Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 13.05.2019 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на його користь страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю його дружини в розмірі 5 512 грн. 00 коп.; страхове відшкодування витрат понесених на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 16 536 грн. 00 коп.; понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. 00 коп. 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що 01.12.2015 на автодорозі «Майдан Копищанський - Котлярка» у с. Кашперівка Коростишівського району Житомирської області, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] та «КАМАЗ 5511», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок зіткнення даних автомобілів, пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , яка є дружиною позивача, від отриманих травм загинула. Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.06.2016 у справі №280/149/16-к, водія автомобіля «Daewoo Lanos», [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України. Вважаючи, що особи спільно завдали шкоди незалежно від наявності вини, а цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КАМАЗ 5511», на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу № AІ 7659472 від 24.02.2015, [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування. Оскільки товариство відмовило у здійсненні страхової виплати посилаючись на те, що винним у дорожньо-транспортній пригоди є водій автомобіля «Daewoo Lanos», у зв`язку з чим товариство не несе відповідальності перед третіми особами за вищевказаним випадком та не має правових підстав для виплати страхового відшкодування і таку відмову у здійсненні страхової виплати позивач вважає безпідставною, останній звернувся до суду з вказаним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.07.2019 (суддя Галасюк Р.А.) відкрито провадження у справі №296/4638/19, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.36). 2.2. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 справу передано судді Рожковій О.С. для розгляду. 2.3. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Рожкової О.С. від 07.10.2019 цивільну справу №296/4638/19 прийнято провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с.54-55). 2.4. 25.11.2019 від представника відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» надійшов відзив на позовну заяву, у відповідач позов [PERSON] не визнав, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Посилаючись на те, що смерть [PERSON] настала внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, а саме автомобіля «КАМАЗ 5511» під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo Lanos» під керуванням [PERSON] , то в силу статті 1188 ЦК України, шкода відшкодовується саме винною особою. Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 23.09.2016 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Таким чином, смерть [PERSON] настала з вини [PERSON] , тому останній є відповідальним за заподіяний збиток. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КАМАЗ 5511» застрахована в ПАТ «Страхова Група «ТАС» (приватне) за полісом №АІ/765972 від 24.02.2015. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos» застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом №АІ/5787314. Таким чином, позивач не має права на отримання страхового відшкодування від АТ «СГ «ТАС» (приватне), оскільки при даній дорожньо-транспортній пригоді не виникла цивільно-правова відповідальність [PERSON] , а в силу ст.ст.1188, 1194 ЦК України позивач має право на отримання відшкодування від [PERSON] та страхового відшкодування від ПАТ «НАСК «Оранта». При цьому, якби у нанесені шкоди була присутня вина обох водіїв, страхові компанії, якими застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, сплачували не по 50 % страхового відшкодування, а солідарно, отже вимога позивача є безпідставною та необґрунтованою. Також, представник відповідача посилався на вимоги п.п. 27.3, 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Водночас, зазначив, що позовна заява підписана адвокатом Стефківським В.І., який не має повноваження від позивача на ведення справи (а.с.59-60). Разом з відзивом на позовну заяву представником відповідача подано клопотання про застосування позовної давності, посилаючись на те, що позивач не є страхувальником, оскільки з ним не був укладений договір страхування, а отже п.3 ч.1 ст.268 ЦК України не може бути застосований. Дорожньо-транспортна пригода відбулась 01.12.2015, а отже позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові (а.с.68). 2.5. 28.11.2019 представник відповідача подав до суду клопотання, у якому просив залучити ПАТ «НАСК «Оранта» до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог та витребувати у ПАТ «НАСК «Оранта» належним чином засвідчені копії матеріалів страхових справ, заведених до Полісу № АІ/5787314 (а.с.71). 2.6. 23.01.2020 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник посилається на норми ст. 1187 ЦК України та роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і та справ, викладених у пункті 4 його постанови від 01.03.2013 № 4 «Про деякі застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, джерелом підвищеної небезпеки» за якими відповідальність за шкоду, завдану здоров`ю або життю третій особі (пасажиру, пішоходу) внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, настає без вини. Вказав, що позивач, скориставшись своїм правом вибору боржника, пред`явив свої вимоги саме до відповідача, оскільки останній застрахував цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «КАМАЗ 5511», д.н.з. [NUMBER] . Щодо повноважень адвоката Стефківського В.А. на ведення справи, вказав, що останній є адвокатом і працівником Адвокатського об`єднання «Гранд Груп «Партнерс» та діє на підставі ордеру серії ЛВ№ 166621, який виданий Адвокатським об`єднанням "Гранд Груп Партнере". Щодо строку позовної давності зазначив, що за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З огляду на відмову страховика, позивач звернувся до суду з позовом до страховика у межах позовної давності, оскільки набув реальну можливість захистити своє право в судовому порядку (а.с.73-77). 2.7. Ухвалою суду від 24.01.2020 задоволено клопотання представника позивача Стефківського В.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.84-85). 2.8. Ухвалою суду від 04.02.2020 задоволено заяву представника відповідача [PERSON] Залучено до участі у справі - ПАТ «НАСК «Оранта» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Витребувано у ПАТ «НАСК «Оранта» належним чином завірені копії матеріалів зі страхових справ, заведених по Полісу № АІ/5787314 у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась за участю автомобіля «КАМАЗ 5511», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo lanos», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.104). 2.9. Ухвалою суду від 04.02.2020 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.105). 2.10. 02.03.2020 від ПАТ «НАСК «ОРАНТА», на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2020, надійшли матеріали страхової справи № 9077 (а.с.116-201). 2.11. Ухвалами суду від 03.03.2020, 07.10.2020, 02.11.2020 задоволено клопотання представників позивача [PERSON] та Стефківського В.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.204, 221, 230). 2.12. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. 2.13. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 01.12.2015 на автодорозі «Майдан Копищанський - Котлярка» у с. Кашперівка Коростишівського району Житомирської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] та «КАМАЗ 5511», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок зіткнення даних автомобілів пасажир автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] від отриманих травм загинула, що стверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 14.09.2017 та довідкою № 81731018 про дорожно-транспортну пригоду (а.с.8, 126-127). 3.2. Загибла [PERSON] є дружиною позивача, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] (а.с.13). 3.3. Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.06.2016 у справі № 280/149/16-к, водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України (а.с.159-162). 3.4. Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 23.09.2016 вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.06.2016 щодо [PERSON] в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок. Призначено [PERSON] покарання за ч.3 ст. 286 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки (а.с.61-65). 3.5. Ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2017 вирок Апеляційного суду Житомирської області від 23.09.2016 щодо засудженого [PERSON] залишено без змін (а.с.156-158). 3.6. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КАМАЗ 5511», державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу № AІ/7659472 від 24.02.2015 (а.с. 22). 3.7. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу № AІ/75787314 від 06.02.2015 (а.с.168). 3.8. 14.09.2017 [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.7). 3.9. Листом від 01.04.2019 ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовила у здійсненні страхової виплати посилаючись на те, що винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] , у зв`язку із чим ПрАТ «Страхова група «ТАС» не несе відповідальності перед третіми особами за вищевказаним випадком та не має правових підстав для виплати страхового відшкодування (а.с.23). IV. ОЦІНКА та ВИСНОВОК СУДУ 4.1. Судом встановлено, що 01.12.2015р року на автодорозі «Майдан Копищанський - Котлярка» у с. Кашперівка Коростишівського району Житомирської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Daewoo Lanos» та «КАМАЗ 5511». Внаслідок зіткнення даних автомобілів, пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» [PERSON] , яка є дружиною позивача, від отриманих травм загинула. 4.2. Вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.06.2016 водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України, який залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2017. 4.3. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 4.4. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «КАМАЗ 5511», д.н.р. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС». 4.5. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», д.р.н. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 4.6. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 4.7. Згідно статті 1187 ЦК України Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 4.8. Відповідно до частини другої статті 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. 4.9. Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. 4.10. Суд враховує, що вироком Апеляційного суду Житомирської області від 23.09.2016 вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.06.2016 в частині визнання [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України залишено без змін. 4.11. Крім того, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що порушення водієм [PERSON] пунктів 2.3.б), 10.1, 11.3, 12.1, 31.4.5.г) Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Висновок суду про доведеність винуватості [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, визнається самим обвинуваченим і підтверджується сукупністю доказів. Дії обвинуваченого, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих [PERSON] , [PERSON] кваліфіковані правильно, що також не оспорюється в апеляційних скаргах. 4.12. Таким чином, судом встановлено, що смерть [PERSON] наступила саме внаслідок дій водія автомобіля «Daewoo Lanos», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 4.13. Так, звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди саме з ПрАТ «Страхова група «ТАС», позивач посилався на необхідність застосування до спірних правовідносин частини першої статті 1190 ЦК України, якою встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України). При цьому, позивач посилається на позицію Верховного суду у постанові від 24.10.2018 року у справі №501/3000/15-ц. 4.14. Водночас, суд не приймає до уваги такі доводи позивача, оскільки у справі №501/3000/15-ц не встановлено винну особу у дорожньо-транспортній пригоді, а тому суд не застосовує до правовідносин у справі, що розглядається вищезазначені норми закону. У справі за позовом [PERSON] винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , а взаємопов`язаності, сукупності дій або дій з єдністю наміру водіїв транспортних засобів судом не встановлено, а тому такі водії не несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, а за спричинену шкоду має відповідати винна особа. Таким чином, позивач має право на отримання відшкодування від [PERSON] та страхового відшкодування від ПАТ «НАСК «Оранта». 4.15. Щодо застосування позовної давності до спірних правовідносин Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Листом від 01.04.2019 ПрАТ «Страхова група «ТАС» відмовила позивачу у здійсненні страхової виплати посилаючись на те, що винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди є водій автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з [NUMBER] , в зв`язку з чим ПрАТ «Страхова група «ТАС» не несе відповідальності перед третіми особами за вищевказаним випадком та не має них підстав для виплати страхового відшкодування. З огляду на відмову страховика, позивач 13.05.2019 звернувся до суду з позовом, тобто у межах позовної давності, оскільки набув реальну можливість захистити своє право в судовому порядку після відмови страховика здійснити таку виплату. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність відмови у повному обсязі у задоволенні позовних вимог по суті позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», третя особа Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта». VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ 6.1. Зважаючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed