Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

01 квітня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що 13.05.2011 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався в порядку та на умовах визначених договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 18.03.2019 року має заборгованість у сумі 14414,95 грн. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 14414,95 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Згідно свого Статуту АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК „ПРИВАТБАНК (а.с.39-40). Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В позовній заяві міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с.43). Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні позов визнала частково. Не заперечувала факт отримання кредиту. У своїх письмових запереченнях наданих суду зазначила, що 13.05.2011 року вона дійсно уклала договір № б/н з АТ КБ «Приватбанк», згідно якого отримала кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а не кредит у розмірі 6000 грн. У розрахунку заборгованості та в розрахунку позовної заяви вже фігурує тіло кредиту у розмірі 6395,90 грн., про збільшення кредитного ліміту в документах нічого не зазначено. І незрозуміло на який розмір тіло кредиту нараховувалась пеня. Розрахунок заборгованості від 01.06.2015 року має змінені умови договору з якими вона не була ознайомлена. Зазначила, що позивач надав документ «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», який нею не підписаний і оскільки підписання договору відбулося у 2011 році, тому вона заперечувала, що саме з цими Умовами і саме в цій редакції позивач її ознайомився при виникненні відносин між ними. Крім цього не була згодна з формуванням штрафу у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості, що вважала подвійною відповідальністю за одне і теж порушення, оскільки позивач вже нарахував пеню у розмірі 4197,95 грн. По виписці з банку вказано, що 09.07.2018 року відбулося автоматичне списання простроченої заборгованості з карти 54* [NUMBER] 49 в розмірі 313, 25 грн. Ця карта являлась соціальною картою для виплат дитячих щомісячних коштів на одноразову допомогу при народженні дитини, тобто ці гроші були виділені державою її дитині. Зняття цих коштів вважала неправомірним. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог на суму 14414,95, не стягувати з неї судового збору в розмірі 1921 грн. або розділити такі витрати з позивачем у рівних частинах, оскільки це спричинить певні збитки у зв`язку із статусом одинокої мами та малозабезпеченої сім`ї (а.с. 64-65), призначити їй сплачувати позивачеві щомісячний платіж з процентною ставкою 3,5 відсотка від суми 6800 грн., а саме тіло кредиту у сумі 6000 грн., та штрафу 800 грн. (500 грн. +5%), до повного погашення такої суми (а.с.54-56). Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що 13 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.18-32). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві та у довідці про умови кредитування (а.с.16-17). Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. З викладеного вище вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В зв`язку з цим, станом на 18.03.2019 виникла заборгованість по кредитному договору, а саме: заборгованість за тілом кредитом 6395,90 грн., заборгованість за простроченим тілом кредита 2658,44 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с. 5-157), а тому вказана сума на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. Крім того, Банком за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором нараховано: - пеня за прострочене зобов`язання 3447,99 грн.; - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; - штраф - 500 грн. ( фіксована частина) та 662,62 грн. ( процентова складова). Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною третьою\~статті 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. \~\~\~Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства ( п. 6 цієї статті: справедливість, добросовісність та розумність) та щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки. \~\~\~Згідно роз`яснень викладених в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки\~може бути застосовано судом лише за заявою відповідача\~до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей\~1054,\~1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. \~\~\~\~\~Істотними обставинами в розумінні частини третьої\~статті 551 ЦК\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). \~\~\~ При\~вирішенні питання\~щодо можливості\~зменшення розміру\~нарахованої відповідачці\~пені суд,\~враховує складну\~соціально-економічну\~ситуацію в\~країні,\~яка призвела\~до зубожіння\~населення держави\~та знецінення\~гривні,\~не прості\~життєві обставини,\~які виникли\~у відповідачки,\~оскільки остання\~є одинокою\~матір`ю,\~з малозабезпеченої\~сім`ї,\~ що\~підтверджено документально,\~а тому\~сума нарахованої\~неустойки (в\~даному випадку\~пені)\~підлягає в\~порядку ч.\~3\~ст.\~551\~ЦК України\~зменшенню до\~розміру,\~який суд\~вважає справедливим\~з огляду\~на ступінь\~невиконання позичальником\~грошового зобов`язання,\~а саме\~до\~3000 грн. З приводу вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку» про стягнення з відповідачки штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, за яким при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості. Суд приходить до переконання, що дана позовна вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 по цивільній справі №6-2003цс15. Одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов`язань за договором є неприпустимим. Зважаючи на викладене, суд відмовляє у стягненні штрафів. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня у розмірі 3000,00 грн. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved