Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Публічне акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») 01 березня 2018 року звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості померлого спадкодавця [PERSON] за кредитним договором № б/н від 24.07.2012 в загальному розмірі 27668,40 грн. та понесених судових витрат в розмірі 1762,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» 24.07.2012 з метою отримання кредитних коштів [PERSON] підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 4600,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. У звязку із порушенням умов кредитного договору [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 27668,40 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 4491,22 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 23177,18 грн. 22 травня 2016 року позичальник померла та із заявою про прийняття спадщини після її смерті звернувся [PERSON] 10 квітня 2018 року ухвалою суду було відкрите загальне позовне провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 10 травня 2018 року. Ухвалою суду від 10 травня 2018 року було відкладено підготовче засідання по справі на 08 червня 2018 року. Ухвалою суду від 08 червня 2018 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 06 липня 2018 року. Ухвалою суду від 06 липня 2018 року було відкладено розгляд даної цивільної справи на 06 серпня 2018 року. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю [PERSON] у позовній заяві вказала на згоду розгляду справи у заочному порядку та розгляд справи за відсутності представника банку в разі неявки у судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином, письмового відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку із зазначеним, 11.07.2018 року судом постановлена ухвала про розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне. 24 липня 2012 року з метою отримання кредитних коштів [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Заявниця в цій анкеті зазначила, що бажає отримати депозит. (а.с. 4). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за нею наявна заборгованість, станом на 31.08.2018 року, розмірі 27668,40 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 4491,22 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі 23177,18 грн. (а.с. 29-32) . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.01.2017 було відмовлено у відкриті провадження за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у звязку зі смертю останньої 22.05.2016. (а.с.34). 28 лютого 2017 року позивачем направлена претензія кредитора до Другої криворізької нотаріальної контори на загальну суму 27668,40 грн. (а.с.35-37). 05 травня 2017 року Банк отримав відповідь Другої криворізької нотаріальної контори за вих. № 1212/02-14 від 17.03.2017 року, згідно якої претензія до спадкоємців померлої 22.05.2016 [PERSON], яка подана позивачем, долучена до спадкової справи № 1164/2016. Також повідомлено, що із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся син померлої [PERSON], свідоцтва про право на спадщину не видавалось. (а.с. 38). 17 липня 2017 року Банк направив претензію на імя [PERSON] про повернення заборгованості померлої [PERSON] на загальну суму 27668,40 грн. (а.с. 39-42). Зазначене вказує на те, що між сторонами склалися спадкові правовідносини відносини, які регулюються положеннями книги шостої Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим суд враховує наступне. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобовязань, зокрема примусове виконання обовязку в натурі (предявлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у предявленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивачем не було надано суду належних доказів смерті [PERSON], а також того, що після смерті спадкодавця її спадкоємець - [PERSON] отримав у натурі певне спадкове майно. Окрім цього відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивачем не було доведено суду передачу спадкоємцям у натурі спадкового майна, тому за таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у звязку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставі ст. 129 Конституції України, ст. ст. 1216, 1219, 1268, 1268, 1282, 1296, 1297 ЦК України, та

Outcome: dismissed