Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У червні 2014 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - відповідач) про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.11.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 675103/2013, за умовами якого позивач розмістив вклад у розмірі 20000,00 грн. на строк 13 місяців. У квітні 2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою дострокового розірвання договору і відповідач частково видав кошти в розмірі 1000,00 грн., а іншу частину вкладу не повернув. На неодноразові звернення позивача, кошти йому повернуті не були, а запит про надання документу на підтвердження розірвання договору залишився проігнорованим. Тому, позивач просив суд розірвати договір банківського вкладу № 675103/2013 «Швейцарський «Постійний» Здорова надбавка», укладений між сторонами 06.11.2013 р.; стягнути з відповідача депозитний вклад в сумі 19000,00 грн. та судовий збір - 243,60 грн. У судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву у якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву не подав. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до банківського вкладу № 675103/2013 від 06.11.2013 р., позивач розмістив вклад у розмірі 20000,00 грн. на строк 13 місяців, що підтверджується квитанцією (а.с.4-5). Як зазначає позивач, 28.04.2014 р. він звернувся до відповідача про дострокове розірвання договору вкладу та отримав від відповідача часткове повернення коштів у розмірі 1000,00 грн., що підтверджується копією квитанції, однак, іншу частину коштів - 19000,00 грн. позивачу на даний час не повернули (а.с. 4). 14.05.2014 р. представник позивача звертався до відповідача з вимогою надати документ, що підтверджує розірвання договору банківського вкладу, однак, відповідь на запит не отримав (а.с.6). Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач сплачені кошти за вкладом позивачу не повернув. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України). Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач умови договору не виконав, кошти в розмірі 19000,00 позивачу не повернув, а тому позовні вимоги підлягають задоленню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved