] майнове право вимоги до ТОВ «ОРОБОРОС», а також звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до положень Закону України «Про іпотеку». Підставою для відмови у здійсненні реєстрації були наступні події: 1)підробленим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2016р. по справі № 522/26147/15-ц задоволено позовну заяву [PERSON] (учасника ТОВ «ОРОБОРОС») до ПАТ «Банк Національний Кредит», Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС України, треті особи - ТОВ «ОРОБОРОС», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Колодяжна А.В. про визнання договору іпотеки недійсним. Визнано недійсним Договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. за реєстровим номером 2031. Звільнено з-під обтяжень та іпотеки майно ТОВ «ОРОБОРОС», яке передано в іпотеку. Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку № 3776916 від 10.12.2013р. та № 3776352 від 10.12.2013р. та про обтяження № 3776012 від 10.12.2013р. та № 3776640 від 10.12.2013р. Звільнено з-під арешту все нерухоме майно ТОВ «ОРОБОРОС», який накладено на підставі постанови № 51242275 про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 27.05.2016 року, яка видана Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС України. Вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про обтяження № 14742434 від 31.05.2016р. 2)нерухоме майно, яке належало ТОВ «ОРОБОРОС» на праві власності, станом на теперішній час переоформлене на іншу юридичну особу; 3)нерухоме майно ТОВ «ОРОБОРОС» поділено на частки, які зареєстровано, як окремі об`єкти нерухомого майна. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати недійсним рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРОБОРОС» (Код - 37476177), оформлене протоколом № 06/09/16 від 16.09.2016р. про вступ Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРОБОРОС» до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНТ» з внеском до статутного капіталу нерухомим майном, а також визнати недійсним Договір купівлі-продажу виробничих та невиробничих будівель та Договір купівлі-продажу земельної ділянки. Позивач у судове засідання не з`явився, але звернувся до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримав, просить суд розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «ОРОБОРОС» проти задоволення позову заперечував. Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзивів на позов не надали. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на боці позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надали. Ознайомившись з позовом, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень та заперечень. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов"язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов"язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 41 ч. 4 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 658 ч. 1 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадках, встановлених законом, належить власникові товару. Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 215 ч. 1 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, має наслідком визнання правочину недійсним. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі,06.09.2016р. було проведено загальні збори учасників ТОВ «ОРОБОРОС», оформлені протоколом № 06/09/2016, на яких було вирішено питання про вступ ТОВ «ОРОБОРОС» до складу учасників ТОВ «КЛІНТ» (код ЄДРПОУ 40791232) шляхом внесення до статутного капіталу ТОВ «КЛІНТ» нерухомого майна ТОВ «ОРОБОРОС»: Виробничі та невиробничі будівлі, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , а саме складські приміщення А, а, а1, а2 загальною площею 8848,6 кв.м.; склад і підвал Б, Б1 загальною площею 5924,9 кв.м., оціночна вартість - 1 820 000,00 (один мільйон вісімсот двадцять тисяч гривень 00 коп.). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,7769 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, оціночна вартість - 170 000,00 (сто сімдесят тисяч гривень 00 коп.). В результаті внесення майна до статутного капіталу ТОВ «КЛІНТ», розмір статутного капіталу було збільшено до 2 000 000,00 (двох мільйонів) гривень, а частки у ньому перерозподілено наступним чином: -ТОВ «ОРОБОРОС» - 99,5%; - [PERSON] - 0,5%. Згідно до копії протоколу, він підписаний засновником ТОВ «ОРОБОРОС» [PERSON] та директором ТОВ «ОРОБОРОС» [PERSON] . Крім того, на виконання положень Протоколу № 06/09/2016 від 06.09.2016р., між директором ТОВ «ОРОБОРОС» [PERSON] , та директором ТОВ «КЛІНТ» [PERSON] , було підписано Акт прийому-передачі та грошової оцінки нерухомого майна від 06.09.2016р. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] , яка станом на 06.09.2016р. являлась єдиним учасником ТОВ «ОРОБОРОС», не була на таких зборах та не приймала рішення про вступ до складу учасників ТОВ «КЛІНТ», а вказаний протокол вона не підписувала. Відповідно до вимог статей 97, 98 Цивільного кодексу України, ст.28-30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», управління товариством здійснюють його органи. Прийняття рішення про відчуження майна товариства належить до компетенції загальних зборів учасників. Дослідивши статут ТОВ «ОРОБОРОС» в редакції, яка була чинною станом на 06.09.2016р., встановлено, щотакі ж самі положення містилися в п.7.3.6. Майно, яке було передане в якості внеску до статутного капіталу ТОВ «КЛІНТ», становило все майно, що було у власності ТОВ «ОРОБОРОС», а тому питання про його відчуження потребувало згоди [PERSON] , як єдиного його учасника. За таких обставин у суду є підстави вважати, що оскільки [PERSON] , як єдиний учасник ТОВ «ОРОБОРОС», не проводила 06.09.2016р. загальні збори учасників цього товариства, не підписувала протокол загальних зборів №06/09/16 від 06.09.2016р., не приймала рішення про вступ ТОВ «ОРОБОРОС» до складу учасників ТОВ «КЛІНТ» та внесення спірного майна в якості вкладу до статутного капіталу останнього, рішення загальних зборів ТОВ «ОРОБОРОС», оформлені протоколом №06/09/16 від 06.09.2016р., є недійсними. В подальшому 16.09.2016р.директор ТОВ «КЛІНТ» [PERSON] уклав з ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП»: -Договір купівлі-продажу виробничих та невиробничих будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS], а саме складські приміщення А, а, а1, а2 загальною площею 8848,6 кв.м.; склад і підвал Б, Б1 загальною площею 5924,9 кв.м., що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. за реєстровим номером 1366. Вартість - 2 000 000,00 гривень; -Договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] , площа земельної ділянки 0,7769 га, у тому числі за земельними угіддями, гектарів: забудовані землі - 0,4379 га, забудовані землі - 0,2340, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хомою А.С. за реєстровим номером 1365. Вартість - 200 000,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, в обох Договорах купівлі-продажу від 16.09.2016р. зазначено, що директор ТОВ «КЛІНТ» діяв на підставі Статуту ТОВ «КЛІНТ» та Протоколу № 1 Загальних зборів засновників від 30.08.2016р. Таким чином, і продаж нерухомого майна, що було внесено до підприємства, в якості частки у статутний капітал, мало бути вчинене за погодженням Загальних зборів учасників ТОВ «КЛІНТ». Оскільки згідно протоколу від 06.09.2016р. ТОВ «ОРОБОРОС» увійшло до складу засновників ТОВ «КЛІНТ», то, відповідно, таке рішення мало бути прийняте за участі уповноваженої особи ТОВ «ОРОБОРОС». Проте, загальні збори з вказаного питання скликано не було і жодного протоколу про погодження продажу вказаного вище нерухомого майна засновником ТОВ «ОРОБОРОС» підписано також не було. Суд звертає увагу, що Договір купівлі-продажу містить в собі посилання на Протокол № 1 Загальних зборів засновників від 30.08.2016р., однак даний протокол не може погоджувати вчинення правочину з продажу нерухомого майна, оскільки фактично будівлі та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] ,- були передані до статутного капіталу ТОВ «КЛІНТ» лише 06.09.2016р., тобто після дати, вказаної в Договорах купівлі-продажу. Відчуження вказаного нерухомого майна не погоджує Протокол № 3 Загальних зборів учасників ТОВ «КЛІНТ» від 06.09.2016р., яким до складу ТОВ «КЛІНТ» було прийнято ТОВ «ОРОБОРОС», оскільки до порядку денного цього протоколу питання погодження відчуження майна не включалось й рішення з цього питання не приймалось. Наступні Загальні збори ТОВ «КЛІНТ» були проведені вже 17.01.2018р., їх результати затверджені Протоколом № 4 Загальних зборів учасників від 17.01.2018р. ТОВ «КЛІНТ». В результаті проведення цих Загальних зборів ТОВ «ОРОБОРОС» вийшло зі складу учасників ТОВ «КЛІНТ». За таких умов, вказані договори купівлі-продажу від 16.09.2016р. не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України, оскільки директор ТОВ «КЛІНТ» [PERSON] не був уповноважений учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛІНТ», до яких на той час входило ТОВ «ОРОБОРОС», на вчинення правочину з продажу належного Товариству нерухомого майна, що на момент цього продажу складало 99,5% статутного капіталу Товариства. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що на підставі укладених 16.09.2016р. Договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомості, ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП» неправомірно заволоділо майном, що законно належало ТОВ «ОРОБОРОС» та перебувало в іпотеці ПАТ «Банк Національний Кредит». ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП» було прийнято рішення про поділ земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: [NUMBER] на 3 (три) окремі земельні ділянки, площами 0,2590 га, 0,2590 га, 0,2589 га та про поділ виробничих будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. 19.10.2016р.ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП» отримало Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. 01.12.2016р. Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області винесла рішення № 526-VI, яким присвоїла наступні адреси новоствореним земельним ділянкам, що утворились внаслідок розподілу земельної ділянки загальною площею 0,7769 га (кадастровий номер [NUMBER] ), цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS], що належить ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП». 08.12.2016р. Виконавчий комітет Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області виніс рішення № 213 про присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна (виробничі та невиробничі будівлі), розташованим за адресою: [ADDRESS]. 28.11.2016р в результаті розгляду заяви ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП», Виконавчий комітет вирішив: Об`єктам нерухомого майна (виробничим та невиробничим будівлям), розташованим за адресою: [ADDRESS] , присвоїти наступну адресу: -Комплекс складських приміщень 1 - загальною площею 4475,9 кв.м., адреса: [ADDRESS] ; -Комплекс складських приміщень 2 - загальною площею 5138,2 кв.м., адреса: [ADDRESS] ; -Комплекс складських приміщень 3 - загальною площею 5177,4 кв.м., адреса: [ADDRESS] . Таким чином, ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП» здійснило розподіл земельної ділянки та будівель, що призвело до створення шістьох окремих об`єктів нерухомого майна замість двох, що були неправомірно придбані ТОВ «АМЕЛАРТ ГРУП» у ТОВ «КЛІНТ». В частинах першій та четвертій ст.41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ст. 114 ЦК України учасником господарського товариства може бути фізична або юридична особа. Відповідно до ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником: 1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; 2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; 3) одержаних доходів; 4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Статтею 116 ЦК України надає учаснику Товариства право, в тому числі, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом та здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 167 Господарського кодексу України під корпоративними правами розуміються права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Статтею 5 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачені права учасників товариства, зокрема: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість. Статтею 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі наслідки окремих видів недійсних правочинів. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз`яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Враховуючи вище викладене, обґрунтованість позову та положення чинного законодавства, вбачається, що жоден з вказаних вище правочинів не відповідав вимогам, встановленим ст. 203 ЦК України, а саме, підписанти правочинів не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності та відповідних повноважень, а дійсні власники прав на майно не здійснювали волевиявлення щодо його відчуження на користь Відповідачів, а тому наявні усі правові підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved