Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] (треті особи: [PERSON], міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції), просила визнати батьківство малолітньої дочки [PERSON], [INFO], за своїм чоловіком [PERSON], а також виключити з актового запису про народження [PERSON], внесеного [INFO] за № 3677, відомості про [PERSON], як батька дитини. В обгрунтування таких вимог позивач послалась на ті обставини, що з 30 вересня 2005 року перебувала у шлюбі з [PERSON], проте сімейне життя не склалося та рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, постановленого в цивільній справі № 2-4002/2011 від 30 вересня 2011 року шлюб був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 12 жовтня 2011 року. За твердженням позивача, під час перебування у шлюбі з [PERSON] вона завагітніла від нього, а вже з червня 2011 року почала вести спільне господарство та проживати з [PERSON], який після народження дитини в порядку ст. 126 СК України подав до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання свого батьківства. В свою чергу, будучи недосвідченим про своє батьківство, [PERSON] склав заяву про відмову від дитини. На підставі заяв жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції [INFO] визнане походження дитини [PERSON], [INFO] від батька [PERSON] та матері [PERSON] актовий запис № 3677. Так як фактичні шлюбні відносини з [PERSON] не склалися, вона (позивач) повернулася до свого колишнього чоловіка [PERSON] з яким 02 лютого 2013 року повторно уклала шлюб та повідомила про те, що він є рідним батьком малолітньої дочки. Зважаючи на те, що [PERSON] виявив бажання зареєструвати своє батьківство, позивач просила про задоволення позову. Як на правові підстави своїх вимог [PERSON] послалась на ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 124 СК України Усною ухвалою суду від 19 лютого 2015 року в якості другого відповідача у справі притягнутий [PERSON] В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Клопотала про застосування до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 146 ЦПК України у зв'язку з неодноразовим ухиленням відповідача [PERSON] від участі у проведенні судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи щодо встановлення біологічного батьківства внаслідок чого проведення цієї експертизи стало неможливим. Відповідач [PERSON] позов визнав з обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували як з підстав відсутності в позивача права вимоги через перебіг установленого законом строку, так і через те, що за позовом матері дитини не може бути оспорене батьківство особи, яка визнана батьком дитини в порядку ст. 126 СК України. В судовому засіданні представник третьої особи - міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції - при вирішенні справи покладалась на розсуд суду та підтримала обставини, викладені в листі свого довірителя на адресу суду від 11 листопада 2013 року, зокрема, про те, що батьківство малолітньої [PERSON], [INFO], визнане за [PERSON] та [PERSON] в порядку ст. 126 СК України, а також про наявність спільної заяви колишнього подружжя [PERSON] про те, що [PERSON] не є батьком цієї малолітньої дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2011 року слідує, що з 30 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Цим же рішенням у зв'язку з розпадом сім'ї шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішення набрало законної сили 12 жовтня 2011 року. Як вбачається з пояснень сторін, під час перебування у шлюбі з [PERSON], а саме з червня 2011 року [PERSON] почала вести спільне господарство та проживати з [PERSON] і на цей час вона вже була вагітна. Згідно виданого повторно 08 листопада 2012 року свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO], актовий запис № 3677, здійснений [INFO]. Батьками дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] З листа міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від 11 листопада 2013 року вих. № 2873/04.02-13 слідує, що народження [PERSON] зареєстроване відповідно до ст. 126 СК України. Тобто, відомості про батька дитини внесені на підставі спільної заяви матері та батька дитини про визнання батьківства від [INFO]. Також в цьому листі вказано про наявність спільної заяви [PERSON] та [PERSON] від 12 листопада 2013 року, якою [PERSON] підтвердив те, що не є батьком дитини. Відповідно ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Як слідує зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 02 лютого 2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції в цей же день, тобто 02 лютого 2013 року, [PERSON] та [PERSON] уклали повторний шлюб (актовий запис № 20). Таким чином, станом на день реєстрації народження малолітньої [PERSON] ([INFO]) її мати [PERSON] не перебувала у шлюбі з [PERSON], як про те помилково вказує міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції у другому абзаці свого листа від 11 листопада 2013 року вих. № 2873/04.02-13. Згідно положень Сімейного Кодексу України (ст. 138) матері дитини надане право лише на оспорювання батьківства свого чоловіка, якщо дитина була народжена у шлюбі, шляхом пред'явлення позову про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження. За такого, позивач не має права вимоги щодо такого предмету спору як оспорювання батьківства особи, зазначеної батьком дитини в порядку ст. 126 СК України, а тому в позові належить відмовити. В той же час, як правильно вказує позивач, відповідно ч. 2 ст. 122 СК України дитина, народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, вважається такою, яка походить від подружжя. Разом з цим, в силу ч. 3 цієї ж статті, подружжя, а також жінка і чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. З наданих суду доказів слідує, що на [INFO] - час реєстрації народження малолітньої [PERSON], яка народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON], спільна заява колишнього подружжя [PERSON] про невизнання [PERSON] свого батьківства подана не була. Таку заяву [PERSON] та [PERSON] подали лише 12 листопада 2013 року, тобто після укладення повторного шлюбу. Оскільки на час реєстрації народження малолітньої [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не скористувались наданим їм ч. 3 ст. 122 СК правом подати до органу державної реєстрації цивільного стану спільну заяву про невизнання батьківства, визначення походження дитини [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] третьою особою здійснене в порядку п. 1 ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 126 СК України, тобто за спільною заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі. В силу ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлене ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Так як [PERSON] та [PERSON] [INFO] подали до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву спільну заяву про визначення походження дитини від них, в суду відсутні правові підстави для визначення батьківства [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] Посилання позивача на роз'яснення, викладені в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", не змінюють висновки суду по суті спору, оскільки дані роз'яснення стосуються правовідносин сторін з проводу оспорювання батьківства іншою особою, не правовідносин з приводу визнання батьківства, як про те прохає позивач. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити. Відмова в позові не перешкоджає [PERSON] або іншій зацікавленій особі на звернення в загальному порядку до суду з питанням правомірності визначення органом державної реєстрації актів цивільного стану походження малолітньої [PERSON], яка народилась до сплину десяти місяців з дня припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] в порядку ст. 126 СК України.

Outcome: dismissed