Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації як представник органу опіки та піклування - Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації заявили позов, за яким просили позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], передавши дитину під тимчасову опіку органу опіки і піклування, для подальшого влаштування дитини, та встановити аліменти на утримання дитини в розмірі ? від заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач самоусунулась від виховання дитини. Представники позивача Лукянчук Р.П., Чаплінська І.О. вимоги позову підтримали, надали пояснення, що зводяться до викладеного в заяві. [PERSON] заперечила проти позову і пояснила, любить сина і вживає всіх можливих заходів щодо утримання дитини та її виховання. Представник третьої особи Монастирська Т.М. на вирішення спору поклалась на розсуд суду. Судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи під час візиту працівників соціальних служб, 15 березня 2016 року, за адресою фактичного проживання сім'ї відповідача, остання перебувала у стані алкогольного сп'яніння, умови для проживання, навчання та виховання відсутні. Дані обставини в суді підтвердила свідок [PERSON] Неповнолітнього [PERSON] 15 березня 2016 року було доставлено до центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 м. Києва, де під час індивідуальних бесід було з'ясовано, що його мати, [PERSON] регулярно зловживає алкогольними напоями, доглядом та вихованням сина не займається. За час перебування неповнолітнього [PERSON], відповідач лише двічі відвідувала сина 21 березня 2016 року та 23 березня 2016 року. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 13 квітня 2016 року неповнолітнього [PERSON] було направлено на оздоровлення до спеціалізованого дитячого санаторію, а відповідачу було надано термін для проходження лікування від алкогольної залежності. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики середньої загальноосвітньої школи № 162 м. Києві, неповнолітній [PERSON] має низький рівень здібностей, займається нижче своїх можливостей, наявні інші навчальні та соціальні проблеми. [PERSON] батьківські збори не відвідує, мотивуючи це станом свого здоров'я. 30 березня 2016 року [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Пізніше, 04 травня 2017 року, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відповідач визнала наведені вище факти та обставини, проте вказала, що вони носять поодинокий характер, і були викликані асоціальною поведінкою її дочки, батьківські збори не відвідує через стан здоров'я, проте регулярно спілкується з класним керівником по телефону, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Останні обставини знаходять своє підтвердження відповідними сертифікатами профільних лікувальних закладів. Крім того, за довідкою Всеукраїнського громадського благодійного фонду «Батьківська турбота», від 07 вересня 2017 року, [PERSON] регулярно відвідує сина [PERSON], який перебуває в центрі соціальної реабілітації. На зустрічі приїздить тверезою, за попередньою домовленістю, згідно правил відвідування, привозить дитячі речі та подарунки. Відповідно до ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом, відповідно до вимог ст.171 СК України, вислухана думка неповнолітнього [PERSON], який пояснив, що бажає проживає разом із матір'ю, та переконаний у майбутніх позитивних змінах у побуті та житті сім'ї. З огляду на наведене в сукупності, суд не знаходить достатніх підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, а відтак позов не може бути задоволеним. Разом з тим, суд, зважаючи на прояви асоціальної поведінки в тому числі по відношенню до дитини , вважає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на орган опіки і піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків, тобто покласти обов'язки по соціальному супроводу сім'ї.

Outcome: dismissed