Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», регіональний сервісний центр МВС України в Закарпатській області про визнання права власності на транспортний засіб, в якій просить суд визнати за ним право власності на напівпричіп бортовий-Е марки SCHWARZMUELLER шасі [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] вартістю 10000 гривень та скасувати реєстрацію вказаного транспортного засобу на ім'я [PERSON] в регіональному сервісному центрі МВС в Закарпатській області. Позов мотивує тим, що 14 січня 2014 року згідно Довідки-Рухунку серії ВІА №186544, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «АНЕ», позивачу ([PERSON].) продано транспортний засіб - напівпричіп бортовий-Е марки SCHWARZMUELLER шасі [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] вартістю 10000 гривень. Тобто, між ним та представником відповідача за довіреністю ПАТ КБ «ПриватБанк», був укладений договір купівлі-продажу в простій письмовій формі, відповідно до якого позивач отримав у власність вказаний транспортний засіб. Відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 року (із змінами та доповненнями, яка діяла на момент купівлі-продажу напівпричепа), державна реєстрація в даному випадку здійснювалась на підставі заяви та довідки-рахунку. Позивач не зміг зареєструвати напівпричіп, тому що на той момент він знаходився під забороною відчуження, а вже при знятті такої заборони в законодавстві відбулися зміни. Так, згідно пункту 8 Порядку №1388 в редакції від 08.11.2015 року, підставою для реєстрації вже є договір купівлі-продажу транспортного засобу. Таким чином, реєстрація транспортного засобу за відповідачем є невизнанням права власності на придбаний позивачем напівпричіпу. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Треті особи - представники ПАТ КБ "ПриватБанк" та Регіонального сервісного центру МВС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. -2- В судовому засіданні належними доказами встановлено, що згідно Довідки-Рахунку Серії ВІА №186544, яка видана Товариством з обмеженою відповідальністю «АНЕ», [PERSON] продано і видано транспортний засіб - напівпричіп бортовий-Е марки SCHWARZMUELLER шасі [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] вартістю 10000 гривень (а.с.4). Як вбачається з копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] власником н/причіпу бортовий-Е марки SCHWARZMUELLER шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (а.с.5). Правовідносини регулюються цивільним кодексом України. Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 665 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із частиною 4 статті 334 Цивільного кодексу України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно із ст. 210 та ст. 640 ЦК України, не вважається вчиненим правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Статтею 210 Цивільного кодексу України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюється законом. Пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (переєрестрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджених Постановою КМУ №1388 від 07.09.1998, зі змінами які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника та наявності передбачених Правилами необхідних документів, про що також було зазначено і в доданій позивачем Довідці-рахунку Серії ВІА №186544 від 14 січня 2014 року. При цьому, сама Довідка-рахунок є лише документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, але не посвідчує право власності на нього. Окрім того, відповідно до абзацу 11 пункту 8 вказаного Порядку, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно абзацу 12 пункту 8 Порядку, реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків, а також внесення в установленому порядку платежів за огляд транспортних засобів, реєстрацію, перереєстрацію та зняття їх з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в порушення вказаного Порядку, спірний напівпричіп не був знятий з обліку в органах ДАІ та залишається зареєстрованим за відповідачем [PERSON] (а.с.5). Позивач [PERSON] у своїй позовній заяві вказує на те, що він не зміг зареєструвати напівпричіп, тому що на той момент він знаходився під забороною відчуження. Згідно пункту 41 Порядку забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. -3- Однак, на підтвердження наявності заборони на відчуження позивачем не додано жодного належного доказу. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5 та 6 статті 81 Цивільного кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що позов про визнання права власності на транспортний засіб є необґрунтованим, оскільки позивач у встановленому законом порядку право власності на вказаний транспортний засіб не набув, сторони у справі не виконали наведених вимог, встановлених діючими в Україні правилами, яких необхідно дотримуватися при відчуженні транспортного засобу, а відтак у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити в повному обсязі. Позовна вимога про скасування реєстрації вказаного транспортного засобу на ім'я [PERSON] в регіональному сервісному центрі МВС в Закарпатській області є похідною від позовної вимоги про визнання права власності на нього, тому така вимога також не підлягає задоволенню. Судові витрати віднести за рахунок позивача [PERSON]

Outcome: dismissed