Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 08.08.2007 року, посилаючись на те, що відповідач отримав в позивача кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобов'язався виконати кредитні зобов'язання відповідно до умов договору, просить суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 10500 гривень 21 копійок за кредитним договором № б/н від 08.08.2007 року та судові витрати у розмірі 243 гривень 60 копійок. Представник позивача 24 листопада 2015 року в судове засідання не з'явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач та його представник проти позову заперечили, та вказали, що заборгованість по даному договору відповідач сплатив повністю ще у 2013 році. Просили суд до вимог позивача застосувати позовну давність, а саме загальну позовну давність, яка встановлена тривалістю у три роки, яку рахувати з серпня 2009 року, тобто із закінченням терміну дії пластикової картки відповідача та відмовити у позові. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України\~визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк», правонаступнико якого є Публічне акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пластикову картку відповідачу було надано у серпні 2007 року з терміном дії до кінця серпня 2009 року. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідачем заявлено в судовому засіданні - 24 листопада 2015 року клопотання про застосування строку позовної давності, що в силу ч. ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України\~є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~визначено, що позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). З огляду на те, що факт звернення Банку за захистом своїх прав був за межами позовної даності, відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, у матеріалах справи існують обставини, які є підставою для її застосування. Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс14 ), визначено, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (\~ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом\~\~останнього дня дії картки (\~ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Пластикову картку відповідачу було надано у серпні 2007 року з терміном дії до кінця серпня 2009 року, тобто строк дії картки закінчився у серпні 2009 року. Відповідно до ч. 5\~ст. 261 ЦК України\~за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Клопотання про поновлення строку позовної давності представником позивача суду не заявлялось. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити за пропуском загального строку позовної давності. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.\~ 256, 257,\~258,\~526,\~527\~ч. 1,\~530,\~1054\~ч. 1,\~16,\~20 Цивільного Кодексу України, ст. ст.\~3,\~4, 10,\~11,\~60 ЦПК України,

Outcome: dismissed