Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

20.03. 2013 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. У позовній заяві позивач просить суд зобов'язати відповідача [PERSON] привести орендоване приміщення за адресою: [ADDRESS], в належний санітарний, протипожежний і технічний стан; зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні приміщенням за адресою: [ADDRESS], вивести всі рештки завезених продуктів харчування та повернути позивачеві ключі від головного та підсобних приміщень; судові витрати покласти на відповідача. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: позивач є власником спірного приміщення, яке на підставі договору оренди було передано у користування відповідачеві. Строк договору оренди закінчився 01.08. 2010 року, проте відповідач у добровільному порядку не звільнив спірне приміщення чим порушує право власності позивача. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у процесі судового розгляду справи подав суду заперечення проти позову у яких просить суд відмовити у задоволенні позову виходячи із того, що строк договору оренди спірного приміщення продовжувався за мовчазної згоди позивача. Тому, відповідач на підставі договору оренди правомірно користується спірним приміщення. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, проте представник позивача [PERSON] подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, проте представник відповідача [PERSON] подав суду заяву про відкладення судового розгляду справи у зв'язку із засіданням кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатів, яку він очолює, в час судового засідання. У процесі судового розгляду справи відповідач та його представники заявлені позивачем позовні вимоги заявлені позивачем не визнавали. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що крім заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про відкладення судового розгляду справи, яка надійшла до суду 15.07. 2014 року, останнім 13.03. 2014 року до суду подане клопотання про відкладення судового розгляду справи у зв'язку із підготовкою до семінару для адвокатів. В підтвердження обставин зазначених у вказаних вище клопотаннях про відкладення судових засідань представником відповідача не представлено суду жодного доказу. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися повторно про причини свої неявки суд не повідомили. У зв'язку із наведеним суд прийшов до висновку, що причини неявки відповідача та його представників у судові засідання не є поважними, клопотання відповідача про відкладення судового розгляду справи до суду не надходило. Тому, на підставі ч. 2 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвали продовжити судовий розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, проаналізувавши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: згідно Реєстраційного посвідчення від 25.12. 2000 року серії КММ № 010255 від 25.12. 2000 року, видане ОКП ЛОР «БТІ таЕО» /а.с. 6/ [PERSON] на підставі договору купівлі продажу приміщення універмагу, посвідчений Леон М.В. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу 25.04. 2000 року за р. № 1048 /а.с. 4/ є власником приміщення універмагу за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі продажу приміщення універмагу, посвідчений Леон М.В. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу 25.04. 2000 року за р. № 1048 /а.с. 4/ загальна площа приміщення універмагу становить 322, 9 кв.м. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 14.03. 2008 року /а.с. 7/ позивачеві на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0234 га, розташована в смт. Щирець, Пустомитівського району, Львівської області, призначена для обслуговування торгового комплексу, кадастровий [NUMBER]. Встановлено, що 01.08. 2009 року між [PERSON] (орендодавець) та ФОП [PERSON] (орендар) укладено Договір № 1 на оренду приміщення /а.с. 8/. Згідно п. 1 зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в оренду частину приміщення загальною площею 140, 5 м. кв. для ведення підприємницької діяльності в [ADDRESS]. П. 5 договору оренди встановлено термін дії угоди з 01.08. 2009 року до 01.08. 2010 року. Строк дії договору оренди, як судом встановлено вище закінчився 01.08. 2010 року /п. 5 Договору № 1 на оренду приміщення /а.с. 8/, проте відповідач по теперішній час користується спірним майном зберігає в ньому продукти харчування, що визнано сторонами у судовому засіданні, а тому ця обставина, згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказування не потребує. Тому, суд вважає, що Договір № 1 на оренду приміщення, згідно ст. 764 ЦК України був поновлений, оскільки відомостей, про те, що позивач як наймодавець висловлював свої заперечення проти поновлення договору суду не представлено. Із вимоги [PERSON] до [PERSON] від 01.06. 2012 року /а.с. 9/, яку відповідач, згідно повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції /а.с.10/, отримав 06.06. 2012 року слідує, що позивач вимагав від відповідача звільнити спірне приміщення та повернути позивачеві ключі від спірного приміщення. Зазначене свідчить про те, що позивач, як сторона договору оренди - орендодавець повідомив відповідача - орендаря про його намір не поновлювати строку дії договору оренди. Із аналізу Договору № 1 на оренду приміщення від 01.08. 2009 року у сукупності із ч. 1 ст. 759, ч.1 ст. 763, ст. 764 ЦК України слідує, що Договір № 1 на оренду приміщення від 01.08. 2009 року припинив свою дії 01.08. 2012 року. Тому, покликання відповідача на правомірність його права користування спірним майном з цього часу є безпідставним. Наведене свідчить, що відповідач в порушення права власності позивача, користується спірним майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі зазначеного вище суд прийшов до висновку, що заявлена позивачем вимога до відповідача про зобов'язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні приміщенням за адресою: [ADDRESS], вивести всі рештки завезених продуктів харчування та повернути позивачеві ключі від головного та підсобних приміщень за вказаною адресою підставі н та підлягають задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч зазначених норм процесуального закону, позивачем суду не представлено доказів, що теперішній санітарний, протипожежний та технічний стан спірного приміщення відрізняється від того який був при укладенні між сторонами Договору № 1 на оренду приміщення від 01.08. 2009 року. На підставі наведеного суд вважає, що позовна вимога заявлена позивачем про зобов'язання відповідача [PERSON] привести орендоване приміщення за адресою: [ADDRESS], в належний санітарний, протипожежний і технічний стан не обґрунтована, а тому задоволенню не підлягає. Документально підтверджені понесені позивачем судові витрати підлягають розподілу між сторонами у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed