Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який уточнювала під час судового розгляду, щодо визнання факту укладення угоди купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку по вул.Перемоги, 15, в с.Новомихайлівське Вільнянського району Запорізької області. Позиція позивачки Позивачка зазначила у позовній заяві, що вона 03.11.2011 року уклала з відповідачкою [PERSON] усну угоду про купівлю житлового будинку № 15 по вул.Перемоги в с.Новомихайлівське Вільнянського району Запорізької області, а також земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. З боку позивачки відповідачці була сплачена грошова сума у розмірі 12000 гривень, після чого відповідачка [PERSON] видала ключі від будинку та технічний паспорт на будинок. Позивачка вказала, що стала постійно проживати у будинку разом із чоловіком, зробила у ньому ремонт, але відповідачка відмовилася оформити нотаріально договір купівлі-продажу, та стала вимагати повернення будинку. Позивачка, посилаючись на положення ст.ст.220, 392, 526 ЦК України, вимагає: встановити факт укладення угоди купівлі-продажу житлового будинку № 15 по вул.Перемоги в с.Новомихайлівське Вільнянського району Запорізької області (з усіма господарськими спорудами) та земельної ділянки, призначеної для обслуговування цього будинку, між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON]; визнати за собою, [PERSON], право власності на житловий будинок та земельну ділянку по вул.Перемоги, 15, в с.Новомихайлівське Вільнянського району Запорізької області. Під час судового розгляду позивачка та її представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені вимоги та їх підстави, наведені у позовній заяві. Заперечення відповідачки Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов не визнали. Заперечуючи проти позову, відповідачка та її представник зазначили, що договір купівлі-продажу, про який ведеться мова у позові, не укладався, існувала лише попередня домовленість про можливе його укладення; угода не відбулася, оскільки сторони не домовилися щодо ціни продажу. Заяви і клопотання сторін по суті спору, вирішені судом При поданні позовної заяви позивачка надала розписку [PERSON] (а.с.8) від 03.11.2011 року, згідно якої остання отримала від позивачки "завдаток у розмірі 8000 гривень за продаваємий жилой дом". Зазначена розписка досліджена судом як письмовий доказ. За клопотанням позивачки судом також досліджена постанова слідчого Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області від 03.09.2015 року (а.с.93-94) про закриття кримінального провадження, розпочатого за ознаками ч.1 ст.190 КК України, за заявою [PERSON] про вчинення шахрайства [PERSON] Також під час судового розгляду за клопотанням позивачки був досліджений відеозапис, на якому, за її твердженням, зафіксовано акт передачі грошей та написання розписки. Клопотання позивачки про допит свідків, які нібито можуть підтвердити факт укладення угоди, відхилено судом, оскільки не подано доказів, що відповідні особи мали повноваження та компетенцію посвідчувати такі факти, та/або що законом передбачена їх участь в укладенні таких угод. Інших суттєвих клопотань щодо суті спору та доказування сторонами не заявлялося. Фактичні обставини, встановлені судом, мотиви та обґрунтування судового рішення Зі змісту позовної заяви та пояснень сторін вбачається, що предметом спору є житловий будинок та земельна ділянка під цим будинком, тобто нерухоме майно, та факт укладення договору купівлі-продажу цього майна. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ч.3 ст.640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно чч.1, 2 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Таким чином, факт укладення договору житлового будинку та земельної ділянки, про які ведеться мова у позові, може бути встановлена виключно шляхом його нотаріального посвідчення. Встановлення такого факту письмовими розписками, відеозаписами та/або постановами слідчого законом не передбачено. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed