Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції про визнання права власності на автомобіль, звільнення майна з-під арешту. В позові зазначає, що 24.02.2010 р. він придбав автомобіль марки DAEWOO, модель ESPERO, 1996 р.в., державний номерний знак [NUMBER] у [PERSON], який при свідках отримав за автомобіль 30 000 грн. та склав відповідну розписку. У зв»язку з тим, що у нього були відсутні кошти для нотаріального оформлення автомобіля та реєстрації в органах ДАІ, в підтвердження купівлі автомобіля, 24.02.2010 р. він отримав від відповідача довіреність, яка була посвідчена нотаріально. Згідно зазначеної довіреності [PERSON] уповноважив його керувати, розпоряджатись, відчужувати на умовах та за своїм розсудом, знімати (ставити) на облік вище вказаний автомобіль. З 24.02.2010 р. він користується спірним автомобілем, поставив його на облік. В даний час, при спробі зняти автомобіль з обліку, стало відомо, що на вказаний автомобіль постановою державного виконавця Київського відділу ДВС Сімферопольського МУЮ накладено арешт. На підставі вказаного арешту автомобіль знаходиться на штраф-майданчику. Посилаючись на ст.ст.205, 208, 328, 334, 639, 655 ЦК України, за позовом [PERSON] просить визнати за ним право власності на автомобіль марки DAEWOO, модель ESPERO, 1996 р.в., державний номерний знак [NUMBER], зобов»язати Київський відділ ДВС Сімферопольського МУЮ зняти арешт з зазначеного автомобіля. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Представник відповідача - Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції до суду не з»явився, повідомлявся про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. У відповідності до ст..224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача та свідка, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, судом встановлено, що 24 лютого 2010 р. [PERSON] була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим [PERSON], якою відповідач уповноважував [PERSON] та [PERSON] бути його представниками в органах МРЕВ ДАІ з питання зняття з обліку автомобіля марки DAEWOO, модель ESPERO ЗНГ, 1996 р.в., державний номерний знак [NUMBER]; отримати тимчасове свідоцтво в органах МРЕВ для експлуатації вищевказаного автомобіля та укладати договір позички або оренди; продати на біржах, нотаріальних конторах, органах МРЕВ вищевказаний автомобіль(а.с.8). За текстом довіреності, представникам надавалося право експлуатувати згаданий автомобіль, представляти інтереси власника на підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов»язаних з продажем автомобіля, проходженням державного технічного огляду, при необхідності зняти автомобіль з обліку та поставити на облік, подавати від його імені заяви у відповідні установи та ін. За положеннями ст.ст. 321, 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з вимогами п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Письмова форма договору купівлі-продажу транспортного засобу передбачена й Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, якою затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Отже, підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством. Відповідно до п.п. 2, 7, 8 вказаного Порядку передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Судом встановлено, що за юридичним змістом довіреність від 24.02.2010 р. являлась договором про представництво, оскільки повірені зобов"язувалися діяти від імені довірителя, отже в силу ч.3 ст.238 ЦК України на підставі вказаної довіреності представники не мали права укладати угоду від імені особи, яку вони представляють, відносно себе особисто. Позивач ніяких заходів щодо продажу транспортного засобу або переоформлення його на іншого власника від імені в порядку, визначеному Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою КМУ № 1388 від 07.08.1998 р., не вживав. Встановлений же п.п.2,7,8 вказаних Правил порядок набуття права власності на транспортний засіб передбачає обов"язкову реєстрацію власника придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. На час розгляду справи, докази щодо власника спірного автомобіля в матеріалах справи відсутні, клопотання про їх витребування до суду не надходило. Оскільки належних доказів на підтвердження дотримання позивачем встановленого Правилами порядку набуття права власності на автомобіль DAEWOO, модель ESPERO, 1996 р.в., державний номерний знак [NUMBER], по справі не надано, суд відмовляє в задоволенні позову. Письмова розписка про отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів за належний йому автомобіль, та пояснення в суді свідка [PERSON] про передачу грошових коштів, не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову з наведеного вище обґрунтування. Відповідно до статей 10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що видана [PERSON] нотаріально посвідчена довіреність від 24.02.2010 року, надавала позивачу лише право діяти від імені власника автомобіля і ніяких конкретних відомостей ні щодо ціни автомобіля, ні щодо її сплати за нього, як елементів договору купівлі-продажу, не містила. Оскільки судом не встановлено підстав для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль, відсутні підстави й для скасування арешту на автомобіль, який накладений в інтересах осіб, які не є учасниками даного цивільного провадження. У відповідності до ст..88 ЦПК України, відсутні підстави для стягнення з відповідачів судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed