Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

06 серпня 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/77840 від 04 квітня 2008 року в розмірі 742 324 грн. 47 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 04 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/08-112/77840, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 175 235,00 грн. строком до 04 квітня 2028 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 15,5 % річних. Забезпечення зобов'язань відповідачем, у відповідності до п.1.1.3 забезпечується іпотекою об'єкта нерухомості-квартира загальною площею 43,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.2.1 умов Договору, позивач відповідно до умов цього Договору надав відповідачу кредит, а відповідач зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користуванням кредитом та комісії згідно умов цього Договору та Тарифів позивача, а також виконати інші обов'язки, визначені цим Договором. Відповідно до п.16.2 умов Договору, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно цього Договору, позивач має право вимагати дострокового виконання грошових зобов'язань згідно умов, викладених у статті 9 цього Договору. Якщо інше не встановлено законодавством України, відповідач несе відповідальність за виконання цього Договору всім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернене стягнення. Відповідно до п.16.3 умов Договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 1 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, 04 квітня 2008 року між сторонами був укладений Іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно: квартира [ADDRESS], який належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом ММНО [PERSON] 04 квітня 2008 року за р.№2324, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 04 квітня 2008 року за №2809691, зареєстрованого в КП «ММБТІ» в реєстровій книзі 91, номер запису 16219 та в ЕРПВНМ за р.№22613076. Відповідно до п. 1.3 умов Іпотечного договору, заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 219 423,00 грн. 19 березня 2013 року відповідачу направлялася вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, в тому числі з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заочним рішенням центрального районного суду м.Миколаєва від 29 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції заборгованість за кредитом в сумі 167096,84 грн., заборгованість за відсотками в сумі 51185,80 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків в сумі 266 656,22 грн., судові витрати в сумі 3441,00 грн. Дотепер відповідач свої зобов'язання за вищевказаним договором не виконав, заборгованість за кредитом - 161 482, 28 грн., заборгованість за відсотками - 72 693,58 грн., пеня за прострочку кредиту та відсотків -508 148,61 грн. - станом на 21.07.2014 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Крім того, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. За такого, оскільки позивач звернувся до суду у 06 серпня 2014 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову, тобто з липня 2013 року по серпень 2014 року, і становить 255 159,73 грн. Така правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 03.09.2014 року (у справі №6-100 цс 14). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 17.09.2014 року відповідачу, крім предмету іпотеки, належить на праві спільної часткової власності ? частка житлового будинку по [ADDRESS] на підставі Договору дарування від 11.02.2009 року, зареєстрованого ПН ММНО [PERSON], 1/6 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.2007 року, Управлінням з використання та розвитку комунальної власності міської ради. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1.ст. 33 Закону України від 05.06.2003, № 898-IV "Про іпотеку", п.4.1. Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3.ст. 33 Закону України "Про іпотеку", п. 4.2. Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Відповідно до п.41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Відповідно до ст. 39. Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Враховуючи те, що відповідач отримав від відповідача кредит у національній валюті, кредитний договір між сторонами не розірвано, відповідач є власником часток інших житлових приміщень, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 572,589, 611, 612, 615, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/77840 від 04 квітня 2008 року в сумі 489 335 грн. 59 коп. слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру №9, загальною площею 43,8 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., по [ADDRESS], а кошти отримані від реалізації квартири, направити на погашення загальної заборгованості перед ПАБ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції шляхом продажу на прилюдних торгах відповідно до діючого законодавства України в межах процедури виконавчого провадження, звернення стягнення на майно через органи ДВС України, встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: partial