Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

В вересні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - відповідач 1), ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» (далі по тексту - відповідач 2), третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якому просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення Президії відповідача 1 № 3, оформлене протоколом № 358/2015 від 23 липня 2015р., в частині: «3.3. «Погодитись з пропозицією ТДВ «СТ «Домінанта» та дозволити погашати заборгованість по сплаті додаткового гарантійного внеску, який визначається з врахуванням показників щодо здійснення страхових виплат, до Фонду захисту потерпілих (далі -ДВ1) за березень - травень поточного року у сумі 9734632,98 грн. наступним чином: до 31.07.2015 сплатити ДВ1 у сумі 3000000,0 грн., щомісячно до кінця кожного наступного місяця страховик зменшує заборгованість на суму не менше 1000000,0 грн. 3.3.1. Встановити наступні вимоги щодо погашення ТДВ «СТ «Домінанта» заборгованості: 3.3.1.1. Погашення заборгованості ТДВ «СТ «Домінанта» може здійснюватися шляхом перерахування коштів. Або зарахування суми перевищення фактичних страхових виплат над нормативними, розрахованими відповідно до Порядку формування і використання додаткового гарантійного внеску до Фонду захисту потерпілих МТСБУ. Дані умови погашення заборгованості стосуються лише заборгованості ТДВ «СТ «Домінанта», нарахованої станом на 23.07.2015. 3.3.1.2 У разі непогашення ТДВ «СТ «Домінанта»: - частини заборгованості в сумі 3 млн. грн. до 31.07.2015 п.3.3. рішення Президії вважати таким, що втратило чинність; - будь - якої частини боргу у визначений строк, дії страховика класифікуються відповідно до підпункту 6.11.3 пункту 6.11 Статуту МТСБУ як здійснення внесків та відрахувань не в повному обсязі. 3.3.1.3 У випадку виникнення у ТДВ «СТ «Домінанта» за звітний період нових зобов'язань щодо відрахувань до додаткових гарантійних фондів, сплата має відбуватися на загальних підставах. 3.3.1.4 Дирекції МТСБУ до 07.08.2015 укласти з ТДВ «СТ «Домінанта» договір про суми та строки сплати заборгованості». - визнати бездіяльність відповідача 1 щодо не позбавлення членства відповідача 2 у відповідача 1 протиправною; - зобов'язати відповідача 1 позбавити відповідача 2 членства у відповідача 1; - розірвати договір № АІ/5938373 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31 серпня 2015р.; - вирішити питання про стягнення відповідача 2 понесених позивачем витрат по сплаті страхового платежу пов'язаного з виконанням умов договору страхування в розмірі 1036,0 грн.; - стягнути з відповідача 1 на користь позивача сплачений судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 31 серпня 2015р. між ним та відповідачем 2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АІ/5938373 (далі по тексту - договір страхування), на виконання якого позивачем було сплачено відповідачу 2 страховий платіж. На думку сторони позивача рішення Президії відповідача 1 № 3 оформлене протоколом позачергового засідання Президії відповідача 1 № 358/2015 від 23 липня 2015р. суперечить Статуту відповідача 1, зокрема в частині відтермінування сплати відповідачем 2 додаткового гарантійного внеску до Фонду захисту потерпілих відповідача 1, а відповідачем 2 не виконання передбачених чинним законодавством зобов'язань щодо формування страхових резервів, що в майбутньому може вплинути на виконання відповідачем 2 зобов'язань за договором страхування, в разі настання страхового випадку. Крім того, на думку сторони позивача при укладанні договору страхування відповідачем 2 було надано позивачу фінансову послугу неналежної якості, а тому укладений між сторонами договір страхування підлягає розірванню з виплатою позивачу суми страхового платежу. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив суд позов задовольнити. В подальшому позивач та його представник в судове засідання не з'явились, поважності причин неявки суду не повідомили. Представники відповідачів 1, 2, в судовому засіданні проти позову заперечували, зазначаючи, що заявлені позовні вимоги є надуманими та безпідставними, просили суд залишити позов без задоволення, в подальшому клопотали про розгляд справи у свою відсутність. Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, надіславши до суду письмові пояснення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 31 серпня 2015р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір страхування, відповідно до п. 2 страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність якої застрахована за договором, строк дії договору з 01 вересня 2015р. по 31 серпня 2016р., забезпечений транспортний засіб автомобіль «Seat Ibiza» д.н. [NUMBER]. Судом встановлено, що рішенням Президії відповідача 1 № 3, оформлене протоколом № 358/2015 від 23 липня 2015р. було погоджено пропозицію відповідача та дозволено погашати заборгованість по сплаті додаткового гарантійного внеску, який визначається з врахуванням показників щодо здійснення страхових виплат, до Фонду захисту потерпілих за березень - травень 2015р. у сумі 9734632,98 грн. наступним чином: до 31 липня сплатити у сумі 3000000,0 грн., щомісячно до кінця кожного наступного місяця страховик зменшує заборгованість на суму не менше 1000000,0 грн. 30 липня 2015р. між відповідачами 1, 2 було укладено угоду про розстрочення грошового зобов'язання, на виконання вищезазначеного рішення відповідача 1. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що зазначене рішення відповідача 1 є незаконним, а його бездіяльність протиправна, у зв'язку з чим позивач вважає, що укладений між ним та відповідачем 2 договір страхування підлягає розірванню, з виплатою йому суми страхового платежу, а відповідача 2 слід виключити з членів, які входять до складу відповідача 1. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). За змістом ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні представник позивача не міг пояснити суду, за захистом якого права звернувся позивач з вказаним позовом, яке було б порушено, невизнано або оспорюване відповідачами 1, 2. Згідно п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 43.1. ст. 43 цього Закону для забезпечення виконання зобов'язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди: 43.1.1. фонд страхових гарантій, призначений для забезпечення платоспроможності МТСБУ під час взаєморозрахунків з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, з якими МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди. Мінімальний розмір фонду страхових гарантій встановлюється на рівні встановленого Законом України «Про страхування» мінімального розміру статутного фонду страховика, що займається видами страхування іншими, ніж страхування життя; 43.1.2. фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом. 43.2. Джерелами формування централізованих страхових резервних фондів є: 43.2.1. базовий та додаткові гарантійні внески у розмірі, визначеному МТСБУ Пунктом 43.3. ст. 43 визначено, що порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів встановлюються положенням про порядок і умови формування централізованих страхових резервних фондів, що затверджується президією МТСБУ та погоджується з Координаційною радою МТСБУ. 43.4. Кошти централізованих страхових резервних фондів, створених при МТСБУ, розміщуються з урахуванням безпечності, прибутковості та ліквідності і мають бути представлені активами таких категорій: грошові кошти на банківських рахунках, банківські депозити (вклади), цінні папери, що емітуються державою. Рішення про використання коштів централізованих страхових резервних фондів відповідно до встановленої мети приймає дирекція МТСБУ відповідно до положення про централізовані страхові резервні фонди МТСБУ, що затверджується президією МТСБУ за погодженням з Координаційною радою МТСБУ. Кошти, сплачені страховиками як базовий гарантійний внесок до фонду захисту потерпілих, використовуються виключно для здійснення регламентних виплат, передбачених підпунктом "ґ" пункту 41.1 статті 41 цього Закону. У першу чергу використовується гарантійний внесок того страховика, для виконання зобов'язань якого він здійснюється (п. 43.4. ст. 43 Закону України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). В судовому засіданні представники відповідачів 1, 2 наголошували, що відповідач 2 свої зобов'язання перед відповідачем 1 за угодою про розстрочення грошового зобов'язання від 30 липня 2015р. виконав в повному обсязі, і заборгованості немає. Також, представник відповідача 1 звертав увагу суду, що Президія відповідача 1, ухвалюючи оспорюване позивачем рішення діяла

Outcome: dismissed