Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що до ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася [PERSON] з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 11 липня 2006 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 листопада 2017 року. Але на день смерті позичальника існувала заборгованість за простроченим тілом кредиту по кредитному договору перед Банком в розмірі 8 180 грн. 06 коп. 25 листопада 2018 року Банком була направлена претензія кредитора до Першої черкаської державної нотаріальної контори. 23 січня 2019 року позивачем було отримано відповідь Першої черкаської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Другої черкаської нотаріальної контори. 17 травня 2019 року позивачем було отримано відповідь Другої черкаської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлої [PERSON] , які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] . 15 жовтня 2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Але така вимога спадкоємцем не виконана. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача, як спадкоємця позичальника, заборгованість за кредитним договором в сумі 8 180 грн. 06 коп. та судові витрати по справі. 26 лютого 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надано. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до договору № б/н від 11 липня 2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послу. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. [PERSON] взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до Заяви та Умов правил надання банківських послуг. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові кошти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 11 листопада 2019 року за позичальником наявна заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 8 180 грн. 06 коп. Відповідно до копії Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 22 листопада 2017 року, актовий запис № 3025, позичальник [PERSON] померла [INFO] . Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Отже, за змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як вбачається з документів, поданих позивачем до позовної заяви, 25 листопада 2018 року Банком була направлена претензія кредитора до Першої черкаської державної нотаріальної контори. 23 січня 2019 року позивачем було отримано відповідь Першої черкаської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Другої черкаської нотаріальної контори. 17 травня 2019 року позивачем було отримано відповідь Другої черкаської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцями померлої [PERSON] , які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] . 15 жовтня 2019 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором. Проте в матеріалах даної справи відсутні відомості про те, що відповідач отримала вказаний претензійний лист від позивача. На виконання ухвали суду від 26 лютого 2020 року про витребування доказів, Другою черкаською державною нотаріальною конторою 18 березня 2020 року на адресу суду надіслано копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . З наданої спадкової справи вбачається, що 18 квітня 2018 року в Другу черкаську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася дочка останньої - [PERSON] . На підставі поданої заяви заведена спадкова справа, яка зареєстрована в Спадковому реєстрі під № 62296343 від 18 квітня 2018 року. Свідоцтво про права на спадщину не видавалося. Інші спадкоємці відсутні, що стверджується матеріалами спадкової справи. За положеннямист.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положенняст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Проте позивач не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з неї заявлених позивачем грошових коштів. Крім цього, позивачем клопотання про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна заявлено не було. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті позичальника [PERSON] , у межах вартості якого її спадкоємці несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. У зв`язку з цим, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають й стягненню з відповідача витрати по справі.

Outcome: dismissed