Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

04.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/2 частки з усіх видів доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 1450 грн. на її утримання під час вагітності і до досягнення майбутньою дитиною трьох років. Позов мотивувала тим, що 29.04.2009 року позивач та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], також позивач перебуває у стані вагітності (на час подачі позовної заяви строк вагітності становить 22 тижні), що потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров'я та народження здорової дитини. Проте відповідач добровільно не бажає надавати дружині матеріальну допомогу на її утримання та доньки, хоча має можливість її надавати, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не зявився через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю (а.с. 24). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Суд не приймає визнання позову зі сторони відповідача на підставі\~ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову суперечить вимогам закону. Суд, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до\~ ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 7 (а.с.11). Від шлюбу мають спільну дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю [PERSON], яка народилася 14.05.2009 року (а.с.12). Як вбачається з довідки № 16 від 04.05.2016 року, що видана Комунальною установою "Житомирська центральна районна лікарня", позивач [PERSON] перебуває у стані вагітності, строк якої 22 тижня (а.с.6). Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, має регулярний дохід, також враховуючи стан здоровя дитини, перебування позивачки у відпустці під час вагітності, суд вважає необхідним призначити стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючи з 04.05.2016 року. Згідно ч. 1\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.2\~ст. 75 СК України\~право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно\~ст. 84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час\~вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Закон не містить граничного обмеження розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дружини на час вагітності до досягнення дитиною трьох років, тому, з метою захисту прав позивача, суд встановлює розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дружини на час вагітності та до досягнення дитиною трьох років в розмірі 800 (вісімсот) грн., що буде розумним та справедливим. \~В іншій частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину та на утримання вагітної дружини та до досягнення дитиною трьох років, суд вважає завищеними та недоведеними, у зв'язку з чим відмовляє у їх задоволенні. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial