Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Заступник прокурора Оболонського району м. Києва звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2009 року Київською міською радою прийнято рішення № 1129/3198 про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований 06 травня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02520. Відповідно до земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку остання відноситься до земель рекреаційного призначення. У порушення норм Земельного кодексу України спірну земельну ділянку передано у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто для потреб не пов'язаних з рекреаційними. Крім того, проект землеустрою в порушення вимог ст. ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України не погоджений природоохоронним органом, а саме: структурним підрозділом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, а також в порушення вимог ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» не проведена обов'язкова державна експертиза проекту відведення земельної ділянки. За таких обставин, позивач вказує, що оспорюване рішення Київської міської ради прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню у судовому порядку. Також позивач зазначає, що вказана земельна ділянка за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рокитянським В.А., 07 лютого 2011 року була відчужена [PERSON] Оскільки державний акт на право власності на спірну земельну ділянку виданий та договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, вони мають бути визнані недійсними. Заступник прокурора Оболонського району міста Києва зазначає, що оскаржуваним рішенням Київської міської ради порушено право територіальної громади міста Києва на землю, яке підлягає захисту у спосіб, визначений п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, - відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради зазначеної земельної ділянки. На підставі викладеного, позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року №1129/3198 про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS]; визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрований 06 травня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02520; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07 лютого 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рокитянським В.А.; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення земельної ділянки у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради. Представник прокуратури Оболонського району міста Києва у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Київської міської ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що передача земельної ділянки у [ADDRESS] [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки між ним та [PERSON] відбулися з дотриманням вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Київської міської ради від 24 грудня 2009 року № 1129/3198 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS]; передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у [ADDRESS] за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. На підставі вказаного рішення Київської міської ради 06 травня 2010 року [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер: [NUMBER], розташовану у [ADDRESS], з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серія [NUMBER]. 07 лютого 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитянським В.А. посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] продав вищезазначену земельну ділянку [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. За положеннями ст. 9 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельних ділянок виключно відповідно до вимог та в порядку, передбаченому ЗК України. Статтею 19 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. За приписами ст. ст. 50, 51 ЗК України до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації. Згідно з ч. 2 ст. 52 ЗК України на землях рекреаційного призначення заборонено діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель. У відповідності до положень ст. ст. 38-40 ЗК України, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у містах - не більше 0,10 гектара. Згідно з вимогами частини шостої статті 118 ЗК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Згідно зі статтею 50 Закону України "Про землеустрій", яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок. За приписами ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] звернувся до Київської міської ради із заявою про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в Оболонському районі, в порядку безоплатної приватизації. ТОВ «Епоха-Гео» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS], з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Комунальна організація «Центр містобудування та архітектури» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листом від 04 грудня 2009 року не заперечувала проти відведення земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за умови прийняття рішення Київською міською радою про внесення змін до Генерального плану розвитку м. Києва, вказавши, що у відповідності до Генерального плану розвитку міста Києва та його приміської зони до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 року № 370/1804, зазначена земельна ділянка за функціональним призначенням належить до території рекреаційної забудови. Відповідно до пояснювальної записки зазначена земельна ділянка входила до складу земель, наданих Управлінню внутрішніх справ Київської області для організації реабілітаційного центру відповідно до розпорядження Ради Міністрів УРСР від 14 березня 1991 року, оскільки державний акт, який посвідчує право користування земельною ділянкою у відповідності з положеннями законодавства, не було видано, право користування такою земельною ділянкою в Управління внутрішніх справ Київської області не виникло, а тому вказану земельну ділянку передбачалося передати за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування. Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі м. Києва, розроблене ТОВ «Вінницький проектний інститут» у відповідності до завдання замовника - групи інвесторів, до яких входив і [PERSON], містить висновки про можливість освоєння земельної ділянки за умови прийняття рішення Київради про внесення змін до Генерального плану міста в частині переведення ділянки з рекреаційної зони до території житлової садибної забудови. Відповідно до листа комунальної організації «Центр містобудування та архітектури» від 31 серпня 2009 року представлене на погодження «Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі м. Києва», розроблене ТОВ «Вінницький проектний інститут», відповідає нормативним вимогам по розробці і обґрунтовано вносить пропозиції щодо зміни функціонального призначення території. Враховуючи погодження містобудівного обґрунтування на засіданні секції містобудування та архітектури архітектурно-містобудівної ради при головному управлінні містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 067-і-09 від 27.08.2009р., КО «Центр містобудування та архітектури» вважає за можливе погодити «Містобудівне обґрунтування про внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по вул. Вишгородській в Оболонському районі м. Києва» для подальшого розгляду та затвердження у встановленому порядку. Відповідно до рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року були затверджені містобудівні обґрунтування згідно з додатком, крім того, вказаним рішенням були внесені зміни до Генерального платну міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 березня 2002 № 370/1804, та «Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року», затвердженої рішенням Київської міської ради від 19 липня 2005 № 806/338, відповідно до пункту 1 цього рішення. Пункт 16 додатку до рішення Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року містить дані про затвердження містобудівного обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів для відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд на вул. Вишгородській в Оболонському районі м. Києва. Отже рішенням Київської міської ради «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» № 58/2127 від 17 вересня 2009 року спірна земельна ділянка переведена із території рекреаційної зони (земель рекреаційного призначення) до території житлової садибної забудови. На виконання вимог ст. 118 Земельного кодексу України розроблений проект відведення земельної ділянки був погоджений Головним управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища, Київською міською санепідемстанцією, Головним управлінням екології та охорони природних ресурсів, Головним управлінням охорони культурної спадщини, Головним управлінням земельних ресурсів. Оскільки спірна земельна ділянка на час її передачі у власність відповідача [PERSON] не була віднесена до категорії земель рекреаційного призначення, то проведення обов'язкової державної експертизи законом не вимагається. Наявність висновку Головного управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради є достатнім для погодження проекту відведення земельної ділянки й не потребує подальшого його погодження, оскільки відповідно до Положення про Головне управління екології та охорони природних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, затвердженого рішенням Київської міської ради від 18 червня 2009 року № 632/1688 (яке було чинним на момент погодження проекту відведення) до повноважень Головного управління віднесено погодження проектів відведення земельних ділянок. Крім того, нормою закону не визначений інший спеціально уповноважений природоохоронний орган, до повноважень якого віднесено погодження проектів відведення земельних ділянок. За таких обставин суд приходить до висновку, що земельна ділянка передана у приватну власність відповідача [PERSON] з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстави для визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 24 грудня 2009 року №1129/3198 відсутні, у зв'язку з чим вказані вимоги задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про визнання недійсним виданого [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого 06 травня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 04-7-02520; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 лютого 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рокитянським В.А.; відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення земельної ділянки у власність територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради задоволенню також не підлягають, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради про передачу земельної ділянки у власність відповідача. Ухвалою суду 27 жовтня 2014 року (унікальний № 756/14455/14-ц, провадження № 2/756/5540/14) за заявою позивача з метою забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку площею 0,1000 га у [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], яка належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed