Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на органічний маніакальний розлад особистості внаслідок перенесеного ГПМК в лютому 2016 р. У хворої виявлено тяжкий психічний розлад, який обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 19.04.2016 р. хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу, вважає себе психічно здоровою, повідомила, що проживає одна в квартирі в м.Хмельницькому, обслуговує себе самостійно та в змозі самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Крім того, [PERSON] суду повідомила, що її діти навмисно направили її лікувати в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню № 1, щоб продати її квартиру в м.Хмельницькому в якій вона проживає. Прокурор заперечив проти задоволення заяви про госпіталізацію. Дослідивши матеріали справи, та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, як окремо так і взаємний їх зв'язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.04.2016 року [PERSON] була доставлена в ХОПЛ №1 в супроводі сина [PERSON] Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула [PERSON] 19.04.2016 року, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на органічний маніакальний розлад особистості внаслідок перенесеного ГПМК в лютому 2016 р., що проявляється у зміні настрою, збудженості, зниженні памяті, нестійкістю уваги, пришвидшенням мислення, конфліктністю з сусідами та погрозами розправою. У [PERSON] виявлено тяжкий психічний розлад, який обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є неможливість її лікування, крім як в стаціонарних умовах, а також вчинення особою чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В той же час, в ході судового розгляду представником ХОПЛ №1 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини щодо неспроможності [PERSON] самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Крім того, твердження про те, що [PERSON] конфліктує з сусідами та погрожує розправою, суперечить твердженню її безпорадності та неможливості самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Із заяви сина [PERSON] також не вбачається безпорадності чи неможливості задовольняти життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність [PERSON] (а.с. 5). Отже, не зрозуміло на підставі чого заявник прийшов до висновку про безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби гр. [PERSON] В судовому засіданні [PERSON] поводила себе адекватно, логічно відповідала на поставлені їй запитання, розповіла, що проживає самостійно, вирощує квіти, готує для себе, тощо. Свій фізичний стан показала наочно, вставши під час судового засідання. Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в заяві головного лікаря ХОПЛ №1, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, а тому заява не підлягає задоволенню. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: dismissed