Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У лютому 2021 року заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з заявою, в якій просила встановити факт того, що свідоцтво про право власності на житло, видане 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства в/п «Добропіллявугілля» на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог, посилається на те, що заявнику вищевказана квартира належить на праві власності. Рішенням Білозерської міської ради народних депутатів від 24 березня 1992 року дозволено переоформити особистий рахунок на житлову площу в [ADDRESS] , на [PERSON] в зв`язку зі смертю її чоловіка. Проте правовстановлюючий документ було втрачено. При зверненні за видачею його дублікату з`ясувалось, що у правовстановлюючому документі, свідоцтві про право власності на житло, зазначено ім`я власника з помилкою [PERSON] , замість правильного [PERSON] . Тому у видачі дублікату свідоцтва про право власності було відмовлено, а також повідомлено, що внести зміни немає можливості, оскільки в паспорті заявника її ім`я записано як « [PERSON] ». У зв`язку з чим, просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу. Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, а саме це необхідне для отримання його дублікату. В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Проте, від представника заявника надійшло до суду клопотання про розгляд заяви у її відсутності та у відсутності заявника. Представник заінтересованої особи - Білозерської міської ради в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у відсутності представника Білозерської міської ради. Просив ухвалити рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відсутніх учасників процесу, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 передбачено, що у разі втрати або зіпсування свідоцтва за письмовою заявою власника органом приватизації видається його дублікат. Однак, даним Положенням не передбачено внесення змін до свідоцтва про право власності. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 12 цієї Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа Верховного Суду України 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Як встановлено судом, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 07 березня 1998 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, заявник [PERSON] , [INFO] , на сторінці 2 російською мовою записана « [PERSON] ». (а.с. 5) Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Білозерської міської ради народних депутатів № 35 від 24 березня 1992 року «О переписке лицевого счета» дозволено переписати особовий рахунок на житлову площу в [ADDRESS] , саме на « [PERSON] », у зв`язку зі смертю її чоловіка. (а.с. 6) Проте, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському Управлінні житлово-комунального господарства п/о «Добропіллявугілля» записано на ім`я « [PERSON] ». (а.с. 7) Відділом з житлових питань та управління комунальною власністю, у зв`язку з виявленими розбіжностями в документах, а саме згідно паспортних даних заявник має ім`я « [PERSON] », свідоцтво право власності на житло від 20 квітня 1995 року видавалось на « [PERSON] », було відмовлено у видачі дублікату такого правовстановлюючого документу. (а.с. 8) Крім того, 05 січня 2021 року цим же Відділом відмовлено заявнику у внесенні змін до свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1995 року за посиланням на те, що Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, не передбачено такої можливості. (а.с. 9) З урахуванням наведеного, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на житло, видане 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства в/п «Добропіллявугілля» на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] , дійсно належить заявниці [PERSON] . Проте, внести відповідні виправлення запису в свідоцтві про право власності на житло в частині імені заявника неможливо, оскільки це не передбачено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 квітня 1995 року Бюро по приватизації житла при Добропільському управлінні житлово-комунального господарства в/п «Добропіллявугілля» на квартиру [ADDRESS] , дійсно належить заявниці [PERSON] , доведений в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, а тому заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved