Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про повернення безпідставно набутого майна, під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 2004 року він перебував у шлюбі з [PERSON] - дочкою відповідачки, який було розірвано 18 квітня 2012 року. В період зареєстрованого шлюбу вони з [PERSON] вирішили придбати квартиру. Для одержання кредиту він звернувся до банку «Аваль». 20.06.2006 року між ним і Синельниківським відділенням ДОД АППБ «Аваль» був укладений кредитний договір №014/97437/3154/82 про надання кредитних коштів у сумі 30000 грн. на придбання квартири, що знаходиться в [ADDRESS], про що зазначено у висновку від 01.06.2006 року. Для забезпечення кредиту виступив житловий будинок, який належить [PERSON] і [PERSON] - відповідачці і знаходиться в [ADDRESS]. Йому було надано кредит у сумі 30000 грн., відсоткова ставка 17 % строк кредитування 84 місяців для придбання квартири на вторинному ринку за адресою: [ADDRESS], що підтверджено висновком банка «Аваль». Вищезазначена квартира належала [PERSON], якому він передав в присутності його дружини [PERSON] гроші за квартиру. Гроші він передав на вокзалі, тому що їхав в Крим на заробітки. У зв'язку з тим, що він працював водієм, його робота пов'язана з постійними довгостроковими відрядженнями, він довірив оформити договір купівлі-продажу своїй бувшій дружині - [PERSON] Він був впевнений, що документи будуть посвідчені на її ім'я. так як вони на той час знаходились в зареєстрованому шлюбі, він знав, що квартира є їхньою сумісною власністю і не наполягав на тому, щоб договір купівлі-продажу був посвідчений на його ім'я. Вони переїхали в придбану квартиру, він не цікавився документами, так як постійно знаходився у відрядженнях і заробляв гроші для погашення кредиту. У 2010 році йому було надано двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Для одержання ордеру необхідно було надати оновлені документи і йому стало відомо, що без його згоди договір купівлі-продажу квартири був оформлений на відповідачку. Він запропонував відповідачці повернути йому гроші, або переоформити договір купівлі-продажу квартир [ADDRESS], але відповідачка відмовила йому в цього. На цей час кредит його повністю погашений, разом зі сплаченими процентами сума погашеного кредиту становить 47 704 грн. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідачка одержала суму грошей, призначену іншій особі, за його рахунок збільшила своє майно, а він втратив частину свого майна. Вона придбала за них квартиру, тому він мусить звернутись до суду з позовом про повернення йому його безпідставно набутого майна, а саме 47704 грн. З приводу пропуску ним позовної давності зазначив, що існувало ряд причин, які ускладнювали та не уможливлювали подання позовної заяви, а саме з 2006 року по 2013 року працював водієм-далекобійником у ВАТ «Агротехсервіс» приватного підприємця [PERSON] Його робота була пов'язана з постійними довготривалими відрядженнями. З цієї ж причини він вчасно не дізнався, що спірна квартира була оформлена не на його колишню дружину [PERSON], а на її матір [PERSON]. Враховуючи інфляційні процеси в Україні з посиланням на дані з офіційного сайту Міністерства Фінансів України ціна позову з червня 2006 року по липень 2014 року виросла до 121 257 грн. Просить суд поновити строк позовної давності звернення до суду з позовом про повернення безпідставно набутого майна. Зобов'язати [PERSON] повернути йому безпідставно набуте майно грошову суму 121257 грн. Позивач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить їх задовольнити. Та пояснив, що позивач спеціально брав кредит в банку для купівлі квартири, а його колишня дружина та відповідачка його обманули і оформили квартиру на відповідача. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на його думку позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому просить у їх задоволенні відмовити. Також зазначив, що викладені у позовній заяві обставини не доведені. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що 2006 року зустрілись з [PERSON] йому сподобалась його квартира, надав йому завдаток, крім того він віддавав йому всі кошти, після чого він написав [PERSON] розписку, потім оформили документи, він не знав, що оформляли квартиру не на [PERSON], не дуже розумів, які документи необхідні. Зазначив, що написав ще розписку аналогічну на відповідачку [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач її колишній чоловік, а відповідач її мати. Позивач хоче її лишити без житла, вигнав її з їхньої спільної квартири, а тепер і з цього будинку також. Кредитні гроші за які каже позивач він купив машину «Камаз». Таким чином, суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. З наданої суду копії договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири від 26 червня 2006 року вбачається, що покупцем вищезазначеної квартири була відповідачка по справі [PERSON], а продавцем [PERSON].(т.1 а.с.151). Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06 липня 2006 року (т.1 а.с.150), а також копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 05 грудня 2011 року свідчать, що відповідачка [PERSON] на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу є власником спірної квартири. З наданої суду розписки від 24.06.2006 року вбачається, що продавець спірної квартири [PERSON] отримав гроші за квартиру в розмірі 35500,00 грн. від [PERSON] (т.2 а.с.9). В матеріалах справи є розписка від 20.06.2006 року, з якої вбачається, що [PERSON] отримав гроші за квартиру в розмірі 30500,00 грн. від [PERSON] (т.2 а.с.8). В матеріалах справи є копія кредитного договору №014/97437/3154/82, укладеного 20 червня 2006 року між АППБ "Аваль" та позивачем [PERSON] з якого вбачається, що позивач дійсно отримав кредит в розмірі 30000,00 грн., але об'єктом кредитування по договору були кредитні кошти для використання на споживчі цілі, а не на купівлю нерухомого майна, у зв'язку з чим факт отримання позивачем кредиту саме для купівлі квартири не доведений, а одні лише показання свідків з цього приводу не є достатнім доказом для задоволення позову, тим більше при наявності заперечень з цього приводу у відповідачки. Отже, згідно правовстановлюючих документів на спірну квартиру, які містяться в матеріалах справи, власником є відповідачка [PERSON], яка зазначена покупцем квартири згідно договору купівлі-продажу і яка згідно розписки передала гроші за квартиру її продавцю, а кредитний договір укладений позивачем та кредитні кошти отримані позивачем на споживчі цілі, і позивачем не доведено в судовому засіданні, що отримані кредитні кошти він витратив на купівлю квартири, тому достатніх доказів в обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду не надав і в доводи викладені в позовній заяві, а саме те, що позивач до укладення договору купівлі-продажу квартири зустрічався з продавцем, з питання придбання квартири не підтверджують той факт, що він витратив кредитні кошти на купівлю квартири. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 328, 650 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів вказаною статтею передбачено визнання права. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Витребуванням власником свого майна з чужого незаконного володіння здійснюється шляхом подання до суду віндикаційного позову. Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння, яка повинна мати відповідні підстави, що тягнуть за собою визначені законом правові наслідки. Таким чином, вказані позивачем у позовній заяві підстави не підтверджують факт заволодіння відповідачем майном позивача, в даному випадку кредитними грошами. У зв'язку з чим позовні вимоги про витребування майна у відповідача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed