Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача, яким просить стягнути із підприємства на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 10089 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. Вимоги мотивував тим, що 30.09.2013 року він звільнився з роботи за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України. Проте, на день звільнення відповідач нарахувавши заробітну плату своєчасно її не виплатив. 16 грудня 2013 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області було видано судовий наказ про стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати , який було передано на виконання до ВДВС Новоукраїнського РУЮ. 17 березня 2014 року судовий наказ було виконано в повному обсязі та йому перераховано заборгованість по заробітній платі. Враховуючи, що розрахунок з ним не проведений на протязі 118 робочих днів з дня звільнення , виходячи з наданого розрахунку , просить стягнути з відповідача 10089 грн середнбого заробітку. Зазначає, що неправомірними діями відповідача, йому було завдано моральну шкоду , яка виразилась в душевних стражданнях та переживаннях, пов»язаних з фінансовими труднощами та затримкою розрахунків. Позивач в судове засідання не з"явився. Представник позивача подав до суду заяву з проханням позглядати справу без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами докази, суд вважає , що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Капустянський граніт» . 30.09.2013 року [PERSON] був звільнений на підставі ст. 38 КЗпПУ. Вказані факти підтверджуються копією трудової книжки позивача . Проте, в день звільнення з позивачем не було проведено розрахунку, як того вимагають положення ст. 116 КЗпП України, внаслідок чого утворилася заборгованість по заробітній платі. Відповідно до довідки виданої ПАТ «Капустянський граніт « від 27.11.2013 року станом на 27.11.2013 року заборгованість перед позивачем складала 15649 грн 58 коп. 16 грудня 2013 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області було видано судовий наказ № 392/2973/13 про стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 15649 грн 58 коп. Вказаний наказ в подальшому було передано на виконання до Відділу ДВС Новоукраїнського РУЮ. Згідно постанови державного виконавця від 17.03.2014 року ВП № 41532811 виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 392/2973/13 виданого 16.12.2013 року Маловисківським районним судом про стягнення з ПАТ «Капустянський граніт» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 15649 грн 58 коп закінчено в зв»язку з тим, що боржник в повному обсязі, 14.03.2014 року, перерахував на картковий рахунок стягувача заборгованість по заробітній платі (а.с 11). Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» пунктом 20 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу вирішено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум фактично з ним розрахувався. Враховуючи те, що фактичний розрахунок з виплати заборгованості по заробітній платі з позивачем проведено 14.03.2014 року, а з позовом про стягнення середнього заробітку та моральної шкоди до суду він звернувся лише 25.07.2014 року, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову, оскільки [PERSON] пропущено строк встановлений законом для звернення до суду з вказаними вимогами. Оскільки позивача звільнено від сплати державного мита, суд вважає необхідним судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed