Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

18 лютого 2014 року позивака звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на обставини викладені у позовній заяві (а. с. 12-3) просила: Договір поруки № 89375/ФЛ-П від 16.09.2008 р. укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» визнати припиненим; поручительство [PERSON], що виникло на підставі Договору поруки № 89375/ФЛ-П від 16.09.2008 р., укладеного між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» визнати таким, що припинено з 17.09.2009 р. У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач та представник відповідача ВАТ КБ «Надра» не з'явився. Дослідивши матеріали справи суд вважає що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, 16 вересня 2008 року укладено кредитний договір № 893575/ФЛ між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (а. с. 5-6). 16 вересня 2008 року укладено Договір іпотеки № 893575/ФЛ-П між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (а.с. 7). За змістом ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватись порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржника (ст. 553 ЦК України). Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною 2 ст. 543 ЦК України передбачено, що солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі, а відповідно до ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 543 ЦК України солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що "позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі". Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства та умов договору поруки, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності стосовно захисту свого порушеного права або законного інтересу за договором поруки до 5 років, що не заборонено статтею 259 ЦК України. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Враховуючи вищевикладені норми, сторони досягли згоди та уклали Договір поруки в якому передбачили, що позовна давність, встановлена законом, збільшена за домовленістю сторін до 5 років, а відтак момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Крім того, згідно абз. 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня. коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Твердження позивачки про порушення її прав, що надає її право звернення до суду з позовом про визнання договору поруки та поруки припиненими, які були укладені є безпідставними та таким що не ґрунтуються на законі, оскільки на момент підписання зазначеного договору сторони досягли згоди за усіма умовами зазначеними в договорі про що свідчать їх підпис на Договорі іпотеки № 893575/ФЛ-П від 16 вересня 2008 року (а.с. 7). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку, з аналізу наданих доказів позивачкою, суд дійшов висновку про те, що при укладенні спірного договору як Відповідачу так і Позивачу були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили позивача прийняти ці умови та отримати кредит на вкрай невигідних для себе умовах. Усі умови, зазначені в кредитному договорі та безпосередньо договору поруки є чіткими та не двозначними, в яких чітко зазначені міри грошових стягнень та засоби впливу, строки тощо. Таким чином, позивачем не обґрунтовано позовні вимоги, оскільки на момент укладення спірного договору, [PERSON] погодилася зі всіма його умовами. Слід врахувати, що саме зі спірного договору поруки виплаває безпосередньо поручительство, проте підстав визнання спірного договору поруки та поручительства судом не встановлено. Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], ВАТ КБ «Надра» про визнання договору поруки та поруки (поручительства) припиненими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за рахунок [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed