Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) виникли цивільні правовідносини, які підтверджуються конкретними обставинами (юридичними фактами), а саме: з боку позивача здійснюється постачання електроенергії та контроль її споживання шляхом зняття показів приладу обліку (пред'явлення відповідачу рахунків для оплати тощо - якщо сплата здійснюється за рахунками) на об'єкт Відповідача, який розташовано за адресою: [ADDRESS], а з боку відповідача, споживання електроенергії, оплата (рахунків за електроенергію) спожитої електричної енергії. За даною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Згідно рішення Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 04 червня 2008 року підключення електроенергії за заявою наймача(власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених ЗУ «Про електроенергетику» та Правилами Користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 р. № 1357. Боржником неодноразово здійснювалося перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію(згідно особового рахунку), таким чином між Енергопостачальником та споживачем є зобов'язання. Станом на теперішній час у боржника, у зв'язку з несплатою, виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1129,90 грн. Боржника було повідомлено про заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію перед Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго», але боржником це повідомлення (вимогу) було проігноровано і до теперішнього часу сума заборгованості не сплачена. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річних від простроченої суми. У зв'язку з чим, боржнику були нараховані наступні суми: - три відсотки від простроченої суми складає 98,07 грн.; - індекс інфляції за весь час прострочення складає 208,14 грн. У судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» Шинкаренко А.Г. що діє на підставі Довіреності № 181215-14/9.1.2п від 18 грудня 2015 року ( а.с.59) підтримав позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго», на обгрунтування яких послався на доводи, викладені в позовній заяві та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію у розмірі 1129,90 грн., три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 98,07 грн., індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 208,14 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON], у судовому засіданні не визнав позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» та пояснив, що 11 березня 2004 року його дружина - [PERSON] продала домоволодіння під [ADDRESS]. З того часу вони в будинку не мешкають та електричною енергією не користуються. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію задоволенню не підлягають, оскільки являються незаконними, безпідставними та необґрунтованими. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гід\-ністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, неза\-лежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов'яз\-ків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосу\-ється частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв ^і обмежень за ознаками раси, ко\-льору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального поводження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками». Крім того, ч. 2 ст. 21 Конституції України закріплює засаду невідчужуваності та непорушності прав і свобод людини. Відповідно до цієї заса\-ди не допускається не тільки відчуження прав і свобод, якими людина володіє, а й обмеження їхнього змісту, створення пере\-шкод для їх реалізації тощо. Дані положення повною мірою поширюються і на передбачені цивільно-процесуальним за\-коном права суб'єктів цивільного провадження. У загальному розумінні рівність перед законом означає обо\-в'язок всіх додержуватися приписів закону, використовувати закон у своїх інтересах. Закріплення рівності перед законом як засади здійснення правосуддя в цивільних справах означає, що жодна обста\-вина не може стати підставою для надання будь-яких привілеїв або запровадження будь-яких обмежень, що суперечать припи\-сам цивільно-процесуального закону щодо прав і обов'язків всіх суб'єктів провадження. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» « Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов»язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 10 ЦПК України «Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ". У відповідності до ст. 11 ЦПК України „ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі". Так, відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» звернулося до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію станом на 15 травня 2012 року. Позивач - Публічне акціонерне товариство « ДТЕК Донецькобленерго», в рахунок обгрунтування заявлених ним позовних вимог щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, в своєму позові посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» та [PERSON] виникли цивільні правовідносини, які підтверджуються конкретними обставинами (юридичними фактами), а саме: з боку позивача здійснюється постачання електроенергії та контроль її споживання шляхом зняття показів приладу обліку (пред'явлення відповідачу рахунків для оплати тощо - якщо сплата здійснюється за рахунками) на об'єкт Відповідача, який розташовано за адресою: [ADDRESS], а з боку відповідача, споживання електроенергії, оплата (рахунків за електроенергію) спожитої електричної енергії. За даною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. У відповідності до вимог частин 1,3 ст. 626 ЦК України «Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов»язками наділені обидві сторони договору». Отже, договір є правовою формою ( засобом) узгодження волі двох чи декількох сторін, спрямованої на досягнення певного правового результату. Згідно до ст. 627 ЦК України «Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості». Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та мешкає у будинку № 191 по вулиці Ярослава Мудрого (Урицького) міста Слов'янська Донецької області з 04 червня 2004 року і є споживачем електричної енергії (а.с. 31). У відповідності до Договору купівлі-продажу від 11 березня 2004 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], та посвідченого Приватним нотаріусом Слов»янського районного нотаріального округу Сімейко С.І за реєстром № 189, дружина відповідача - [PERSON] продала, а [PERSON] придбала домоволодіння з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] ( а.с.34). Договір між постачальником електричної енергії - Публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» та споживачем [PERSON] - відповідачем по справі на постачання електричної енергії у житловий будинок [ADDRESS] ніколи не укладався і відповідач з моменту продажу житлового будинку [ADDRESS], тобто з 11 березня 2004 року не користувався електричною енергією в цьому житловому приміщенні. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.6 та ч.5 п.42 Правил користування електричною енергією для населення ,затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357,споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію,здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно п.48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність згідно з діючим законодавством за порушення вказаних Правил. Згідно п.20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. У відповідності до вимог ст. 67 Житлового кодексу України « Плата за комунальні послуги ( водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У відповідності до вимог ст. 68 Житлового кодексу України « Наймач зобов»язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.» Згідно п. 26 Правил користування електричною енергією для населення у разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості проводиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг. У разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіку погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надання довідки, що підтверджують неплатоспроможність (п. 28 ПКЕЕН). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з Довідки Маяківської сільської ради Слов'янського району Донецької області № 831 від 05 квітня 2016 року [PERSON], [INFO] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS], 13 лютого 2004 року (а.с.35). Як вбачається з Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], датою прийняття рішення про державну реєстрацію є 13 квітня 2004 року. В суді також встановлено, що відповідач зареєстрований у будинку [ADDRESS] з 04 червня 2004 року ( а.с. 31 зворотній бік). Таким чином, в судовому засіданні підтверджено ту обставину, що відповідач [PERSON] ніколи не був і не є власником або мешканцем житлового будинку [ADDRESS] з 13 квітня 2004 року, вказана заборгованість виникла не з його провини і тому суд приходить до обґрунтованого переконання, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією задоволенню не підлягають. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 35 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Однак, в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію відмовлено і тому не підлягають задоволенню і вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до [PERSON] про стягнення суми судового збору у розмірі 243,60 грн., сплаченої при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed