Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У серпня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» про стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 21.03.2007 року по 10.04.2013 року позивач працював на «Київський державний завод «Буревісник», займаючи посаду директора складального виробництва спецтехніки. В період з січня по вересень 2011 року виникла заборгованість по заробітній платі у сумі 37 961,02 грн. Судовим наказом №2н-2246/11, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 10.11.2011 року, стягнуто з Державного підприємства "«Київський державний завод «Буревісник» на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 37 961,02 грн. Проте відповідачем не було нараховано компенсацію втрати частини заборгованості заробітної плати, розмір якої встановлений судовим наказом, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач Державне підприємство «Київський державний завод «Буревісник» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.24), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у відсутність представника до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що з січня по вересень 2011 року [PERSON] працював на Державному підприємстві «Київський державний завод «Буревісник» на посаді директора з виробництва. Як стверджував сам позивач у судовому засіданні, 10.04.2013 року у зв`язку з постійними невиплатами заробітної плати йог обуло звільнено з підприємства за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України. Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Невиплата позивачу заробітної плати грубо порушує вимоги закону та право громадянина на отримання грошової винагороди за виконану роботу. Згідно з п.7 ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені ст.116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судовим наказом №2н-2246/11, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 17.10.2011 року з Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 37 961,02 грн. за період січень - вересень 2011 року (а.с.8). Судом встановлено, що 10.11.2011 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Синозацькою І.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №29697793 з виконання судового наказу №2н-2246/11, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 17.10.2011 року (а.с.9). Як вбачається з відзиву Державного підприємства «Київський державний завод «Буревісник» на заяву [PERSON] про видачу судового наказу за вих. №400/1330-770 від 02.11.2011 року, підприємство в повній мірі визнає заявлені [PERSON] вимоги щодо стягнення невиплаченої заробітної плати (а.с.7), а 25.07.2016 року судовий наказ боржником було виконано, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 26.08.2016 року (а.с.5). Дослідивши надані докази, суд вважає встановлений факт порушення відповідачем термінів виплати доходів (заробітної плати) позивачу відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1427, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року, який набрав чинності з 01.01.2001 року, та Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 «Про затвердження порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати». Згідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чиним законодавством. Компенсація нараховується і виплачується у тому самому місяці, в якому виплачують заборгованість із заробітної плати. Компенсація обчислюється окремо для кожного місяця, за який належить виплатити зарплату. Для обчислення суми компенсації необхідно обрахувати приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу на основі даних Держстату щодо індексів споживчих цін. Приріст індексу споживчих цін за період невиплати доходу обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу за даними Держстату, без урахування індексу у місяць, за який виплачується дохід. Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір компенсації за втрату частини доходів, у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, за період з січня по вересень 2011 року становить 34 029,35 грн. (а.с.11) та підлягає стягненню на користь позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 551,20 грн. належить стягнути з відповідача в дохід держави, а сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає поверненню останньому як надмірно сплачений. На підставі викладеного, п.7 ст. 43 Конституції України, ст.ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 3, 4 закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати",

Outcome: approved