Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

06.03.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], треті особи: Хотинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі продажу дійсним, визнання права власності на майно та звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову посилається на те, що на початку січня 2016 року вона дізналася від своїх знайомих, що відповідач по справі [PERSON] має у розпорядженні автомобіль марки ВАЗ модель 211540-110-40, 2011 року впуску, р.н. [NUMBER], № кузова ХТА 211540С5090610, № двигуна 111835648888 червоного кольору та який він хоче продати. Зателефонувавши відповідачу по справі, вона дізналася, що він продає авто на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 875825, виданого 21.06.2012 року ВРЕІ для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, та домовилася про зустріч з ним з приводу купівлі-продажу автомобіля. Пізніше при зустрічі вона оглянула вищенаведений автомобіль та домовилася з відповідачем [PERSON] про його ціну у розмірі 55000 грн. Зазначає, що після домовленості вона попросила готувати документи на продаж, але останній повідомив, що йому терміново потрібні гроші для вирішення своїх сімейних питань і вони дійшли згоди про те, що вона віддає 55000,00 грн. одразу, автомобіль залишився у відповідача для його невідкладних сімейних потреб. На той час її такий варіант влаштовував. 15 січня 2016 року вона передала [PERSON] гроші у розмірі 55000.00 грн., факт передачі яких, був оформлений між ними в простій письмовій формі у вигляді розписки від 15 січня 2016 року, написаній та підписаній власноручно відповідачем, який зобов'язався в межах шести місяців переоформити авто на її ім'я. Отже між ними фактично було укладено договір-купівлі-продажу автомобіля у простій письмовій формі. Вказує, що після спливу шести місяців, вона звернулася до відповідача [PERSON] з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, але відповідач повідомні їй, що у зв'язку із сімейними обставинами у нього немає можливості нотаріально укласти договір для подальшого переоформлення права власності на її ім'я. Також вона неодноразово на протязі 2016 та 2017 року телефонувала до відповідача з проханням переоформлення даного автомобіля, але відповідач по справі [PERSON] в добровільному порядку переоформляти вищенаведений автомобіль відмовлявся. На даний час автомобіль знаходиться по місцю проживання відповідача в с. Чепоноси Хотинського району Чернівецької області. Зазначає, що у серпні 2017 року вона хотіла власними силами переоформити автомобіль на своє ім'я, але дізналася, що на підставі виконавчого напису від 16.12.2015 року виданого приватна нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Хотинським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 26.01.2016 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання, а 03.02.2016 року винесене постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження саме вищенаведеного автомобіля. Також їй стало відомо, що 15.06.2016 року вищенаведеною виконавчою службою складено акт опису та арешту майна, яким даний автомобіль передано на зберігання відповідачу по справі. На даний час автомобіль знаходиться по місцю проживання відповідача в с.Чепоноси Хотинського району Чернівецької області. На підставі того, що на автомобіль відповідача накладено арешт, вона опинилася у такому становищі, коли не може розпорядитися майном, за яке заплатила великі гроші і яке фактично належить їй з січня 2016 року. Просить, прийняти рішення, яким визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ модель 211540-110-40 2011 року випуску р.н. [NUMBER], № кузова ХТА 211540С5090610, № двигуна 111835648888 від 15.01.2016 року між нею та [PERSON] дійсним; визнати за нею право власності на автомобіль марки ВАЗ модель 211540-110-40 2011 року випуску р.н. [NUMBER] , № кузова ХТА 211540С5090610, № двигуна 111835648888; звільнити з - під арешту автомобіль марки ВАЗ модель 211540-110-40 2011 року випуску р.н. [NUMBER] , № кузова ХТА 211540С5090610, № двигуна 111835648888 накладений державним виконавцем Хотинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 03.02.2016 року. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи із повідомленням сторін та заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] звернуто стягнення на транспортний засіб марки ВАЗ, модель 211540-110-40, 2011 року випуску, номер кузова (шасі, рами) ХТА211540С5090610, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу: САК 875825, виданого 21.06.2012 року ВРЕР для обслуг. м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, [PERSON], [INFO]. Згідно розписки від 15.01.2016 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] 55000 гривень, в рахунок продажу належного йому автомобіля [NUMBER] червоного кольору. Постановою серія ВП № 499256 від 03.02.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною заступником начальника відділу ДВС Хотинського РУЮ [PERSON] накладено арешт на транспортний засіб марки ВАЗ, модель 211540-110-40, 2011 року випуску, номер кузова ХТА211540С5090610, реєстраційний номер [NUMBER], що належить боржнику [PERSON], [INFO], жителю [INFO]. Актом опису й арешту майна, державним виконавцем Хотинського РВДВС Хотинського РУЮ [PERSON] від 15 червня 2016 року при примусовому виконанні виконавчого напису виданого 16.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], було описано і накладено арешт на спірний автомобіль. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст.208 ЦК України. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона продавець передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Особливості договору купівлі - продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Суд вважає, що визнання факту укладення договору купівлі-продажу автомобіля сторонами, за наявності розписки, суперечить змісту закону, що регулює спірні правовідносини. Крім того, суду не надано договір купівлі-продажу спірного автомобіля, а судом не встановлено факту укладення такого договору сторонами по справі, з дотриманням всіх вимог, які ставляться законом до даного виду правочинів. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 затверджений порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, зазначеним Порядком встановлені вимоги до форми договору купівлі-продажу автомобілів та порядок відчуження транспортних засобів. Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС. (пп. 1-3 порядку в редакції чинній на момент виникнення правовідносин). Згідно з п. 7 Порядку (в редакції на момент виникнення правовідносин), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Згідно п. 40 цього порядку(в редакції на момент виникнення правовідносин), зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку (в редакції на момент виникнення правовідносин), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Так, судом встановлено, що автомобіль не знімався з обліку в органах ДАІ, заява про зняття його з обліку не подавалась. Таким чином суд вважає, що сторони не вжили усіх заходів передбачених та встановлених законодавством, щодо купівлі-продажу спірного автомобіля, а тому позивач не набув на нього право власності. Суд вважає, що розписка, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Такі висновки узгоджуються з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що висловлена у листі від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав", в п.2 якого зазначено, що нерідко суди визнають дійсними договори купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль. При цьому суди залишають поза увагою вимоги пункту 3 частини першої статті 208 ЦК щодо необхідності вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, постанову Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Крім того, судами не перевіряється і не враховується та обставина, що в деяких випадках такі угоди укладаються з метою уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов'язаннями. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з обставин встановлених по справі та на підставі наведеного, суд приходить до висновків, що надана позивачу розписка не є письмовим договором купівлі-продажу згідно з вимогами чинного законодавства, в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не укладався, а посилання позивача, що він є власником спірного автомобіля є надуманими і необґрунтованими. Крім того суд вважає, що акт опису й арешту майна, винесений державним виконавцем Хотинського РВДВС Хотинського РУЮ [PERSON] від 15 червня 2016 року є законним, оскільки винесений при примусовому виконанні виконавчого напису виданого 16.12.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], підстави для зняття арешту з вказаного автомобіля відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed