overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У жовтні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради про визнання незаконним наказу Відділу освіти виконавчого комітету Канівської міської ради № 160-к/тм від 09.09.2019 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] " і його скасування та про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав. В обґрунтування вимог зазначила, що вона працює на посаді директора Канівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 Канівської міської ради Черкаської області. 09.09.2019 року відділ освіти виконкому Канівської міської ради, в особі керівника відділу Голди Н.А. , видав наказ № 160-к/тм «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». В наказі зазначено: «У зв`язку із порушенням трудової дисципліни (ст. 147-149 КЗпП України ),

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У жовтні 2019 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2016 відповідач оформив заявку для отримання позики, що підтверджується роздруківкою заявки відповідача з офіційного веб-сайту позивача. На підставі заповненої відповідачем заявки, 02.09.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №69305. Відповідно до умов договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Станом на день подання позову, відповідач взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 101974.80 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. 11 жовтня 2019 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання з`явився, позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В тому числі в позовній заяві просить розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позов не надав, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У зв"язку зі складністю справи суд вважає оголосити вступну і резолютивну частини рішення, роз"яснивши учасникам судового засідання, що з текстом повного рішення вони мають право ознайомитись 16 березня 2015 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У зв"язку зі складністю справи суд вважає оголосити вступну і резолютивну частини рішення, роз"яснивши учасникам судового засідання, що з текстом повного рішення вони мають право ознайомитись 19 січня 2015 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У зв"язку зі складністю справи суд вважає оголосити вступну та резолютивну частини рішення, роз"яснивши учасникам судового засідання, що з текстом повного рішення вони мають право ознайомитись 31 травня 2016 року.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У квітні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Позов мотивований тим, що між позивачем і відповідачем 25.10.2007 року був укладений кредитний договір № К3ХRRХ02140112, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2934 гривні. Однак, взяті на себе зобов'язання згідно договору відповідач не виконав, кредит не повернув і заборгованість по кредитному договору на 25.03.2014 року становить 24771 гривня 55 коп., яка складається із 2316 гривень 97 коп. заборгованість за кредитом, 205 гривень 07 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом., 862 гривні 56 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 19731 гривня 16 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором., 500 гривень штрафу та 1155 гривень 79 коп. штрафу (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з'явився, в письмовій заяві просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він безпідставний і просить застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 25.10.2007 року позивач надав відповідачу кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісного підприємства в сумі 2934 гривні відповідно до заяви позичальника № К3ХRRХ02140112. Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитородавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином [PERSON] отримав споживчий кредит. Згідно заяви позичальника [PERSON] зобов'язався повернути кредит до 25 жовтня 2008 року включно та сплатити відсотки у розмірі 1,0% щомісячно на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 71 гривня 88 коп. та одноразову винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 489 гривень. До суду позивач, про стягнення з [PERSON] сум неповернутого кредиту та процентів, комісії, пені, штрафу, звернувся 15 квітня 2014 року. Згідно п. 31 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 30.03.2012 року суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Суд вважає, що строк позовної давності щодо вимог позивача за цим договором сплив 25.10.2011 року, отже в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення. Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт садовий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належать на праві власності [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду. Ч.2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] належить на праві власності будь-яке нерухоме майно, що не дає можливості суду оцінити співмірність застосування вказаних заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Таким чином, заява про забезпечення позову не містить підстав та обґрунтування необхідності застосування вказаних обмежень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

У квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, стягнення 9 033 грн. заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг та збитків у сумі 69 920 грн. Згодом, [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову. В своїй заяві позивач вказує на те, що вважає доцільним забезпечити позов. Таким чином, з метою забезпечення реального виконання рішення суду, прийнятого судом за результатами розгляду позову [PERSON] в даній справі, позивач просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на належний відповідачу автомобіль [NUMBER]. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались. При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вид забезпечення позову має бути співмірним позовним вимогам. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець. З позовної заяви та долучених матеріалів вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] виник спір, який не має ніякого відношення до автомобіля [NUMBER]. Заява позивача про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях про неможливість реального виконання рішення суду, більше того ініційований позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами в частині стягнення збитків, а також суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У квітні 2019 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до Павлоградської міської ради, в якому просить визнати за собою право власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме гараж № [NUMBER] , загальною площею 22,2 кв. м., з погрібом, загальною площею 22,2 кв. м. з цегли гаражно-будівельного кооперативу «Хіммашовець» вартістю 49000,00 гривень. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , 1949 року народження, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді гаражу № [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Хіммашовець», який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, який був зареєстрований приватним нотаріусом Кибальною Т.М. за № 1464. Державна реєстрація договору здійснена Павлоградським МБТІ 17.08.2000 року. Позивачу було не відомо, що гараж належав її померлому чоловіку на праві приватної власності, а тому не зверталася до нотаріуса із заявою про спадкування за законом. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). Позивач вказує у позовній заяві, що не зверталася до нотаріуса з питання оформлення спадщини. В матеріалах справи також відсутні докази такого звернення та відмови нотаріуса. Позивачем не доведено суду факту втрати можливості одержання в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину. За вимогою ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що звернення [PERSON] до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно є передчасним, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У липні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва (далі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про відшкодування переплати пенсії. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". За період з 01.03.2009 року по 28.02.2010 року виникла переплата пенсії у сумі 6159,00 грн. у зв'язку з автоматизованою помилкою. Відповідача листом було повідомлено про виникнення переплати пенсії, однак з його боку ніяких пояснень з цього приводу не надходило. Враховуючи те, що безпідставно набуте майно у вигляді пенсій передбачає поверненню, позивач просить суд стягнути з відповідача шкоду, завдану позивачу в сумі 6159,00 грн. В судовому засіданні представник позивача Постойко М.Р. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання, яке відбулося 13.11.2014 року, не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

У липні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Банк Розвитку" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 719,41 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору № IKAPNАІG.27665.001, укладеного 15 березня 2012 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] , як позичальником, відповідач отримав кредит у розмірі 101 900,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,8% річних строком користування д о 14.03.2017 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та проценти у повному обсязі в порядку та строки, передбачені договором. Банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором і станом на 03.07.2019 року має заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором за період з 12.03.2015 року по 11.05.2017 року у розмірі 16 719,41 грн., яку просить стягнути з відповідача. Не погодившись з позовом, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач подав відзив на позовну заяву, до змісту якого просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відповідно до наданого відзиву, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Суд вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. За вимогами ст. ст. 263,\~264 ЦПК України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. В заяві вказала, що шлюб з відповідачем зареєстрували 24 червня 2003 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На початку квітня 2013 року фактично припинили спільне проживання, кожен живе власним життям в різних місцях. Позивач просить шлюб розірвати через фактичний розпад сім'ї. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала, на примирення не погоджується та згодна на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила свої прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 червня 2003 року року у відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №51. Від шлюбу мають [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачем. На початку квітня 2013 року сторони припинили спільне проживання, кожен живе власним життям в різних місцях. Оскільки подальше спільне життя сторін та збереження сім'ї є неможливими, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України. Та залишає позивачу прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У листопаді 2014 року державний виконавець відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. звернулась до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника - [PERSON], [INFO]. Свої вимоги державний виконавець обґрунтовує тим, що ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва про стягнення з боржника на користь ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення боргу у сумі 89798,84 грн. Рішення суду боржником самостійно не виконується. На виклики державного виконавця боржник не з'являється. Заборгованість боржника перед стягувачем не погашена. Посилаючись на те, що з моменту відкриття виконавчого провадження та направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження останнім не вчинено жодних дій по виконанню рішення суду, з метою забезпечення примусового виконання виконавчого листа й недопущення переховування боржника за межами України з подальшим ухилення від погашення заборгованості, державний виконавець просить обмежити [PERSON] у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду. Держаний виконавець у судове засідання не з'явилась, просила суд розглядати справу без її участі. Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Дослідивши матеріали подання, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки до подання не долучено жодних доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, доказів того, що боржник має намір ухилитись від виконання рішення суду шляхом виїзду за межі України. З огляду на наведене, підстав для задоволення подання державного виконавця не вбачається. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed