Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з указаним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказують, що 14.03.2007 року Публічний акціонерний банк «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та [PERSON] уклали кредитний договір №001-03057-140307. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного договору, кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі 940,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав. [PERSON] станом на 20.03.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 20.03.2014 року за [PERSON] по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» Кредитному договору №001-03057-140307 утворилась заборгованість в розмірі 1 346,91 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 969,48 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 58,98 грн., заборгованість за комісіями в розмірі 318,45 грн. Оскільки, добровільно здійснювати погашення заборгованості відповідач не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 1 346,91 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві викладене прохання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову, де посилаючись на ст.256, 257 ЦК України вказує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв'язку з порушенням позивачем строків позовної давності. Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2007 року сторони уклали кредитний договір № 001-03057-140307, і відповідачу був наданий кредит у сумі 940,00грн. на придбання майна, на умовах визначених договором. (а.с.4-6). Відповідно розрахунку за кредитним договором № 001-03057-140307 від 14.03.2007року заборгованість відповідача перед банком на 10.02.2014 року склала 969,48грн. (а.с.13-14). Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Останній платіж здійснений відповідачем з погашення кредиту проведений 08.11.2007року за період 15.10.2007-14.11.2007року, про останню дату сплати платежу позивач знав і міг звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у встановлений чинним законодавством строк - 3 роки, тобто до 08.11.2010 року, але звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 13 травня 2014 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності. Нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] слід відмовити в зв'язку із пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed