Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про примусове виконання обов*язку в натурі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є громадянкою Російської Федерації, постійно мешкає на території України, 29.04.2014р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, до реєстрації шлюбу вони перебували з відповідачем у фактично шлюбних відносинах та [INFO] в них народився син - [PERSON]. Відповідач за спільною заявою з відповідачем до Дзержинського РАЦС визнав себе батьком дитини та вони разом утримують та виховують дитину, однак відповідач не надає їй свідоцтво про народження сина, що суттєво обмежує реалізацію її прав у вихованні та утриманні сина. На підставі наведеного, позивач просить суд зобов*язати [PERSON] надати їй свідоцтво про народження їх сина [PERSON]. В подальшому позивач змінив підставу та предмет позову та намагався встановити факт народження дитини [PERSON], визнати [PERSON] батьком дитини, зобов*язати Дзержинський районний РАЦС виконати спільні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання батьківства та здійснити запис про батька й матір та видати свідоцтво про народження, однак ухвалою суду від 22.01.2016року останньому відмовлено у прийнятті даної заяви у зв*язку з невідповідністю даних обставин положенням ст.31 ЦПК України, які передбачають недопустимість одночасної зміни предмету та підстав позову та підсудністю частини вимог суду іншої юрисдикції, що унеможливлює розгляд Дзержинським районним судом м. Харкова. За таких обставин в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в первісному вигляді та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та та пояснила суду, що дійсно у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], однак вони його зареєструвати в органах реєстрації не змогли, оскільки їм було відмовлено. Надати свідоцтво відповідач не заперечує, однак його не існує, оскільки органи реєстрації його неправомірно не видали. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила дитину що підтверджується медичним свідоцтвом про народження №172 від 21.01.2011року. 23.03.2011р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Дзержинського відділу РПЦС Харківського міського управління юстиції з спільною заявою про народження дитини та визнання батьківства, в якій просили внести відомості до актового запису про народження [INFO] їх сина [PERSON] та видати свідоцтво про народження про що свідчить надана копія даної заяви . 29 квітня 2014року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис № 440, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Органами реєстрації актів цивільного стану було відмовлено в реєстрації дитини та видачі свідоцтва про народження що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, Затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Органами державної реєстрації актів цивільного стану, які проводять державну реєстрацію, є відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції, виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються відповідні свідоцтва про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть на бланках, виготовлених за зразками та їх описами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 "Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану". За змістом ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Суд може захистити цивільні права або інтереси іншим способом, що встановлений договором або законом. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. Як вбачається з обставин справи, встановлених судом, позивач та відповідач належним чином реєстрацію народженої дитини не провели в органах реєстрації актів цивільного стану, оскільки вони отримали відмову у такому з певних підстав. Таким чином, фактично правовідносин між сторонами з даного приводу не існують, обов*язок надавати або видавати свідоцтво про народження дитини у відповідача відсутній, оскільки реєстрацію народження та видачу даного документу здійснюють органи реєстрації актів цивільного стану. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки він не відповідає встановленим дійсним обставинам справи, тому як у останнього відсутнє суб'єктивне право вимоги за даним позовом. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed