Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром до 7,6 га у резервному фонді земель Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Позивач посилається на те, що у період з 15.07.1998 року по 29.12.2000 року він працював на посаді водія КСП ім. Пархоменко Лозівського району Харківської області, а потім після його реформування в ПОСП «Надія». Одночасно він був прийнятий у члени КСП ім. Пархоменко Лозівського району Харківської області. На час трудових відносин йому були відомі обставини, що у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва члени КСП набували право власності на земельні ділянки (паї). У який саме період часу відбулося паювання земель КСП ім. Пархоменко Лозівського району Харківської області йому не було відомо. Також йому не було відомо про право на виділення земельних ділянок наново прийнятим працівникам колективних сільськогосподарських підприємств. Позивачу не було відомо, що під час передачі земель у колективну власність повинен був створюватись резервний фонд для надання в користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Про порушення своїх прав дізнався лише у травні 2013 року та звернувся до уповноважених осіб Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області та Лозівської РДА, але питання щодо надання йому у власність земельної ділянки посадовцями не було вирішено, тому він змушений звертатися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому, просив його задовольнити. Пояснив, що він працював в колгоспі водієм, був членом колгоспу, однак його не включили до списків на розпаювання землі. Про те, що порушено його право на отримання земельного паю він дізнався нещодавно. В 2002 році він звертався з заявою про відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Надеждівської сільської ради та йому було передано безоплатно у власність 2,0000 га. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначив, що позивач був членом КСП ім. Пархоменко, має право на земельну частку (пай) у резервному фонді земель Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, до того ж у відповідача складне матеріальне становище і наявність у нього земельного паю значно покращило би його матеріальне становище.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надали письмові заперечення та просили розглядати справу без участі їх представника. Позовні вимоги не визнали, просять відмовити у їх задоволенні. В своїх письмових запереченнях Головне управління Держгеокадастру у Харківській області зазначило, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної ділянки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім. Пархоменко зареєстровано 15.12.1996 року, тобто до прийняття [PERSON] у члени КСП, його прізвище до списку, що додається до вказаного державного акту не включено, тому запис про реєстрацію сертифіката на право на земельну частку (пай) відсутній, Державний акт на право власності на земельну частку на імя [PERSON] не виготовлявся. Представник відповідача, Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що колективному сільськогосподарському підприємству ім. Пархоменко с. Надеждівка Лозівського району Харківської області був виданий Лозівською районною радою Харківської області 15.12.1996 року Державний акт на право колективної власності на землю та передано у колективну власність 6020,8 гектарів землі в межах з планом, для ведення сільськогосподарського виробництва. До даного акту додавалися списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, в якому прізвище [PERSON] не значиться. Крім того зазнчив, що [PERSON] лише в 1998 році прийшов на роботу та його прийняли членом колгоспу. Представник відповідача - Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на попередніх судових засіданнях позов не визнав, пояснив, що [PERSON] до них з заявою про виділення йому з земель запасу земельної ділянки (паю) не звертався, у 2002 році він звернувся з заявою про виділення йому земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка йому і була виділена в розмірі 2,000 га. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він працював в колгоспі ім. Пархоменко чабаном. Розпаювання земель в колгоспі розпочалося в 1996 році, був складений первісний список і отримані сертифікати на земельні ділянки. В 1998 році його обрали головую Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області, селяни в 2000 році почали виготовляти Державні акти на землю. [PERSON] з заявою про виділення йому земельного паю до нього не звертався. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він після навчання з 1995 року працював в колгоспі ім. Пархоменко, приблизно через три роки до них прийшов працювати водієм [PERSON]. Вислухавши думку сторін, свідків, дослідивши матеріали, суд дійшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР-20-00-000519, виданого 15.12.1996 року Лозівською районною радою Харківської області, колективному сільськогосподарському підприємству ім. Пархоменко с. Надеждівка Лозівського району Харківської області передано у колективну власність 6020,8 гектарів землі в межах з планом, для ведення сільськогосподарського виробництва. Із додатку №1 до Державного акту про право колективної власності на землю від 15.12.1996 року вбачається, що у списках громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства [PERSON] не значиться. [PERSON], позивач по справі, перебував в трудових відносинах з колгоспом ім. Пархоменко, був прийнятий в члени колгоспу 15.07.1998 року, що підтверджується записом трудової книжки та не заперечувалося ним в судовому засіданні. Статтями 10, 57, 60, 179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється \~на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести \~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 2-4 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, видалення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таким справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" відповідно до ст. 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визнченням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Оскільки позивач [PERSON] на час отриання Державного акту про право колективної власності на землю від 15.12.1996 року та передачі у колективну власність землі не був членом КСП, тому, суд важає, що він не має права на земельну частку (пай) у резервному фонді земель Надеждівської сільської ради Лозівського району Харківської області. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і задоволенню не підлягають. Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed