Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ДП «Білоцерківське лісове господарство» (далі - «Відповідач») про визнання звільнення незаконним та безпідставним, скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. З 02.02.2014 року Позивач був переведений на посаду головного лісничого ДП «Білоцерківське лісове господарство». 25.07.2018 року в кабінеті директора його було ознайомлено з наказом по підприємству №177 від 25.07.2018 року та з наказом по підприємству №178 від 25.07.2018 року. На вимогу директора ДП «Білоцерківське лісове господарство» Вітряка А.В. надати пояснення про порушення ним трудової дисципліни, Позивач коротко виклав свою думку та зазначив, що не погоджується з вищевказаними наказами. 25.07.2018 року голова профспілкового комітету ДП «Білоцерківське лісове господарство», листом №16 від 25.07.2018 року запросив Позивача на засідання по питанню про розгляд подання адміністрації підприємства. 26.07.2018 року Позивачем до профспілкового комітету було подано заяву про неможливість прийняти участь у засіданні. 26.07.2018 року Позивачем було подано до суду позов про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення. 06.08.2018 року Позивачем було подано клопотання про забезпечення позову. 06.08.2018 року голова профспілкового комітету листом №17 від 07.07.2018 року повторно запросив на засідання профкому яке відбулося 07.08.2018 року о 14:00 та закінчилось о 15:30. 07.08.2018 року юрист підприємства ознайомив Позивача та надав копію наказу №190 від 02.08.2018 року, яким скасовано п.2.1 п.2 наказу №177 від 25.07.2018 року «про результати проведення службового розслідування в Сухоліському лісництві та притягнення до відповідальності працівників підприємства» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани головного лісничого [PERSON] 07.08.2018 року о 16:00 інспектором відділу кадрів ДП «Білоцерківське лісове господарство», Позивача було ознайомлено з наказом №227-к від 07.08.2018 року про його звільнення. З наказом Позивач не погоджується, наполягає на його скасуванні. Вважає, що будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а звільнення Позивача з роботи не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між Позивачем та його безпосереднім керівництвом, вважає, що наказ прийнятий з особистих мотивів директора ДП «Білоцерківське лісове господарство». За таких обставин, Позивач звернувся до суду та просив визнати незаконним і безпідставним його звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; скасувати наказ №227-к від 07.08.2018 року по ДП «Білоцерківське лісове господарство»; поновити Позивача на роботі в ДП «Білоцерківське лісове господарство» на посаді головного лісничого в ДП «Білоцерківське лісове господарство»; стягнути з ДП «Білоцерківське лісове господарство» на користь Позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 178 704,00 грн. Ухвалою суду від 10.08.2018 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (т.1 а.с.16). 28.08.2018 року на адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що Відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (т.1 а.с.39-48). 10.09.2018 року на адресу суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням її направлення Відповідачу. У відповіді на відзив той зазначив, що Позивач не погоджується з аргументами Відповідача, оскільки керівник ДП «Білоцерківське лісове господарство» 07.08.2018 року в 17:00 приймав участь в робочій нараді в м.Києві в управлінні лісового та мисливського господарства згідно виклику начальника управління, тому підписати наказ №228-к від 07.08.2018 року в цій день він не міг, це свідчить про фальсифікацію документів (т.1 а.с.235-237). 26.09.2018 року на адресу суду від представника Відповідача надійшли заперечення щодо відповіді на відзив позивача, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У запереченні той зазначив наступне. По перше: рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/1610/18 від 02.04.2018 року за позовом [PERSON] про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, набрало законної сили після винесення постанови апеляційним судом Київської області від 03.07.2018 року, за якою апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02.04.2018 року без змін. По друге: рішенням Білоцерківського міськрайонного суду по справі №357/14054/17 від 12.02.2018 року за позовом [PERSON] про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення, Позивачу було відмовлено в задоволенні позову. Протокольною ухвалою апеляційного суду Київської області від 23.04.2018 року ДП «Білоцерківське лісове господарство» було зобов`язано надати пояснення суду апеляційної інстанції щодо викладених в апеляції неприязних стосунків апелянта зі «своїм безпосереднім керівництвом». У своєму поясненні від 04.05.2018 року, оформленому у вигляді заяви по справі №357/14054/17, представник відповідача надала вичерпну відповідь щодо безпідставного посилання [PERSON] на неприязні стосунки «з безпосереднім його керівництвом», що вплинуло на постановлене рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 21.05.2018 року, в якому жодним словом не згадано про неприязні стосунки апелянта із своїм керівником. Постановою Апеляційного суду Київської області від 21.05.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. По третє: в березні-квітні 2018 року головний лісничий [PERSON] , як і інші головні спеціалісти підприємства підписував акти виконання робіт з ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] , за договорами про виконання робіт на надання послуг, пов`язаних з лісівництвом. По четверте: позивач [PERSON] , наказом по ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 04.07.2018 року №160 «Про перевірку стану незімкнутих лісових культур у Сухоліському лісництві» був призначений головою комісії і повинен був надати керівництву підприємства об`єктивно складений акт обстеження незімкнутих лісових культур у Сухоліському лісництві. Керівник Відповідача не прийняв до розгляду акт від 04.07.2018 року складений Позивачем і зобов`язав комісію скласти акт з реальним відображенням стану лісових культур. Оскільки, провідний інженер лісових культур [PERSON] за посадовими обов`язками відповідає за цей напрямок роботи, вона разом з іншими членами комісії склала акт з реальним відображенням стану лісових культур від 04.07.2018 року. Крім цього, наказом по ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 02.08.2018 року №190 «Про внесення змін до наказів по ДП «Білоцерківський лісгосп»: №177 від 25.07.2018 року «Про внесення змін до наказів по ДП «Білоцерківський лісгосп»; №177 від 25.07.2018 року «Про результати проведення службового розслідування в Сухоліському лісництві та притягнення до відповідальності працівників підприємства» та №178 «Про внесення змін до наказу №177 від 25.07.2018 року «Про результати проведення службового розслідування в Сухоліському лісництві та притягнення до відповідальності працівників підприємства», був скасований підпункт 2.1, пункту 2 наказу по ДП «Білоцерківський лісгосп» від 25.07.2018 року №177 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани головного лісничого [PERSON] в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності головного лісничого. Отже, догани залишились у провідного інженера лісових культур [PERSON] , майстра лісу Сухоліського лісництва [PERSON] і майстра лісу Сухоліського лісництва [PERSON] . По п`яте: відсутній конфлікт інтересів в рішенні профспілкового комітету ДП «Білоцерківський лісгосп» щодо надання згоди на звільнення [PERSON] . На засіданні профспілкового комітету від 07.08.2018 року були присутні сім членів профкому і всі сім чоловік проголосували за звільнення [PERSON] за п.3, ч.1, ст.40 КЗпП України. Якщо б два члени профкому проголосували проти, чи утримались, все рівно більшість була п`ять голосів. Тим більш, майже всі члени профспілки підприємства пропонували [PERSON] перейти на іншу посаду, оскільки він свою тривалу відсутність на роботі в впереміжку з відпустками, обґрунтовував своїм захворюванням. Єдине, що мало місце з «конфлікту інтересів» це робота колишнього лісничого Сухоліського лісництва [PERSON] з близькими родичами. Наказом по ДП «Білоцерківський лісгосп» від 20.12.2017 року №278 «Про врегулювання конфлікту інтересів в ДП «Білоцерківський лісгосп», лісничого Сухоліського лісництва [PERSON] було зобов`язано звернутися за роз`ясненням щодо наявності чи відсутності конфлікту інтересів до Національного агенства з питань запобігання корупції з приводу роботи в одному структурному підрозділі державного підприємства , близьких родичів. Після отримання листа-роз`яснення НАЗК за вхідним №81 від 12.03.2018 року, ДП «Білоцерківський лісгосп» в трьохденний термін виніс наказ по підприємству від 14.03.2018 року №70 «Про прийом-передачу Білоцерківського та Сухоліського лісництва». По шосте: копію наказу ДП «Білоцерківський лісгосп» від 07.08.2018 року №227-к «Про звільнення [PERSON] », позивач отримав в кабінеті інспектора з кадрів в 16:00 07.08.2018 року в присутності інспектора з кадрів Гриб А.М. та провідного юрисконсульта Мірошника М.О . Після того, як Позивач залишив кабінет інспектора кадрів, провідний юрисконсульт зателефонував директору підприємства Вітряку А.В. і повідомив його, що кадровик невірно зазначила в наказі про звільнення [PERSON] , підстави його звільнення. Були внесені зміни в наказ №227-к, наказом №228-к від 07.08.2018 року «Про внесення змін до наказу №277-к «Про звільнення [PERSON] ». Наказ №228-к від 07.08.2018 року «Про внесення змін до наказу №277-к «Про звільнення [PERSON] » був підписаний керівником підприємства, по дорозі до Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, через що запізнився на нараду. Твердження Позивача про фальсифікацію цього документа не витримує критики і є бездоказовим. По сьоме: щодо заявлених позовних вимого Позивача про стягнення моральної шкоди з Відповідача констатуємо наступне. Факт заподіяння моральної шкоди, а також його розмір необхідно підтвердити. Ця шкода встановлюється, зокрема, висновком судово-психологічної експертизи, відповідно до сертифікованим експертним закладом. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Отже, на думку Відповідача, заявлені Позивачем вимоги нічим не підтверджено, вони надумані, а тому задоволенню не підлягають (т.2 а.с.1-5). 01.10.2018 року в судовому засіданні представником Відповідача було заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення цивільних справ №357/4996/18 - головуючий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б.І. та №357/6761/18 - головуючий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ярмола О.Я. Позивачем заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до вирішення цивільної справи №357/8365/18, яка знаходиться у провадженні судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановської І.Д. 01.10.2018 року ухвалою суду клопотання про зупинення провадження у справі задоволено (т.2 а.с.88-89). 04.09.2019 року через канцелярію суду представником Відповідача було подано заяву про затвердження мирової угоди та клопотання про поновлення провадження у даній справі (т.2 а.с.90-92, 95-96). 09.09.2019 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника Відповідача, провадження у цивільній справі поновлено (т.2 а.с.97). 26.11.2019 року та 04.02.2020 року представником Відповідача направлено на адресу суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №357/8365/18 за позовом [PERSON] до Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» (т.2 а.с.106-107, 112-113). 25.05.2020 року ухвалою суду провадження по даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №357/8365/18 (т.2 а.с. 128-129). 03.08.2020 року Позивачем через канцелярію суду була подана заява про зміну предмету позову шляхом збільшення позовних вимог, у якій той виклав позовні вимоги у наступній редакції та просив визнати незаконним та безпідставним його звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; скасувати наказ №227-к від 07.08.2018 року та №228 від 07.08.2018 року по ДП «Білоцерківське лісове господарство»; поновити Позивача на роботі в ДП «Білоцерківське лісове господарство» на посаді головного лісничого в ДП «Білоцерківське лісове господарство»; стягнути з ДП «Білоцерківське лісове господарство» на користь Позивача втрачений заробіток за дні вимушеного прогулу в розмірі 553 675,98 грн.; стягнути з ДП «Білоцерківське лісове господарство» на користь Позивача моральну шкоду в розмірі 178 704,00 грн. (т.2 а.с.135-140). 21.09.2020 року ухвалою суду провадження у даній цивільній справі було поновлено (т.2 а.с.171). 26.10.2020 року у судовому засіданні Позивач заявив клопотання про залишення без розгляду позовні вимоги в частині скасування наказу №228 від 07.08.2018 року та стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул в розмірі 553673,98 грн. у зв`язку з тим, що такі вимоги заявлені ним після початку розгляду справи помилково про, що подав суду відповідну письмову заяву (т.2 а.с.191-192). 26.10.2020 року ухвалою суду позовні вимоги в частині скасування наказу №228 від 07.08.2018 року та стягнення втраченого заробітку за дні вимушеного прогулу в сумі 553673,98 грн. залишено без розгляду (т.2 а.с.193). 11.12.2020 року Позивачем засобами поштового зв`язку на адресу суду було направлено клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів та приєднання доказів до матеріалів справи (т.2 а.с.199-200). 14.12.2020 року через канцелярію суду представником Позивача були зареєстровані письмові пояснення щодо справи в яких просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі (т.3 а.с.47-50). 14.12.2020 року через канцелярію суду представником Відповідача було подано письмові пояснення щодо справи, в яких зазначено, що ДП «Білоцерківське лісове господарство» заперечує проти позову у повному обсязі, вважає вимоги Позивача необґрунтованими та недоведеними (т.3 а.с.51-64). У судовому засіданні Позивач та його представник вимоги позову підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях, просили позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні представник Відповідача підтримала заперечення проти позову, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов та письмових поясненнях, у його задоволенні просила відмовити повністю. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Як вбачається з приписів п.3 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Згідно з вимогами ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При цьому, згідно з частиною першою статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.2 ст.149 КЗпП). Відповідно до ч.3 ст.149 КЗпП при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4 ст.149 КЗпП). Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Таким чином, звільнення на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України є законним у тому випадку, коли наявні одночасно ознаки невиконання працівником своїх трудових обов`язків без поважних причин, систематичність такого невиконання та попереднє застосування заходів дисциплінарного чи громадського стягнення до цього працівника. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. За змістом п.22 вищезазначеної Постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарні стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до наказу №17-К від 04.02.2014 року Позивача було переведено на посаду головного лісничого згідно зі ст.32 КЗпП України на підставі його заяви та наказу Державного агентства лісових ресурсів України №61-К від 03.02.2014 року. 30.10.2017 року наказом по підприємству «Про проведення службового розслідування» за № 230 було проведено службове розслідування на підставі рапорту головного інженера Атаманчука Р.В. про те, що станом на 27.10.2017 року підрозділом з відведення і таксації лісосік, як того вимагає наказ Держлісагенства України від 22.11.2010 року №403, не виконаний план відведення рубок головного користування, рубок догляду на 2018 рік. В результаті службового розслідування було, зокрема, встановлено, що в діях головного лісничого [PERSON] наявний склад дисциплінарного правопорушення, яке полягає в нездійсненні у повній мірі державного контролю за станом, використанням, відтворенням, охороною і захистом лісів у зоні розташування підприємства, у відсутності організації і контролю при розробленні і виконанні заходів щодо відведення лісосік під головне рубання лісу та рубання, пов`язані з відведенням лісового господарства, проведення оглядових рубань лісу та інших лісогосподарських рубань, у невмілому керуванні працівниками лісогосподарських відділів та служб, поверховому координуванні і направленні діяльності підрозділів (лісництв), що тягне за собою негативні наслідки у вигляді невиконання плану лісогосподарських і лісозаготівельних робіт підрозділів (лісництв), що є нехтуванням своїх посадових обов`язків, затверджених керівником підприємства, погоджених з юридичною службою, головою профспілкового комітету та доведених до працівника під розпис. Директором ДП «Білоцерківське лісове господарство» на підставі відібраних пояснень працівників та на підставі висновків службового розслідування, було видано наказ №233 від 31.10.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників підприємства» у вигляді догани з позбавленням премій за жовтень 2017 року майстрів лісу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності головного лісничого [PERSON] буде вирішено після його виходу з відпустки. За таких обставин, оскільки мало місце неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків, які чітко прописані в посадовій інструкції, головного лісничого [PERSON] , керівник ДП «Білоцерківське лісове господарство» в межах своєї компетенції та з дотриманням процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, з підстав передбачених ст.ст.147, 148 КЗпП України, 05.02.2018 року виніс наказ №41 про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності (т.1 а.с.21). Не погоджуючись з вказаним наказом Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування наказу ДП "Білоцерківське лісове господарство" №41 від 05.02.2018 року. 02.04.2018 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено (т.3 а.с.99-103). Позивачем було подано апеляційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2018 року. 03.07.2018 року постановою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.04.2018 року залишено без змін (т.3 а.с.104-112). Відповідно до наказу ДП «Білоцерківське лісове господарство» №87 від 03.04.2018 року «Про проведення внутрішнього контролю виробничої та господарської діяльності Ставищенського лісництва» проведено внутрішній контроль виробничої та господарської діяльності Ставищенського лісництва за період роботи з 01.01.2017 року по 01.04.2018 року. За результатами проведеної інвентаризації лісництв, було виявлено факт безпідставного нарахування коштів за роботи, які фактично не виконані на площі 1,3 га на суму 4642,11 грн. За таких обставин, керівником ДП «Білоцерківське лісове господарство» в межах своєї компетенції, правомірно, з дотриманням процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, з підстав передбачених ст.ст.147, 148 КЗпП України, наказом №92 від 11.04.2018 року було притягнуто до дисциплінарної відповідальності головного лісничого [PERSON] , оскільки мало місце неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків, які викладені в Посадовій інструкції головного лісничого та заходах по усуненню недоліків та порушень по бухгалтерській і лісогосподарській діяльності та частині лісозаготівельних робіт, виявлених аудиторською групою Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства при проведенні планового аудиту відповідності оцінки діяльності підприємства щодо дотримання актів законодавства з питань заготівлі, обліку, переміщення, реалізації деревини та виробів з неї ДП «Білоцерківський лісгосп» та його структурних підрозділів за період з 01.07.2016 року по 01.07.2017 року. Згідно зазначеного вище наказу, крім іншого, головному лісничому [PERSON] за послаблення контролю з роботою лісової охорони з питань ведення лісового господарства, заготівлі лісопродукції та її обліку оголошено догану та позбавлено щомісячної премії за квітень 2018 року. Не погоджуючись з наказом, Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування наказу ДП «Білоцерківське лісове господарство» №92 від 11.04.2018 року. 11.03.2019 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено (т.3 а.с.90-95). Позивачем було подано апеляційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2019 року. 25.07.2019 року постановою Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2019 року залишено без змін (т.3 а.с.96-98). З огляду на вищевикладене, доводи позивача про незаконність зазначених наказів, судом до уваги не приймаються. Звільнення Позивача з посади на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, є законним та наведені в позові обґрунтування незаконності звільнення не є такими з якими закон пов`язує можливість поновлення Позивача на займаній посаді. Правових підстав для поновлення Позивача на посаді судом не встановлено. Крім того, згідно ч.1 ст.43 КЗпП України: «розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами (крім ліквідації підприємства, установи, організації) 2-5, 7 ст.40 і пунктами 2 і 3 ст.41 цього кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник». Подання адміністрації ДП «Білоцерківський лісгосп» до профспілкового комітету підприємства про надання згоди на звільнення головного лісничого [PERSON] за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України: «систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення» було направлено 25.07.2018 року за №413. Засідання профспілкового комітету ДП «Білоцерківський лісгосп» було призначено на 14:00 27.07.2018 року з врученням запрошення головному лісничому [PERSON] . На засіданні профспілкового комітету підприємства головний лісничий [PERSON] не з`явився, як пізніше встановлено, за станом здоров`я. Головний лісничий [PERSON] був повторно запрошений на засідання профспілкового комітету ДП «Білоцерківський лісгосп» на 07.08.2018 року. Він особисто листами запросив на засідання профкому: керівництво Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, керівництво Київської обласної організації профспілки працівників лісового господарства (т.1 а.с.202, 203-204). В засіданні профспілкового комітету ДП «Білоцерківський лісгосп» 07.08.2018 року як запрошені, приймали участь: перший заступник начальника Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства Гузенко Р.В., заступник голови центрального комітету профспілки працівників лісового господарства, голова Київської обласної організації профспілки працівників лісового господарства Дегтяр Л.Д. , головний спеціаліст-правовий інспектор праці департаменту правого захисту Федерації профспілок України Зайцева О.О . Всі охочі висловили свою думку щодо звільнення головного лісничого [PERSON] за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України: «систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення» з підстав озвучених адміністрацією ДП «Білоцерківський лісгосп». Члени профспілкового комітету ДП «Білоцерківський лісгосп»: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , висловили свої думки щодо роботи лісничого та в черговий раз запропонували адміністрації та [PERSON] вирішити питання щодо переведення його на іншу посаду, але він не погодився. Профспілковий комітет у складі 7 чоловік, після обговорення подання адміністрації ДП «Білоцерківський лісгосп» про надання згоди на розірвання трудового договору з головним лісничим [PERSON] за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, сьома голосами «за» («проти» і» «утримались» немає) - надав свою згоду на розірвання трудового договору з головним лісничим [PERSON] за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України: «систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення». Таким чином, оспорюваний наказ про звільнення Позивача було прийнято на підставі закону та з дотриманням встановленої процедури, підстав для його скасування та поновлення Позивача на посаді у суду немає, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою у задоволенні вищевказаних вимог, не підлягають задоволенню й вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої Позивачу незаконним звільненням. Правових підстав для задоволення позову у суду немає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed