Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до фізичної особи - підприємця «[PERSON]» про розірвання договору, повернення коштів, стягнення моральної шкоди та витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в грудні 2011 року, він придбав в магазині "[INFO]", що розташований за адресою: [ADDRESS], жіноче пальто з хутру рисі виробник «RinDi for symbol». Однак, в подальшому [PERSON] став помічати певні недоліки товару. Після неодноразового звернення до відповідача та, не отримавши відповідь яка б його влаштовувала, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. [PERSON] вказує, що такі дії відповідача спричинили йому моральні страждання, які він оцінює 10000,00 грн. В процесі розгляду справи, до суду з позовом, як третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову, звернулась [PERSON] до фізичної особи - підприємця «[PERSON]» про розірвання договору купівлі-продажу хутряного виробу, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона з 2008 року є постійним, поважним клієнтом магазину «[INFO]», що розташований за адресою [ADDRESS], має відповідну дисконтну десятивідсоткову картку та протягом всього часу не мала жодних претензій ні від працівників магазину ні до них. 03 грудня 2011 року за рахунок коштів свого чоловіка [PERSON], в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], які допомагали розрахуватися з працівниками магазину, придбала в магазині «[INFO]» жіноче пальто з хутру рисі, 42 розміру, за ціною 277 100,00 грн. При цьому [PERSON] зазначає, що під час придбання нею хутряного виробу працівники магазину не надали їй жодного документа, що підтверджував факт купівлі - продажу шуби. Через два місяця після покупки [PERSON] виявила недоліки в придбаному товарі, а саме випадання волосяного покрову та поява жовтуватого відтінку. В зв'язку з чим, після неодноразового звернення до працівників магазину з відповідними претензіями та заявами про направлення товару на експертизу для виявлення недоліків, та не отримавши згоди, була вимушена самостійно звернуться до відповідних експертних установ. Після цього, отримавши експертні висновки № 83 від 20.11.2012р., № 12036 від 20.02.2013 року та № 12079 від 26 липня 2013р., [PERSON] вирішила самостійно звернутися до суду як третя особа з даним позовом. Також [PERSON] просить поновити строк для звернення до суду, мотивуючи це тим, що відповідачем гарантійного терміну на товар встановлено не було, а тому строк, протягом якого можна звернутися з позовом про розірвання договору повинен, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 р. № 172 "Про реалізацію окремих положень Закону України "Про захист прав споживачів", закінчуватися 1 жовтня 2013 року. [PERSON] вказує, що такі дії відповідача спричинили їй моральні страждання, які вона оцінює 10000,00 грн. Представник позивача та третьої особи з самостійними вимогами по довіреності [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача та третьої особи підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача по довіреності [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] та третьої особи - [PERSON] не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на наступні обставини. Доводи, викладенні [PERSON] в позові та заяві від 23.04.2013 року на адресу магазину «[INFO]» не співпадають. Також, представник відповідача вважає що позивачі не могли придбавати шубу в великому приміщенні магазину «[INFO]» та в присутності тих самих свідків, а висновки експертних товарознавчих досліджень можливо є упередженими. Крім цього, позивачі не могли придбавати жіноче пальто з хутру рисі за ціною 277 100,00 грн. оскільки в магазині «[INFO]» взагалі товарів з такої вартість не існує зараз та не існувало у 2011 році. Також, представник відповідача заперечувала проти відшкодування моральної шкоди, оскільки чинне законодавство передбачає зазначене відшкодування лише у випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. При цьому представник відповідача заперечуючи проти відшкодування витрат отриманих позивачем при проведенні експертних товарознавчих досліджень зазначила про не надання позивачем відповідних доказів. Також, представник відповідача заперечувала проти поновлення строку для звернення до суду оскільки зазначений строк встановлений законом та на її думку не може бути подовжений. Під час розгляду справи судом були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є знайомим сім'ї [PERSON] та [PERSON] та особисто не є клієнтом магазину "[INFO]". 03 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] разом з ним купували жіноче пальто з хутру рисі, виробник «RinDi for symbol», 42 розміру, за ціною 277 100,00 грн., в магазині "[INFO]", що розташований за адресою: [ADDRESS]. Під час купівлі шуби в магазині він разом з [PERSON] допомагав позивачці розплачуватися шляхом підрахунку грошових коштів та пам'ятає, що працівниками магазину документи на підтвердження покупки надані не були. Також, [PERSON] пояснив, що через деякий час після покупки [PERSON] неодноразово скаржилася працівникам магазину "[INFO]" на придбаний хутряної виріб, у зв'язку з випадінням волосяного покриву, а 09.02.2012 року та 01.12.2012 року він особисто залишав жіноче пальто з хутру рисі працівникам магазину "[INFO]" для направлення на експертизу. Також, свідок пояснив, що він не знає скільки всього магазинів "[INFO]" знаходилось на [ADDRESS] під час купівлі шуби, але він бачив лише один в якому і був придбаний хутряний виріб. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є знайомим сім'ї [PERSON] та [PERSON] та особисто не є клієнтом магазину «[INFO]». 03 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] разом з ним купували жіноче пальто з хутру рисі, виробник «RinDi for symbol», 42 розмиру, за ціною 277 100,00 грн., в магазині «[INFO]», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Під час купівлі жіночого пальто з хутру рисі в магазині він разом з [PERSON] допомагав позивачці розплачуватися шляхом підрахунку грошових коштів та пам'ятає, що чек на придбання шуби, працівниками магазину, наданий не був. Також, [PERSON] пояснив, що на початку 2012 року [PERSON] неодноразово скаржилася працівникам магазину «[INFO]» на придбаний хутряної виріб у зв'язку з випадінням волосяного покриву, а 09.02.2012 року та 01.12.2012 року він особисто залишав жіноче пальто з хутру рисі працівникам магазину «[INFO]» для направлення на експертизу. Також свідок розповів, що він не знає скільки всього магазинів «[INFO]» знаходилось на [ADDRESS] під час купівлі шуби але він бачив лише один в якому і був придбаний хутряний виріб. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона хз 2010 року працює продавцем у магазині «[INFO]», який належить фізичній особі - підприємцю [PERSON] та знаходиться на [ADDRESS]. Як продавець який неодноразово допомагав купувати одяг в магазині вона особисто багато років знає [PERSON] та [PERSON] як постійних, безконфліктних клієнтів магазину. Також свідок пояснила, що працюючи у відповідача вона має два вихідних дня в тиждень та щорічну відпустку. Крім цього, [PERSON] розповіла, що вона не пам'ятає покупців які заходять до магазину але точно пам'ятає, що [PERSON] 03.12.2011 року в магазині не було. Також свідок пояснила, що протягом 2011, 2012 та 2013 років в магазині на реалізації постійно знаходиться асортимент з 200 шуб вартістю від 100 000,00 грн. до 600 000,00 грн. та вона особисто неодноразово допомогла покупцям вибирати та примиряти вироби за зазначеною ціною. На запитання як [PERSON] може пояснити тої факт, що в магазині на реалізації постійно знаходиться асортимент шуб вартістю від 100 000,00 грн. до 600 000,00 грн. за штуку, вона особисто допомагала здійснювати покупку таких дорогих виробів, а згідно до стрічок чеків денних звітів про розрахункові операції в магазині «[INFO]» за 2011 - 2012 р.р., яки були наданні представником відповідача до суду, виручка магазину жодного разу не досягла жодної з зазначених сум, свідок пояснила, що оскільки до її функціональних обов'язків не входить отримання коштів та видача чеків вона відповісти не може. Також свідок пояснила, що торгівля хутряними виробами в магазині «[INFO]» у 2011 році здійснювалась в маленькому приміщенні на першому поверсі з чотирма вікнами по фасаду [ADDRESS]. На запитання чи працювала вона в магазині саме 03.12.2011 року [PERSON] відповіла, що не пам'ятає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила суду, що вона з 2008 року працює продавцем у магазині «[INFO]», що належить фізичній особі - підприємцю [PERSON] та знаходиться на [ADDRESS]. Як продавець який неодноразово допомагав купувати одяг в магазині вона особисто багато років знає [PERSON] та [PERSON] як постійних безконфліктних клієнтів магазину. Також вона пояснила, що працюючи у відповідача, вона має два вихідних дня в тиждень та щорічну відпустку. Крім цього, [PERSON] пояснила, що вона не пам'ятає покупців які були в магазині 03 грудня 2011 року, але точно пам'ятає, що [PERSON] в цей день в магазині не було. Також, свідок розповіла, що протягом 2011, 2012 та 2013 років в магазині на реалізації постійно знаходиться асортимент шуб вартістю до 600 000,00 грн. та вона особисто допомогла покупцям вибирати та примиряти вироби за зазначеною ціною. На запитання, як [PERSON] може пояснити той факт, що в магазині на реалізації постійно знаходиться асортимент шуб вартістю до 600 000,00 грн. за штуку та вона особисто допомагала здійснювати покупку таких дорогих виробів, а згідно до стрічок чеків денних звітів про розрахункові операції в магазині «[INFO]» за 2011 - 2012 р.р., які були наданні представником відповідача до суду, виручка магазину жодного разу не досягала жодної з зазначених сум, свідок пояснила, що оскільки до її функціональних обов'язків не входить отримання коштів та видача чеків покупцям, відповісти вона не може. Також свідок пояснила, що торгівля хутряними виробами в магазині «[INFO]» у 2011 році здійснювалась в приміщенні на першому поверсі з чотирма вікнами по фасаду [ADDRESS]. На запитання чи працювала вона в магазині саме 03.12.2011 року, [PERSON] відповіла, що не пам'ятає. Суд, заслухавши представників сторін, пояснення свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, вважає позов третої особи - [PERSON] обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає частковому задоволенню, при цьому позовні вимоги [PERSON] суд вважає не обґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є постійним, клієнтом магазину «[INFO]», що розташований за адресою [ADDRESS], має відповідну дисконтну десятивідсоткову картку та протягом всього часу, відповідно до показань свідків [PERSON] та [PERSON], є безконфліктним покупцем. Між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON], яка є власником магазину «[INFO]», в присутності свідків [PERSON], [PERSON] 03 грудня 2011 року був укладений договір роздрібної купівлі-продажу жіночого пальто з хутру рисі, виробник «RinDi for symbol», 42 розміру, в магазині "[INFO]", що розташований за адресою: [ADDRESS], за ціною 277 100,00 грн. без надання відповідних розрахункових документів. Цей факт підтверджується відповіддю показними свідків [PERSON], [PERSON] з яких вбачається, що сума грошових коштів якою позивачка розрахувалась в магазині «[INFO]» за жіноче пальто з хутру рисі складає 277 100,00 грн. Також вартість шуби підтверджується Звітом про оцінку рухомого майна нового виробу аналогічного хутряному виробу - шубі фірми RinDi від 11.09.2013 року № 348/09-13. При цьому суд вважає що факт продажу хутряного виробу, у тому числі підтверджується наданими до суду документами, а саме письмовою відповіддю від фізичної особи - підприємця [PERSON] на Заяву [PERSON] від 23.04.2013 року. З якої вбачається, що відповідач не спростовує факт продажу хутряного виробу - шуби за ціною 277 100,00 грн. Суд відноситься критично до заперечень представника відповідача стосовно того, що в магазині «[INFO]» відсутній зараз та був відсутній у 2011 році асортимент хутряних виробів вартістю дорожче ніж 68 000,00 грн., оскільки з показань свідка [PERSON] в магазині постійно протягом 2011 - 2013 років знаходився асортимент з 200 хутряних виробів вартістю від 100 000,00 грн. до 600 000,00 грн., що також було підтверджено показаннями свідка [PERSON] Судом встановлено, що у лютому 2012 року [PERSON] неодноразово скаржилася працівникам магазину «[INFO]» на придбаний хутряної виріб у зв'язку з випадінням волосяного покриву, що підтверджується показаннями свідків, а 09.02.2012 року та 01.12.2012 року в присутності свідків [PERSON], [PERSON] залишала жіноче пальто з хутру рисі працівникам магазину «[INFO]» для направлення його на експертизу. При цьому відмова працівників магазину скласти акт про прийняття товару була засвідчена відповідними Актами про відмову від підпису від 09.02.2012 року та 01.12.2012 року відповідно, які залученні до матеріалів справи. Суд вважає, що доводи представника відповідача про те, що оскільки акти не були складені від руки в приміщенні магазину то вони є нелегітимними, не заслуговують уваги оскільки нічім не підтверджені. Також суд ставиться критично до заперечень представника відповідача відносно показань свідка [PERSON] з підстав неможливості здійснити покупку у великому приміщенні магазину до травня 2012 року. Оскільки свідки [PERSON] та [PERSON] розповіли, що бачили лише один магазин з вивіскою «[INFO]» який знаходився на [ADDRESS] в якому був придбаний хутряний виріб та їм не відомо чи мав цій магазин ще якісь приміщення, тому не можуть порівняти їх за розмиром. При цьому свідки [PERSON] та [PERSON] своїми показаннями підтвердили, а представник відповідача не спростувала, що магазин з вивіскою «[INFO]» є єдиним магазином, а приміщення в якому продавались хутряні вироби, знаходиться на першому поверсі будинку по [ADDRESS] та має чотири вікна по фасаду. Також судом встановлено той факт, що ні під час складання фізичною особою - підприємцем [PERSON] відповіді від 26.03.2013 року, ні у подальшому, представники магазину не спростовували факти викладенні у письмової Заяві [PERSON] від 23.04.2013 року. При цьому в самій заяві позивачка стверджувала, що спочатку вона придбавала жіноче пальто з хутра вартістю 277 100,00 грн., а працівники магазину «[INFO]» його продали, а потім вона неодноразового скаржилася до працівників магазину «[INFO]» на якість придбаного хутряного виробу, а працівники залишали шубу в магазині для направлення на відповідну експертизу. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON] стосовно того, що вони точно пам'ятають, що [PERSON] в цей день в магазині не було оскільки вони пояснили суду, що не пам'ятають покупців які були в магазині 03 грудня 2011 року, а також точно не пам'ятають чи взагалі працювали вони в цей день чи ні. Відповідно до копії Висновку експертного товарознавчого дослідження від 20.02.2013р. № 12036, причиною виникнення дефектів таких, як: випадіння волосяного покриву можливе внаслідок - по перше, браку вичинки (виробничий дефект), а поява жовтуватого відтінку в наслідок використання; - по друге, якість хутряного виробу можна поставити під сумнів та припустити, що хутряний виріб виготовлений кустарним способом. Відповідно до копії Висновку експертного товарознавчого дослідження № 12079 від 26.07.2013р, виконаний метод перевірки зв'язку волосяного покриву з шкіртканиною показав, що волосяний покрив хутряного виробу - є ослаблений і не відповідає вимогам міцності відповідно ГОСТу 12056-66 «Шкурки рыси и диких кошек выделанные». Також судовий експертом було встановлено, що виявлений дефект, а саме випадіння волосяного покриву шуби, є істотним недоліком. Відповідно до ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця - фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до положень п. 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» на сезонні товари (одяг, хутряні та інші вироби) гарантійний строк обчислюється з початку відповідного сезону. Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об'єкта будівництва - не пізніше десяти років від дня передачі їх споживачеві. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. При цьому, при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Відповідно до ст. 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо зокрема споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою, документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином суд вважає, що відповідач порушила права [PERSON], як споживача, реалізувавши їй товар неналежної якості та не задовольнивши її вимоги про повернення грошових коштів. Твердження представника відповідача про те, що висновки експертних товарознавчих досліджень можливо є упередженими, суд не приймає до уваги оскільки відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва експерта № 1481, виданого центральною експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України на підставі рішення від 25.02.2011 № 23 на ім'я Стецик Юрія Михайловича, зазначені висновки були виконанні експертом з правом проведення товарознавчих експертиз, який внесений до відповідного Реєстру атестованих судових експертів. При цьому відповідно до п. 4.23 Розділу 4 Організація проведення експертиз (досліджень) та оформлення їх результатів «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року N 53/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 листопада 1998 р. за N 705/3145 - експертні дослідження виконуються в порядку, передбаченому для проведення експертиз, а хід і результати таких досліджень викладаються у висновку експертного дослідження». Тому підстав вважати надані висновки експертних товарознавчих досліджень недостовірними у суду не має. Клопотань про призначення експертизи до суду не надходило. Однак, суд вважає недоведеними вимоги [PERSON] про стягнення на її користь суми витрат на проведення експертного дослідження, так як сума даних витрат не підтверджена належним чином. Також суд вважає недоведеними вимоги [PERSON] про відшкодування їй моральної шкоди, так як в судовому засіданні моральні страждання третьої особи з самостійними вимогами не знайшли підтвердження. Суд знаходить, що оскільки відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 4, 6, 7, 8, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то є всі законні підстави задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення сплачених за жіноче пальто з хутра рисі коштів, а саме 277 100,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» на сезонні товари (одяг, хутряні та інші вироби) гарантійний строк обчислюється з початку відповідного сезону. Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років. Судом встановлено що під час купівлі-продажу жіночого пальто з хутра рисі 03.12.2011 року відповідач жодного документу, який би засвідчив факт купівлі-продажу товару та, відповідно, гарантійні зобов'язання Урбанскій не надав. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 р. № 172 "Про реалізацію окремих положень Закону України "Про захист прав споживачів". затверджено перелік сезонних товарів, гарантійні терміни за якими обчислюються з початку відповідного сезону, а саме, на одяг, хутряні та інші вироби осінньо-зимового асортименту, з 1 жовтня. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачем гарантійного терміну на товар встановлено не було, то строк протягом якого можна звернутися з позовом про розірвання вказаного договору має закінчуватися 01 жовтня 2013 року. Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, через два місяця після покупки, [PERSON] почала помічати недоліки в придбаному у відповідача товарі. В зв'язку з цим, [PERSON], починаючи з 09.02.2012 р. звертався до відповідача з відповідними претензіями та заявами про розірвання договору та вимогою повернути кошти, а також за пропозицією відповідача залишав шубу з метою її направлення на експертизу для виявлення недоліків, про що складалися відповідні акти. Однак, відповідач товар для виявлення недоліків на експертизу не направляв з мотивів відсутності для цього коштів, а лише у подальшому повідомляв [PERSON], що її вимоги будуть розглянуті тільки після пред'явлення розрахункового документу, який підтверджує факт купівлі - продажі. Тому з метою підтвердження виявленого дефекту товару [PERSON] самостійно зверталась до експертних установ. Починаючи з 09.02.2012 р. по 08.10.2013 року [PERSON] фактично передала спірний товар спочатку відповідачеві, помилково розраховуючи на його намір врегулювати спір, а потім у відповідні експертні організації та намагалась врегулювати спір позасудовим порядком, а також постійно намагалась отримати докази існування істотних недоліків товару, у зв'язку з чим не мала можливості своєчасно звернутися до суду. З огляду на це, суд вважає пропуск строку для звернення до суду виниклим з поважних причин, а тому поновлює цей строк. В задоволенні первинного позову [PERSON] суд відмовляє, оскільки позивач не є користувачем товару, а тому його права відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» порушені не були. На підставі викладеного й

Outcome: partial