Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

03 травня 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що згідно укладеної між позивачем і відповідачем [PERSON] угоди про рекструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - [PERSON] угода) б/н від 04.02.2015 року відповідач отримала у позивача кредит у розмірі 15779,47 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана [PERSON] угода разом з запропонованими ПАТ КБ "ПриватБанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якій інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Так, на думку позивача, ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач, напроти, свої зобов'язання за договором не виконала: не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку із значними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 05.04.2017 року має заборгованість у сумі 14555,15 гривень, яка складається з наступного: 8498,87 грн. заборгованість за кредитом; 1018,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2039,70 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф в сумі 2998,42 грн. відповідно до п. 2.2 [PERSON] угоди. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в загальній сумі 14555,15 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, а саме суму судового збору 1600,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився, у поданій заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суду не повідомила. Судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання і були повернуті підприємством поштового звязку через те, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Таким чином, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Виходячи з необхідності своєчасного розгляду справи та права позивача на доступ до правосуддя, на підставі ст. 224 ЦПК України і за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 04.02.2015 року між [PERSON] та банком було укладено [PERSON] угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, відповідно до п. 2.1 якої банк надав відповідачу кредит у розмірі 15779,47 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана [PERSON] угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний Договір, що підтверджується підписом Відповідача в заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг\~позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг\~у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з наданим банком розрахунком, останній платіж по кредиту відповідачем було здійснено в жовтні 2016 року, станом на 05.04.2017 року заборгованість становить 14555,15 гривень, яка складається з наступного: 8498,87 грн. заборгованість за кредитом; 1018,58 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2039,70 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф в сумі 2998,42 грн. відповідно до п. 2.2 [PERSON] угоди. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Доказів належного виконання зобовязань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Сума нарахованого банком штрафу, передбаченого пунктом 2.2 [PERSON] угоди за порушення строків сплати обовязкових платежів більше ніж на 31 день, підлягає стягненню в повному обсязі в сумі 2998,42 грн. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, по процентам, за нарахованим штрафом, у загальному розмірі 12515 грн. 87 коп. (8498,87 грн. + 1018,58 грн. + 2998,42 грн.) Стосовно заявленої суми пені в розмірі 2039,70 грн. суд виходить з наступного. Пунктом 2.2 [PERSON] угоди передбачено сплату позичальником суми штрафу 2998,42 грн. за порушення строків сплати обовязкових платежів більше ніж на 31 день. Водночас, Тарифами та пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг, які також є частинами Договору між позичальником і банком, передбачено сплату позичальником пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Таким чином, сума штрафу та пені передбачені за однакове за характером порушення порушення строків сплати обовязкових платежів, і визначення підстав для сплати штрафу як порушення зобовязань більше ніж на 31 день, не змінює суті і характеру такого порушення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. У звязку зі стягненням на користь позивача суми штрафу, то стягнення суми пені, яка нарахована також за прострочення виконання грошового зобовязання, суперечить ст. 61 Конституції України, а тому в цій частині позову слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 1376 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial