Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із заявою\~ про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO], посилаючись на те, що 20.06.2017р. [PERSON] був госпіталізований в психіатричний заклад КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» за заявою опікуна. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.06.2013 року [PERSON] визнаний недієздатним. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2013 року призначена опікуном мати хворого [PERSON] Діагноз «шизофренія, параноїдальна форма, неперервна течія. Параноїдальний тип дефекту». У зв'язку з госпіталізацією за даним діагнозом та відсутністю згоди особи на лікування в добровільному порядку в медичному закладі, КУ «ООМЦПС», звернулась до суду з заявою про вирішення питання про госпіталізацію в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. У судовому засіданні лікар психіатр психіатричного відділення КУ «ООМЦПЗ» [PERSON] наполягала на тому, щоб [PERSON] був госпіталізований, у звязку з тяжким захворюванням. Опікун [PERSON] - його мати, у судовому засіданні підтримала заяву. У судовому засіданні [PERSON] назвав своє прізвище, імя, по-батькові. Чітко відповідав на питання судді та присяжних, вів себе адекватно та спокійно. Зазначив, що у КУ смачно годують. Суд звертає увагу на те, що до заяви про госпіталізацію в психіатричний стаціонар в примусовому порядку не було надано жодного доказу про виклик 102, 103, які б підтвердили, що хворий вів себе неадекватно та вчиняв дії що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, [PERSON] госпіталізовували з 2004р. лише за заявою матері, а згодом з 2013р. - опікуна. Крім того, в історії хвороби відсутні будь-які примітки стосовно нападів агресії хворого під час перебування у стаціонарі у КУ. Також суд звернув увагу на те, що хворий був без супроводу санітарів. Зовнішній вигляд [PERSON] був охайним, без жодних натяків на те, що сам хворий не взмозі самостійно себе обслуговавути (хоча в заяві КУ зазначено протилежне). Суд критично ставиться до пояснень лікаря про те, що вона "не встигла" роздрукувати відомості, які знаходяться в комп'ютерній базі, на підтвердження обставин заяви, оскільки згідно штампу КУ дата формування заяви - 20.09.2017р., а дата реєстрації в суді - 25.09.2017р. Дата розгляду заяви - 26.09.2017р., тобто у лікаря було достатньо часу для підготовки до судового засідання. Суд також звернув увагу на заяву лікаря стосовно прийому ліків хворим безпосередньо перед судовим засіданням, однак в підтвердження жодних приписів з зазначенням назви, дозування лікарських засобів не надала. Прокурор у судовому засіданні також не знайшла жодних підстав для задоволення заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 р. особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні, не виявлено будь-яких фактів, які б вказували на вчинення реальних дій [PERSON], що являють собою небезпеку для нього чи оточуючих, або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на даний момент часу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed