Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну часту (пай) в порядку спадкування за законом. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 6,67 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. З питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері звернулась до П`ятихатської державної нотаріальної контори, проте отримала відмову з посиланням на те, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки нею пропущено строк для прийняття спадщини, а також за відсутності документа, який підтверджує право власності [PERSON] на право на земельну частку (пай). У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,67 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП № 0065707 виданого 06.06.1997 року П`ятихатською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач Саксаганська сільська рада П`ятихатського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, надали до суду листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, з позовом згодні/а.с. 29/. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачка [PERSON] є його сестрою, а [PERSON] , померла [INFO] є їх матір`ю. Після смерті матері залишилось спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 6,67 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області. Після смерті матері сестра [PERSON] поштою направила йому оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) та надала свою згоду на оформлення спадкового майна на його ім`я, у зв`язку з чим він почав займатись оформленням документів. 03.07.2017 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області встановлено факт родинних відносин між ним та померлою матір`ю [PERSON] , визнано за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Проте, після винесення судом рішення позивачка теж виявила бажання отримати спадщину після смерті матері, у зв`язку з чим подала апеляційну скаргу на рішення П`ятихатського районного суду від 03.07.2017 року, яке Дніпровським апеляційним судом в частині визнання за ним права на земельну частку (пай) було скасовано. Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0065707, виданий на ім`я матері [PERSON] знаходиться у нього. Вважає, що він теж має право на частину спадкового майна, а тому у визнанні за позивачкою права на земельну частку (пай) просив відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 7/. Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 6,67 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, про що свідчить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0065707 від 06.06.1997 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні/а.с.83/. Згідно копії спадкової справи № 125/2017 рік, заведеної П`ятихатської державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом 11.05.2017 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON] та 16.04.2019 року позивач [PERSON] /а.с.40,71/. 11.05.2017 року [PERSON] державним нотаріусом П`ятихатської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] відмовлено, у зв`язку з ти, що ним пропущений строк для прийняття спадщини та неможливо встановити факт родинних відносин між матір`ю та сином/а.с.52/. 03 липня 2017 року рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , померлою [INFO] та [PERSON] , як між матір`ю та сином, визнано за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,67 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері/а.с.63-64/, проте 29.11.2018 року постановою Дніпровського апеляційного суду рішення П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2017 року в частині визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 6,67 умовних кадастрових гектарів скасовано, в цій частині позову відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін/а.с.65-69/. 16.04.2019 року позивачці [PERSON] державним нотаріусом П`ятихатської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] відмовлено, у зв`язку з тим, що нею пропущений строк для прийняття спадщини, а також у зв`язку із відсутністю документа, який підтверджує наявність на момент відкриття спадщини право власності [PERSON] на право на земельну частку (пай)/а.с.73-74/. 01 жовтня 2019 року рішенням Дзержинського районного суду Дніпропетровської області встановлено факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] /а.с.11-12/. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка [PERSON] вказала відповідачем Саксаганську сільську раду П`ятихатського району Дніпропетровської області та, як на підставу позову посилалася на відсутність у неї оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці другому пункту 23 постанови Пленумом Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса П`ятихатської державної нотаріальної контори 16.04.2019 року позивачу [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що позивач не подала до нотаріальної контори оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачкою не оскаржена. Як встановлено в судовому засіданні оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0065707 не втрачений, він знаходиться у третьої особи [PERSON] , який був наданий останнім для огляду в судовому засіданні. Таким чином, судом встановлено, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП № 0065707 не втрачений. Позивач [PERSON] не зверталась до суду з позовом про витребування його у особи, в якої він знаходиться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Відтак об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Надавши оцінку вказаним обставинам справи, та врахувавши вищенаведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки звернення з вказаним позовом є неналежним способом захисту порушеного права позивача.

Outcome: dismissed