Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надмірно виплачених сум пенсій, а саме 12 482,26 грн. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві з вересня 2016 року та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до персоніфікованих даних відповідач працює з 01.04.2016 року. Управлінням за період з 01.04.2016 року по 31.01.2017 року відповідачу виплачено кошти у розмірі 124 82,26 грн. Переплата пенсії виникла у зв'язку з тим, що відповідачем невчасно повідомлено позивача про працевлаштування, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з метою стягнення з відповідача надмірно виплачених сум пенсій у сумі 12 482 грн. 26 коп. Представник позивача в призначене судове засідання не з'явився, було надано заяву про можливість слухати справу за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку УПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». За період з 01.04.2016 року по 31.01.2017 року відповідачу надмірно виплачено кошти у розмірі 124 82,26 грн. Переплата виникла з причин перерахунку пенсії, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 036.02.2017 року за № 6377/08. Частиною 2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати, з якої може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Згідно частини 1-3 статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі України. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. Частиною 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов'язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою. Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. До позовної заяви на обґрунтування вимог не додані індивідуальні відомості стосовно відповідача з системи персоніфікованого обліку, ведення якого здійснює саме позивач. Подана у позовній заяві сума переплати пенсії у розмірі 12 482,26 грн. позивачем не обґрунтована. Надані суду матеріали не містять розрахунку вказаної переплати, а саме за які місяці та які доплати, надбавки, нарахування, тощо та у якому розмірі, були надміру виплачені у зв'язку з працевлаштуванням відповідача. Також позивач після переведення пенсійного забезпечення з м.Маріуполя до м.Києва в березні 2016р, [PERSON] працевлаштувався в м.Києві з 01.04.2016р., про що одразу повідомив позивача, який не розглянув заяву. Тому не з вини [PERSON] відбулась переплата пенсії. Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed