Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

03.06.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, (том № 1, а.с., 2 - 5), в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'ю без шлюбу з 07.03.2006 р. по день смерті [INFO]; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: - автомобіль ВАЗ 21061 1983 року випуску, кузов № [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08.12.2006р. за д.н. [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29.11.2010 p., кадастровий номер [NUMBER]. - земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [ADDRESS] та належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.01.2010 р., кадастровий номер [NUMBER]; - житловий будинок, який розташований [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08.12.2006р. за д.н. [NUMBER]; - Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обґрунтовувала наступним: [PERSON] (далі-Позизач) та [PERSON], починаючи з листопада 2003 року проживали однією сім'єю без реєстрацію шлюбу. Проживаючи однією сім'єю Позивач та [PERSON] були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов'язки. На час, коли Позивач та [PERSON] почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу, [PERSON] ще був у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою в той час вже не проживав. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, та їхній шлюб носив формальний характер. У зв'язку з чим, [PERSON] на початку 2006 року звернувся з позовною заявою до Кагарлицького районного суду про розірвання шлюбу, в якій вказав, що не проживає з [PERSON] протягом трьох років та на протязі двох років перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, тобто Позивачем. Також, факт проживання Позивача та [PERSON] однією сім'єю тa ведення спільного господарства підтверджується довідкою Кагарлицької міської ради № 1833 від 22.05.2013 р. 07.03.2006 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було офіційно розірвано, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 07.03.2006 р. Протягом усього часу спільного проживання однією сім'єю Позивач та [PERSON] мали бажання офіційно зареєструвати шлюб, та на початку 2013 року вже збирались звернутися до Відділу РАЦС Кагарлицького РУЮ Київської області. Однак, [INFO] [PERSON] раптово помер. Отже, починаючи з листопада 2003 року по [INFO] Позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу. З листопада 2003 року по 07.03.2006 р. [PERSON] був у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Виходячи з вказаних норм Цивільного процесуального кодексу України за заявою Позивача суд може встановити факт проживання однією сім'єю Позивача та [PERSON] без шлюбу. Під час спільного проживання однією сім'єю без шлюбу Позивачем та [PERSON] спільно було набуто майно, зокрема: - 27.08.2006 р. згідно біржової угоди Позивачем та [PERSON] було спільно придбано автомобіль ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов № [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08.12.2006р. за д.н. [NUMBER]; - земельна ділянка площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] та належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29.11.2010 р кадастровий номер [NUMBER]; - земельна ділянка площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [ADDRESS] та належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.01.2010 р., кадастровий номер [NUMBER]; Згідно ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Виходячи з положень ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України майно набуте Позивачем та [PERSON] під час проживання однією сім'єю без шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України автомобіль ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов [NUMBER], земельна ділянка площею 0,06 га, кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], було спільною сумісною власністю Позивача та [PERSON] При цьому, Позивач має право на 1/2 частину вказаного майна виходячи з наступних норм Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 74 Сімейного кодексу України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 того Кодексу. Відповідно до положень Глави 8 Сімейного кодексу України, а саме: ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, за Позивачем може бути визнано право власності 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов № [NUMBER], земельна ділянка площею 0,06 га, кадастровий номер [NUMBER], земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER]. Також, згідно ч. 2 ст. 62 Сімейного кодексу України (Глави 8) якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до договору купівлі - продажу від 27.01.1989 р. [PERSON] придбав житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]. Оскільки житловий будинок був дерев'яний та на час спільного проживання Позивача та Відповідач потребував термінового ремонту та добудови, Позивач та [PERSON] за рахунок спільних трудових чи грошових затрат здійснили капітальний ремонт будинку та перебудову житлового будинку. Зокрема, Позивачем та Відповідачем згідно технічного паспорту на житловий будинок було повністю перебудовано дві кімнати веранди, санвузол та було побудовано кухню. Крім цього, Позивачем та [PERSON] було спільно проведено газопостачання до житлового будинку, побудовано гараж, дерев'яну бесідку, душ, нову вбиральню, викопано колодязь, новий паркан та ворота. У зв'язку із проведеними спільно Позивачем та [PERSON] капітальним ремонтом, перебудовою та добудовою, тобто поліпшенням житлового будинку, вартість його значно збільшилась. Зокрема, вартість житлового будинку без врахування поліпшень та добудов, на момент проведення інвентаризації згідно технічного паспорту від 08.05.2013 p.. становить 851 гривню. Отже, є всі підстави передбачені ч. 2 ст. 62 Сімейного кодексу України для визнання житлового будинку в [ADDRESS] спільною сумісною власністю Позивача та [PERSON] Таким чином, враховуючи те, що вартість житлового будинку за адресою Кагарлицький район, [ADDRESS] внаслідок спільних трудових чи грошових затрат Позивача та [PERSON] значно збільшилась такий житловий будинок може бути визнано спільною сумісною власністю, відповідно до ст. ст. 61, 69, 70 Сімейного кодексу України Позивач має право на поділ спільного майна га визнання за нею права власності 1/2 частину такого майна, а саме вищевказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] залишились спадкоємці першої черги, а саме, батько, - [PERSON]. 04.04.2013 p., коли Позивача не було вдома, їй зателефонував [PERSON] та повідомив, щоб вона більше не приходила до будинку, оскільки він забрав ключі від будинку, господарських споруд та автомобіля. Оскільки в будинку залишились особисті речі Позивача та її дитини, вона прийшла до будинку. Коли Позивач пришла, то [PERSON] не впустив її до будинку та заявив, що жодного її майна тут не має та все майно належить спадкоємцям. Тому, на даний час право Позивача на частину спільного її з [PERSON] майна не визнається, чим порушується право власності Позивача на частину такого майна. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 06.06.2013 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, ( Том № 1, а.с., 38). 02.07.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області на дійшло письмове клопотання відповідача [PERSON] про залучення до справи в якості третьої особи [PERSON], (Том № 1, а.с., 81). 02.07.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 85 - 87), згідно з якою: - залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON]. 01.08.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява позивачки [PERSON] про забезпечення позову, ( Том № 1, а.с., 106 - 107), в якій позивачка просила суд винести ухвалу, якою: - заборонити [PERSON] здійснювати дії щодо експлуатації (керування) спірним автомобілем ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08.12.2006р. за д.н. [NUMBER]; - pаборонити [PERSON] здійснювати дії, а саме земельні роботи на земельній ділянці та будівельні роботи біля житлового будинку, які розташовані [ADDRESS]; - pаборонити [PERSON] здійснювати дії щодо оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON], в тому числі отримання свідоцтва про право на спадщину; направити ухвалу про забезпечення позову до Відділу ДВС Кагарлицького РУЮ Київської області для виконання. 02.08.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 1, а.с., 111 - 112), згідно якої: - заборонено [PERSON] здійснювати дії щодо експлуатації (керування) спірним автомобілем ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08.12.2006р. за д.н. [NUMBER]; - pаборонено [PERSON] здійснювати дії, а саме земельні роботи на земельній ділянці та будівельні роботи біля житлового будинку, які розташовані [ADDRESS]; - pаборонено [PERSON] здійснювати дії щодо оформлення спадщини після померлого [INFO] [PERSON], в тому числі отримання свідоцтва про право на спадщину; Вищевказану ухвалу про забезпечення позову направлено до Відділу ДВС Кагарлицького РУЮ Київської області для виконання. 01.08.2013 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, (Том № 1, а.с., 127 - 129), в якій [PERSON] просила суд: - прийняти позовну заяву та розглянути її разом з позовною заявою [PERSON] - відмовити в позовних вимогах [PERSON] повністю; - визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: - 1/2 частина жилого будинку по [ADDRESS]; - 1/2 частина земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1200 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] на території Кагарлицької сільської ради, кадастровий номер [NUMBER]; - 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21061 1983 р.в., кузов № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 08.12.2006 року, д.н. [NUMBER]; Автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної позовної заяви була визначена суддя Кагарлицького районного суду Шевченко І.І. 05.08.2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області під головуванням судді Кагарлицького районного суду Шевченко І.І. винесена ухвалу на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання, ( Том № 1, а.с., 143). 14.08.2013 року Кагарлицьким районним судом Київської області під головуванням судді Шевченко І.І. винесено ухвалу, (Том № 1 , а.с., 150), згідно з якою: - передано цивільну справу № 368/1482/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON]. третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя для об'єднання з цивільною справою № 368/1036/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна. 02.10.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (том № 1, а.с., 164 - 165), згідно з якою: - об»єднано в одне провадження цивільну справу № 368\\1036\\13 - ц, провадження 2\\368\\396\\13 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна з цивільною справою № 368\\1482\\13 - а, провадження 2\\368\\537\\13 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, - [PERSON] про визнання права власності на частину спільного майна подружжя, присвоєно справі № 368/1036/13 - ц, провадження 2\\368\\396\\13; - залучено до участі в справі № 368\\1036\\13 - ц. провадження 2\\368\\396\\13 [PERSON] в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору. 29.11.2013 року Кагарлицьким районним судом винесено по справі ухвалу про призначення будівельно - технічної експертизи, ( Том № 1, а.с., 227 - 228), на обговорення якої було поставлено наступні запитання: - Яка була вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] станом на 01 листопада 2003 р.? - Яка вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] станом на час проведення експертизи? - Якщо вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] збільшилась, то наскільки? - Чи істотно збільшилась вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] внаслідок спільних трудових чи грошових затрат [PERSON] та [PERSON] за час їх проживання однією сім'єю без шлюбу з листопада 2003 р. по день смерті 28.03.2013 р.? - Який розмір у відсотковому значенні до вартості всього будинку становить вартість поліпшень у житловому будинку за адресою [ADDRESS], що були проведені внаслідок спільних трудових чи грошових затрат [PERSON] та [PERSON] за час їх проживання однією сім'єю без шлюбу з листопада 2003 р. по день смерті 28.03.2013 р.? Проведення експертизи було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6), попереджено їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов»язків. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. Оплату експертизи покладено на позивачку [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. 07.05.2016 року Кагарлицьким районним судом на адресу експертної установи направлено лист - відкликання справи з проведення експертизи, (том № 1, а.с., 243), причина, - перешкода відповідачі до доступу об»єкта дослідження, - житлового будинку [ADDRESS]. 10.06.2014 року цивільна справа була повернута до суду без проведення експертизи, ( том № 1, а.с., 244). 24.06.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (том № 1, а.с., 246), згідно з якою: - провадження у цивільній справі № 368\\1036\\13 - ц, провадження 2\\368\\14\\14 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, - [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна, - відновлено. Призначено справу до розгляду. 04.07.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про забезпечення позову, (Том № 2, а.с., 3 - 4), згідно з якою: - заборонено [PERSON], а також іншим особам здійснювати дії щодо експлуатації (проживання) спірного житлового будинку, який розташований [ADDRESS]; 15.07.2014 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про призначення по справі будівельно - технічної експертизи, ( Том № 2, а.с., 8 - 10), згідно з якою по даній справі призначено будівельно - технічну експертизу, на вирішення якої було поставлено судом наступні запитання: - Яка була вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] станом на 01 листопада 2003 р.? - Яка вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] станом на час проведення експертизи? - Якщо вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] збільшилась, то наскільки? - Чи істостно збільшилась вартість житлового будинку за адресою [ADDRESS] внаслідок спільних трудових чи грошових затрат [PERSON] та [PERSON] за час їх проживання однією сім'єю без шлюбу з листопада 2003 р. по день смерті 28.03.2013 р.? - Який розмір у відсотковому значенні до вартості всього будинку становить вартість поліпшень у житловому будинку за адресою [ADDRESS], що були проведені внаслідок спільних трудових чи грошових затрат [PERSON] та [PERSON] за час їх проживання однією сім'єю без шлюбу з листопада 2003 р. по день смерті 28.03.2013 р.? Проведення експертизи було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6), попереджено їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов»язків. Зобов»язано відповідача [PERSON], його представника [PERSON], третю особу [PERSON] забезпечити доступ техніків та експертів до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] для проведення технічної інвентаризації, складання технічного паспорту та висновку експерта, а також зобов»язано не чинити будь - яких перешкод у виконанні будівельно - технічної експертизи. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. Оплату експертизи покладено на позивачку [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. 23.02.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла справа з висновком будівельно - технічної експертизи, ( Том № 2, а.с., 25 - 40). Згідно висновків вищевказаної експертизи, ( Том № 2, а.с., 37, - зворотня сторона, а.с. 38): - ринкова вартість житлового будинку, без вартості земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], станом на 01 листопада 2003 року становила 2036 (дві тисячі тридцять шість) гривень.; - ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] станом на час проведення експертизи, без вартості земельної ділянки, становить 66758 (шістдесят шість тисяч сімсот п»ятдесят вісім) грн..; - ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS], без вартості земельної ділянки, збільшилася на 64722 (шістдесят чотири тисячі сімсот двадцять дві) грн.; - ринкова вартість житлового будинку, без вартості земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] внаслідок спільних трудових чи грошових затрат [PERSON] та [PERSON] за час їх спільного проживання однією сім»єю без шлюбу з листопада 2003 року по день смерті [INFO] збільшилася істотно; - вартість поліпшень у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з листопада 2003 року по день смерті [PERSON], - [INFO], в цінах на момент проведення експертизи, у відсотковому значенні до вартості цього будинку становить 96,95 %. 24.02.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 42), якою провадження у даній справі було відновлено та призначено справу до слухання. 09.06.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява [PERSON], ( Том № 2, а.с., 89 - 90), в якій вона просила суд: - змінити неналежного первісного відповідача по даній справі [PERSON] у справі за її позовом про визнання права власності на частку спільного майна подружжя, на належного, залучивши [PERSON], до участі в справі в якості належного відповідача. - звільнити неналежного первісного відповідача [PERSON] від обов»язків виконувати вимогу позивача. 24.06.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 99 - 100), згідно з якою: - замінено в цивільній справі № 368\\1036\\13 - ц, провадження № 2\\368\\1\\15, за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, первісного відповідача -[PERSON] на належного відповідача - [PERSON], [ADDRESS]. 13.07.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове клопотання представника позивачки, - [PERSON], (Том № 2, а.с., 109 - 110), наступного змісту: - розпочати розгляд цивільної справи № 368/1036/13 - ц за об»єднаними в одне провадження позовами [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна та [PERSON] про визнання права власності на частку спільною сумісного майна подружжя - спочатку. - відкласти розгляд даної справи по суті на іншу дату та час, надавши можливість відповідачу подати докази в заперечення пред»явленого до неї позову до початку розгляду справи по суті. 23.07.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло письмове заперечення представника відповідача, - [PERSON], - [PERSON], в якій представник відповідача [PERSON] просив суд винести ухвалу, якою: - застосувати до позовної заяви [PERSON], яку не оплачено судовим збором в повному обсязі, положення вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України, залишивши позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків з наданням доказів вартості відшукуваного майна, про що постановити відповідну ухвалу. 23.07.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 118 - 119), згідно з якою: - надано позивачці [PERSON] строк до 06.08.2015 року для оплати судовим збором позову в частині майнового характеру у відповідності до Закону України «Про судовий збір». 23.0.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла нотаріально посвідчена заява [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду, (Том № 2, а.с., 127), в якій третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору зазначила наступне: - постановити ухвалу про залишення без розгляду її позовної заяви про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя. - правові наслідки залишення заяви без розгляду та право повторного звернення до суду, передбачене частиною 2 ст. 207 ЦПК України їй відомі. 23.07.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 2, а.с., 128 - 129), якою: - позовну заяву третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] в справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - [PERSON], про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, - залишено без розгляду. 07.08.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (том № 2, а.с., 172 - 173), згідно з якою: -залучено до участі в справі № 368\\1036\\13 - ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, в якості співвідповідачів: - Кагарлицьку міську рад Київської області, ( адреса: 09200, Київська область, м. Кагарлик, вул. Якіра, 1). - Департамент державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, ( адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26). 07.09.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове пояснення відповідача, - Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області, (том № 2, а.с., 204 - 206), наступного змісту: - в провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться справа № 368/1036/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю. Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області вважає за необхідне надати наступні пояснення: Відповідно до ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність», для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури, додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, місцевих правил забудови населених пунктів, вимог вихідних даних, а також з метою захисту прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд, який забезпечує Державна архітектурно - будівельна інспекція України та її територіальні органи. Згідно Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294 (даті - Положення про Держархбудінспекцію) Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно - будівельного контролю та нагляду. Основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема здійснення державного контролю та нагляду з а дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил. Відповідно до наказу Держархбудінспекції «Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції» №272 від 10.10.2014 р., Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утворений як структурний підрозділ апарату Державної архітектурно-будівельної інспекції України, покладених на нього Положенням про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, затвердженого наказом № 226 від 01.10.2014 р., на території Київської області з 14.10.2014 року. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 23.05.2011р. №553. Як вбачається із змісту ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 07.08.2015р. в справі №368/1036/13-ц, що одним із складових оспорюваного майна є житловий будинок, який розміщено за адресою: [ADDRESS], який був перебудований, добудований, та, відповідно, має ознаки самочинного будівництва. Загальні засади отримання права на виконання будівельних робіт визначені статтями 34 та 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Встановлено, що згадані вище дії порушують ст.. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.7 постанови № 466 Кабінету міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Відповідно до статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно- будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2). реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-ІІІ категорій складності; 3). видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Форма повідомлення, декларації про початок виконання будівельних робіт, заяви про отримання дозволу на виконання будівельних робіт, форма дозволу на виконання будівельних робіт та порядок їх подання, реєстрації та отримання визначаються постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування ст. 376 ЦК України» позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено. Позов може бути пред'явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов'язання знесення забудови, так і про знесення забудови самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Із системного аналізу вищезазначених нормативно - правових актів слідує, що ознаками самочинного будівництва є: відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва; об'єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку; створення об'єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об'єкт нерухомого майно самочинним будівництвом. Самочинне будівництво являє собою правопорушення, що полягає в порушенні норм земельного законодавства, що регулює надання земельної ділянки під будівництво, або містобудівних норм, що регулюють проектування й будівництво. Однак ухвалення судового рішення при визнання права власності на об'єкт нерухомості не є достатнім для проведення державної реєстрації права власності. Обов'язковим є введення об'єкта в експлуатацію за встановленою чинним законодавством процедурою. Рішення суду виступає документом, що підтверджує виникнення права власності на нерухоме майно, тобто є правовстановлюючим документом. Суд своїм рішення лише визнає право власності, тому обов'язковим є проходження окремої процедури введення об'єкту в експлуатацію. 15.09.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON], ( Том № 2, а.с., 29 - 214), в якій позивачка зустрічного позову просила суд: - прийняти дану зустрічну позовну заяву, об'єднавши її з первісним позовом; - визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування, право власності: - на житловий будинок [ADDRESS] (літер А), який згідно поверхового плану складається з приміщень: 1-4, житлове, пл. 14,10 м.кв., 1-5, житлове, пл. 6,50 м.кв., 1-6, житлове, пл. 7,90 м.кв. та господарських будівель та споруд: - Гараж, літер Г; - Навіс , літер гі; - Убиральня, літер Д; - Ворота, літер h1; - Огорожа, літер h2; - Огорожа, літер hЗ; - Огорожа, літер h4; - Огорожа, літер h5; - Огорожа, літер h6; - Колодязь, літер L. - на матеріали, використані для будівництва добудови до житлового будинку [ADDRESS] (літер а1) з ганком (літер N), яка згідно поверхового плану складається з приміщень: - 1-1, передпокій , пл. 3,80 м.кв., - 1-2, кухня, пл.15,00 м.кв., - 1-3, санвузол, пл. 5,60 м.кв. Витребувати з Кагарлицької районної державної нотаріальної контори (09200, м. Кагарлик, пл. Незалежності, 1, тел. (04573-5-15-72] та дослідити в судовому засіданні засвідчену копію спадкової справи № 119/2013 заведену після смерті [PERSON]. Вирішити питання розподілу судових витрат. Свої позовні вимоги позивачка зустрічного позову [PERSON] обґрунтовує наступним: [INFO], помер її батько, - [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть, яка додається, довідкою з місця його проживання та копією свідоцтва про її народження, які знаходяться у матеріалах справи ( том 1 аркуші справи №№ 10, 208 та 133). По місцю його проживання відкрилася спадщина, до складу якої, крім земельних ділянок та іншого майна, входить і житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], який згідно договору купівлі-продажу ним був придбаний в 1989 році ( копія в матеріалах справи т. 1 а.с-15-16). Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-ІУ "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами, ідповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи зазначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261- 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Вказане вище спадкове майно фактично перейшло до неї, дочки померлого спадкодавця, спадкоємця 1 черги за законом, так як заповіт батьком позивачки зустрічного позову за життя не укладався, а інші спадкоємці однієї з ню черги, його батько та мати, відмовилися від належних їм часток на їїкористь, що підтверджується відповідними заявами копії яких знаходяться в матеріалах справи (т.2 а.с. 69 та 70). Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, батька позивача зустрічного позову, - [PERSON], нею прийнята шляхом своєчасного звернення з заявою ( вх.№ 262 від 03 квітня 2013 року) про її прийняття до державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, копія якої додана до матеріалів справи (т.2 а.с.-71). Спадкова справа заведена державним нотаріусом вказаної вище держнотконтори Воловенко Р.П. та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 119/2013, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, копія якого знаходиться в справі - т.2 а.с.- 68). Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. На час смерті спадкодавця, батька поивача устрічного поову, житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] та належав йому на праві власності та був у визначеному законом порядку зареєстрований в КП КОР «Кагарлицьке БТІ» 27 січня 1989 року за реєстровим № 1668 книги 2, що підтверджується відмітками БТІ проставленими на оригіналі договору купівлі-продажу, копія якого надана до суду відповідачкою та який знаходиться в справі - (т.1 а.с.- зворот). Про те, в період володіння належним на праві власності житловим будинком, який розташований на належній спадкоємцеві на праві власності земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER], площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS] , згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Кагарлицькою міською радою 29.11.2010 року ( копія в матеріалах справи - т. 1 а.с.- 13), його титульний власник, батько позивача зустрічного позову, - [PERSON], без відповідних дозвільних документів, тобто самоправно, в 2010 році здійснив відповідні добудови до належного йому житлового будинку, які відповідно до положень ст. 376 ЦК України є самовільним будівництвом, що підтверджується технічним паспортом житловий будинок, копія якого знаходиться в матеріалах справи - т. 1 а.с,- 250-254. Вказане вище самовільне будівництво стосувалося добудови до житлового будинку, яке згідно технічного паспорта має літер а1, з ганком - літер N, яке складається з приміщень : 1-1, передпокій, пл. 3,80 м.кв., 1-2, кухня, пл.15,00 м.кв.,1-3,санвузол, пл. 5,60 м.кв. За станом на час завершення спадкодавцем самовільної добудови, яке будо закінчене, існував спрощений порядок прийняття в експлуатацію приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків, господарських споруд, прибудов, будівництво яких здійснено без залучення підрядних організацій, який проводився за результатами обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів, що було визначено постановою КМ України № 923 від 08 жовтня 2008 року « Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», а в послідуючому Порядком про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затвердженого Постановою КМ України № 461 від 13 квітня 2011 року « Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», текст яких додається, про те спадкодавець, для реєстрації самочинної добудови до територіальних органів Державної архітектурно-будівельної інспекції не звертався, декларації про готованість об'єкта до експлуатації не отримував та відповідно її не реєстрував, як не звертався до органу державної реєстрації про реєстрацію прав власності на новостворене майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції Закону N 5037-УІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час, зареєструвати в установленому законом порядку право власності батька на будинок неможливо, в зв'язку із смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України його цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, він не може самостійно зареєструвати своє право власності на новостворене нерухоме майно чи уповноважити іншу особу здійснити вказану вище дію. Крім цього, відповідачем по данній справі безпідставно утримується та не передається їй, спадкоємцеві, правовстановлюючий документ - оригінал договору купівлі -продажу будинку [ADDRESS] з відповідною відміткою про зареєстроване право власності, а надано його завірену копію, копія якого нею додається, яка не містить вказаної відмітки. Згідно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За таких обставин, оформити свої спадкові права та отримати після смерті спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом та право власності на житловий будинок [ADDRESS] вона не має змоги, так як вказаний будинок, у перебудованому вигляді, батьком за життя не був зареєстрований у законодавчо визначеному порядку, а тому відсутній правовстановлюючии документ на нього, об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується вмотивованою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується відмовою від 02 вересня 2014 року № 1511/01-16, яка додається нею до даної заяви. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи той факт, що власник нерухомого майна помер юридично не оформивши за життя своїх прав на перебудований ним будинок, у неї, спадкоємця майна та майнових прав на нього, виникла необхідність звернутися до суду для визнання в порядку спадкування, права власності на об'єкт нерухомості, житловий будинок [ADDRESS] за мною, спадкоємцем 1 черги за законом. У відповідності до керівних положень п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Згідно п. 7 постанови Пленуму від 30 травня 2008 року якщо спадкодавцем було здійснене самовільне будівництво ( частина перша ст. 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Викладене підтверджується доданими до позовної заяви документами, а також вказаними вище письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах даної цивільної справи. На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. 16 вересня 2015 рокуу на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява [PERSON] про зміну позовних вимог, (том № 2, а.с., 228 - 232), в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю без шлюбу з 07.03.2006 року по день смерті, - [INFO]; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: - автомобіль ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов [NUMBER], який був зареєстрований на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08.12.2006 року, за д.н. [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0.06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] та належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 29.11.2010 p., кадастровий номер [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [ADDRESS], та належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 06.01.2010 р., кадастровий номер [NUMBER]; - житловий будинок, який розташований [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08.12.2006р. за д.н. [NUMBER]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,12 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована території [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарські будівлі і споруди, які розташовані: Київська область, Кагарлинький район, [ADDRESS]. як об'є кт самочинного будівництва; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]; - призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу. Поставити на вирішення експертів наступні запитання: - чи існують самочинні переобладнання (перебудови, добудови) у житловому будинку що розташований за адресою [ADDRESS]? - чи відповідають самочинні переобладнання (перебудови, добудови,) у житловому будинку, що позтатоваий за адресою [ADDRESS] вимогам архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також чи це не порушує прав інших осіб? Якщо не відповідає, то які є порушення вказаних вимог, норм і правил, чи є вони істотними і як, чи впливають такі порушення на права інших осіб? - зобов»язати відповідача [PERSON] забезпечити доступ техніків та експертів до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] для проведення технічної інвентаризації, складання технічного паспорту та висновку експерта, а також зобов»язати не чинити будь - яких перешкод у виконанні будівельно - технічної експертизи. Проведення експертизи доручити експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, (м. Київ, вул.. Смоленська, 6). Витрати за проведення експертизи покласти на [PERSON] Свою заяву про зміну позовних вимог позивачка [PERSON] обґрунтовує в мотивувальній частині заяви ( Том № 2, а.с., 228 - 231) наступним: Позивач звернулася до Кагарлицького районного суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна. Згідно ч. 2 ст. 33 ЦК України після заміни відповідача або залучення до участі в справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку. Після заміни неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON], за клопотанням останньої розгляд справи був розпочатий спочатку. Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов»язків, визначених в статті 27 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставі позову, а відповідач - пред»явити зустрічний позов. Користуючись правом, передбаченим ч. 2 ст. 31 ЦПК України, Позивач звертається до суду з даною позовною заявою про зміну позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Виходячи з вищезазначеної норми ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України здійснена Позивачем та [PERSON], за рахунок спільних трудових чи грошових затрат, перебудова житлового будинку може вважатись самочинним будівництвом. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи вартість поліпшень здійснених Позивачем та [PERSON] в ході перебудови житлового будинку становить 96,95%, що свідчить про створення майже нової речі (нового майна). Згідно ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме манно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч. 2 сч. 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки набуває права власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно Згідно ч. 3 ст. 375 Цивільного кодексу України право власника на забудову здійснюєтьея ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яки належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» у справах, пов»язаних з самочинним будівництвом нерухомого майна суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п»ята статті 376 ЦК). Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» на підставі частини третьої статті 376 ЦПК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно та земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі,яка збудувала його, якщо їй в установленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Згідно п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» виходячи зі змісту частини третьої статті 376 ЦК, при доведенні визначених нею умов суд може визнати право власності на самочинно збудоване майно також за особою, яка його збудувала, якщо після закінчення будівництва земельну ділянку цій особі було передано у власність або надано у користування, або з власником земельної ділянки, на якій розміщено майно, укладено договір суперфіцію (частина перша статті 413 ЦК) відповідно до її цільового призначення. Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що наданая земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися до пред'явлення позову до суду так і після цього. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду Украпи з розгляду цивпьиих та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд не повинен враховувати час передачі земельної ділянки у власність або надання її у користування, або укладення договору суперфіцію, в тому числі в період розгляду справи, оскільки такі дії свідчать про визнання за позивачем права на забудову з боку власника (користувача) земельної ділянки. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) вирішуючи справи про самочинне будівництво (нове будівництво, реконструкцію зі зміною площі та зайняттям земелпної ділянки, прибудови, надбудови) об'єкта нерухомості, здійснене у разі відмови у видачі документів, які надають право виконувати будівельні роботи (повідомлення про початок будівельних робіт, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт, видача технічних умов, видача вихідних даних, тощо), але з додержанням державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів і порядку розгляду цих питань, суд має враховувати, що відмова у наданні дозвільних документів може бути оскаржена до суду заінтересованою особою у порядку адміністративного судочинства. Якщо такі дії в судовому порядку не оскаржено, це не є підставою длявідмови в позові, проте суд при розгляді справи має дати правову оцінку такій відмові, зокрема, за правилами статті 212 ЦПК. Виходячи з положень ч. 3 га ч 5 ст. 376 Цивільного кодексу України та роз'яснень Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та криміних прав судом може бути прийнято рішення про визнання права вланості на перебудований (добудований) Позивачем та [PERSON] житловий будинок як самочинне будівництво, оскільки цільове призначення земельної ділянки, на якій знаходиться будинок, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право вчасності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розмішені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула прало власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розмішені, без зміни цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Виходячи з положень ст. 120 Земельного кодексу України та сі. 377 Цивільною кодексу України, при визнанні за Позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку до Позивача переходить право власності на ? частину земельної ділянки, на якій він розташований, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, є всі підстави для визнання за Позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку як самочинне будівництво та права власності на 1/2 земельної ділянки, на якій він розташований. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при вирішенні питання при те, чи є відхилення від проекту істотним і таким що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення ноже бути підставою дчя відмови в позові, при цьому факт відхилення, від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Вихоядчи з роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у справах про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва необхідно перевіряти чи здійснено самочинне будівництво з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм іправил, а також чи порушує права інших осіб. Для з'ясування виїцевказних питань, відповідно до ст. 143 Цивільного про цесуального кодексу України суд призначає судову будівельно-технічну експертизу. 16.09.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, ( Том № 2, а.с., 235 - 236), якою: - зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, - реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на житловий будинок та будівельні матеріали в порядку спадкування об»єднано з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], Кагарлицька міська рада Київської області, Департамент державної архітектурної інспекції у Київській області, про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна. 05.10.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення представника відповідача, - [PERSON] на уточнену позовну заяву [PERSON], ( том № 3, а.с., 7 - 21), в якій представник відповідача просить суд винести рішення, яким: - відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 07 березня 2006 року по день смерті, - [INFO]; - відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю та визнання права власності за нею права на ? частину: - автомобіля ВАЗ 21061, 1983 року випуску, кузов № [NUMBER], який зареєстрований на [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] від 08 грудня 2006р. - земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що розташована в [ADDRESS], яка належала [PERSON], згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29.11.2010 року, кадастровий номер [NUMBER]; - земельну ділянку площею 0,12 га дляч ведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS], та яка належала [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06.10.2010 року, кадастровий номер [NUMBER]; - житловий будинок, який розташований по [ADDRESS]; - скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом в процесі розгляду даного позову за заявами позивача; - вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати, пов»язані з розглядом даної справи. 16 жовтня 2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (том № 3, а.с., 30 - 31), згідно з якою: - призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], Кагарлицька міська рада Київської області, Департамент державної архітектурної інспекції у Київській області, про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, - реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на житловий будинок та будівельні матеріали в порядку спадкування, - судову будівельно - технічну експертизу. На вирішення питання поставлено наступні запитання: - Чи існують самочинні переобладнання (перебудови, добудови) у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ? - Чи відповідають самочинні переобладнання (перебудови, добудови) у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] вимогам архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм, правил, а також чи це не порушує прав інших осіб? - Якщо не відповідає, то які є порушення вказаних вимог норм і правил, чи є вони істотними і як, чи впливають такі порушення на порушення права інших осіб? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (м. Київ, вул. Смоленська, 6), попереджено їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов»язків. Зобов'язано відповідача [PERSON] забезпечити доступ техніків та експертів до житлового будинку за адресою: [ADDRESS], для проведення технічної інвентаризації, складання технічного паспорту та висновку експерта, а також зобов»язати не чинити будь - яких перешкод у виконанні будівельно - технічної експертизи. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено. Оплату експертизи покладено на позивачку [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. 29.02.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшов висновок експерта № 19227/15 - 43 від 23.02.2016 року за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи, (том № 3, а.с., 43 - 57), згідно з яким: - самочинні переобладнання (перебудови, добудови)у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] існують; - самочинні переобладнання (перебудови, добудови) у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], відповідають вимогам архітектурних, будівельних, санітарних та інших норм, правил. Другі частини 2 - го та 3 - го питань, а саме: - чи це не порушує прав інших осіб? - чи впливають такі порушення на порушення права інших осіб, - є питаннями права, а отже надання на них відповіді не вбачається за можливе. 01.03.2016 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, (Том № 3, а.с., 59), якою: Провадження у цивільній справі № 368\\1036\\13 - ц, провадження 2\\368\\1\\16 за позовом [PERSON] до [PERSON], Кагарлицька міська рада Київської області, Департамент державної архітектурної інспекції у Київській області, про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, - реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на житловий будинок та будівельні матеріали в порядку спадкування, - відновлено. Призначено справу до розгляду. 01.04.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло додаткове заперечення представника відповідача, - [PERSON], (том № 3, а.с., 69 - 70), в яких представник відповідача зазначає наступне: - свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона та її батько [PERSON], який помер [INFO], починаючи з листопада 2003 року, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. На указаний час [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з матір'ю, - [PERSON], шлюб з якою ним був розірваний за рішенням суду в березні 2006 року. У відповідності до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 21 грудня 2012 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав. У зв'язку із цим за вих.№ 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим надіслано витяг із зазначеного узагальнення «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав». Роз'яснено судам, що ииходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК), відтак статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Крім викладеного, при прийнятті рішення суди повинні враховувати судову практику розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав. З метою вищевказаного, для врахування при прийнятті рішення у вказаній справі, при запереченні позову [PERSON] мною представником відповідача надається до суду витяги судових рішень суду 1 інстанції та суду аапеляційної інстанції Київської області постановлених за результатами розгляду цивільної справи з аналогічних правовідносин. Враховуючи викладене, просить суд врахувати наявну судову практику у розгляді цивільних справ з аналогічних правовідносин викладених у рішенні Києво-Святошиського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року у справі 369/3097/13- ц та в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 18 листопада 2015 року у цій же справі при вирішені питання прийняття рішення у справі за позовом [PERSON]. 22.04.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла заява представника [PERSON], - [PERSON] про уточнення позовних вимог, ( Т № 3, а.с., 91 - 92), в якій представник позивача уточнює позовні вимоги [PERSON] та зазначає наступне: - позивач звернулася до Кагарлицького районного суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна. Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов»яєків, визначених в ст. 27 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач, - пред»явити зустрічний позов. Користуючись правом, передбаченим ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач звертається до суду з даною заявою про зміну позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial