overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за недораховану електроенергію в сумі 2817 грн. 39 коп. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON], який проживає за адресою:[ADDRESS] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївоблтеплоенерго». За вказаною адресою оформлено особовий рахунок (укладено договір) № [NUMBER]. 21 травня 2015 року представниками ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих ПКЕЕн було встановлено порушення відповідачем Правил користування електроенергією для населення, а саме: «вчинення дій споживачем, фіксація індикатором впливу постійного магнітного впливу, які призвели до зміни показів засобу обліку та які можливо виявити при контрольному огляді засобу обліку». За вказаним порушенням було складено Акт № М-0919, який підписаний контролерами та споживачем без зауважень. 07 серпня 2015 року комісією, яка була проведена за відсутності споживача, прийнято рішення, що в результаті порушення відповідачем ПКЕЕн було нанесено збитків в розмірі 2817 грн. 39 коп., що є реальною спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченої електроенергією. Розрахунок боргу проведений у відповідності до п.3.5 Методики за формулою 2.7, період за шість місяців з 21.11.2014 р. по 21.05.2015 р. Таким чином, загальна сума боргу становить 2817 грн. 39 коп. Проте, на теперішній час сума заборгованості відповідачем не сплачена. Відповідно до ч.4 ст. 26 ЗУ «Про енергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526,1166, 1193 ЦК України, «Правил споживання електроенергії для населення», суд дійшов висновку, що пред′явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

У листопаді 2015 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за недораховану електроенергію в сумі 4569 грн. 50 коп. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON], яка проживає за адресою:[ADDRESS], є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївоблтеплоенерго». За вказаною адресою оформлено особовий рахунок (укладено договір) № [NUMBER]. 23 липня 2015 року представниками ПАТ «Миколаївобленерго» при здійсненні технічної перевірки дотримання вимог діючих ПКЕЕн було встановлено порушення відповідачем Правил користування електроенергією для населення, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника схованою електропроводкою поза приладом обліку з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді». За вказаним порушенням було складено Акт № М-2188, який підписаний контролерами. Споживач від підпису відмовився, про що є помітка в Акті. 31 серпня 2015 року комісією, яка була проведена за відсутності споживача, прийнято рішення, що в результаті порушення відповідачем ПКЕЕн було нанесено збитків в розмірі 4569 грн. 50 коп., що є реальною спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченої електроенергією. Розрахунок боргу проведений за шість місяців. Таким чином, загальна сума боргу становить 4569 грн. 50 коп. Проте, на теперішній час сума заборгованості відповідачем не сплачена. Відповідно до ч.4 ст. 26 ЗУ «Про енергетику», споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526,1166, 1193 ЦК України, «Правил споживання електроенергії для населення», суд дійшов висновку, що пред′явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

у листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.10.1975 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують близько 20 років та спільне господарство не ведуть. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявила про визнання позовних вимог, вважає за доцільне шлюб розірвати. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 29.10.1975 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 2762. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 135239, виданого 11.09.2015 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-КЕ №226400 від 11.09.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "Лугова". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеною вище позовною заявою посилаючись на те, що 18.11.2006 року між ним та відповідачкою, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2139. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд шлюб між ним та відповідачкою розірвати та неповнолітнього сина залишити на виховання матері. Сторони по справі в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом\~ \~та підтверджується письмовими доказами по справі 18.11.2006 року між позивачем та відповідачкою, Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2139. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Збереження сімї суперечить інтересам сторін. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. \~ \~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання договору дарування та повернення дарунку. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року відкрито провадження у справі. Разом із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірної квартири може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову, оскільки існує ризик відчуження відповідачем по справі нерухомого майна, яке є предметом спору. Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить розірвати договір дарування квартири [ADDRESS] від 25 грудня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є. за реєстровим №2005, та повернути дарунок в натурі. Вивчивши заяву про забезпечення позову, документи долучені до неї та позовної заяви, суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач є співмірними із заявленими позивачем вимогам, а тому суд приходить до висновку про необхідність забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

у листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.02.1994 року. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують близько 6 років та разом не проживають. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач з'явилася, позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, оскільки відповідач у судове засідання не з'явився, від позивача надійшла заява про згоду на ухвалення заочного рішення, суд вважає за необхідне прийняти по справі рішення на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 16.02.1994 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що міським Палацом шлюбів м.Полтави зроблено актовий запис № 263. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 16.02.1994 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 18.02.2004 року та серії [NUMBER] від 02.08.2008 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

у листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2004 року. Від шлюбу мають двох малолітніх доньок - [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують, разом не проживають та спільне господарство не ведуть. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач з'явилася, позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що в наданий судом строк, вони з відповідачем не примирилися. На стягненні судового збору з відповідача не наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Вказав, що у наданий судом строк на примирення, врегулювання сімейних відносин не відбулося. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 17.04.2004 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, зроблено актовий запис № 186. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 17.04.2004 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок - [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]., що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] від 17.08.2004 року та серії [NUMBER] від 30.12.2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб, укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу за її бажанням залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

у листопаді 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1992 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують, разом не проживають та спільне господарство не ведуть. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач з'явилася, позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що в наданий судом строк примирення не відбулося. На стягненні судового збору з відповідача не наполягала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що бажає примиритися з дружиною,однак у наданий судом строк на примирення, врегулювання сімейних відносин не відбулося. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 18.07.1992 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що міським Палацом шлюбів м.Полтави зроблено актовий запис №1127. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 18.07.1992 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, приймаючи до уваги добровільність шлюбу, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося, що свідчить про те, що подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу, за її бажанням, залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У листопаді 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 09.12.2003 року між нею та відповідачем [PERSON], Василівською сільською радою Болградського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис 24. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати та неповнолітніх дітей залишити їй на виховання. Сторони по справі в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом\~ \~та підтверджується письмовими доказами по справі \~09.12.2003 року між позивачкою та відповідачем [PERSON], Василівською сільською радою Болградського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис 24. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей:[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Збереження сімї суперечить інтересам сторін. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. \~ \~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: approved