Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

07 грудня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов позов [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з нерухомого майна, в якому позивач просить суд: - зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт з майна [PERSON] (ІНН: [NUMBER] ) видалити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів обтяження № 2808101 від 10.10.2013 (спеціальний розділ). Позов обґрунтований тим, що судовим рішенням яке набрало законної сили 24.09.2020 року, був визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №6-2736/10, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 21.12.2010 року, на підставі рішення Постійно діючого третейського при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухваленого 14.10.2020 року по справі №3110-8/343/10, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №40025406, в межах якого було накладено обтяження у виді арешту усього нерухомого майна позивача, в межах суми боргу - 3 178 795,72 грн. Посилаючись на те, що виконавчий лист на підставі якого було відкрито виконавче провадження №40025406 на забезпечення та в межах виконання якого був накладений арешт на усе нерухоме майно позивача, був визнаний таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження, - завершене, наполягав на задоволенні позовних вимог. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представником позивача адвокатом Шашковою Є.А. до суду подана заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій також зазначено про те, що вона не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у жодне із призначених судом судових засідань не з`явився, про причини неявки та їх поважність суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення судового засідання, чи будь-яких заяв щодо продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом № 731-IX, або заяв про поновлення або продовження процесуальних строків, встановлених нормами ЦПК України, у зв`язку із їх пропуском з поважних причин, та таких, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, або з причин неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк, що зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, - від учасників справи до суду також не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. Так, з матеріалів справи встановлено, що ухвалою Новозаводського районного судому м. Чернігова від 08 вересня 2020 року, у справі № 6-2736/10; провадження №6/751/138/20, яка набрала законної сили 24.09.2020 року, визнаний таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №6-2736/10, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 21.12.2010 року, на підставі рішення Постійно діючого третейського при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» ухваленого 14.10.2020 року по справі №3110-8/343/10, на підставі якого було відкрито виконавче провадження №40025406, в межах якого було накладено обтяження у виді арешту усього нерухомого майна позивача, в межах суми боргу - 3 178 795,72 грн. У вищевказаній ухвалі зазначено про те, що судом встановлено, що 14.10.2010 року Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» було винесено рішення по справі № 3110-8/343/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким повністю задоволені позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 3178695,72 грн. та солідарно судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі - 100,00 грн. та про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» пеню за договором поруки в розмірі 637444,64 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.12.2010 року вирішено: видати публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» - виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 14.10.2010 року по цивільній справі № 3110-8/343/10 третейського суду. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.05.2020 року вирішено: замінити сторону виконавчого провадження - стягувача по цивільній справі № 6-2736/10, а саме: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його правонаступника - [PERSON] за правом грошової вимоги до боржника [PERSON] (а.с.45-48). Ухвала суду набрала законної сили 07.08.2020 року. Згідно довідки, наданої [PERSON] вбачається, що станом на 20.06.2020 р. заборгованість [PERSON] перед нею - [PERSON] відсутня, у зв`язку з чим зобов`язання за кредитними договорами, за якими вона є кредитором (правонаступник) № SМЕ0012560 від 16.05.2008 р. та SМЕRS00972 від 26.04.2008 р. припинились. Доходячи висновку про визнання виконавчого листа №6-2736/10 таким, що не підлягає виконанню, суд зазначив про те, що на час звернення до суду з даною заявою заборгованість боржником [PERSON] погашена на користь стягувача [PERSON] , що підтверджується наданим нею особисто листом-довідкою, а тому оскільки обов`язок боржника на погашення заборгованості за кредитними договорами перед стягувачем відсутній, заява є обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно із повідомленням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 01.12.2020 року №40025406/В-4, повідомлено про те, що перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 40025406 з примусового виконання виконавчого листа № 6-2736, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість: за кредитним договором № SME 0012560 у сумі - 3 178 695,72 ( Три мільйони сто сімдесят вісім тисяч шістсот дев`яносто п`ять грн. 72 Стор. 1 з 3 коп.), судові витрати по сплаті третейського збору в сумі - 100,00 (Сто грн. 00 коп.); а всього - 3 178795,72 ( Три мільйони сто сімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто п`ять грн. 72 коп.). 31.03.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час прийняття рішення), в зв`язку з тим що у Боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Також зазначено про те, що на момент завершення зазначеного виконавчого провадження були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Як вбачається з відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 233900908 від 24.11.2020 року, 10.10.2013 року, на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер:40025406, виданої 07.10.2013 року, видавник: ВПР УДВС Головного управління юстиції у Харківській області; обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень У ДВС ГУ юстиції у Харківській області, накладене обтяження (номер запису про обтяження: 2808101 (спеціальний розділ)) у виді арешту нерухомого майна, - на усе нерухоме майно [PERSON] , в межах суми боргу - 3 178 795,72 грн. Суд виходить з вимог ст. 12 ЦПК України, відповідно якої цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних та допустимих доказів на спростування доводів та вимог позивача. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Таким чином, змісту наведених норм вбачається, що застосування процедури арешту майна боржника покликане на забезпечення реального виконання виконавчого документа. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. При цьому, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 40025406 на забезпечення та в межах виконання якого був накладений арешт на усе нерухоме майно позивача, був визнаний таким, що не підлягає виконанню, а виконавче провадження, - завершене, тобто відсутнє виконавче провадження, на забезпечення виконання, та в межах якого, було б можливе звернення стягнення на майно боржника [PERSON] , який є позивачем у цій справі. Разом з тим, встановлені обставини свідчать про відсутність жодних правових підстав для збереження накладеного арешту на майно позивача, та його існування порушує право позивача на розпорядження таким майном як власником. У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов судом задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі - 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 207, 509, 526, 530, 626, 628, 638, 611, 612, 651, 1050 ЦК України та

Outcome: approved