Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

04 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що з 12 серпня 2006 року по 24 червня 2011 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], в якому у них народилась одна дитина: син [PERSON] (03.08.2007 р.н.). Відповідач проживає окремо від дитини, матеріальну допомогу надає не постійно і в занадто малому розмірі, хоча має на це змогу, оскільки працює в ТОВ "Джентерм Україна" на посаді майстра. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позову. До початку слухання справи по суті позивачка зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала, обставини справи підтвердила. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, обставини справи підтвердив. По суті справи пояснив, що він працює в ТОВ "Джентерм Україна" на посаді майстра. Його заробітна плата становить близько 4700 грн. у місяць. Наданий час у нього інша сім'я, а тому він згоден платити аліменти до 1000 грн. на місяць, що приблизно становить 1/5 частина від його окладу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі малолітньої дитини. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення уточненого позову [PERSON] Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] з 12 серпня 2006 року по 24 червня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний, що підтверджується рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24.06.2011 року №2-720/11 (а.с.2). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину, а саме: сина [PERSON] (03.08.2007 р.н.), що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом РАЦС Виноградівського РУЮ Закарпатської області від 14.08.2007 року серії 1-ФМ №078914 (а.с.3). Відповідно до довідки виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області №3994 від 29.08.2016 року позивачка проживає в [INFO] разом із чоловіком, дочкою та сином, а також сином від попереднього шлюбу. Згідно довідки виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області №3548 від 11.10.2016 року відповідач проживає в [INFO] разом із дружиною та дочкою. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання малолітньої дитини відповідно до ст. 183 СК України з визначенням їх розміру у частці заробітку батька. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, розмір аліментів зазначений позивачкою та відповідачем. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року №928-VІІІ, з 1 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 1531 грн., 30 відсотків від якого становить суму в розмірі 459 грн. 30 коп. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини судом не встановлено. Про них не зазначили і сторони в справі. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме: сина [PERSON] (03.08.2007 р.н.), слід визначити в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з [PERSON] на користь держави, оскільки позивачка звільнена від їх оплати. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved