Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що 15 листопада 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7061811. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «РУТА», державний реєстраційний номер «ВМ 2768 АА». 30 квітня 2014 року в місті Суми по вулиці Баумана, [PERSON] (далі - Відповідач), керуючи транспортним засобом «РУТА», державний реєстраційний номер «ВМ2768АА», допустив зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ» державний реєстраційний номер «ВМ 6411 АО», що належить [PERSON]. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Ковпаківського районного суду м. Сум від 19 травня 2014 року Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Страхова компанія потерпілого від дорожньо-транспортної пригоди особа після виплати страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування звернулася до ПрАТ «УПСК» (Позивача) з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АС/7061811. Позивач визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 6602грн. 45 коп. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. В свою чергу п.п.. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, то у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово падати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідачем було порушено умови договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АС/7061811 та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення Позивача про настання страхового випадку. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування за завданні збитки в порядку регресу в розмірі: 6602грн. 45 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглядати за відсутності їх представника. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши, що відповідно до трудового договору від 01.01.2009 року на час дорожньо-транспортної пригоди він працював у фізичної особи-підприємця [PERSON] водієм. Після дорожньо- транспортної пригоди він відразу повідомив свого роботодавця підприємця [PERSON], особисто він не повідомляв страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду. Договір щодо цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами був укладений між страховою компанією та ФОП [PERSON] Відносно нього був складений протокол про порушення Правил дорожнього руху і він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Ним в добровільному порядку відшкодовано 2000грн. майнової шкоди власнику автомобіля ЗАЗ [PERSON] Відповідач не вбачає підстав для стягнення з нього шкоди в порядку регресу. В судове засідання треті особи фізична особа-підприємець [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про час і місце розгляду повідомлені належним чином. Приймаючи участь в судових засіданнях третя особа [PERSON] пояснив, що отримав суму страхового відшкодування від страхової компанії і відшкодування шкоди від [PERSON] Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 30.04.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем марки «РУТА 20СПГ» р.н.ВМ 2768АА, рухаючись по вул.Баумана в м.Суми, не витримавши безпечної дистанції між транспортними засобами, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. [PERSON] порушив п.13.1 Правил дорожнього руху і до нього було застосоване адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи №592/4487/14-п. Власником автомобіля «РУТА 20СПГ» є фізична особа-підприємець [PERSON], з яким відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з 01.01.2009 року до 05.03.2015 року, що підтверджується трудовим договором (а.с.81). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [PERSON] отримав механічні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] перед третіми особами здоровю або майну яких внаслідок ДТП транспортним засобом заподіяна шкода, застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом обовязкового страхування №АС/7061811(а.с.8). Транспортний засіб [PERSON] був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів і ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 7502грн.45коп. (а.с.21). ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с.21) і ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 6602грн.45коп., що підтверджується страховим актом, платіжним дорученням про сплату страхового відшкодування (а.с.9,10). Під час розгляду справи встановлено, що від підприємця [PERSON] і від водія [PERSON] повідомлення Приватному Акціонерному товариству «Українська пожежно-страхова компанія» про дорожньо-транспортну пригоду не надходили. Про ДТП [PERSON] невідкладно повідомив свого роботодавця фізичну особу-підприємця [PERSON] Вимоги про стягнення коштів в сумі 6602грн.45коп. з відповідача [PERSON] позивач обґрунтовує ст.1191 ЦК України (відшкодування шкоди в порядку регресу), підпунктом ґ) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з порушенням відповідачем умов договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності №АС/7061811 та норм зазначеного Закону щодо повідомлення позивача про настання страхового випадку. Згідно з підпунктом ґ) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст.33.1.2 п.33.1 ст.33 цього Закону. Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу, контактний телефон, адресу. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 ст.33 та підпунктів пункту 38.1 ст.38 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-УІ не може обмежувати встановлене ст.38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 12.02.2014року у справі №6-1цс14). Згідно з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №6-284цс15, такий обовязок повідомлення про ДТП установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Якщо факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сам позивач визнав цей страховий випадок, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Це зафіксовано правоохоронними органами, відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач визнав цей випадок страховим, виплатив страхове відшкодування. Тому, сам факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для стягнення суми виплаченого в порядку регресу страхового відшкодування з відповідача [PERSON], на чому наполягає позивач. На час настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] перебував у трудових відносинах з роботодавцем фізичною особою-підприємцем [PERSON], що підтверджується трудовим договором (а.с.81). Згідно з ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових обовязків. Отже, правовідносини з приводу відшкодування шкоди в порядку регресу склалися між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і ФОП [PERSON] Правовідносини між ФОП [PERSON] і [PERSON] регулюються укладеним трудовим договором і нормами КЗпП України. З врахуванням викладеного, виходячи з підстав, з яких заявлений позов ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON], вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed