Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

05.05.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій [PERSON] просить стягнути зі [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 05.06.2020 року до повнолітня дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] з 13.07.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На початку 2020 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання доньки між сторонами не досягнуто. За таких обставин, позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обов`язок сплати аліментів на утримання їх спільної дитини. Ухвалою суду від 11.06.2020 року за заявою [PERSON] до [PERSON] порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачем [PERSON] в порядку ст. 278 ЦПК України не подано. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач [PERSON] на адресу суду, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує (а.с. 17). Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином з дотриманням положень ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно поштового повідомлення № 8530205639606 виклик до суду вручено особисто відповідачу - 23.07.2020 року (а.с. 16). З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Родинське Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (копія паспорта - а.с. 5-7). Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженець сел. Святогорівка Добропільського району Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] , адреса фактичного місця проживання: [ADDRESS] (копія паспорта - 9-10). Сторони по справі з 13.07.2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (підтверджено штампом в паспортах про сімейний стан), є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] фактично припинено, спільне господарство не ведеться, сторони мають різні бюджети, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання доньки не досягнуто. Згідно довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краснолиманська - № 60 м. Родинське» № б/н від 25.05.2020 року - [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , 2014 року народження (а.с. 11). Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При розгляді справи, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , до якого пред`явлено вимогу про стягнення аліментів (родинний зв`язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України, споріднення підтверджено свідоцтвом про народження); - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні позивача [PERSON] , яка пред`явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітній син утримується позивачем); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов`язань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд в розумінні ст. 182 СК України враховує: - стан здоров`я платника аліментів та дитини (будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача та дитини не надано); - матеріальне становище платника аліментів (відповідач є працездатним, протипоказань за станом здоров`я для здійснення трудової діяльності не має); - відсутність на утриманні відповідача неповнолітній та / або непрацездатних осіб (такі дані суду не надано). Окрім того, суд звертає увагу, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд, звертає увагу на визначення законодавством максимального розміру аліментів, а саме те, що відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки доходу відповідача (25 відсотків), як такі що жодним чином не оспорені відповідачем, та спрямовані на забезпечення інтересів позивача відповідно до справжніх обставин справи. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша - компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню зі [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved