Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просила суд визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м.Рівне від 19.04.2019 року №386-р «Про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї». Додатково суду пояснила, що позивач [PERSON] не уповноважувала свого батька [PERSON] представляти її інтереси при розгляді заяви [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, тому що вони перебували у неприязних відносинах. Позивач [PERSON] в період з 06 березня 2019 року по 14 травня 2019 року перебувала за межеми Рівненської області, а відтак не отримувада жодної кореспонденції, в тому числі із служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради. Вказала, що при розгляді заяви [PERSON] службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не було враховано того, що дитина [PERSON] та його батько [PERSON] зовсім незнайомі люди, до березня 2019 року [PERSON] не приймав участі у вихованні та утриманні дитини. Представник відповідача Рівненського міського голови - Капланов О.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. Додатково суду пояснив, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, яке відбулося 03 квітня 2019 року позивач [PERSON] не з"явилася, засідання комісії було перенесено. 10 квітня 2021 року на засіданні комісії на якому розглядалася заява [PERSON] з"явився батько [PERSON] - [PERSON] , який представляв її інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Представник відповідача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради - Зубова М.П. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала з підстав викладених у відзиві, просила суд відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що позивач [PERSON] перешкоджала йому бачитися та спілкуватися з сином, тому він звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради із письмовою заявою щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] . Вказав, що на засіданні комісії під час розгляду його заяви був присутній батько позивача [PERSON] , який представляв її інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності та не заперечив проти визначення способу участі його як батька у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] . Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , представника відповідача Рівненського міського голови - Капланова О.В., представника відповідача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради - Зубову М.П., третю особу [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, третя особа [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 18 січня 2014 року. Як зазначено у позовній заяві, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, фактично разом не проживали, спільного господарства не вели. 12 березня 2019 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради з письмовою заявою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. 15 березня 2019 року Службою у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради проведено обстеження квартири [ADDRESS] , за наслідками чого складено акт, згідно з яким квартира в якій проживає [PERSON] пристосована для перебування, виховання та розвитку дитини. 21 березня 2019 року на адресу позивача [PERSON] був надісланий лист-запрошення до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради з метою надання письмових пропозицій щодо участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON] та проінформовано позивача про день та час розгляду заяви [PERSON] 04 квітня 2019 року позивачу [PERSON] було надіслано повідомлення про необхідність з`явитися до Служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому на 10 год. 00 хв. 10 квітня 2021 року для участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини з розгляду зави [PERSON] щодо його участі у вихованні сина [PERSON] . На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради від 10 квітня 2019 року прийнято розпорядження міського голови м.Рівне від 19 квітня 2019 року №386р, яким третій особі [PERSON] визначено спосіб участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] наступним чином: щосуботи та щонеділі місяця з 15.00 год. до 19.00 год.; щороку 13 січня у день народження сина з 14.00 год. до 18.00 год.; щороку в день народження батька (22.04.); баби (16.02) та діда (10.08.). Як зазначено у відзиві на позовну заяву, заява [PERSON] була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 10 квітня 2019 року. На засіданні комісії був присутній [PERSON] (батько [PERSON] ), який зазначив, що він отримав рекомендований лист зі Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради на ім`я доньки [PERSON] про засідання комісії і він представлятиме її інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 29.08.2017 року. Згідно довіреності посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим М.М. 29.08.2017 року, зареєстрованої в реєстрі за №606, [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] представляти її інтереси в органах державної влади. Термін дії довіреності до 29 серпня 2020 року. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до пункту 3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Згідно п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою КМУ №866 від 24 вересня 2008 року у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один із батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (в разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та м.Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, рішення органу місцевого самоврядування може бути визнане незаконним та скасоване лише за умови, якщо воно суперечить Конституції та Законам України. Обставини, на які посилається позивач [PERSON] у позовній заяві стосуються її незгоди із графіком, який затверджений оскаржуваним розпорядженням. Таким чином, доводи позивача про те, що рішення комісії прийняте в порушення п.73 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженого Постановою КМУ №866 від 24 вересня 2008 року безпідставні та необґрунтовані. Суд критично оцінює твердження позивача, що оскаржуване розпорядження є незаконним та таким, що прийняте виключно на користь батька, при прийнятті рішення про визначення способу участі батьком дитини не враховано думку матері, не повідомлено належним чином про засідання комісії, оскільки на засіданні комісії був присутній батько позивача [PERSON] , який представляв її інтереси та висловив свою думку щодо участі [PERSON] у вихованні дитини. Суд, оцінюючи подані сторонами докази та вищевикладені обставини вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] до Рівненського міського голови, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови м.Рівне від 19.04.2019 року №386-р «Про визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї» слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed