Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

І.ВИМОГИ ПОЗИВАЧА Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулось до суду із позовом в якому просило, з урахуванням уточнення позовних вимог, стягнути з [PERSON] на свою користь переплату пенсії в сумі 2856,17 грн за період з 19.03.2014 по 30.04.2014. ІІ.ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.07.2013 по справі №537/1489/13-ц відповідачу було призначено пенсію за вислугу років. 19.03.2014 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.07.2013. У зв'язку із цим відповідач втратив право на пенсію за вислугу років і за період з 19.03.2014 до 01.05.2014 виникла переплата пенсії. Представник позивача, [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. В судове засідання 03.10.2018 позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. ІІІ.ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. В своєму відзиві на позов зазначила, що позивачем не було надано суду доказі перерахування пенсії на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Вказала, що після 17.03.2014 кошти в рахунок пенсійних виплат не надходили, а тому вважає вимоги позивача безпідставними. Також, звертала увагу на пропуск позивачем позовної давності, про що надала суду відповідну заяву. В судовому засіданні відповідач заперечувала проти позову з підстав, викладених у відзиві. Просила суд врахувати, що на її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» періодично надходять відсотки, які вона отримує за договором банківського вкладу і позивач помилково вважає, зазначена сума є пенсійними виплатами. IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом було встановлено та не заперечувалось сторонами, що 12.12.2013 [PERSON] звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугу років. До своєї заяви відповідачем було долучено: копію трудової книжки, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука, рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.07.2013 по справі №537/1489/13-ц, ухвалу Апеляційного суду Полтавської області, копії наказів №178, 179. З 12 грудня 2013 року [PERSON] призначено пенсію за вислугу років, що підтверджується копією протоколу №571 від 15.01.2014. Згідно довідки про отримання пенсії, за період з грудня 2013 по квітень 2014 року [PERSON] отримала пенсію в сумі 9319,43 грн. Також сторонами не заперечувалось те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ(6-50859св13) від 19 березня 2014 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. З долученої позивачем копії супровідного листа вбачається, що вищевказана ухвала отримана УПФУ в м.Кременчуці Полтавської області, правонаступником якого є Кременчуцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, 22 квітня 2014 року. V.[PERSON] Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, визначається механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями. Відповідно до п.З цього Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. В ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. VІ.ОЦІНКА СУДУ Оцінюючи доводи відповідача, наведені ним на обґрунтування своїх заперечень, суд враховує практику Європейського суду з прав людини що стосується вмотивованості судового рішення. Так в справі "Проніна проти України"(Заява N 63566/00) Страсбург, 18 липня 2006 року, п.23 Суд нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Враховуючи викладене суд вважає за можливе не давати оцінку доводам відповідача з приводу того, що долучені позивачем докази не засвідчені належним чином, що свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, оскільки відповідачем не заперечувались факти, які підтверджуються вказаними доказами. а тому, на переконання суду, такі доводи відповідача не є ключовими для вирішення справи. Суд не може погодитись з доводами відповідача про те, що після 17.03.2014 вона не отримувала пенсію, оскільки з наданої [PERSON] виписки по рахунку вбачається, що 17.03.2014 та 17.04.2014 на рахунок відповідача зараховано 2156,29 грн та 2015,95 грн, відповідно. Перерахування позивачем в квітні 2014 року коштів в сумі 2015,95 грн також підтверджується довідкою про переплату пенсії за період з 19.03.2014 по 30.04.2014. Разом із цим суд відзначає, що положення ЦК України та ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачають, що повернення надмірно сплачених сум пенсій відбувається у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації, а також якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату. Суд наголошує на тому, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт недобросовісності відповідача, а також зловживання ним своїми правами. За відсутності встановленого та доведеного факту недобросовісності набуття [PERSON] отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, наявності рахункової помилки, а також зловживань з боку відповідача, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Отже, позов Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задоволенню не підлягає. В п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на вказане суд вважає за можливе не вирішувати заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності. Щодо стягнення\~з позивача\~на користь\~відповідача судових\~витрат,\~повязаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В ст.137\~ЦПК України\~визначено,\~що витрати,\~повязані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З наданого відповідачем розрахунку вбачається, що розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги становить 2100 грн. Однак суд відзначає, що відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували сплату вказаних коштів. На думку суду, зазначення про сплату гонорару в розрахунку не є достатнім доказом на підтвердження факту понесення вказаних витрат. За таких обставин, суд вважає за можливе відмовити [PERSON] у стягненні з позивача 2100 грн. Судові витрати з боку позивача відсутні, оскільки при зверненні до суду із позовом позивач був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed