Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 43 141 (сорок три тисячі сто сорок один),90 грн. депозиту та процентів за договором банківського вкладу (депозиту) № ДФ-053288 «Вклад спекотні відсотки» з виплатою процентів в кінці строку від 27.08.2013 року. Вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк» було укладено договір банківського рахунку № [NUMBER]. Цього ж дня, між останніми укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДФ-053288 «Вклад спекотні відсотки» з виплатою процентів в кінці строку у національній валюті України на суму 10000 грн. В подальшому позивач поповнювала свій банківський вклад наступними платежами: 11.09.2013 року - на суму 12000 грн.; 26.09.2013 року - на суму 2000 грн.; 22.10.2013 року - на суму 3000 грн.; 30.10.2013 року - на суму 4000 грн.; 14.11.2013 року - на суму 2000 грн.; 17.12.2013 року - на суму 3000 грн.; 11.01.2014 року - на суму 2000 грн. Таким чином, позивачем було внесено кошти на депозит на загальну суму 38000 грн. Строк дії договору становив 370 днів - з 27.08.2013 року по 01.09.2014 року. Після закінчення строку дії договору позивач повинна була отримати 45141,90 грн. 01.09.2014 року відповідач перерахував позивачу її вклад 38000 грн. та 7141,90 грн. нарахованих процентів. Цього ж дня, позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення депозиту та нарахованих відсотків, однак, відповідач, пославшись на відсутність коштів, відмовив у такому. 02.09.2014 року позивач знову звернулася до відповідача із аналогічною заявою, на що відповідач у своєму повідомленні пояснив, що свої зобов'язання за депозитним договором виконав в повному обсязі, оскільки кошти з депозитного рахунку перераховано позивачу на її поточний рахунок. З часу закінчення договору банківського вкладу позивачу повернуто лише 2000 грн. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Установлено, що 27.08.2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», укладено договір банківського рахунку № [NUMBER]. 27.08.2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Перший», правонаступником якого є ПАТ «БГ Банк», укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ДФ-053288 «Вклад спекотні відсотки» з виплатою процентів в кінці строку у національній валюті України на суму 10000 грн., на строк 370 днів - з 27.08.2013 року до 01.09.2014 року з виплатою 21,00% річних. Факт залучення коштів у розмірі 10000 грн. на депозит згідно з умовами договору банківського вкладу № ДФ-053288 від 27.08.2013 року підтверджується копією квитанції № 326356 від 27.08.2013 року. В подальшому позивач поповнювала свій банківський вклад наступними платежами: 11.09.2013 року - на суму 12000 грн. (копія квитанції № 136365 від 11.09.2013 року); 26.09.2013 року - на суму 2000 грн. (копія квитанції № 346056 ввід 26.09.2013 року); 22.10.2013 року - на суму 3000 грн. (копія квитанції № 283564 від 22.10.2013 року); 30.10.2013 року - на суму 4000 грн. (копія квитанції № 393371 від 30.10.2013 року); 14.11.2013 року - на суму 2000 грн. (копія квитанції № 167949 від 14.11.2013 року); 17.12.2013 року - на суму 3000 грн. (копія квитанції № 208348 від 17.12.2013 року); 11.01.2014 року - на суму 2000 грн. (копія квитанції № 77388 від 11.01.2014 року). Таким чином, позивачем було внесено кошти на депозит на загальну суму 38000 грн. 01.09.2014 року відповідач перерахував позивачу її вклад 38000 грн. та 7141,90 грн. нарахованих процентів. 02.09.2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення їй депозиту та процентів за договором № ДФ-053288, на що відповідач у своєму повідомленні (вих. № 17/02-41/393 від 01.10.2014 року) пояснив, що свої зобов'язання за депозитним договором виконав в повному обсязі, оскільки кошти з депозитного рахунку перераховано позивачу на її поточний рахунок. Після закінчення договору банківського вкладу позивачу повернуто лише 2000 грн., що підтверджується копіями квитанцій № 13298 від 05.09.2014 року, № 18091 від 09.09.2014 року, № 61560 від 29.09.2014 року, № 36685 від 21.10.2014 року. Вирішуючи спір, судом ураховано наступне. Відповідно до п.п. 1.1, 3.4.1, 3.4.2, 5.1 договору банківського рахунку № [NUMBER] від 27.08.2013 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відкриває клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в національній валюті України (гривня), на який зобов'язується приймати та зараховувати грошові кошти, що надходять клієнту, для зберігання і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів. Клієнт має право розпоряджатись на свій розсуд грошовими коштами на своєму рахунку з додержанням вимог законодавства України, за виключенням випадків, передбачених законодавством України, отримувати готівкові кошти з рахунку, за умови наявності коштів на рахунку та у випадках, передбачених законодавством України та цим договором. Сторони за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за договором несуть відповідальність згідно законодавства України, умов цього договору. Згідно з п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 3.1.1, 4.1 договору № ДФ-053288 банківського вкладу від 27.08.2013 року в порядку та на умовах, визначених цим договором, вкладник передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти у національній валюті України, що надійшли від вкладника на його вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] у банку у розмірі, що дорівнює сумі, зафіксованій в документі, який видається банком вкладнику на підтвердження внесення останнім коштів на строк 370 днів - з 27.08.2013 року до 01.09.2014 року. В день укладання цього договору вкладник передав, а банк - прийняв на рахунок грошові кошти в сумі 10000 грн. Банк щоденно нараховує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі 21,00%. Банк зобов'язаний з урахуванням положень цього договору після закінчення строку вкладу повернути вклад вкладнику в повному обсязі в порядку, визначеному цим договором та законодавством України, та виплатити проценти. Сторони за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за договором несуть відповідальність згідно із законодавством України та умов цього договору. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених цим договором. Відповідач усупереч умовам договору не виплатив позивачеві 43141,90 грн. її вкладу та процентів, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по особових рахунках з 01.09.2014 року по 06.11.2014 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до положень статті 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Згідно з абз. 1 п.п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ 03.12.2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 р. за N 1256/8577, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову. Судовий збір, згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4, п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у сумі 431,42 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved