Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом в якому просить визнати за ним право власності на транспортний засіб автомобіль марки IVEKO ML 120Е, тип ТЗ-фургон-С, 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], двигун № -, шасі -, кузов № [NUMBER] та зняти арешт з вказаного транспортного засобу, накладений постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON], в межах примусового виконання виконавчого листа № 405/11922/13-ц, виданого 25.07.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда згідно рішення від 12.03.2014 року. Позов мотивує тим, що 10.06.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений в простій письмовій формі договір купівлі-продажу вищезазначеного автомобіля, згідно якого відповідач передав йому у власність, і він прийняв вказаний автомобіль, сплатив кошт в сумі 8 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору складало 63 944,00 грн., що підтверджується наданою відповідачем розпискою, також він передав йому автомобіль і технічну документацію на нього. Даний автомобіль належав продавцю на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2011 року у справі про розподіл майна, Згідно якого [PERSON] було виділено автомобіль марки IVEKO ML 120Е, державний номерний знак [NUMBER], вартістю 92 710,81 грн., але після набрання рішенням суду законної сили відповідач не звернувся до органів МРЕВ ДАІ для перереєстрації автомобіля через відсутність часу та коштів. Автомобіль не був перереєстрований на нового власника, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу оформлене на колишню дружину відповідача по справі [PERSON], яка не заперечувала проти продажу автомобіля та надала йому нотаріально посвідчену довіреність, за якою уповноважила його користуватись, експлуатувати та продавати на свій розсуд спірний автомобіль. Він неодноразово звертався до відповідача [PERSON] щодо перереєстрації автомобіля та отримання документів на своє ім»я, але відповідач весь час посилався на відсутність коштів, погані відносини з бувшою дружиною, просив відтермінувати перереєстрацію. 21.11.2013 року враховуючи, що ними були дотримані вимоги чинного законодавства, вони уклали договір письмово автомобіль йому переданий, він оплатив його вартість і на підставі отриманої від [PERSON] довіреності мав можливість безперешкодно користуватись ним. З 10.06.2013 року він безперешкодно користується автомобілем, але не має змоги розпорядитись чи зареєструвати автомобіль на себе. В 2015 році він знову звернувся до [PERSON] з питання перереєстрації автомобіля і той повідомив, що 21.10.2015 року державним виконавцем Ленінського ВДВС, в межах виконання виконавчого листа № 405/11922/13-ц, виданого 25.07.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, згідно рішення від 12.03.2014 року про стягнення аліментів в розмірі 600 грн. щомісячно на період навчання сина, накладено арешт на майно, яке належить йому. Судовий спір між подружжям [PERSON] триває, а він не має змоги користуватись належним йому автомобілем. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, при цьому [PERSON] надав суду письмові пояснення, в яких позов визнав, просив розглядати справу без його участі та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що вона, відповідно до документів про реєстрацію транспортного засобу, є власником спірного автомобіля. По рішенню суду машина присуджена [PERSON], але у зв»язку з його заборгованістю щодо стягнення аліментів на його майно накладено арешт. За перечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 10.06.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до п. 1.1 договору продавець ([PERSON]І.) передає у власність покупця ([PERSON]О.), а покупець приймає у власність транспортний засіб автомобіль марки IVEKO ML 120Е, тип ТЗ-фургон-С, 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], двигун № -, шасі -, кузов № [NUMBER], зареєстрований 13.12.2001 року Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області і сплачує за нього оговорену суму. Пунктом 2.1 визначена вартість транспортного засобу 8 000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору становить 63 944,00 грн. Крім того, умовами договору, а саме пунктом 1.2 визначено, що транспортний засіб належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.10.2011 року у справі № 2-132/11 про розподіл майна подружжя, згідно якого, в порядку розподілу майна подружжя [PERSON] було виділено вищезазначений автомобіль. Як пояснив в судовому засіданні позивач договір купівлі-продажу не був належним чином зареєстрований в органах ДАІ і ним не заперечується той факт, що на даний момент власником автомобіля є [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія ЕІС № 241130, виданого Кіровоградським МРЕВ 13.12.2001 року. Як вбачається з повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в кіровоградській області (територіальний сервісний центр 3541) від 16.02.2016 року № 79 згідно обліково-реєстраційних даних на транспортний засіб IVEKO ML 120Е, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] накладено арешт. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль IVEKO ML 120Е, тип ТЗ-фургон-С, 1995 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований за [PERSON], яка 10.06.2013 року надала позивачу нотаріально посвідчену довіреність з правом користуватись, експлуатувати та продати за ціну та на умовах на його розсуд, зняти з обліку, належний їй автомобіль. Аналіз статей 238, 244 ЦК України вказує на те, що довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Відповідно до вимог ч.1 ст. 210 ЦК України визначає, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації, а ч.3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає державній реєстрації є укладеним з моменту його державної реєстрації. Момент вчинення правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов"язується з державною реєстрацією, а тому такі договори є неукладеними і такими, що не породжують для сторін прав та обов"язків. Вказане кореспондується і п.п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов»язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Згідно п. 7 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники зобов»язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідно до п. 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділах ДАІ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на автомобіль, а, відтак, проведення виконавчих дій в рамках виконання виконавчого листа № 405/11922/13-ц, виданого 25.07.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, згідно рішення від 12.03.2014 року також проведені правомірно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивача. На підставі викладеного і ст. ст. 210, 238, 244, 640, 655 ЦК України,

Outcome: dismissed