Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. У листопаді 2015 р. Публічне акціонерне товариство «Мегабанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Мегабанк» (далі по тексту - АТ «Мегабанк», банк, позивач, кредитор), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позичальник, відповідач-1) та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , поручитель, відповідач-2), у якому, з урахуванням уточнень, просив: ?звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом її продажу від імені банку будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною, встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», для задоволення вимог банку в сумі 932 600,38 грн., що виникли з кредитного договору № 09в-п/2005 від 28.12.2005; ?передати предмет іпотеки, ключі від квартири та всі документи на предмет іпотеки банку в управління на період його реалізації; ?надати банку право отримувати будь-які документи, необхідні для продажу предмета іпотеки, зокрема, дублікати правовстановлюючих документів у відповідних уповноважених органах з можливістю здійснення банком усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; ?виселити [PERSON] та всіх інших мешканців, які зареєстровані в квартирі, яка є предметом іпотеки; ?стягнути солідарно з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 18.11.2015 в сумі 932 600,38 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 27 868,73 дол. США (еквівалент у національній валюті - 662 469,75 грн.); нарахованих та несплачених процентів - 3 742,33 дол. США (еквівалент у національній валюті - 88 959,22 грн.), неустойка (штрафи) - 181 171,41 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 28.12.2015 між ВАТ «Мегабанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 09в-п/2005 від 28.12.2005 (далі по тексту - кредитний договір), відповідно до умов якого позичальник отримала від банку кошти в сумі 68 000 дол. США на придбання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , під 14,6% річних зі строком повернення згідно з графіком до 27.12.2020. [PERSON] поручився за виконання позичальником умов кредитного договору шляхом укладення договору поруки № 09 В-П/2005-П від 28.12.2005 (далі по тексту - договір поруки). Також повернення кредиту було забезпечено іпотечним договором № 09в-п/2005-з від 28.12.2005 (далі по тексту - іпотечний договір), укладеним між позичальником та банком, де предметом іпотеки виступила вищевказана квартира За період з 01.10.2014 по 31.10.2015 позичальник допустила прострочення по сплаті тіла кредиту на суму 4 472,73 дол. США та відсотків на суму 3 742,33 дол. США. Залишок тіла кредиту станом на 18.11.2015 становить 27 868,73 дол. США. За порушення графіку погашення заборгованості банком були нараховані штрафи, а саме: відповідно до п. 7.2. кредитного договору в розмірі 10% від суми несвоєчасно сплаченого кредиту, що становить 10 632,16 грн.; відповідно до п. 3.2.3. в розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених відсотків за користування коштами, що становить 8 895,92 грн.; відповідно до п. 3.2.14 в розмірі 10% від суми отриманого кредиту за ненадання документів та інформації щодо фінансового стану, що становить 161 643,33 грн. 23.04.2015 позивач направив позичальнику вимогу № 10-276 щодо погашення заборгованості та повідомлення № 10-277 від 23.04.2015 про порушення умов кредитного договору. 20.07.2015 поручителю були направлені вимоги № 10-452 та № 10-453 щодо погашення заборгованості за кредитним договором, а 24.07.2015 - повідомлення № 10-468 та № 10-470 про порушення його умов. Отже з огляду на невиконання позичальником основного зобов`язання позивач як іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] позов не визнала та виклала свої заперечення у поясненнях на позов, у яких послалась на припинення поруки, недоведення позивачем факту надання їй кредиту та невідповідність позовних вимог умовам іпотечного договору. Також вказала, що на підставі рішення суду про поділ майна подружжя квартира як предмет іпотеки припинила своє існування, у зв`язку з чим вважала, що на її ідеальну частку у квартирі без виділення її в натурі не може бути звернуто стягнення (т. 1 а. с. 127-128). У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] заперечував проти позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що звернення стягнення на предмет іпотеки з одночасним стягненням заборгованості за кредитним договором є подвійною відповідальністю за одне й теж саме порушення та суперечить статті 61 Конституції України. Вказував на відсутність такого способу захисту прав іпотекодержателя як надання банку права отримувати будь-які документи. Штраф за ненадання документів та інформації щодо фінансового характеру вважав незаконним, оскільки із такими вимогами банк не звертався та докази такого звернення відсутні. Зобов`язання, які виникають з договору поруки, вважав припиненими відповідно до положень частини 4 статті 559 ЦК України, оскільки позивач не пред`явив до нього вимогу протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання з погашення чергового платежу та основного зобов`язання, строк виконання якого був змінений відповідно до умов пункту 3.3.1 кредитного договору(т. 1 а. с. 93-97). Інших заяв по суті справи від сторін на надійшло. Від Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (на даний час - Служба у справах дітей та сім`ї) надійшли заяви про розгляд справи за відсутності її представника та ухвалення рішення з максимальним урахуванням інтересів неповнолітньої дитини (т. 1 а. с. 208, 230, т. 2 а.с. 16, 17). ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 01.12.2015 позовну заяву залишено без руху (т. 1 а. с. 54). 21.12.2015 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (т. 1 а. с. 57). Ухвалою суду від 16.01.2016 відкрите провадження за даним позовом та справу призначено до розгляду на 16.03.2016 (т. 1 а. с. 79) В судовому засіданні від 16.03.2016 розгляд справи відкладено на 17.05.2016 для виклику відповідача [PERSON] шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» (т. 1 а. с. 85-86). 11.05.2016 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] (т. 1 а. с. 93-97). В судовому засіданні від 17.05.2016 за заявою представника позивача до матеріалів справи долучено примірник газети «Урядовий кур`єр» та заяву про відшкодування витрат за публікацію оголошення. За клопотанням відповідача [PERSON] строки розгляду справи продовжені, розгляд справи відкладено на 12.07.2016 (а. с. 104-106). В судовому засіданні 12.07.2016 розгляд справи відкладено на 19.10.2016 для виконання представником позивача процесуальних вимог щодо направлення відповідачу [PERSON] заяви про зменшення розміру позовних вимог (т. 1 а. с. 113-114). В судовому засіданні від 19.10.2016 розгляд справи був відкладений на 20.12.2016 для повторного виклику позивача та відповідача [PERSON] (т. 1 а. с. 121-122). В судовому засіданні 20.12.2016 проголошено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача (т. 1 а. с. 127-138). 28.12.2016 від позивача надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 20.12.2016 (т. 1 а. с. 142-147). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03.03.2017 ухвала суду від 28.12.2016 скасована, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т. 1 а. с. 164-165). 11.04.2017 справу повернуто до суду першої інстанції, розгляд справи призначений на 27.09.2017 (т. 1 а. с. 167, 169). 02.08.2017 від представника позивача надійшла заява про відвід судді Коренюк А. М. (т. 1 а. с. 174). В судовому засіданні 27.09.2017 заяву про відвід судді задоволено (т. 1 а. с. 178). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2017 справу передано до провадження судді Цимбал І. К., розгляд справи новим складом суду призначено на 20.10.2017 (т. 1 а. с. 185, 186). В судовому засіданні 20.10.2017 судом задоволено клопотання представника позивача про приєднання доказів, за клопотанням відповідача [PERSON] до участі у справі як третю особу залучено орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, та розгляд справи відкладено на 08.12.2017 (т. 1 а. с. 194-195, 197). В судовому засіданні 08.12.2017 розгляд справи відкладено на 21.03.2018 у зв`язку із неявкою третьої особи (т. 1 а. с. 201-203). У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Цимбал І. К. від здійснення правосуддя згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2018 справу передано до провадження судді Заставенко М. О. (т. 1 а. с. 206). 16.03.2018 від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника (т. 1 а. с. 207). 21.03.2018 від відповідача [PERSON] надійшла заява про перенесення розгляду справи на іншу дату (т. 1 а. с. 208). 21.03.2018 розгляд справи відкладено на 18.04.2018 (т. 1 а. с. 209-212). Ухвалою суду від 18.04.2018 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 22.05.2018 (т. 1 а. с. 225-226). 18.05.2018 від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника (т. 1 а. с. 230). В судовому засіданні від 22.05.2018 розгляд справи відкладено на 20.06.2018 у зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] (т. 1 а. с. 231). У судовому засіданні від 20.06.2018 за клопотанням відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 23.07.2018 (т. 1 а. с. 239-240). У зв`язку з закінченням строку відрядження судді Заставенко М. О. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2018 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. (т. 2 а. с. 2). Ухвалою суду від 09.07.2018 справу прийнято до провадження судді Трусової Т. О. та призначено до розгляду на 21.11.2018 (т. 2 а. с. 3). 20.07.2018 від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника (т. 2 а. с. 16). 16.11.2018 від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника (т. 2 а. с. 17). Ухвалами від 21.11.2018 до участі у справі залучено правонаступника позивача АТ «Мегабанк», закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 05.02.2019 (т. 2 а. с. 31-32, 32а). В судовому засіданні від 05.02.2019 розгляд справи відкладений на 04.04.2019 (т. 2 а. с. 38). 03.04.2019 від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи та клопотання про призначення експертизи (т. 2, а. с. 44, 46). В судовому засіданні 04.04.2019 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення експертизи, розгляд справи відкладено на 20.06.2019 (т. 2 а. с. 47-48). В судовому засіданні 20.06.2019 заслухано вступну промову представника позивача та відкладено розгляд справи на 19.09.2019 (т. 2 а. с. 54-55). 09.07.2019 від позивача надійшла заява про уточнення прохальної частини позовної заяви (т. 2 а.с. 67). В судовому засіданні 19.09.2019 розгляд справи відкладено на 12.11.2019 у зв`язку з неявкою у судове засіданні відповідача [PERSON] та представника третьої особи (т. 2 а. с. 72). 16.10.2019 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи звіту про оцінку предмета іпотеки (т. 2 а. с. 75). В судовому засіданні 12.11.2019 відмовлено у прийнятті до розгляду заяви позивача про зміну предмету позову, задоволено клопотання про приєднання до матеріалів справи звіту про оцінку предмета іпотеки, заслухано вступні промови представника позивача та відповідача [PERSON] , досліджено матеріали справи та оголошено перерву до 17.12.2019 (т. 2 а. с. 120-121). 17.12.2019 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та подальший розгляд справи в режимі відеоконференції (т. 2 а. с. 130). Ухвалою від 17.12.2019 відкладено розгляд справи на 25.03.2020 та задоволено клопотання позивача про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 2 а. с. 134, 135). 25.03.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення карантинних заходів (т. 2 а. с. 149). 25.03.2020 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням карантинних заходів (т. 2 а. с. 155). В судовому засіданні 25.03.2019 розгляд справи відкладено на 31.08.2020 та постановлено ухвалу про забезпечення участі представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 2 а. с. 157). В судовому засіданні 31.08.2020 у зв`язку з відсутністю технічної можливості забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції розгляд справи відкладено на 09.12.2020 та постановлено ухвалу про забезпечення участі представника позивача в даному судовому засіданні в режимі відеоконференції (т. 2 а. с. 164, 165). 09.12.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з хворобою судді та судове засідання відкладене на 31.03.2021 (т. 2 а. с. 172). В судове засідання учасники справи не з`явилися, однак зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду тривалий час, що свідчить про достатність часу для викладення сторонами позицій у спірних правовідносинах і надання заяв по суті справи на обґрунтування таких позицій, та повторність неявки відповідачів в судове засідання, суд не встановив підстав для чергового відкладення розгляду справи та дійшов висновку про можливість завершити її розгляд за відсутності сторін та їх представників, за наявними матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 28.12.2005 між Відкритим акціонерним товариством «Мегабанк», правонаступниками якого є ПАТ «Мегабанк» та АТ «Мегабанк» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено кредитний договір № 09в-п/2005, предметом якого є зобов`язання кредитодавця надати позичальнику кредит в розмірі 68 000 дол. США на строк з 28.12.2005 до 27.12.2020 та зобов`язання позичальника повернути кредит та сплатити проценти в розмірі 14,6% річних (т. 1 а. с. 8-14). Цільовим призначенням кредиту є придбання позичальником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (пункт 1.1. кредитного договору). Сторони договору погодили, що позичальник здійснюватиме погашення кредиту щомісячно рівними частинами - по 378 дол. США (Графік погашення кредиту). Згідно з пунктом 4.1. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше третього робочого дня, наступним за звітнім (пункт 4.2. кредитного договору). Пунктом 5.3. кредитного договору передбачено повернення кредиту та сплату процентів за його користування у валюті, в якій було отримано кредит. Умовами пункту 7.2. кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за невиконання взятих на себе зобов`язань, а саме: щодо повернення кредиту відповідно до графіку у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; за невиконання обов`язків щодо повернення кредиту до 16:00 год. 27.12.2020 - у розмірі 25% від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; за невиконання пункту 3.2.2. щодо використання кредиту на цілі, що не обумовлені договором, - у розмірі 25%в від суми кредиту, що використана не за призначенням; за невиконання обов`язків згідно з пунктом 3.2.3. щодо своєчасної сплати нарахованих процентів за користування кредитом - у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених процентів; за невиконання будь-яких прийнятих на себе обов`язків, передбачених пунктами 3.2.4. - 3.2.15, - у розмірі 10% від суми отриманого кредиту. Пунктом 3.3.1 кредитного договору передбачено право кредитодавця достроково розірвати договір та вимагати повернення кредиту у разі порушення позичальником умов договору. Додатковою угодою № 1 від 06.02.2006 внесені зміни до кредитного договору щодо відкриття рахунку для обліку кредиту та нарахованих відсотків (т. 1 а. с. 14). Додатковою угодою № 2 від 25.06.2007 внесені зміни у порядок нарахування та спати процентів та встановлено, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісяця, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, а також у день повернення кредиту, на рахунок нарахованих доходів кредитодавця, обумовлений пунктом 3.1.2. договору. Також внесені зміни в пункт 4.4. договору та встановлені проценти за користування кредитом понад строк, вказаний у пункті 1.1. договору, у розмірі 0,1%в річних (т. 1 а. с. 15). Додатковою угодою № 3 від 28.04.2014 внесені зміни в пункт 1.1. договору та досягнуто згоди, що кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на придбання квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 68 000 дол. США, на строк з 28.12.2005 по 27.12.2020, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі: 14,6% річних - у період з 28.12.2005 до 31.03.2014; 12% річних - в період з 01.04.2014 до 31.03.2015; 14,6% річних - у період з 01.04.2015 до 27.12.2020. Також надана згода позичальника на обробку персональних даних та внесене третейське застереження (т. 1 а. с. 16). У зв`язку із внесеними змінами банком був складений новий розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту станом на 28.04.2014 (т. 1 а.с. 17) та погоджено новий графік погашення платежів (т. 1 а. с. 18). Додатковою угодою № 4 від 08.10.2014 внесені зміни до кредитного договору щодо відкриття рахунку для обліку кредиту та нарахованих відсотків (т. 1 а. с. 19). На виконання умов пунктів 1.1., 3.1.1. кредитного договору банк відкрив позичальнику валютний рахунок № [NUMBER] , куди зарахував кошти в сумі 68 000 дол. США, що підтверджується випискою по цьому рахунку (т. 1 а. с. 39). На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 28.12.2005 між [PERSON] (іпотекодавцем) та ВАТ «Мегабанк» (іпотекодержателем) було укладено іпотечний договір № 09в-п/2005-з, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 57,9 кв.м., жилою площею 29,6 кв.м., яка розташована на 13-му поверсі 16-ти поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 404 000 грн. (т. 1 а.с. 20-24). Вказаний договір був нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі за № 1693. Пунктом 1.3. іпотечного договору сторони обумовили, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї умови, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання, а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням, зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо утримання і збереження предмета іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предмета іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов договору. Пунктом 5.1.1 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається у порядку, передбаченому чинним законодавством. Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором також забезпечувалось порукою згідно з укладеним 28.12.2005 між ВАТ «Мегабанк» (кредитором) та [PERSON] (поручителем) договором поруки № 09в-п/2005-п, відповідно до умов якого поручитель поручився перед банком за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх обов`язків, що виникли з кредитного договору № 09в-п/2005 від 28.12.2005 (т. 1 а. с. 26-27). У зв`язку зі зміною сторонами кредитного договору його умов 19.05.2014 ВАТ «Мегабанк» та поручитель [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до договору поруки, якою договір поруки виклали у новій редакції, погодивши зокрема, що поручитель поручається перед кредитором за виконання [PERSON] в повному обсязі усіх обов`язків, що виникли з кредитного договору, та за будь-якими додатковими угодами до нього що укладені та/або будуть укладені в майбутньому, відповідає перед кредитором як солідарний боржник та у разі одержання від кредитора вимоги про виконання обов`язків за кредитним договором зобов`язаний не пізніше ніж у 3-денний строк сплатити відповідну заборгованість. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2014, здійснено поділ майна колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] - квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням за [PERSON] визнано право власності на 29/100 часток вказаної квартири, а за [PERSON] - на 71/100 її часток (т. 2 а. с. 22-24, 25-28). Даним рішенням установлено, що спірна квартира придбана за рахунок коштів сімейного бюджету в сумі 12 000 дол. США та за рахунок кредитних коштів у сумі 68 000 дол. США, отриманих [PERSON] на виконання умов укладеного з ВАТ «Мегабанк» кредитного договору № 09в-п/2005 від 28.12.2005. Судом установлено, що у жовтні 2014 р. позичальник [PERSON] допустила порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, а з листопада 2014 р. будь-які сплати за кредитним договором взагалі припинила. 23.04.2015 банк направив позичальнику [PERSON] вимогу щодо погашення протягом 30 днів заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості по тілу кредиту в сумі 1 826,73 дол. США; прострочених відсотків в сумі 1 386,03 дол. США; штрафу за невиконання зобов`язань по поверненню кредиту в сумі 182,67 дол. США; штрафу за несвоєчасно сплачені відсотки за користування кредитом у сумі 138,60 дол. США (т. 1 а. с. 29-30). 20.07.2015 та 24.07.2015 банк повторно звернувся до позичальника [PERSON] та до поручителя [PERSON] з вимогою про погашення протягом 30 днів заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості по тілу кредиту в сумі 2 960,73 дол. США; прострочених відсотків в сумі 2 363,45 дол. США; штрафу за невиконання зобов`язань по поверненню кредиту в сумі 296,07 дол. США; штрафу за несвоєчасно сплачені відсотки за користування кредитом у сумі 236,35 дол. США (т. 1 а. с. 31, 32, 33, 34, 35, 36). Листи банку відповідачі отримали, проте вимоги про усунення порушень кредитного договору не виконали (т. 1 а.с. 37-38). На підтвердження розміру заявлених вимог банк надав розрахунок, відповідно до якого загальний розмір заявленої до стягнення заборгованості за кредитним договором № 09в-п/2005, нарахованої станом на 18.11.2015, становить 932 600,38 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 27 868,73 дол. США (еквівалент у національній валюті - 662 469,75 грн.); нарахованих та несплачених процентів - 3 742,33 дол. США (еквівалент у національній валюті - 88 959,22 грн.), штрафи - 181 171,41 грн. Згідно з наданим позивачем висновком про вартість майна станом на 28.08.2019 вартість предмета іпотеки становить 926 900 грн. (т. 2 а. с. 80). IV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про іпотеку», Главами 49 «Забезпечення виконання зобов`язання» та 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК в редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України та передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом. Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону. Згідно з частиною першою статті 38 цього Закону якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. В іпотечному договорі, а саме в пункті 5.3.1., передбачено, що іпотекодержатель має право при зверненні стягнення на предмет іпотеки від свого імені продати предмет будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством. Отже, з огляду на положення пункту 5.3.1. іпотечного договору частина перша статті 38 Закону України «Про іпотеку» покладає на позивача обов`язок за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця, тобто [PERSON] , про свій намір укласти цей договір та надати суду докази отримання нею такого повідомлення. Таке повідомлення в матеріалах справи відсутнє, тобто позивачем не дотриманий порядок набуття іпотекодержателем права на продаж предмета іпотеки, що передбачений статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а тому у задоволенні позовних вимог у частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу слід відмовити. Позовна вимога про передачу позивачу предмета іпотеки в управління на період його реалізації є похідною від позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом, а тому також не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про надання банку права отримувати будь-які документи, необхідні для продажу предмета іпотеки, то слід зазначити, що по-перше, вона також є похідною від позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу, по-друге, дана вимога є такою, що спрямована на майбутнє, тоді коли згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а по-третє, такий спосіб захисту, як надання права на майбутнє, не передбачений частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 39 Закону одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Оскільки позивачу відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки, то вимога про виселення [PERSON] та всіх мешканців, які зареєстровані в предметі іпотеки, є похідною, а тому також не підлягає задоволенню. Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 310/2950/18 зазначено, що виселення з предмету іпотеки без надання іншого житла відбувається, якщо саме воно було придбане за кредитні кошти. Рішенням суду про поділ майна відповідачів установлено, що частково предмет іпотеки було придбано за рахунок коштів сімейного бюджету, а тому виселення без надання іншого житла неможливе. Щодо позовних вимог до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, слід зазначити таке. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час укладення договору поруки, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина перша та друга статті 554 ЦК України). Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. В пункті 5.1. договору поруки передбачено, що він діє протягом трьох років з дня закінчення кредитного договору, який в свою чергу діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань, про що вказано в пункті 8.2. Згідно з частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина першою статті 252 ЦК України). Звідси, положення договору поруки про його дію протягом трьох років до повного виконання позичальником своїх зобов`язань не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України. Тому, підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання, застосовану в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України фразу "… якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя", слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, оскільки умовами договору передбачено погашення кредиту саме періодичними платежами відповідно до графіку. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі N 6-623цс17. Оскільки позичальник [PERSON] припинила виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, починаючи з листопада 2014 р., а з позовом до поручителя банк звернувся лише в листопаді 2015 р., тобто за межами шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, позовні вимоги до [PERSON] як до поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на припинення поруки. V. Розподіл судових витрат між сторонами. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на результат розгляду справи та відсутність доказів понесення відповідачем судових витрат розподіл понесених позивачем судових витрат не здійснюється. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed