Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовами, які об'єднані в одне провадження, до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, треті особи без самостійних вимог: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] та компенсаційний рахунок за [NUMBER] із залишком в сумі 1866,85 грн. Заповітного розпорядження за життя спадкодавцем не залишено. Спадкоємцями за законом першої черги, у відповідності до ст.ст.1258, 1261 ЦК України є дружина спадкодавця - відповідач [PERSON] та її рідні діти - позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивачами [PERSON] та [PERSON], в основу заявленого ними позову покладено ту обставину, що ними пропущено встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька у зв»язку із поважними причинами, поскільки вони неодноразово виїжджали за межі області та держави на заробітки, також зазначили про свою необізнаність у питаннях необхідності звернення із заявою про прийняття спадщини у визначений законодавством шестимісячний строк, у зв'язку з чим просять суд надати їм додатковий строк для прийняття спадщини за померлим батьком. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], який діє згідно доручення, що наявне в матеріалах справи (а.с.21,27) заявлений позов підтримав повністю, та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON], яка діє згідно доручення, що наявне в матеріалах справи (а.с.20), вимоги позову заперечила повністю. Зокрема зазначила, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Крім того, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України N 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою також передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Також зазначила, що позивачами не надано об»єктивних доказів того, що вони будучи на заробітках за межами області та держави не мали фізичної можливості подати заяву про прийняття спадщини до Виноградівської державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса через відділ поштового зв»язку за місцем свого перебування на сезонних заробітках. На підставі наведеного у заявлених позивачам вимог відмовити у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], повідомила, що її чоловік [PERSON] на день смерті свого батька знаходився за місцем проживання: [ADDRESS]. Після виїжджав на заробітки. Повернувся додому на 40-й день смерті свого батька. ЇЇ чоловік у 6 місячний строк із заявою на прийняття спадщини після смерті свого батька до нотаріальної контори не звертався через свою необізнаність із законом. Свідок [PERSON] повідомила, що її чоловік [PERSON], на час смерті свого батька був вдома за місцем проживання: [ADDRESS]. Після його смерті на 2 день виїжджав на заробітки. Повернувся додому через п»ять з половиною місяців, оскільки йому треба було впорядкувати свій паспорт. Заслухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні слід відмовити виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимоги та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У відповідності ч.3 ст.1272 ЦК України регламентовано, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] та компенсаційний рахунок за [NUMBER] із залишком в сумі 1866,85 грн. Заповітного розпорядження за життя спадкодавцем не залишено. Спадкоємцями за законом першої черги, у відповідності до ст.ст.1258, 1261 ЦК України є дружина спадкодавця - відповідач [PERSON] та її рідні діти - позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після смерті батька позивачі [PERSON] та [PERSON] спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України не прийнялаи, у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подали. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до нотаріуса та підтверджені належними доказами щодо неможливості звернення до нотаріуса. Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Крім того, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України N 296/5 від 22 лютого 2012 року). Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою також передбачено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Зазначених обставин неможливості подачі позивачами письмової заяви до нотаріуса через засоби поштового зв'язку наведено не було. Крім того, як вбачається із правової позиції Верховного суду України викладеної у справі за №6-85цс 12, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу або незнання про необхідність звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Твердження представника позивачів про те, що позивачі по справі у визначений шестимісячний строк після смерті свого батька перебували на заробітках, а тому об'єктивно не могла подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини повністю спростовано поясненнями представника відповідачки та свідків по справі, які чітко вказали, що позивачі у визначений шестимісячний строк приїздили додому. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачами не доведено поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначені позивачами причини повністю спростовані в ході розгляду справи, а відтак суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку із недоведеністю позивачем обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed