Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

01 квітня 2015 року представник ПАТ "Дніпрогаз" звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про про повернення коштів. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ПАТ "Дніпрогаз" на підставі одного й того самого виконавчого листа по кримінальній справі № 809/2/2012 двічі виплачено розмір моральної шкоди 10\~000 грн., на підставі виконавчих дій по виконавчому провадженню № 42394183 та на підставі заяви відповідача, у зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду. Крім того, представник позивача у позовній заяві просив покласти судові витрати на відповідача. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи за своєї відсутності, в заяві також вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. В звязку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11-14.11.2013 у кримінальній справі №809/2/2012 частково задоволено цивільний позов [PERSON] (далі - Відповідач) до вільного відповідача - ПАТ «Дніпрогаз», постановлено стягнути на її користь в рахунок - відшкодування моральної шкоди 10 000,00 гривень. 06.03.2014 на адресу ПАТ «Дніпрогаз» (вх. №4513 від 06.03.14) надійшла постанова Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 03.03.2014 про відкриття виконавчого провадження (ВП) №42394183 за виконавчим листом №809/2/2012, виданим Заводським районним судом м. Запоріжжя на виконання зазначеного вироку, про стягнення з ПАТ «Дніпрогаз» на користь відповідача суми моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. На виконання цієї Постанови від 03.03.2014, ПАТ «Дніпрогаз» 13.03.2014 платіжним дорученням №48 були перераховані на рахунок органу ДЗС кошти в сумі 10 000 грн. згідно ВП №42394183 (по справі №809/2/2012 від 11-14.11.2013) на користь [PERSON], що підтверджується завіреним банком платіжним дорученням (а.с. 21). 07.04.2014 ці кошти платіжним доручення Бабушкінського ВДВС №672 були перераховані відповідачу, у звязку з чим постановою від 31.07.14 дане ВП було закінчено, що підтверджується постановою про закінчення ВП та довідкою органу ДВС (а.с. 17-18). 19.03.2014 за вх. №5322 на адресу ПАТ «Дніпрогаз» надійшла заява відповідача від 28.02.2014, згідно якої заявниця просила прийняти до виконання виконавчий лист по справі №809/2/2012, виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя 30.01.2014 та перерахувати кошти в розмірі 10 000 гри. на її особовий рахунок в Державному Ощадному банку України (а.с. 19). На виконання заяви відповідача та доданого до неї оригінала виконавчого листа по справі №809/2/2012, виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя 30.01.2014, ПАТ «Дніпрогаз» 03.04.2014 платіжним дорученням №57 повторно були перераховані кошти в сумі 10 000 грн. на зазначений в заяві банківський рахунок, згідно виконавчого листа від 30.01.2014 по справі №809/2/2012 на користь [PERSON], що підтверджується завіреним банком платіжним дорученням (а.с. 22). ПАТ «Дніпрогаз» намагалось вирішити питання щодо повернення надмірно сплаченої суми, для чого на адресу Відповідача було направлено вимогу від 20.02.2015 №157/17-20 (а.с. 23-24). Однак в порушення зазначених вимог, відповідач добровільно надмірно отримані кошти не повернув. Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК), підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. У відповідності до ст. 1212 ЦК, особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана вернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 2 ст. 530 ЦК встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача про повернення коштів, та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовною заявою у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved