Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] у серпні 2014 року звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що [PERSON], [INFO], є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року. З дня свого народження [PERSON] проживає в сім'ї позивачки. Рішенням Виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 10.04.2001 року № 236 над [PERSON] було встановлено опікунство, і позивача призначено опікуном над ним. З 2013 року відповідач [PERSON] не проживає разом із позивачкою, від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина відповідача сторонами не досягнуто. Відповідач офіційно ніде не працює, проте має дохід, працюючи по найму. Стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. Просить позбавити [PERSON], народження [INFO] року, мешканця с. Першотравневе Пирятинського району Полтавської області, батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], народження [INFO] року та стягти аліменти на свою користь на його утримання у твердій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення [PERSON] повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], народження [INFO], пояснивши, що відповідач не виконує своїх обов'язків щодо утримання, виховання та піклування про дитину, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідач заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що від виконання батьківських обов'язків він не ухиляється, постійно спілкується з сином, який часто приїжджає до нього додому в с. Першотравневе Пирятинського району, матеріальну допомогу надає дитині по мірі можливості, оскільки сам перебуває у скрутному фінансовому стані, бажає виконувати свої батьківські обов'язки і надалі. Неповнолітній [PERSON] у судовому засіданні просив не позбавляти відповідача батьківських прав щодо нього, зазначивши, що батька він любить, проте проживати бажає з позивачкою, яка виховувала його як рідного. Представник третьої особи Пирятинської РДА уважає, що відповідача можливо не позбавляти батьківських прав, оскільки обставини, які були б підставою для позбавлення його батьківських прав, відсутні. В ході судового розгляду справи було встановлено, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, спілкується з сином, позитивно характеризується за місцем проживання, вдома у нього створені належні умови для виховання дитини. Крім того, сам неповнолітній не бажає втрачати зв'язок із батьком та потребує його виховання. Прокурор у судовому засіданні також зазначив про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Судом установлено: [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8). З дня свого народження [PERSON] разом з батьком проживав в сім'ї позивачки [PERSON] у с. Олександрівка Пирятинського району Полтавської області (а.с.9). З 2013 року відповідач створив нову сім'ю та проживає окремо від сина в с. Першотравневе Пирятинського району Полтавської області. Неповнолітній [PERSON] на даний час проживає у сім'ї позивачки (а.с.10). Позивачка перебуває на обліку в Пирятинському управлінні Пенсійного фонду України та отримує призначену неповнолітньому пенсію у разі втрати годувальника (а.с.41) та державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в управлінні соціального захисту населення Пирятинської райдержадміністрації (а.с.40). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу (далі - СК) України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В ході судового розгляду встановлено, що відповідач періодично спілкується з неповнолітнім сином, бере участь у його вихованні. За місцем його проживання створені задовільні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.37). На час розгляду справи у суді відповідач влаштувався на роботу та зобов'язувався надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Таким чином, належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків не надано, відповідач виявляє бажання спілкуватися з дитиною та по мірі фінансової можливості допомагати у матеріальних витратах. Встановлено, що відповідач умисно не ухилявся від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, до нього раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, сам неповнолітній висловлює свою прихильність до батька та не хоче, щоб його позбавили батьківських прав щодо нього. Тому, суд не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Органом опіки та піклування по справі надано висновок, згідно якого убачається про можливість позбавити батьківських прав відповідача відносно його сина у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків (а.с.13). Проте, суд уважає, що орган опіки і піклування поспішно прийшов до висновку про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітнього сина, оскільки такий висновок був зроблений без повного та об'єктивного аналізу всіх обставин, що мають значення при його прийнятті, та вже у судовому засіданні представник Пирятинської РДА не вважав за необхідне позбавляти відповідача батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 10.04.2001 року № 236 над [PERSON] було встановлено опікунство, і позивача призначено опікуном над ним (а.с.11). Відповідно до приписів ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Оскільки неповнолітній [PERSON] не був позбавлений батьківського піклування, маючи рідного батька, з яким постійно проживав, опікунство позивачки було скасовано. За таких обставин, позивачка не має правових підстав для стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed