Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь у розмірі ? частини із усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до досягнення нею 23-річного віку, на період навчання, тобто до [INFO] року. Свої вимоги мотивувала тим, що її батьки перебували в зареєстрованому шлюбі з 2000 року. За час їх спільного проживання [INFO] року народилася вона - [PERSON]. На даний час вона досягла повноліття та навчається на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «Туристичне обслуговування» на бюджетній основі в Державному вищому навчальному закладі «Одеський коледж Економіки, права та готельного - ресторанного бізнесу» до [INFO] року. В зв'язку з тим, що вона навчається на денному відділені вона не має змоги самостійно заробляти гроші та забезпечувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги від відповідача, відповідач є працездатним та має змогу надати таку допомогу. Тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.12.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву в якій вона свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність. ( а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.16, 22), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Демідовської сільської ради Березівського району Одеської області від 07.12.2000року, на підставі актового запису № 16, [PERSON], [INFO], батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.2) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Березівського районного управління юстиції Одеської області від [INFO] року на підставі актового запису №79, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний.( а.с.6) Відповідно паспорту громадянина України № [NUMBER], виданого 28.11.2016 року, [PERSON] повнолітня. (а.с.3) На теперішній час [PERSON] навчається в на третьому курсі денного відділення за спеціальністю «Туристичне обслуговування» на бюджетній основі в Державному вищому навчальному закладі «Одеський коледж Економіки, права та готельного - ресторанного бізнесу» до [INFO] року, що підтверджується довідкою виданою завідуючим денним відділенням готельно-ресторанного та туристичного бізнесу «Одеського коледжу економіки, права та готельно -ресторанного бізнесу» від 01.11.2018 року за № 4527 (а.с.5). Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. [PERSON] навчається на денній формі, за контрактом, вона не має можливості працевлаштуватися, не має власного житла в м. Одеса, має необхідність в забезпеченні продуктами харчування, одязі та має відповідні витрати на навчання, що приводить суд до висновку, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою (сином) віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності. 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. З аналізу зазначених вище юридичних фактів, матеріалів справи та наявних у справі доказів вбачається, що [PERSON]по справі досягла віку який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчатися на денній формі навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, оскільки навчання є його основним заняттям і він не має можливості працювати та заробляти собі на життя, а тому має потребу у матеріальній допомозі, перебуває на повному утриманні своєї матері. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою ( ч.1 ст. 141 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь доньки на період здобуття нею професійної освіти, остання потребує допомоги, а тому на користь позивача належить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 16.11.2018 року до закінчення нею навчання, тобто до [INFO] року, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.141, 182, 191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved