Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на тай факт, що 13.12.2007 між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №10-29/4821, відповідно до умов якого останній було надано у тимчасове користування грошові кошти в сумі 45000 дол.США, зі сплатою 13,5 річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 12.12.2014 року. З метою забезпечення виконання основного зобов'язання між позивачем та [PERSON] 10.11.2009 було укладено договір поруки №02-10/570, де відповідно остання зобов'язалася у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Оскільки, умови вказаного договору відповідачами належним чином не виконуються та станом на 06.06.2016 за договором виникла заборгованість у сумі 55032,43 дол.США позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. В ході розгляду справи судом відповідачем [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк», 3-особа: [PERSON] про визнання поруки припиненою, де [PERSON] просила суд визнати припиненим договір поруки №02-10/570 від 10.11.2009, оскільки відповідачем за зустрічним позовом не було своєчасно пред'явлено вимогу протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. За таких обставин суд вважав за можливе проводити подальший судовий розгляд справи у відсутності представника позивача, з урахуванням поданої заяви. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив суд застосувати строки позовної давності та задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" та зустрічні позовні вимоги відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 10-29/4821 від 13.12.2007 року, укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON], останній було надано кредит у сумі 45000 дол.США , надання якого здійснювалося окремими частинами (траншами), зі сплатою 13,5 % річних, та комісії за відкриття позичкового рахунку в розмірі 0,99% від суми максимального ліміту на день видачі кредиту, в межах максимального ліміту заборгованості. Термін погашення всіх траншів було встановлено до 12.12.2014. Для забезпечення повернення кредиту за кредитним договором було укладено договір поруки від 10.11.2009 з поручителем [PERSON], яка згідно умов договору зобов'язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором №10-29/4821 від 13.12.2007. Згідно з п.3.3.5. та п.3.3.6. Кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту та сплатити нараховані проценти за фактичний час використання кредиту та можливі штрафні санкції в строки визначені п.1.1.2. договору. Відповідно до п.1.1.2. сторони погодили погашення кредиту у встановленому порядку та розмірі до 10-числа кожного місяця починаючи з січня 2009, з кінцевим терміном погашення од 12.12.2014. Відповідно до п.4.5. Договору кредиту визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.5., 3.3.6. цього Договору протягом більше, ніж 90 (Дев'яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив. Відповідно, у разі настання випадку, визначеного п.3.3.7., п.3.3.8. Договору позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В даному випадку, сторони Договору кредиту безпосередньо в Договорі кредиту (пункт 4.5. Договору) врегулювали питання дострокового повернення коштів, зміну строку виконання основного зобов'язання і визначили умови їх повернення. За наданим позивачем розрахунком ціни позову, суд встановив, що 10.08.2010 був здійснений останній платіж з погашення основної заборгованості за кредитом відповідачем [PERSON] та 08.02.2011 був здійснений останній платіж зі сплати відсотків за користування кредитом. За таких обставин, починаючи з 11.02.2011 відповідачем [PERSON] не виконуються зобов'язання за Договором кредиту в частині погашення основної суми заборгованості за кредитом (п. 3.3.5. Договору кредиту) та сплати процентів за користування кредитом (п. 3.3.6 Договору кредиту). Строк користування кредитом сплив станом на 13.05.2011 р. - через 91 день, невиконання протягом більше ніж 90 календарних днів. З цих підстав, відповідач [PERSON] зобов'язана була протягом одного робочого дня, достроково погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) в порядку визначеному умовами п.4.5. Договору кредиту. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі за №6-2875цс15 якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Позивач звернувся до суду з позовом у червні 2016 року. За таких умов, Позивач подав позов з пропуском строків позовної давності. Доказів, які б підтверджували причини пропуску процесуальних строків для звернення до суду з позовом Позивач - Банк не надав. Згідно з ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст.260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч.3 та ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, основні позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. Вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню, оскільки суд, застосовуючи строки позовної давності та відмовляючи у задоволенні основного позову, захистив права відповідачів. Оскільки в задоволенні як основного так і зустрічного позовів відмовляється, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, понесені сторонами судові витрати, не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 11, 256-258, 260, 261, 526, 267, 530, 553, 554, 559, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed