Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту належності документа, а саме трудової книжки. Заява мотивована тим, що у заявника відсутня можливість підтвердити трудовий стаж, необхідний для пенсійних нарахувань, оскільки в трудовій книжці, до якої внесено записи про наявність трудового стажу, відсутня дата народження заявниці. У зв`язку з чим, заявниця звернулась до суду для встановлення факту належності їй трудової книжки, що підтвердить наявність в неї трудового стажу для призначення пенсії. У судове заявниця не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. У судове засідання заінтересована особа не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту, а саме: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно роз`яснень, наведених у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5: на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 р. затверджено «Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників» (далі Інструкція) Відповідно до пунктів 2.11, 2.12, 2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року, передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, в також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункти 1 - з Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637). Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 15.12.1998 року Старобешівським РВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народилась [INFO] в с. Осикове Старобешевського району Донецької області. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.10.2019 року за № 1443-5000220607 ( [NUMBER] ) [PERSON] тимчасово проживає за адресою [ADDRESS] . Трудова книжка [NUMBER] видана на ім`я [PERSON] , дата заповнення 10.05.1981 року. Трудова книжка має такі записи: - 28.05.1980 року прийнята на роботу поваром Колхоз ім. Чапаєва Старобешівського району Донецької області; - 01.02.1985 року переведена оператором по от корму КРС; - 20.03.1999 року переведена дояркою; - 25.03.1999 року КСП ім. Чапаєва реорганізовано в СООО ім. Чапаєва; - 23.09.2001 року звільнена з СООО ім. Чапаєва за власним бажанням. Заявником до матеріалів справи подано архівну довідку від 29.11.2019 року за № 10-06-08/1138, видану архівним відділом адміністрації Старобешівськогорайону т.з. Донецької народної республіки, якою вказано, що в документах архівного фонду колхозу, КСП, СООО ім. Чапаєва с. Осикове Старобешівського району Донецької області, кількість відпрацьованих чоловіко-днів [PERSON] , [INFO] ,за період з 1980 року по 2000 року становило: за 1980 рік відпрацьовано 55 людино-годин, при встановленому мінімумі 240 виходів; за 1981 рік відпрацьовано 361 людино-годин; за 1982 рік відпрацьовано 327 людино-годин; за 1983 рік відпрацьовано 283 людино-години; 1984 рік відпрацьовано284 людино-години, 1985 рік відпрацьовано 290 людино-години; 1986 рік відпрацьовано 307 людино-години; 1987 рік відпрацьовано 311 людино-години; 1988 рік відпрацьовано 274 людино-години; 1989 рік відпрацьовано 309 людино-години; 1990 рік відпрацьовано 291 людино-години; 1991 рік відпрацьовано 291 людино-години; 1992 вік відпрацьовано 320 людино-години; 1993 рік відпрацьовано 319 людино-години; 1994 рік відпрацьовано 282 людино-години; 1995 рік відпрацьовано 246 людино-години; 1996 рік відпрацьовано 318 людино-години; 1997 рік відпрацьовано 283 людино-години; 1998 рік відпрацьовано 308 людино-години; 1999 рік відпрацьовано 285 людино-години; 2000 рік відпрацьовано 308 людино-години. Архівна довідка дана на підставі книги обліку трудового стажу та доходу колгоспника за вказаний період. Відповідно до архівну довідку від 29.11.2019 року за № 10-06-09/487, видану архівним відділом адміністрації Старобешівськогорайону т.з. Донецької народної республіки, колхоз ім. Чапаєва, с. Осикове Осиківської сільської ради Старобешівського району Донецької області перетворений в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Чапаєва 11.02.1994 року. Розпорядженням представника Президента України Старобешівської районної державної адміністрації Донецької області від 10.05.1994 року № 193 зареєстровано статут КСП Чапаєва. Сільськогосподарське підприємство з обмеженою відповідальністю ім.. Чапаєва створене 25.02.1998 року. Розпорядженням голови Старобешівської РДА від 25.02.1999 року № 90р. зареєстровано СООО ім. Чапаєва. СООО ім. Чапаєва є юридичний правонаступником КСП ім. Чапаєва. З поданих документів вбачається, що вони видані неповноважними органами, в той же час загально відомим є факт відсутності державної влади на окремих територіях Донецької та Луганської областей. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Суд вважає за можливе прийняти такі довідки як доказ у справі, враховуючи позицію Верховного Суду, який у своїй постанові від 22 жовтня 2018 року (справа №235/2357/17) дійшов висновку про те, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання призводить до серйозних порушень або обмеження прав громадян. Згідно ст. 256 ЦПК України суд може встановлювати факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, у зв`язку з наявністю співпадінь прізвища, ім`я, та по батькові заявника, наявні підстави вважати, що вказана трудова книжка дійсно належать [PERSON]

Outcome: approved