Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою та моральної шкоди, посилаючись на те, що 22.04.2014 року о 18.00 год. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номер [NUMBER], по вул. Червоноармійській, 71 в м. Чернівці виїжджаючи з парковки на перехрестя під час повороту ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки Mitsubishi Colt, державний номер [NUMBER] під його керуванням, рухаючись в зустрічному напрямку, в результаті чого допустив зіткнення з даним транспортним засобом. 30.04.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було ухвалено постанову по адміністративній справі, якою відповідача [PERSON] було визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. В результаті ДТП було пошкоджено його автомобіль, Mitsubishi Colt, державний номер [NUMBER]. Сума матеріальних збитків, спричинених пошкодженням автомобілю встановлена ТзОВ «Шко-Чернівці» та складає 16109,91 грн. Після проведення ремонтних робіт він був змушений ще раз звернутись до ТзОВ «Ніко-Чернівці» з метою перевірки підвіски та кутів встановлення коліс, витративши на цю перевірку стану автомобіля Mitsubishi Colt, державний номер [NUMBER] - 180,70 грн. При ДТП він також отримав тілесні ушкодження, був змушений звернутися за допомогою до лікарів та було встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, (струс головного мозку), лікворно - гіпертензійний синдром. При проходженні медичних досліджень та купівлі відповідних лікувальних засобів позивачем було витрачено грошові кошти у розмірі 1343,15 грн. Через неправомірні дії відповідача, він сильно перелякався та був в шоковому стані, що він може залишитися калікою та ніколи не відновить своє здоров'я. Перебування його на стаціонарному лікуванні спричинили для нього багато незручностей, оскільки він не міг повноцінно піклуватися за близькими, одягатись та потребував сторонньої допомоги в цьому, не міг нормально рухатись, траплялись довготривалі головокружіння, втома, нудота, головний біль, поганий сон, слабкість, слабка концентрація уваги. Такі переживання здійснили на нього тяжкий емоційний вплив та завдали емоційних страждань. Розмір заподіяної йому моральної шкоди він визначив з перенесених емоційних страждань, які довелося перенести позивачу та його родині, та витрати пов'язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з позивачем та членами його родини та оцінює в 10000,00 грн. Просить, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1343,15 грн. відшкодування матеріальної шкоди, 10000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, вартість проведених перевірок транспортного засобу в сумі 180,70 грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Відповідно до ухвали суду до участі в справі, у якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог відносно предмету спору залучено Національну акціонерну страхову компанію «Оранта». Позивач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, захист своїх інтересів у відповідності до договору про надання юридичних послуг від 28.05.2014 року, доручив представляти адвокату [PERSON], який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в наданих суду поясненнях в інтересах свого довірителя посилався на обставини аналогічно викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечував, в наданих суду поясненнях вказував, що як матеріальну так і моральну шкоду повинна відшкодувати позивачу Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» відповідно до страхового полісу № АС/7728939, фактично в якій застрахована цивільно-правова відповідальність позивача відносно належного йому транспортного засобу - автомобіля «Міцубісі-оутлендер», державний номер [NUMBER] та відповідно до ліміту відповідальності, за шкоду заподіяну майну по 50000 грн. на одного потерпілого, за шкоду заподіяну життю та здоров'ю, по 100000 грн. на одного потерпілого, 5% моральної шкоди або 5000 гривень, на підставі наданих позивачем достовірних документів понесених витрат. Крім наведеного, посилався в поясненнях на те, що позивачем не проведено авто - товарознавчого дослідження, яке б дало відповідь, який у дійсності матеріальний збиток спричинено транспортному засобу позивача, а отже вважає, що матеріальна шкода позивачем фактично не доведена, крім цього, сума відшкодування моральної шкоди, заявлена позивачем також не відповідає вимогам ви значеним законодавцем, і є невиправдано завищеною; при цьому, не навів у позовній заяві свої міркування в чому полягає тяжкість вимушених змін у його життєвих і ділових стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. На його думку, ДТП сталося з вини обох водіїв, оскільки відповідно до довідки № 9377640 про дорожню - транспортну пригоду в його автомобілі «Міцібісі Оутлендер» пошкоджена передня центральна частина, а в автомобіля яким керував позивач [PERSON] марки «Міцібісі Кольт» пошкоджена передня ліва частина, тобто мало місце лобове, фронтальне зіткнення. Пояснив, що в позивача [PERSON] який виїжджав на головну дорогу з прилеглої території торгового комплексу «Майдан», по ходу руху, було встановлено знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», який зобов'язує водія, виїжджаючого з прилеглої території дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а оскільки він рухався по головній дорозі, а не виїжджав з парковки, як про це зазначає позивач, попереду його руху не було дорожніх знаків, які б забороняли чи обмежували йому рух. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог оскільки відповідальність має нести страхова компанія, до якої позов не було пред'явлено. Вищенаведена позиція відповідача в судовому засіданні була підтримана і в його інтересах представником [PERSON], який в доповненнях до пояснень свого довірителя також просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] за недоведеністю. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відносно предмету спору - Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», за довіреністю Рудницька Т.А. в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, від останньої в суд поступила письмова заява, в якій позовні вимоги заявлені [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої внаслідок ДТП не визнала; в наданих письмових поясненнях посилалася на те, що позивач [PERSON] до страхової компанії не звертався, докази несення ним обгрунтованих витрат на лікування не надав, квитанцій на придбання ліків не представив та у скоєнні ДТП є частково і вина позивача, а тому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити; справу розглянути у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], доповнення до його пояснень представника [PERSON], вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом, належними і допустимими доказами по справі, встановлено, що 22.04.2014 року о 18.00 год. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номер [NUMBER], по вул. Червоноармійській, 71 в м. Чернівці виїжджаючи з парковки на перехрестя під час повороту ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю марки Mitsubishi Colt, державний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого допустив зіткнення з даним транспортним засобом, автомобілі частково пошкоджені. 30.04.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було винесено постанову по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.5). Дана постанова відповідачем в установленому законом порядку оскаржена не була. А, як вбачається з доводів наданих в судовому засіданні відповідачем, суд першої інстанції при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не надав належної правової оцінки механізму дорожньо-транспортної пригоди, схемі ДТП, протоколам ДТП тощо та не врахував того, що між порушенням відповідачем ПДР України (п. 16.13) та наслідками, які настали в результаті ДТП, є прямий причинний зв'язок. Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому, судом звертається увага, що законодавцем визначено, що у випадку встановлення вини особи у ДТП постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ця особа не позбавлена права доводити протиправність дій інших учасників ДТП і причинний зв'язок цієї протиправності із завданою шкодою. Статтею 1187 ч.2 ЦК України визначено, що завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» свідчить про те, що у разі непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до відшкодування завданої шкоди у відповідному розмірі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем не зазначено доказів відносно вартості відновлювального ремонту транспортного засобу; крім цього вина відповідача на думку суду не доведена що у вищезазначеній дорожньо-транспортній обстановці необхідно було діяти відповідачу у відповідності до вимог п. 16.13 ПДР України і недотримання якого, з технічної точки зору, перебуває в причинному зв»язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її настанням. Отже, стягнення 1343 грн.15 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди позивачем не доведено. Що стосується наданого наряду - замовлення (а.с. 9) як поданого позивачем доказу відносно проведених відновлюваних робіт після ДТП, суд вважає неналежним, оскільки позивачем, в його інтересах представником не доведено, що саме перевірка підвіски (без розібрання) та перевірка кутів встановлення коліс пов»язана з дорожньої - транспортною пригодою, оскільки згідно досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], додатку до протоколу про адміністративне правопорушення з переліку видимих пошкоджень транспортного засобу, які сталися внаслідок ДТП, а саме - автомобіля належного [PERSON] Мітсубісі Колт вбачається - деформація переднього лівого крила, передньої лівої дверки, розбито показчик повороту. Крім наведеного, судом встановлено, що згідно поліса № АС/7728939 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] 25.01.2014 року застрахував майнову шкоду заподіяну майну потерпілого в Національній акціонерній страховій компанії «Оранта» (а.с.50); при цьому, як було установлено в судовому засіданні і даного не заперечувалося сторонами позивач [PERSON] з приводу відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП до НАСК «Оранта» не звертався, достеменно знаючи про те, що його транспортний засіб застрахований; відповідних документів страховій компанії не надавав і взагалі не повідомив про страховий випадок. При цьому, суд також звертає увагу, що позивачем до НАСК «Оранта» вимоги не пред'являлися; даного в засіданні не заперечував і представник позивача [PERSON] Відповідно до постанови від 01 березня 2013 року Пленума Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 - звернуто увагу суддів на участь страхових організацій в таких категоріях справ. Відповідно до позиції Пленуму ВССУ відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП можливе виключно за умови, якщо потерпіла особа зверталася до страхової організації та: - страхова організація не відшкодувала спричинену шкоду, або - розмір шкоди не покривається розміром страховки. Відповідно до п. 16 ППВСУ непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. При цьому з наведенного постанови також вбачається, що покладення судом на потерпілого обов'язку звернутися до страхової організації, невиконання якого може стати підставою для відмови в задоволенні позову, є розширеним тлумаченням змісту ч. 1 ст. 1194 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення з відповідача 10.000 грн. моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з наступного. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Таким чином, відповідно до положень цивільного законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 23 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України). У відповідності з положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року (з наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, при настанні негативних наслідків. Виходячи з наведеного на думку суду позивачем не зазначено в чому ж полягали його душевні страждання, оцінені за обставинами позову в 10.000 грн., при цьому не зазначено доказів відносно порушення [PERSON] звичайного його способу життя, негативного впливу на стан здоров»я та психологічного стану його близьких, оскільки законодавцем визначено, що суд має з'ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий (п. 3, 5 вищенаведеної Постанови). Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. В суді, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, жодним належним і допустимим доказом сторона позивача не довела, що дорожньо - транспортна пригода що мала місце 22 квітня 2014 року змінило його життєві плани, що він через дорожню - транспортну пригоду зазнавав моральних страждань, Враховуючи викладені обставини, а також виходячи з вимог чинного закону наведених вище, суд вважає, що в задоволенні і вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача в розмірі 10.000 грн. слід відмовити. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, суд на підставі системного аналізу, сукупності досліджених по справі доказів, при їх оцінці, що заявлені позивачами позовні вимоги є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed