Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» в особі представника звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Проскуріна Едуарда Георгійовича №20338560 від 27.03.2015 року про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9054758 від 06.06.2007 року); визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Харківської області Лагутіної Світлани Василівни №20445751 від 01.04.2015 р. про державну реєстрацію припинення іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9054727 від 06.06.2007 року); зобов`язати департамент реєстрації Харківської міської ради внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації припинення обтяження від 27.03.2015 року, який внесено державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Проскуріним Едуардом Георгійовичем (вид обтяження - заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 9054758, зареєстровано 06.06.2007 року); зобов`язати департамент реєстрації Харківської міської ради внести в державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації припинення іпотеки від 01.04.2015 року, який внесено державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області Лагутіною Світланою Василівною (номер запису про іпотеку: 9054727, зареєстровано 06.06.2007 року); стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2007 року між [PERSON] (позичальник) та ВАТ «Кредитпромбанк» укладений кредитний договір №0709/29/07-С. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено іпотечний договір №0709/29/11/07-С від 06.06.2007 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А., зареєстрований в реєстрі №1986. 06.06.2007 р., накладена заборона відчуження предмету іпотеки до припинення договору іпотеки, які зареєстровані в реєстрі за №1987. Предметом іпотеки за вказаним іпотечним договором є квартира [ADDRESS] . 06.06.2007 р., в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована заборона на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 5087021, номер запису про обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після перенесення запису 9054758). 06.06.2007 р. в державному реєстрі іпотек зареєстрована іпотека (реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі іпотек 5087021, номер запису про іпотеку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після перенесення запису 9054727). Між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» 26.06.2013 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами від ПАТ «Кредитпромбанк». Позивач вважає, що за іпотечним договором №0709/29/11/07-С від 06.06.2007 р. право вимоги перейшло від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк». В ході проведення ліквідаційної процедури та інвентаризації активів виявлені факти припинення обтяжень предмету іпотеки у відповідних реєстрах і з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №111112289 від 19.01.2018 р. ПАТ «Дельта Банк» стало відомо про те, що 27.03.2015 року зареєстровано припинення обтяження - заборони на нерухоме майно (номер запису про обтяження 9054754, дата державної реєстрації 06.06.2007 року) на підставі листа №47-1611-03 від 25.03.2015 року, виданого ПАТ «Кредитпромбанк» (державний реєстратор Проскурін Едуард Георгійович, Чугуївське міськрайонне управління юстиції, індексний номер рішення 20338560) і 01.04.2015 року зареєстровано припинення іпотеки (номер запису про іпотеку 9054727, дата державної реєстрації 06.06.2007 року) без зазначення підстави вилучення (державний реєстратор Лагутіна Світлана Василівна, Харківське міське управління юстиції, індексний номер рішення 20445751). На підставі наведеного, позивач вважає, що державним реєстратором Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Проскуріним Е.Г. рішення №20338560 від 27.03.2015 р. про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна та внесення 27.03.2015 р. відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно протиправним, оскільки з 25.03.2015 року ПАТ «Кредитпромбанк» не міг звертатися до державного реєстратора з листом про припинення обтяження. Також позивач вважає протиправним і прийняте державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області Лагутіною С.В. рішення №20445751 від 01.04.2015 р. про державну реєстрацію припинення іпотеки та внесення 01.04.2015 р. відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки ПАТ «Дельта Банк» не видавав жодних листів про припинення іпотеки та заборони за іпотечним договором №0709/29/11/07-С від 06.06.2007 року, який посвідчений 06.06.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А., зареєстрований в реєстрі за №1986. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням державними реєстраторами обов`язків щодо перевірки поданих для цього документів від третьої особи та відсутності в третьої особи, яка звернулася за державною реєстрацією, необхідних повноважень, то вказані спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню в судовому порядку. Від відповідачів - державного реєстратора Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Проскуріна Едуарда Георгійовича та державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Харківської області Лагутіної Світлани Василівни на адресу суду відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідач департамент реєстрації Харківської міської ради надіслав суду відзив на даний позов, згідно якого в частині вимог по зобов`язанню департаменту поновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку просили відмовити, вирішення інших вимог - здійснити на розсуд суду відповідно до вимог діючого законодавства України. Вказали про безпідставність та не аргументованість позовних вимог. Від третьої особи [PERSON] в особі її представника [PERSON] на адресу суду надійшли відповідні письмові пояснення, відповідно до яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідно до ч.1, 2 ст.3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Проте позивачем не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували про внесення до державного реєстру іпотек і єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна інформації про те, що ПАТ «Дельта Банк» є іпотекодержателем нерухомого майна - квартири [ADDRESS] за іпотечним договором №0709/29/11/07-С від 06.06.2007 р. Враховуючи те, що обтяження на предмет іпотеки за позивачем зареєстровано не було і не зареєстровано на теперішній час, та доказів, що позивач звертався до державного реєстратора для реєстрації обтяження майна іпотекою до суду не надано, то правові підстави для задоволення вказаного позову відсутні. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явилися. Причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлені належно. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи повідомлена належно. Від її імені до суду з`явився представник - [PERSON] , який надав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог, а також надав додаткові письмові пояснення щодо предмету спору в обґрунтування незаконності та безпідставності позовних вимог ПАТ «Дельта Банк». Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 06.06.2007 року між [PERSON] як позичальником (третя особа) та ВАТ «Кредитпромбанк» укладений кредитний договір №0709/29/07-С, відповідно до умов якого, відкриває позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 73700 дол. США, процентна ставка за кредитною лінією 13,4% річних, на строк до 31.01.2012 р. (з урахуванням додаткової угоди №2 від 16.01.2012 р.). В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено іпотечний договір №0709/29/11/07-С від 06.06.2007 р., який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А., зареєстрований в реєстрі №1986. 06.06.2007 р. накладена заборона відчуження предмету іпотеки до припинення договору іпотеки, яка зареєстровані в реєстрі за №1987. Предметом іпотеки за вказаним іпотечним договором є квартира [ADDRESS] . 06.06.2007 р. в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстрована заборона на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 5087021, номер запису про обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після перенесення запису 9054758). 06.06.2007 року в державному реєстрі іпотек зареєстрована іпотека (реєстраційний номер обтяження в державному реєстрі іпотек 5087021, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після перенесення запису 9054727). Між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» 26.06.2013 року укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами від ПАТ «Кредитпромбанк», в тому числі за кредитним договором №0709/29/07-С від 06.06.2007 р. і за іпотечним договором №0709/29/11/07-С від 06.06.2007 року, тобто останній набув статусу обтяжувача нерухомого майна у порядку та спосіб, передбачений законодавством України на момент вчинення даного правочину. Відповідно до Постанови Правління НБУ №664 від 02.10.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк». З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №111112289 від 19.01.2018 р. вбачається, що 27.03.2015 року державним реєстратор Проскуріним Едуардом Георгійовичем Чугуївського міськрайонного управління юстиції прийнято рішення №20338560 про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9054758 від 06.06.2007 року. З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №111112289 від 19.01.2018 р. вбачається, що 01.04.2015 року державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області Лагутіною Світланою Василівною прийнято рішення №20445751 про державну реєстрацію припинення іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9054727 від 06.06.2007 року). Підставою для внесення таких записів стали листи ПАТ «Кредитпромбанк» №47-1611-03 від 25.03.2015 р. і №1602-15 від 27.03.2015 р. Як вбачається з наданої позивачем інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №111112289 від 19.01.2018 р., власником предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] , є [PERSON] . В ході проведення заходів ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк», співробітниками банку виявлено факт припинення іпотеки, обтяжувачем якого є АТ «Дельта Банк» на нерухоме майно шляхом винесення державними реєстраторами протиправних рішень та записів у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом для захисту свого порушеного права. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій) передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку».(в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваних дій). Судом встановлено, що обтяження на предмет іпотеки за позивачем зареєстровано не було, та доказів, що банк звертався до державного реєстратора для реєстрації обтяження майна іпотекою до суду надано не було, тому посилання позивача, що він є обтяжувачем предмета іпотеки є необґрунтованим. В обґрунтування своїх вимог ПАТ «Дельта Банк» посилається на те, що станом на 01.06.2018 р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором №0709/29/07-С від 06.06.2007 р. становить 4 062 650,34 грн. і надає розрахунок заборгованості. З приводу цього, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Слід зауважити, що термін дії кредитного договору №0709/29/07-С від 06.06.2007 р. скінчився 31.01.2012 року. Тобто, строк у який ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого став ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] мали можливість здійснювати свої права згідно кредитного договору №0709/29/07-С від 06.06.2007 р. скінчився 31.01.2012 року. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, законодавством чітко встановлено строки позовної давності для зобов`язань із встановленим строком виконання. Як зазначено в п.1.1 даного кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 73500 дол. США. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5"Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз`яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз`яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. Враховуючи те, що кредитні кошти було видано на споживчі цілі, а кінцевий строк повернення даних коштів є 31.01.2012 року, а строк давності по стягненню заборгованості за вказаним кредитним договором закінчився 31.01.2015 року, то нарахування ПАТ «Дельта Банк» відсотків та пені після закінчення визначеного строку кредитування є необґрунтованим. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України. Вказана правова позиція підтверджується постановою Великої Палати ВС від 28.03.2018 р. по справі №444/9519/12, а також постановою ВС від 06.02.2019 р. по справі №175/4753/15. Що стосується доводів позивач про те, що у зв`язку з невиконанням державними реєстраторами свої обов`язків щодо перевірки поданих для цього документів від третьої особи та відсутності в третьої особи, яка звернулася за державною реєстрацією, необхідних повноважень, у зв`язку з чим вказані спірні рішення є протиправними, то суд зазначає наступне: Відповідно до пункту першого частини першої статті 2 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій) (далі - Закону № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.2 ст. 9 Закону № 1952-IV (в редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); - відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; - відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України. Згідно ст. 15 Закону № 1952-IV (в редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. У відповідності до ч.4 ст. 15 Закону № 1952-IV (в редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій) Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. А згідно ч.8,9 ст. 16 Закону № 1952-IV (в редакції, чинній на момент вчинення реєстраційних дій) державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, уповноваженої ними особи. Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. У відповідності до п. 73 Постанови КМУ від 17.10.2013 р. №868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (діючої на момент вчинення спірних реєстраційних дій) Під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа, якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач). У разі проведення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є також особа, якою припинено обтяження, а також особа, в інтересах якої припинено обтяження. Тобто, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №35578292 від 27.03.2015 р. вбачається, що рішення державного реєстратора Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Проскуріна Едуарда Георгійовича №20338560 від 27.03.2015 р. про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9054758 від 06.06.2007 року) винесено на підставі листа ПАТ «Кредитпромбанк» №47-1611-03 від 25.03.2015 р. як іпотекодержателя. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №35793429 від 01.04.2015 р. вбачається, що рішення державного реєстратора Харківського міського управління юстиції Харківської області Лагутіної Світлани Василівни №20445751 від 01.04.2015 р. про державну реєстрацію припинення іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 9054727 від 06.06.2007 року) було винесено на підставі листа ПАТ «Кредитпромбанк» №1602-15 від 27.03.2015 р. як іпотекодержателя. Тобто оскаржувані рішення державних реєстраторів прийняті на підставі листів ПАТ «Кредитпромбанк» як іпотекодержателя. В свою чергу, вказані листи ПАТ «Кредитпромбанк» незаконними не визнані та не скасовані в установленому законом порядку. Позивачем жодних доказів визнання вказаних листів, як підстав для винесення спірних рішень державних реєстраторів, до суду не надано, тобто жодних підстав незаконності винесення вказаних листів в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, на момент прийняття спірних рішень в державного реєстру іпотек і єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна була відсутня інформація про те, що ПАТ «Дельта Банк» є іпотекодержателем нерухомого майна - квартири [ADDRESS] за іпотечним договором №0709/29/11/07-С від 06.06.2007 р., натомість в даних реєстрах містилася інформація, що іпотекодержателем вказаного нерухомого майна є саме ПАТ «Кредитпромбанк». Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку з цим, рішення державних реєстраторів були прийняті у відповідності до норм діючого законодавства України та на підставі даних, які містились в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек і Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем не наведено відомостей та не надано доказів, які б свідчили про неправомірність дій державних реєстраторів в даному випадку. Отже, спірні рішення державних реєстраторів прийняті у спосіб, порядку та у межах повноважень державних реєстраторів, передбачених законодавством та є законними. Зважаючи на викладене, за відсутності встановлення на підставі належних та допустимих доказів протиправності вказаних рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та про державну реєстрацію припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно , такі рішення не можуть бути скасованими. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, і роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65)). При розгляді даної справи необхідно врахувати правові висновки, викладені у справі № 11-404апп18 у тотожних правовідносинах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року щодо суб`єктного складу, де вказано, що належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється, та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності. Новий власник спірного майна позивачем в якості співвідповідача залучений не був, оскільки визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Правила ст. 5 ЦПК України визначають, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Надаючи оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд оцінює його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та виходить з його ефективності. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, забезпечити поновлення порушено права. Отже, підставою звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання позову про скасування рішень державних реєстраторів за наведених обставин, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права позивача, оскільки власник спірної квартири до участі в справі позивачем залучений не був, та право власності власника [PERSON] на предмет іпотеки в даному випадку позивачем не оскаржується, та в разі скасування рішень державних реєстраторів автоматично буде поновлено запис про обтяження іпотекою ПАТ «Кредитпромбанк, а не позивача по справі, так як скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами щодо права на спірне майно, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» суд вважає за необхідне відмовити за наведених вище підстав. Оскільки позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна і Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і про державну реєстрацію припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не підлягають до задоволення, то позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині зобов`язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про скасування державної реєстрації припинення обтяження від 27.03.2015 р і припинення іпотеки від 01.04.2015 р. також не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed