Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного між нею та відповідачем [PERSON], 21 червня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №230. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем уклали шлюб 21 червня 2008 року. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що спільне життя не склалося, через різні погляди на сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний момент позивач втратила подружній інтерес до відповідача. Таким чином позивач просить шлюб, укладений 21 червня 2008 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №230 розірвати, її прізвище залишити «Йовбак», дитину залишити на її вихованні та утриманні. Позивач в судове засідання не прибула, звернулася до суду з заявою про розгляд справи в її відсутності зявилася, позовні вимоги просить задоволити. Відповідач, також не прибув повторно в судове засідання, повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам статті 247 ЦПК України. З початком роботи Верховного суду 15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України, на підставі п.1\~розділу 6 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 від 03 жовтня 2017 року. Згідно пункту 9 частини1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» нової редакції Цивільного процесуального кодексу України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи зазначене і положення статтей 19,258-260,274 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи слід прийти до наступного. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 21 червня 2008 року у відділі 2 із 3 державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис за №230. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами припинені, внаслідок непорозумінь, що призвело до того, що тривалий час вони не проживають як подружжя, спільне господарство не ведуть, тому шлюб носить лише формальний характер. Згідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 27 жовтня 2017 року ухвалою суду сторонам надано строк на примирення,проте сторони не примирилися. Відповідно до статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Подальше вжиття заходів щодо примирення подружжя є безпідставним, виходячи із тих обставин у справі, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків та не бажанням сторін щодо надання такого строку, який вони вважають лише відтягуванням вирішення спору. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач в судове засідання не прибув, а отже, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. В силу вищенаведеного, суд, вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін або одного з них, що мають істотне значення, або їх дітей. В силу вимог статті 113 Сімейного кодексу України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та дитини, оскільки поновлення шлюбних відносин неможливе, шлюб існує формально, сім'я розпалась остаточно та відновлена бути не може. Суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Щодо заявленої вимог позивача про залишення дитини на її вихованні та утриманні, суд вважає таку вимогу необґрунтованою. 3 із 3 Так, частинами 4, 5\~статті 19 СК України\~передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Слід зазначити що позиція позивача про залишення малолітньої дочки на її вихованні та утриманні не вмотивована та не підтверджена відповідними доказами, зокрема суду не надано висновок органу опіки та піклування щодо розвязання спору. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання позивача на задоволення позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.\~В задоволенні позову в частині залишення дитини на вихованні та утриманні матері слід відмовити. \~\~\~\~\~ Судові витрати по справі покласти на сторін.

Outcome: dismissed