Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Орган опіки і піклування Голопристанської районної державної адміністрації в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернувся до суду із вище вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що комісія з прав дитини Голопристанської районної державної адміністрації розглянула заяву неповнолітньої [PERSON], [INFO], щодо доцільності позбавлення батьківських прав її матері [PERSON], [INFO] Зі слів [PERSON] зв'язок із батьком перервався коли їй було три роки. Матір дівчини - [PERSON] проживає в с. Нова Збур'ївка. До 13 років [PERSON] проживала разом із матір'ю у с. Стара Збур'вка Голопристанського району Херсонської області. З третього класу почала навчатися у Старозбур'ївській санаторній школі-інтернат І-ІІ ступенів. З 2013 року через складні стосунки з матір'ю змушена була переїхати на постійне місце проживання до старшої сестри у м. Херсон. У 2015 році закінчила навчання в інтернаті, після чого постало питання про її подальше навчання. Дівчина звернулася за порадою та допомогою до матері, але отримала відмову. У серпні місяці 2016 року [PERSON] вступила до Херсонського гідрометеорологічного технікуму Одеського державного університету за спеціальністю «Екологія». За період навчання [PERSON] зарекомендувала себе позитивно, показує задовільний рівень знань, має потенціал у навчанні. За час навчання мати дівчини в технікумі на батьківських зборах не була, зв'язок із класним керівником підтримувала один раз у телефонному режимі. Згідно характеристики, виданої Новозбур'ївською сільською радою за час проживання на території села [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Від жителів села скарг на її поведінку не надходило. Серед односельців користується повагою, має добрі стосунки із сусідами. Сім'я порядна, працелюбна. Має спокійний врівноважений характер, вихована. Позивач вбачає, що гр. [PERSON] своїми діями навмисно, тривалий час, свідомо, без будь-яких поважних причин, ухиляється від покладених на неї батьківських обов'язків щодо забезпечення своєї дитини харчуванням, медичним доглядом, придбанням необхідного одягу, не приймає участі у вихованні дівчини, її навчанні та формуванні в неї загальноприйнятих норм моралі та поведінки, тим самим залишаючи її без материнської любові та уваги, що негативно впливає на її фізичний та морально-психологічний стан. У зв'язку із наведеним комісією з питань захисту прав дитини 10.10.2017 р було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові і просила його задовольнити. [PERSON], будучі присутньою на попередніх засіданнях, підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що мати не надає їй матеріальної допомоги під час навчання у технікумі в м. Херсоні, через що змушена працювати у вільний від роботи час. Метою позбавлення батьківських прав матері - є отримання соціальної допомоги на своє утримання. В судове засідання відповідач не з'явилась, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причина неявки до суду відповідача суду не відома. Враховуючи думку позивача, який не заперечував, суд вважає за доцільне розглянути справу у заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. ст. 280-284 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, та інш. В судовому засіданні свідок [PERSON], яка є секретарем Старозбур'ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, пояснила, що відповідач [PERSON] переїхала з іншої області та посилилася на території Старозбур'ївської сільської ради з чотирма дітьми, без чоловіка. Працювала по найму, утримувала дітей належним чином, вела власне господарство. Повного достатку не було, але вона забезпечувала дітей всім необхідним. Діти відвідували учбові заклади, завжди були охайними та доглінутими. Батько дітей лише один раз приїздив після звільнення з місць позбавлення волі, але потім уїхав на батьківщину, до Чернігівської області. Син відповідачки, коли закінчив школу, поїхав навчатися до Чернігівської області, до батька. Дві старші доньки утворили вже свої родини і проживають у м. Херсоні. Молодша донька [PERSON] - [PERSON] навчалася у школі-інтернаті, оскільки відповідачці було важко утримувати усіх дітей, тому їй порадили влаштувати доньку у таку школу. [PERSON] допомагала і відвідувала доньку. Готувала їй вбрання на свята та на випускний вечір. [PERSON] соромилася матері, не хотіла щоб вона була присутня на урочистих зборах, випускному вечорі або відвідувала учбовий заклад. [PERSON] позитивно характеризується, на неї ніколи не находили скарги до сільської ради. Вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] немає. Керівник Служби у справах дітей Писарєва І.А., будучі допитаною в якості свідка, надала аналогічні пояснення, що і свідок [PERSON] та доповнила, що на засіданні комісії опікунської ради голосувала проти позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки вважає, що причиною заяви [PERSON] є конфлікт, який виник між матір'ю та донькою, та який необхідно вирішувати не через позбавлення батьківських прав, оскільки [PERSON] не є асоціальною особою, позитивно характеризується як людина і як мати по Старозбур'ївській сільській раді, де вона прожила біля десяти років, так і по Новозбур'ївський сільській раді, де вона проживає на теперішній час у цивільному шлюбі. Разом із цивільним чоловіком придбала будинок, в який зразу ж прописала і свою доньку [PERSON]. Відповідно до п. 15 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ч. 2 п. 18 вказаної Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування Голопристанської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим, змістовним та суперечливим. Також, слідує врахувати, що основною причиною звернення [PERSON] до органу опіки і піклування, як вона сама пояснила в судовому засіданні, є лише питання її матеріального утримання, яке можливо вирішити в інший спосіб, передбачений діючим законодавством. Крім того, на думку суду, між донькою та матір'ю існує конфлікт, наслідком розв'язання якого не є позбавлення батьківських прав відповідача. З огляду на вище наведене, з урахуванням вище вказаної позиції Верховного Суду України, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а позивачем не доведена винна поведінка відповідача, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо ставлення матері до доньки, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed