Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У серпні 2020 Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що на первинному обліку Служби у справах дітей по Новобаварському району перебуває малолітня [PERSON] , як дитина, позбавлена батьківського піклування.Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.05.2019 відібрано малолітню від матері, без позбавлення батьківських прав та передано дитину органу опіки та піклування для подальшого її влаштування. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 05.11.2019 № 195 [PERSON] призначено опікуном дитини.На даний час [PERSON] проживає та виховується в сім`ї опікуна.З матір`ю дитини проводилась робота, направлена на необхідність виконання нею своїх батьківських обов`язків належним чином, недопущення фізичних методів у вихованні, але рекомендації нею не виконувались, при відвідуванні місця проживання [PERSON] її вдома не було, на запрошення вона не реагувала, мобільний телефон вимкнений. З часу прийняття судом рішення про відібрання дитини її мати [PERSON] до ССД по Новобаварському району з питання повернення дочки на виховання не зверталась, жодного разу не цікавилась долею та місцем перебування дитини, що, на думку позиввача, свідчить про її свідомо нехтування своїми обов`язками. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, стверджуючи, що маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки, [PERSON] не бере участі у долі малолітньої дочки, з приводу повернення [PERSON] на виховання та спільне проживання не зверталась до служби у справах дітей, на теперішній час приховує місцезнаходження своє та старшої неповнолітньої доньки, яка самостійно проживає з хлопцем, школу не відвідує, була виявлена у стані алкогольного сп`яніння з порізаними венами на руках, на що мати не звертає увагу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день , час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно у встановленому законом порядку згідно з вимогами ст. 128 ЦК України за місцем реєстрації, про причини неявки суд не сповістили, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення . Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження , виданим 15.01.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України . Відповідач [PERSON] має статус одинокої матері та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.05.2019 задоволено позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради і відібрано у матері [PERSON] малолітню [PERSON] , 2013 року народження. Дитина передана органу опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, для подальшого її влаштування. Згідно інформації Центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Новобаварського району м.Харкова, після вилучення дитини у матері, Центром надавалася послуга соціального супроводу, з матір`ю проводилась необхідна робота, але вона не виконувала рекомендації, відмовилась привести житло у належний санітарний, жилий стан.З метою контролювання ситуації в родині здійснювались відвідування [PERSON] фахівцями Центру за місцем її проживання, проте дома вона не знаходилась.Старша дочка [PERSON] повідомила, що мати проживає за іншою адресою, яку відмовилась назвати, мобільний телефон відповідача постійно був викнений, на неодноразові виклики не з`являлась. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 1195 від 05.11.2019 призначено [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , 2013 р.н., яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 596 від 07.08.2019. З 25.09.2020 малолітня [PERSON] разом з опікуном змінила місце проживання з м.Бровари Київської області на с. Покровка Городоцького району Хмельницької області, про що повідомлено службу у справах дітей. Як вбачається з пояснювальної записки [PERSON] , з моменту влаштування дитини під її опіку та до теперішнього часу мати [PERSON] - [PERSON] жодного разу не намагалась встановити контакт з опікуном або донькою , не допомагала в утриманні, взагалі не цікавилась життям, здоров`ям та долею малолітньої дитини та свідомо відсторонилася від виконання своїх батьківських обов`язків. Між дитиною та опікуном сформувався тісний емоційний, родинний зв`язок, дівчина називає [PERSON] мамою.За психолого-педагогічною характеристикою вихованки ЗДО «Лісова казка» Броварської міської ради [PERSON] була зарахована до закладу дошкільної освіти з листопада 2019, відвідувала його систематично, опікун активно брала участь в навчанні та вихованні дитини. За інформацією Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова» від 11.12.2020 [PERSON] була влаштована до Центру 30.01.2018. З час перебування в Центрі, в період по 11.11.2019 мати дитини [PERSON] відвідала дівчинку один раз 09.06.2019. надалі родинний зв`язок мати з дитиною втратила.Після вибуття дитини з Центру, відповідач цікавилась подальшою долею доньки та інформацією про місце перебування доньки один раз у серпні-вересні 2020, але надати їй інформацію не було можливості за відсутністю такої, тому їй запропоновано звернутися до Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Проте, як випливає з листа Департаменту служб у справах дітей служби у справах дітей по Новобаварському району від 25.01.2021 № 06-22/117/21 відповідач за період з листопада 2019 ( після вибуття дитини з Центру) по 25.01.2021 із заявою про повернення дитини на виховання, спільне проживання не зверталась, місцем перебування та долею дитини не цікавилась. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.09.2020 № 494, питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради.Враховуючи рекомендації комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.3,10 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проаналізувавши поведінку [PERSON] , у якої відібрано малолітню дитину без позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку, що відповідач певних висновків для себе не зробила, життям та долею доньки не цікавиться, маючи можливість виконувати свої батьківські обов`язки, змінити ставлення до дитини, прийняти допомогу соціального супроводу та надані рекомендації, стала навмисно ухилятися від спілкування з позивачем, приховує своє місцезнаходження, за адресою реєстрації не проживає, не виявляє ніякого бажання зустрітися з дитиною. Позбавлення батьківських прав - це крайній захід, однак, це і спосіб захисту прав та інтересів дитини, тому, в даному випадку, суд виходить насамперед з інтересів дитини.Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, наявні ознаки свідомого нехтування відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Виходячи з інтересів дитини, неможливо насильно зобов`язати батьків виконувати свої обов`язки, якщо вони цього не бажають. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved