Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини [PERSON] , [INFO] до Арабської Республіки Єгипет, Турецької Республіки, Тунівської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Польща, Грузії, усіх країн Європейського Союзу, а також на перетин лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей без згоди та супроводу батька [PERSON] до досягнення дитиною 16-річного віку з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 13 липня 1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі, є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2019 року шлюб розірвано. На теперішній час сторони не підтримують жодних відносин, позивач самостійно утримує їх спільну з відповідачем доньку, належним чином піклується про здоров`я дитини, фізичний, матеріальний та духовний розвиток. На теперішній час у позивача виникла необхідність у вирішенні питання про в`їзд неповнолітньої [PERSON] , 2010 року народження на тимчасово окуповану територію м. Донецьк, де мешкають рідні позивача (батько, брат). Крім того, позивач має намір забезпечувати повноцінний відпочинок дитині в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя для підвищення рівня світогляду дитини, оздоровлення, покращення фізичного, духовного та морального розвитку. За відсутності нотаріальної згоди відповідача [PERSON] на перетин лінії зіткнення та виїзд дитини за кордон, позивач [PERSON] , посилаючись на ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», - звернулась до суду. Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання . для відповідача проживання якого є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно інформації Міністерства соціальної політики України (наданої на запит суду) - відомості про [PERSON] в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутні. Третьої особою Службою у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради пояснення по суті позову відповідно до ст. 193 ЦПК України не надано, на адресу суду надіслано клопотання про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши в судовому засіданні докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (підтверджено копією паспорта - а.с. 6). З 13.06.2018 року позивач [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з району проведення антитерористичної операції, адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (підтверджено довідкою № 000557457 - а.с. 7). [PERSON] з 13.07.1995 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . В шлюбі народжена спільна дитина сторін - [PERSON] , [INFO] (підтверджено копією свідоцтва - а.с. 9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27.03.2019 року по справі № 235/1433/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 8). Неповнолітня [PERSON] , 2010 року з 13.06.2018 року взята на облік внутрішньо переміщеної особи, адреса фактичного проживання: [ADDRESS] (підтверджено довідкою № 0000557505 - а.с. 28) Згідно довідки № 01-48/207 від 04.12.2019 року - [PERSON] , 2010 року народження навчається в 4 класі комунального закладу «Харківський навчально-виховний комплекс «шкода І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)» № 8 Харківської міської ради Харківської області (а.с. 34). Згідно характеристики на неповнолітню [PERSON] , 2010 року народження - дитина має хороший фізичний і розумовий розвиток, високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів, має широкий кругозір, любить читати, програмний матеріал засвоює швидко, ґрунтовано, чуйна, товариська, має добрі організаторські здібності, відвідує секцію художньої гімнастики; матір систематично контролює навчання доньки та відповідально ставиться до виховання в родинні (а.с. 27). Зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається потреба оформлення пропуску на в`їзд неповнолітньої доньки [PERSON] , 2010 року народження на непідконтрольну територію України (м. Донецьк Донецької області), мета таких поїздок - відвідування та спілкування дитини з родичами, а також виїзд дитини за кордон з метою подорожування. За аргументами позивача [PERSON] - отримання нотаріальної згоди відповідача [PERSON] на в`їзд дитини на непідконтрольну територію, вивезення дитини за кордон - об`єктивно неможливо. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом надано оцінку поданих [PERSON] доказів і прийнято висновок про необґрунтованість аргументів, наведених в позовній заяві та відсутність підстав для задоволення позовних вимогах з огляду на наступні норми права. Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 270 ЦК України фізична особа має право, зокрема, на свободу пересування. Згідно ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно ст. 12 Закону № 1382-IV від 11.12.2003 року свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено, зокрема на тимчасово окупованих територіях. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Статтею 7 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» передбачено, що громадяни України під час перетину адміністративного кордону ВЕЗ «Крим»,

Outcome: dismissed