Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» грошові кошти у сумі 3 974,53 грн., як відшкодування майнової шкоди у формі реальних збитків; грошові кошти у сумі 1016,39 грн. як сплату пені та суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 30 липня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений його автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER]. ДТП сталася з вини водія автомобіля «Мазда» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON]. Його автомобіль перебуває на гарантійному обслуговуванні, умовою якого є проведення будь-яких ремонтних робіт в офіційних представництвах компанії «Тойота». Тому для оцінки і розрахунку вартості відновлювального ремонту він в день ДТП, узгодивши це з відповідачем, звернувся до одного з офіційних представництв компанії «Тойота» в Україні, а саме Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіДі Автострада», та 01.08.2014 року, надав розрахунок вартості ремонту відповідачу. Згідно з розрахунками TOB «ВіДі Автострада» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] становить: на момент дорожньо-транспортної пригоди, - 4 717, 68 грн.; вартість ремонту дійсна на момент подання позовної заяви - 6 789, 30 грн. Таким чином, реальні матеріальні витрати, які він мусить понести для відновлення свого порушеного права, становлять 6 789,30 грн. Наступного дня після ДТП, 01.08.2014 р. він надав відповідачу автомобіль для огляду та оцінки вартості відновлювального ремонту, оскільки у відповідача був укладений договір про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким була застрахована відповідальність [PERSON], яка завдала йому майнову шкоду. 12.11.2014 р. відповідач здійснив виплату страхового відшкодування, яка лише частково покриває вартість ремонту, а саме - 1 814,77 грн., а ще через один місяць, 11.12.2014 р., [PERSON] сплатила на його користь 1 000 грн. франшизи. Таким чином, утворилась невідшкодована частина реальної вартості відновлювального ремонту, а саме: 3 974,53 грн., розмір страхового відшкодування за Договором страхування згідно з страховим полісом становить 50 000 грн. В судовому засідання представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позовну заяву з яких вбачається, що проти задоволення позову відповідач заперечує в повному обсязі, посилаючись на те, що страхове відшкодування було виплачено позивачу за його заявою в строк передбачений законом, страхова сума, яка підлягає виплаті визначалась відповідно до вимог законодавства та встановлених методик, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача пені. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 30.07.2014 р. о 10 год. 15 хв в м.Києві по пр.-ту Глушкова, 4-б в дворі будинку на паркувальному майданчику відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мазда» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тайота» д.н. [NUMBER], під керуванням позивача. Винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києві від 15.08.2014 р. визнана [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мазда» д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до Полісу\~Полісу № АС/4261795. Ліміт відповідальності Страховика за даним Договором становить 50000 гривень за шкоду, завдану майну третіх осіб. Франшиза за Договором становить 1000 гривень. Страховою компанією був проведений огляд транспортного засобу і відповідно до Калькуляції ремонтних робіт вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Тайота» станом на 04.09.2014 р. склала 2 814,77 гривень. 26.08.2014 р. [PERSON] звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, шляхом перерахування коштів на рахунок СТО, де буде проводитись відновлювальний ремонт транспортного засобу. 17.10.2014 р. Страховою компанією «Київський страховий дім» було складено Страховий акт № 712-967/1 та на підставі наказу 12.11.2014 р. страхове відшкодування в розмірі 1814,77 гривень ( сума відновлювального ремонту за вирахування франшизи) була перерахована Страховою компанією на рахунок ТОВ «ВІДІ Автострада» відповідно до заяви позивача. 11.12.2014 р. [PERSON] на рахунок позивача були перераховані кошти в сумі 1000 гривень, що становлять розмір франшизи за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Дані обставини встановлені рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до рахунку TOB «ВіДі Автострада» № ВДuС -0020222 від 31.07.2014 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], станом на 31.07.2014 рік, становить 4 717, 68 грн. Згідно з рахунку TOB «ВіДі Автострада» № ВДuС-0005529 від 16.03.2015 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], становить 6 789, 30 грн. Відповідно п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у зв'язку з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім цього, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року також надано критичну оцінку посланням позивача щодо того, що внаслідок тривалого вирішення питання про відшкодування шкоди збільшилась вартість відновлювального ремонту і станом на березень 2015 року відповідно до рахунку № ВДиС-0005529 від 16.03.2015 р. становила 6789,30 гривень, зважаючи на те, що на момент звернення позивача до суду (11.12.2014 р.) розмір шкоду був йому відшкодований та станом на день розгляду справи відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу «Тайота» не проведений. Однак ремонт автомобіля, станом на день розгляду справи не проведений, належних та допустимих доказів щодо цього суду не надано. Отже, [PERSON] всупереч вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України не були доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У той же час у відповідності до ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання. Згідно з ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє здійсненню процесуальних прав сторін, встановлених цим Кодексом. Тобто процесуальними нормами передбачено як право на участь у дослідженні доказів, так і обов'язок із доказування обставин при невизнанні їх сторонами (ст. 60 ЦПК України). При цьому суд безпосередньо не повинен брати участь у зборі доказового матеріалу. За викладених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення грошових коштів у сумі 3 974,53 грн., як відшкодування майнової шкоди у формі реальних збитків. Оскільки, не підлягає задоволенню основна вимоги про відшкодування майнової шкоди то не підлягають задоволенню похідна від неї вимога про стягнення пені.

Outcome: dismissed