Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 01.12.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А» площею 32,2 кв.м. та житлового будинку літ. «В» площею 32,2 кв.м., що разом по домоволодінню становить 64,4 кв.м., після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 02.12.2020 року провадження у справі відкрито. Судом витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. належним чином завірену копію спадкової справи №34/2019, заведеної до майна [PERSON] 16.02.2021 року до суду надійшла колпія спадкової справи №34/2019 до майна [PERSON] , яка померлої [INFO] . Ухвалою суду від 30.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача Гроза І.В. позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача Одеської міської ради правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем бабусі [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частки домоволодіння у [ADDRESS] , у зв`язку з чим [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів та роз`яснено право на звернення до суду. Від відповідача відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не надійшло. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 22.01.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №1064, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с.7/. До шлюбу [PERSON] мала прізвище [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 16.07.1987 року /а.с.12/. 07.06.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. з заявою щодо прийняття спадщини після смерті баби - [PERSON] /а.с.75/. З листа приватного нотаріуса ОМНО Мазаратій І.В. від 14.06.2019 року №277/02-14 вбачається, що 07.06.2019 року за №34/2019 відкрито спадкову справу відносно майна [PERSON] , яка померла [INFO] . За матеріалами справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] /а.с.9/. Листом від 15.08.2019 року №280/02-14 приватний нотаріус ОМНО Мазаратій І.В. роз`яснила [PERSON] , що відповідно до пп. 4.14, 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У разі, якщо у [PERSON] немає можливості надати документи, що підтверджують право власності спадкодавця на майно, відповідно до пп. 4.18 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус роз`яснила право звернутися до суду для визнання за позивачем права власності на майно, що належало померлій [INFO] [PERSON] /а.с.10/. З Акту від 14.09.1980 року районної приймальної комісії Київського району м. Одеси вбачається, що комісія постановила пред`явлене до здачі домоволідння літ. В, побудоване гр. [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , вважати прийнятим до експлуатації /а.с.15/. З листа КП «БТІ» Одеської міської ради на запит приватного нотаріуса ОМНО Мазаратій І.В. вбачається, що станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] в комунальному підприємстві зареєстровано право власності: -на 13/25 частин домоволодіння за [PERSON] на підставі рішення Київського районного народного суду м. Одеси від 09.07.1980 року, справа №2-1512 1980 року (реєстрація від 16.06.1989 року, книга №208, стр. 149, р. №21407); -на 4/25 частин (залишок від 12/25 частин) житлового будинку з надвірними спорудами на підставі договору дарування, посвідченого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 27.02.1990 року, р. № 1-1124 (реєстрація від 05.03.1990 року, книга №208, стр. 149, р. № 21407); -на 76/100 частин домоволодіння за: [PERSON] , [PERSON] в рівних частках на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.04.2010 року, справа №2-3486/2010 (дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 15.07.2010 р., номер запису: 21407 в книзі: 208-150). Також вказаним листом повідомлено, що зареєстровані станом на 31.12.2012 року вищевказані частки не складають одиницю, в зв`язку з реєстрацією права власності на 76/100 частин домоволодіння за: [PERSON] , [PERSON] та відсутністю перерахунку часток по всьому домоволодінню в матеріалах інвентаризаційної справи КП «БТІ» ОМР по вищевказаній адресі /а.с.16-18/. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 13.08.2019 року щодо адреси: [ADDRESS] наявна інформація, що домоволодіння за вказаною адресою складається з: житлового будинку А, загальною площею 71,4 кв.м.; житловою площею 23,2 кв.м.; житлового будинку Ж, загальною площею 75,6 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м.; сараю, Б; душу, И; гаражу, Е; вбиральні, З; навісу, К; навісу - тимчасової будівлі, Е1, огорожі, 1-7; вимощення, І, ІІ; теплиці, ІІІ /а.с.23-26/. З вказаного витягу також вбачається, що право власності на 76/200 зазначеного домоволодіння було зареєстроване 15.07.2010 року за [PERSON] та [PERSON] за кожним, на підставі заочного рішення суду від 09.04.2010 року; в подальшому право власності на 76/200 зазначеного домоволодіння зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2017 року. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №2-3486/10 від 09.04.2010 року визнано за [PERSON] і [PERSON] у рівних частках право власності на 76/100 частин домоволодіння по [ADDRESS] . Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1390 га по [ADDRESS] між співвласниками домоволодіння, що розташоване на зазначеній ділянці: - в володіння і користування [PERSON] і [PERSON] надано ділянку площею 0,0675 га. - в володіння і користування [PERSON] надати ділянку площею 0,0715 га. Стороною позивача суду надано Висновок №024/2010 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-3486/2010, складений 15.03.2010 року /а.с.29-54/. Судом досліджено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , виготовлений 16.10.2019 року ПП «АС ЛІГАЛ» за заявою [PERSON] /а.с.55-58/. З технічного паспорту вбачається, що на земельній ділянці загальною площею 715 кв.м. розташовані: житлові будинки - А, В, вбиральня - Б, мостіння - І, огорожа - №1-5. В літ. «А»: 1 - житлова, площею 9,3 кв.м., 2 - житлова, площею 12,0 кв.м., 3 - веранда, площею 10,9 кв.м. В літ. «В»: 1 - коридор, площею 2,6 кв.м., 2 - житлова, площею 13,1 кв.м., 3 - житлова, площею 10,6 кв.м., 4 - кухня, площею 5,9 кв.м. /а.с.58/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] . В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що [PERSON] володіла частиною домоволодіння [ADDRESS] , де проживала разом з матір`ю [PERSON] та вела разом з нею сумісне господарство. Після смерті [PERSON] , її дочка [PERSON] не переоформила частину домоволодіння на себе у порядку спадкування, а лише фактично володіла вказаним майном. При цьому на підтвердження належності вказаного домоволодіння або його частини на праві приватної власності [PERSON] або її матері [PERSON] належних до допустимих в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказів суду не надано. Так, з листа листа КП «БТІ» Одеської міської ради вбачається, що станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] в комунальному підприємстві зареєстровано право власності на 13/25 частин домоволодіння за [PERSON] на підставі рішення Київського районного народного суду м. Одеси від 09.07.1980 року, справа №2-1512 1980 року (реєстрація від 16.06.1989 року, книга №208, стр. 149, р. №21407). При цьому з вказаного листа не вбачається, з чого саме складались зазначені 13/25 частини. Стороною позивача суду надано Акт від 14.09.1980 року, яким прийнято пред`явлене до здачі в експлуатацію домоволодіння літ. В, що побудоване гр. [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] . Також стороною позивача суду надано технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений ПП "АС ЛІГАЛ" станом на 16.10.2019 року на замовлення [PERSON] . Суд зазначає, що вказаний технічний паспорт суперечить відомостям щодо складу домоволодіння літ. В., що містяться в Акті від 14.09.1980 року. Щодо складових частин домолодіння літ. А, що відображено в паспорті, будь-яких інших письмових доказів стороною позивача не надано, в зв`язку з чим суд критично ставиться до вказаного доказу. Враховуючи, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, суд вважає, що стороною позивача не надано достатньо належних та допустимих доказів для визначення складу спадщини після смерті [PERSON] , що унеможливлює задоволення судом заявлених [PERSON] позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням того, що стороною позивача не доведено, що домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку літ. «А» площею 32,2 кв.м. та житлового будинку літ. «В» площею 32,2 кв.м., що разом по домоволодінню становить 64,4 кв.м., належало на праві власності спадкодавцю [PERSON] , суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог [PERSON] , оскільки позивач не довів, що до складу спадщини, на яку він просить визнати за ним право власності, входять зазначені в позові об`єкти нерухомості. При цьому, у суду немає сумнівів, що заявник є єдиним спадкоємцем [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed