Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

08 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] із позовною заявою до Комунального підприємства «Шляхрембуд», треті особи: [PERSON] , ПрАТ «Київський страховий дім», Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення матеріального збитку у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, в якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 42\~054, 74 грн. В обґрунтування позову позивача посилається на те, що 25 січня 2017 року о 10 год в м. Харкові по вул. Пушкінській, б. 21 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 03 березня 2017 року особою винною у дорожньо-транспортній пригоді було визнано [PERSON] Автомобіль, яким керував [PERSON] належить на праві власності Комунальному підприємству «Шляхрембуд». Вказаний автомобіль було застраховано у ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до висновку авто-товарознавчого дослідження № 4229 від 01.08.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 40\~035, 14 грн. Позивач зверталась до страхової компанії відповідача, а також Моторно транспортного страхового бюро України з метою відшкодуванні їй матеріального збитку. Однак, у відшкодуванні збитку їй було відмовлено. У зв`язку з викладеним, на думку позивача, саме Комунальне підприємство «Шляхрембуд» повинно відшкодовувати шкоду, яка була завдана їй. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 09 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Комунального підприємства «Шляхрембуд», треті особи: [PERSON] , ПрАТ «Київський страховий дім», Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення матеріального збитку у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Призначено підготовче судове засідання. 01 серпня 2019 року від представника третьої особи Моторно транспортного страхового бюро України надійшли письмові пояснення, у яких він зазначає, що цивільно-правова відповідальність особи винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була забезпечена в ПрАТ «Київський страховий дім» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2212654. Таким чином, шкода завдана [PERSON] повинна бути відшкодована ПрАТ «Київський страховий дім» у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/4541/19 за позовною заявою [PERSON] до Комунального підприємства «Шляхрембуд», треті особи: [PERSON] , ПрАТ «Київський страховий дім», Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення матеріального збитку у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. 11 грудня 2019 року від представника Комунального підприємства «Шляхрембуд» надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначає, що автомобіль МАЗ-Глобус, державний номер [NUMBER] , належить відповідачу на праві власності. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача, була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Відповідно до полісу №АК/2212654 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума становить 100\~000, 00 грн. Сума позову становить 42\~054, 74 грн. Таким чином, відповідач по справі несе обов`язок по сплаті позивачу збитків лише у разі недостатності страхової виплати, або невчасного повідомлення страховика. Таким чином відповідач, не є належним відповідачем по справі. Що стосується суми матеріального збитку, то в матеріалах справи відсутні докази вини водія [PERSON] та відповідно до висновку експертного авто-товарознавчого дослідження розмір матеріального збитку складає 24\~636, 85 грн., а не 42\~054, 74 грн., як то зазначено у позовній заяві. Позивачта її представник адвокат Коросташевський М.Н., який діє на підставі Ордеру серії ХВ № 274, в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі Ордеру серії ХВ № 776 від 27.11.2019 року, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях. Представник третьої особи Моторно транспортного страхового бюро України в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представники інших третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 25 січня 2017 року о 10 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «МАЗ Глобус», д.н.з. [NUMBER] , за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, в районі буд. 21, здійснював рух з виїздом на зустрічну смугу, при цьому не надавши перевагу у русі транспортному засобу «Cherry», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Cherry Amulet», д.н.з. [NUMBER] , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ [NUMBER] . (а.с. 10) Автомобіль «МАЗ Глобус», д.н.з. [NUMBER] , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON] належить на праві власності відповідачу КП «Шляхрембуд», що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . (а.с. 119) Як пояснила у судовому засіданні представник відповідача, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з КП «Шляхрембуд» та виконував трудові обов`язки. (а.с. 115-117, 120) Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2019 року визнано винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с. 147-148) Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 25.01.2017 року автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Як вбачається із Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 4229 від 01.08.2017 року, вартість матеріального збитку, спричиненого володільцю автомобіля «Cherry Amulet», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП (25.01.2017) складає 24\~636, 85 грн. При цьому, як вбачається з ремонтної калькуляції, вартість ремонту зазначеного автомобіля складає 40\~035, 14 грн. (а.с. 13-24) За проведення вказаної експертизи Зенін [PERSON] О [PERSON] (як особа, яка керувала транспортним засобом на момент ДТП) сплатив грошові кошти у розмірі 2 019,60 грн. (а.с. 11) На момент\~настання дорожньо-транспортної\~пригоди цивільно-правова\~відповідальність водія\~транспортного засобу\~«Cherry\~Amulet»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~була застрахована\~у ПрАТ\~«Харківська муніципальна\~страхова компанія»,\~що підтверджується\~Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9418328. (а.с. 25) Цивільно \~правова відповідальність\~водія транспортного\~засобу «МАЗ\~Глобус»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2212654. (а.с. 113) Відповідно до положень ч.3 ст.386 ЦК власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. З урахуванням зазначених положень закону, позивач, як власник автомобілю «Cherry Amulet», д.н.з. [NUMBER] , звернулась до суду з позовною заявою про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. Судом було встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] , якого було визнано винним у ДТП, перебував у трудових відносинах з КП «Шляхрембуд» та виконував трудові обов`язки. Разом із тим, за положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, положення ст. 1187 ЦК України регулюють правовідносини зі спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки іншій особи, і у цьому випадку особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності у випадках визначених зазначеною нормою. На відміну від зазначених положень, ст. 1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декілька джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховують дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв`язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Судом було встановлено, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «МАЗ Глобус», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2212654. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що ПрАТ «Київський страховий дім» на теперішній час перебуває у стані припинення, а тому будь-які виплати коштів нею не проводяться. Звернення позивача до цієї страхової компанії були марними, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовною заявою до КП «Шляхрембуд». В свою чергу позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона дійсно зверталася до ПрАТ «Київський страховий дім». Судом було встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність ПрАТ «Київський страховий дім» не припинена. (а.с. 164-174) Згідно відомостей МТСБУ (http://www.mtsbu.ua/ua/about_us/leave_members_list/) ПрАТ «Київський страховий дім» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до його фондів. З 10.08.2018 року ПрАТ «Київський страховий дім» перебуває в стані припинення, отже, наразі дана юридична особа не ліквідована. Доказів, що ПрАТ «Київський страховий дім» визнано банкрутом тощо матеріали справи не містять. Статтею 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що членство страховика в МТСБУ припиняється у разі виключення такого страховика із членів МТСБУ або втрати цим страховиком статусу асоційованого члена МТСБУ. Пункт 52.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виключення страховика з членів МТСБУ та/або позбавлення статусу повного члена МТСБУ здійснюється рішенням загальних зборів членів МТСБУ за поданням дирекції МТСБУ з таких підстав відсутність у страховика ліцензії на обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності або її анулювання. Страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, припинення діяльності ПрАТ «Київський страховий дім» на висновки суду не впливає, оскільки вказані обставини у відповідності до ст.52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звільняють страхову компанію від обов`язку відшкодування шкоди у разі настання страхового випадку у межах встановленого ліміту. ПрАТ «Київський страховий дім» не припинило свою діяльність у встановленому законом порядку. Позивач не звертався до страховика відповідача з позовом, а відразу пред`явив вимогу до відповідача. Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. Невиконання ПрАТ «Київський страховий дім» своїх зобов`язань за договором щодо виплати страхового відшкодування є підставою для звернення з відповідним позовом до товариства або до МТСБУ. Отже, враховуючи те, що страховик не припинив свою діяльність у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що обов`язок по відшкодуванню шкоди та виплаті страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2212654 автомобіля марки «МАЗ Глобус», д.н.з. [NUMBER] , підлягає виконанню саме страховиком (крім того, розмір завданої шкоди не перевищує ліміту страхової відповідальності). Саме тому,\~на думку\~суду, Комунальне підприємство «Шляхрембуд», не є належним відповідачем у вказаній цивільній справі, оскільки на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність Комунального підприємства «Шляхрембуд» була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», яка і повинна відповідати за завдану позивачу матеріальну шкоду. На підставі викладеного, позовна заява [PERSON] до Комунального підприємства «Шляхрембуд», треті особи: [PERSON] , ПрАТ «Київський страховий дім», Моторно транспортне страхове бюро України про стягнення матеріального збитку у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою задоволенню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed