Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулися до суду з позовом, в якому з урахуванням неодноразових уточнень остаточно просять суд визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] (далі - Квартира) та виділити ним у користування житлову кімнату площею 13,1 кв.м. В обґрунтування первісного позову зазначили, що вони є співвласниками Квартири. Вказана Квартира перебуває у спільній сумісній власності позивачів та відповідачів на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2008 року. Договір між сторонами щодо визначення розміру часток в спільному майні не укладався. Згідно технічного паспорту на Квартиру, її загальна площа дорівнює 66,2 кв.м. Квартира складається з трьох кімнат площею 16,2 кв.м., 13,1 кв.м., 15,0 кв.м. Між співвласниками склався наступний порядок користування Квартирою: позивачі проживали в кімнаті площею 16,2 кв.м.; [PERSON], [PERSON] проживають в кімнатах площею 15,0 кв.м. та 13,1 кв.м. При цьому [PERSON], [PERSON] проживають в іншій квартирі за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] також проживає окремо з новою сім'єю. В зв'язку з тим, що між позивачами та відповідачами раніше виникали непорозуміння з приводу користування Квартирою, позивачі звернулися до суду з дійсним позовом. Відповідачі звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], на користь [PERSON], [PERSON] у рівних долях грошову компенсацію вартості 2/7 частини Квартири у розмірі вартості зазначеної частини; припинити право власності [PERSON], [PERSON] на 2/7 частин вказаної Квартири; визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування Квартирою. В обґрунтування зустрічного позову зазначили, що після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], останній одружився з іншою жінкою та має в цьому шлюбі дитину. Враховуючи наведене, в спірній Квартирі мають право проживати чотири родини: [PERSON] з дружиною [PERSON], [PERSON] разом з дружиною та сином, [PERSON] разом з донькою [PERSON], а також [PERSON] з сином [PERSON] Оскільки виділ часток позивачів в праві власності на Квартиру в натурі є неможливим, спільне проживання в Квартирі позивачів та відповідачів в кількості чотирьох родин також є неможливим, а частки позивачів за первісним позовом є незначними, останнім має бути виплачена грошова компенсація вартості їх часток. В судовому засіданні позивачі за первісним позовом, їх представник підтримали уточнені позовні вимоги та доводи, викладені в первісному позові. Зазначили, що в остаточній редакції позовних вимог не просять визначати їх частки в праві спільної сумісної власності на Квартиру. Зустрічний позов не визнали, зазначивши, що не мають іншого житла та позбавлення їх права власності на Квартиру порушуватиме їх права та інтереси. Крім того, [PERSON] зазначила, що проживає в спірній Квартирі та відповідачі перешкоджають її вільному користуванню Квартирою. В зв'язку з наведеним заперечувала пояснення відповідачів, їх представника відносно того, що вона в Квартирі фактично не проживає. Позивачі за зустрічним позовом, їх представник в судовому засіданні первісний позов не визнали. В обґрунтування заперечень зазначили, що [PERSON] в Квартирі фактично не проживає, а її сину [PERSON] не перешкоджають у проживанні в Квартирі, в зв'язку з чим відсутній спір між сторонами щодо порядку користування Квартирою, а відтак - відсутні підстави для звернення до суду з первісним позовом. Зустрічний позов просили задовольнити, зазначивши при цьому, що не мають наміру щодо виселення неповнолітнього [PERSON] з вказаного житла. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON], [INFO], є сином позивача за первісним позовом [PERSON] та відповідача за первісним позовом [PERSON], що підтверджується даними Свідоцтва про народження [NUMBER] та не заперечувалось сторонами по справі. Спірна Квартира має загальну площу 66,2 кв.м. та складається з трьох кімнат площею 16,2 кв.м., 15,0 кв.м., 13,1 кв.м. Як встановлено судом із Свідоцтва про право власності на житло від 31.01.2008 року, реєстраційний номер 5-А-08-299339, а також рішення Московського районного суду м. Харкова від 25.06.2013 року, яке набрало законної сили, 6/7 частин вказаної Квартири належать на праві спільної сумісної власності позивачам [PERSON], [PERSON], [INFO], та відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], 1/7 частина Квартири належить на праві спільної часткової власності [PERSON]. З метою встановлення можливих варіантів визначення порядку користування Квартирою судом за клопотанням позивачів за первісним позовом призначено судову будівельно-технічну експертизу по справі. Згідно висновків вказаної експертизи № 9035 від 29.11.2013 року, визначити порядок користування трикімнатною квартирою площею 66,2 кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS], яка складається з трьох кімнат площею 16,2 кв.м., 15,0 кв.м, 13,1 кв.м. загальною житловою площею 44,3 кв.м., та виділити в користування [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], кімнату з балконом площею 16,2 кв.м по фактичному порядку користування не надається можливим. Виділити в користування [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], кімнату з балконом площею 15,0 кв.м. у вказаній квартирі не надається можливим. Можливих варіантів визначення порядку користування вказаною квартирою немає. Можливих варіантів визначення порядку користування вказаною квартирою з урахуванням доводів відповідача за первісним позовом щодо необхідності виділення окремої кімнати з балконом співвласнику [PERSON], який проживає з малолітнім сином [PERSON], а також виділення окремої кімнати з балконом співвласникам [PERSON] та її малолітній дочці [PERSON], немає. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як вбачається з вказаних вище положень ЦК України, чинним законодавством України передбачено право співвласника на визначення певного порядку користування спільним майном та виділення йому у володіння та користування частини спільного майна в натурі, лише щодо майна, яке є об'єктом права спільної часткової власності. Між тим вимога щодо визначення часток позивачів за первісним позовом у праві спільної сумісної власності на Квартиру сторонами не заявлялась. Крім зазначеного, суд також враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи наведене, частки позивачів за первісним позовом [PERSON], [PERSON] у праві власності на Квартиру в разі їх визначення дорівнюватимуть по 1/7 частині кожному, якщо інше не буде встановлено домовленістю між співвласниками або законом. Як встановлено судом з вказаного вище висновку експертизи, на 2/7 частини Квартири припадає загальної площі 18,91 кв.м., в тому числі по житловій площі 12.65 кв.м. В остаточних позовних вимогах [PERSON], [PERSON] просять виділити ним у користування житлову кімнату площею 13,1 кв.м. Таким чином, в разі задоволення первісних позовних вимог площа кімнати, яка буде виділена в користування позивачам за первісним позовом, перевищуватиме частину Квартири в натурі, яка припадає на 2/7 частини Квартири. Як вбачається з роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачами за первісним позовом всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не доведено, що запропонований ними порядок користування Квартирою не порушуватиме права відповідачів за первісним позовом, в тому числі [PERSON], частка якого в праві власності на Квартиру згідно рішення суду дорівнює 1/7, на володіння та користування належним їм майном. Вимог щодо визначення часток співвласників у праві власності на Квартиру, перерозподіл ідеальних часток співвласників у відповідності до можливих варіантів користування Квартирою та сплату грошової компенсації вартості частки майна, що підлягає перерозподілу між співвласниками, позивачі за первісним позовом [PERSON], [PERSON] не заявляли За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості зустрічних позовних вимог, суд керується наступним. Згідно ст. 365 ЦК України, яка регулює відносини з припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 356, 368 ЦК України спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Спільною сумісною власністю є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Таким чином, законодавством України передбачено можливість припинення права особи на частку у майні, що належить їй на праві спільної часткової власності. Між тим, як встановлено судом, частки [PERSON], [PERSON], [INFO], у праві спільної власності на Квартиру не визначені. Вимоги щодо визначення їх часток у праві спільної сумісної власності на Квартиру ані позивачами за первісним позовом в його остаточній редакції, ані позивачами за зустрічним позовом, не заявлялись. Позивачі за зустрічним позовом будь-які грошові кошти в якості компенсації вартості часток [PERSON], [PERSON], [INFO], на депозитний рахунок суду не вносили. З даних, отриманих від реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, судом встановлено, що інше житло на праві власності за [PERSON], [PERSON], [INFO], не зареєстровано. За таких обставин підстави для задоволення зустрічного позову відсутні.

Outcome: dismissed