Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення коштів за ненадання готельних послуг, посилаючись на те, що в грудні 2013 року нею на одному із сайтів з акційними пропозиціями було знайдено інформацію про вигідні умови розміщення у готельному комплексі «[INFO]», що розташований у смт. Славське, Сколівського району, Львівської області. Домовившись про умови розміщення у вказаному готелі, позивач отримала на свою електронну адресу рахунок на оплату послуг із розміщення 40% знижкою. 25.12.2013 року позивачем згідно наданого рахунку було перераховано грошові кошти в сумі 8 162,00 грн. за послуги із тимчасового розміщення в Готельному комплексі «[INFO]», що підтверджується квитанцією №11288.172.1. Після оплати коштів вона зателефонувала до готелю з проханням надіслати лист-підтвердження щодо оплати та бронювання готельних номерів, проте жодного письмово підтвердження так і не отримала. Занепокоївшись із цього приводу позивачка почала перевіряти інформацію стосовно вказаного готелю у мережі Інтернет на сайті www.terem.ua, знайшла повідомлення про те, що вказаний готель було захоплено рейдерами. Зрозумівши, що послуги вона так і не отримає, оскільки підтвердження про бронювання номерів та їх оплату так і не дійшло, позивач прийняла рішення відмовитись від туристичної подорожі. 12.03.2014 року нею було направлено претензію на адресу відповідача з вимогою повернути сплачені кошти. Зважаючи на те, що кошти за ненадані послуги в добровільному порядку відповідач повертати відмовилася, вона змушена була звернутись до суду. Просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] кошти в розмірі 8162,00 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання позивачка не з'явилась подала до суду письмову заяву в якій справу просила розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмові заперечення проти заявлених позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що у грудні 2013 року шляхом використання мережі Інтернет позивачка вступила у договірні відносини з відповідачем і замовила готельну послугу, а саме - проживання у готельному комплексі «[INFO]» з 17 січня 2014 року по 19 січня 2014 року, що розташований в у смт. Славське, Сколівського району, Львівської області. Відповідач за допомогою електронної пошти надіслала рахунок на оплату послуг №66 від 23 грудня 2013 року, з якого слідує, що сума до сплати становить 8162 грн. Як вбачається із копії квитанції від 25.12.2013 року [PERSON] перерахувала на розрахунковий рахунок фізичної особи - підприємця [PERSON] - 8126 грн., призначення платежу - оплата за послуги тимчасового розміщення, що свідчить про підтвердження бронювання послуг у готельному комплексі «[INFO]». Згідно копії письмової претензії від 12.03.2014 року, яка направлена фізичній особі - підприємцю [PERSON], позивачка просить перерахувати їй кошти, які були сплачені помилково на розрахунковий рахунок відповідача. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 липня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] до фізичної - особи підприємця [PERSON] про повернення безпідставно отриманих коштів відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15 жовтня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 липня 2014 року залишено без змін. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ФОП [PERSON] здійснює діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення. Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про туризм» договір на готельне обслуговування укладається як шляхом укладення письмового договору, так і шляхом прийняття готелем заявки на бронювання за допомогою поштового, телеграфного чи іншого зв'язку, що дозволяє достовірно встановити особу, від якої надходить заявка. Відповідно до п. 1.1 Правил «Користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг», затвердженого наказом Державної туристичної адміністрації України 16 березня 2004 року за № 19, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2004 року за № 413/9012 ці Правила регламентують основні вимоги щодо користування готелями та аналогічними засобами розміщення усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері надання послуг розміщення (готельних послуг) споживачам, і регулюють відносини між споживачами (фізичними особами, які проживають у готелях або мають намір скористатися готельними послугами) та готелями, виконавцями цих послуг. Відповідно до п.3.1 Правил готель має право укладати договір з замовником (споживачем) на бронювання номерів (місць) шляхом підписання його двома сторонами, а також шляхом прийняття заявки на бронювання за допомогою поштового, телефонного або іншого зв'язку (засобів електронної пошти, включаючи факсимільну), який дозволяє достовірно встановити належність заявки споживачу або замовнику. Договір вважається укладеним тільки в разі письмового акцепту готелем направленої йому заявки на бронювання та досягнення сторонами згоди в обумовленій формі щодо всіх істотних умов. Пунктом 3.2. Правил передбачено, що при бронюванні номера (місця) готель може запросити передплату за надання готельних послуг. У разі відмови споживача оплатити броню, його розміщення у готелі проводиться у порядку загальної черги. Передплата враховується в оплату готельних послуг при остаточному розрахунку, якщо інше не обумовлено укладеним із замовником договором. При неприбутті споживача до 18:00 (час анулювання) в день замовленого прибуття замовлення анулюється, якщо бронювання номера (місця) не було підтверджено. Відповідно до п. 3.6 Правил користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг договір про надання основних готельних послуг споживачу вважається укладеним після оформлення документів на проживання та засвідчується розрахунковою квитанцією або іншим розрахунковим документом, що підтверджує укладення договору. Відповідно до п. 4.2 зазначених Правил споживач має право розірвати договір про надання готельних послуг у будь-який час за умови оплати фактично наданих готелем послуг. Порядок розірвання договору на надання готельних послуг з замовником визначається договором та чинним законодавством. Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, сторони по справі уклали договір про надання готельних послуг і погодили його істотні умови, як: строк проживання у готелі, вартість послуг, місце проживання, що підтверджується рахунком на оплату №66 від 23 грудня 2013 року, а також квитанцією про перерахування коштів, відповідно до вказаного рахунку. Як вбачається із позовної заяви позивачка як на підставу своїх вимог, посилається на те, що перевіривши інформацію стосовно готелю «[INFO]» у мережі Інтернет на сайті www.terem.ua, знайшла повідомлення про те, що вказаний готель захоплено рейдерами, тому позивачка прийняла рішення відмовитись від туристичної подорожі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до наданих позивачкою роздруківок електронної пошти спілкування між сторонами по справі щодо замовлення готельних послуг в готельному комплексі «[INFO]» здійснювалось через електронну пошту [INFO]., що є офіційним сайтом даного комплексу. При цьому, відповідачкою згідно виписки по рахункам 26.12.2013 року були перераховані кошти в сумі 8162 грн. за послуги тимчасового розміщення в готелі [PERSON] Крім того, позивачкою по справі не надано суду будь-яких доказів, які свідчили про те, що остання вжила відповідних заходів і попередньо до дня прибуття до готельного комплексу «[INFO]» повідомила про перенесення дати заїзду або про анулювання замовлення, тобто про розірвання укладеного договору про надання готельних послуг. З огляду на викладене, позивачкою не доведено в судовому засіданні, що їй не були надані готельні послуги в готельному комплексі "[INFO]", тому у суду немає підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача коштів за ненадання готельних послуг. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed