Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.05.2008 року між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (нова назва - Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК») було укладено Договір кредиту № 428/154Ф01, згідно якого відповідач надає позичальнику, тобто позивачу, грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США зі сплатою 14,0 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною (пункт 1.1 Договору № 428/154Ф01). Договір було укладено на заяву позивача від 13.03.2008 року про отримання споживчого кредиту в сумі 70 000,00 гривень на строк 240 місяців. Відповідно до п. 1.2. Договору кредиту кредит надається позичальнику на споживчі потреби. Згідно п. 1.3. Договору кредиту, в якості забезпечення Позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту відповідач укладає з позичальником та майновим поручителем в день укладення цього договору іпотечний договір на нерухоме майно, а саме одноповерховий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.1. Договору кредиту надання кредиту на цілі, визначені в п.1.2 цього договору проводяться після укладення договору, вказаного в п. 1.3 цього договору шляхом видачі кредитних коштів готівкою в гривні з позичкового рахунку позичальника. Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових коштів в сумі кредиту безпосередньо з позичкового рахунку позичальника (п. 2.2 Договору кредиту). Відповідно до п.2.4.5 сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, у валюті наданого Кредиту на рахунок № [NUMBER] в Долинському відділенні № 428 Кіровоградської філії АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше десятого числа місяця, наступного за звітним, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі. Додатковою угодою № 1 до Договору кредиту у зв`язку зі зміною умов кредитування з 20 жовтня 2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом нарівні 15,00 процентів річних. Згідно умови Додатку №1 до Договору кредиту за відкриття позичкового рахунку позичальник сплачує комісію в розмірі 0,99 % від суми кредиту, хоча в цьому додатку, як визначено в п. 1.1 Договору кредиту, повинні бути визначені розмір та порядок сплати процентів та комісій за користування кредитними коштами. У день укладення Договору кредиту сторонами укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 428/154Ф01/1 (далі - Договір про надання відновлювальної кредитної лінії), за яким кредитор зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно умов цього договору надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами (траншами) зі сплатою 24 процентів річних за кредитом в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 286,00 гривень (максимальний ліміт заборгованості) з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 18 травня 2028 року включно. Відповідно до абзацу 2 п.п. 1.1.1 Договору про надання відновлювальної кредитної лінії детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, але такий додаток взагалі відсутній у позивача. Під час укладання договору, банк приховав від позивача повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів його, як позичальника, в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Всупереч ч. 2 ст. 11 ЗУ«Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення Договору кредиту), ні перед укладенням Договору, ні протягом його дії, Відповідач не повідомив Позивача в письмовій або в усній формі щодо: наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, з обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позивач має право, відомості про те, від кого позивач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Банк спонукав Позивача дати згоду на укладення Договору, на який в іншому випадку останній нізащо не погодився б, ввів Позивача в оману стосовно небезпеки, яка йому загрожує. Позивачу з боку Банку не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання Позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит. Жодним законом чи іншим актом законодавства не передбачена можливість надання банком-резидентом кредитів у іноземні валюті іншому резиденту для розрахунків на території України. В той же час ні жодний закон чи інший акт законодавства не передбачає права банку-резиденту надавати резиденту споживчі кредити в іноземній валюті, яка володіє в Україні ознакою засобу платежу. Чинне законодавство встановлює лише умови і порядок використання іноземної валюти при наданні кредитів лише резидентом - нерезиденту і нерезидентом - резиденту, а саме Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затверджене Постановою НБУ № 270 від 17.06.2004 року (втратила чинність на підставі Постанови НБ № 31 від 05.02.2019). Таким чином, відповідач, укладаючи Договір кредиту з позивачем, на території України використовував іноземну валюту як засіб платежу. Це є порушенням зазначених вище норм, так як при нарахуванні та списанні комісійної винагороди у відсотках в іноземній валюті з переказом на відповідні рахунки у відповідача була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ для здійснення такої операції. Правочин, який суперечить законодавству є недійсним, тому позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідач у судове засідання не з`явився, надіслали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просять відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, з якого слідує, що відповідач не згоден з позовними вимогами, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та застосувати строк позовної давності, мотивуючи свої доводи, що кредитний договір був укладений згідно чинного законодавства. Суд дослідивши письмові докази по справі, оцінивши їх в сукупності, встановив наступне. Згідно копія заяви на отримання споживчого кредиту слідує, що [PERSON] 13.03.2008 року звернувся до Начальника Долинського відділення № 428 Кіровоградської філії АКБ «Укрсоцбанк» про отримання споживчого кредиту на споживчі цілі у розмірі 70000 грн. (а.с.17) Згідно копії договору кредиту № 428/154ФО1 слідує, що 19 травня 2008 року Акціонернерний-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір на 15000 доларі США, погашення кредиту буде здійснюватися в доларах США та додаткова угода № 1 (а.с.18-27) Згідно копії договору про надання відновлюваної кредитної лінії № 428/154ФО1/1 від 19.05.2008 року, з якого слідує, що сторони підписали вказаний договір у двох примірниках (а.с.28-34) Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] перебуває під забороною нерухомого майна на підставі іпотечного договору № 428/154ФО1 від 19.05.2008 року, тип обтяження - іпотека (а.с.35-36) Згідно копії Банківської ліцензії № 5 від 29.12.2001 року виданої Акціонерно - комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» зареєстрованого Національним банком України 27.09.1991 року за номером 3, має право здійснювати банківські операції визначені ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (а.с.64) Згідно копії дозволу та додатку до нього виданого Акціонерно - комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» зареєстрованого Національним банком України 27.09.1991 року за номером 3, має право здійснювати операції визначені п.1-4 ч.2, ч.4 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (а.с.65-66) Згідно копії повідомлення від 12.05.2008 року, слідує, що [PERSON] повідомлений про умови кредитування (а.с.70-72) Згідно копія заяви на отримання споживчого кредиту слідує, що [PERSON] 12.05.2008 року звернувся до Начальника Долинського відділення № 428 Кіровоградської філії АКБ «Укрсоцбанк» про отримання споживчого кредиту на споживчі цілі у розмірі 15000 доларів США на строк 240 місяців зі сплатою 14.0 % річних, в забезпечення кредиту надає одноповерховий будинок по [ADDRESS] (а.с.77) Згідно копії рішення № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» слідує, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного Товариства «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року (а.с.115) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. За змістом ч.1, 2 ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача та його представника на ту обставину, що його було введено в оману представниками банку і не роз`яснено умови кредитного договору, оскільки підпис позивача в договорі підтверджує, що позичальник в письмовій формі ознайомлений із загальними умовами кредитування фізичних осіб в Акціонернерно - комерційному банку «УКРСОЦБАНК», які йому були роз`ясненні, зрозумілі і з якими він цілком погодився. Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, з яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Згідно положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Отже,спірні умови кредитного договору були узгоджені сторонами (досягнуто згоди з усіх істотних умов договору),кредитний договір підписаний сторонами, останні мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірних договорів та в подальшому виконував їх умови. Більш того позивач, як споживач кредитних послуг, відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» мав право розірвати кредитний договір протягом 14 днів з моменту його укладення, проте вказаним правом він не скористався. Вищевказане свідчить про те, що при укладенні договору позивач діяв свідомо і повністю розумів природу кредитного договору, свої зобов`язання за ним та обсяг своєї відповідальності. Таким чином, спірний договір, підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач прийняв надані відповідачем кредитні кошти і частково виконував умови договору, крім того, позивач не скористався своїм правом розірвати кредитний договір протягом 14 днів з моменту його укладення. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При укладенні договору сторонами додержано вимог, передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів", необхідних для чинності вказаного правочину. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову та згідно ст.ст. 134-142 ЦПК України, судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

Outcome: dismissed