Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

12.05.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просив визначити йому додатковий строк в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.03.2013 року помер його дідусь [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина у вигляді: земельної частки (паю), розміром 6,19 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Дубівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, автомобілю ВАЗ-2121, 1991 року випуску, грошових вкладів на рахунку ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Позивач у встановлений законом строк не звернувся із заявою про прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причини пропуску звернення із заявою до нотаріуса зазначив, що він не знав про наявність спадщини після смерті дідуся, а також що відповідач [PERSON] ввів його в оману, запевнивши, що спадщини немає, а якщо навіть і була б, то він (позивач) відноситься до другої черги спадкоємців. Також позивач зазначав, що він має право на спадкування за правом представлення після смерті своєї матері та доньки спадкодавця, [PERSON], яка померла 21.02.2011 року. На підставі викладених обставин просив суд задовольнити позов. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та додатково пояснив, що насправді знав про існування спадщини, а також що з відповідачем у нього взагалі не було розмови про спадщину. Поважність причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини він обґрунтував тим, що не знав, що має право на спадкування після смерті дідуся. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вважаючи його необґрунтованим, зазначивши, що померлий [PERSON] є його батьком, який на випадок своєї смерті лишив заповіт, згідно якого усе своє майно заповів йому ([PERSON]М.). Він у вставлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою. Відповідач вважав причини пропуску позивачем строку для звернення із заявою про прийняття спадщини надуманими, і не обґрунтованими ніяким доказами. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, позов визнала. Судом встановлені наступні обставини. 12.09.2013 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 397068 /а.с.54/. Після його смерті залишилася спадщина у вигляді: земельної ділянки, розміром 6,19 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Дубівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №082167 від 16 листопада 2004 року /а.с.17/. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 537/2013 [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом має право, у тому числі житловий будинок і земельну ділянку, розміром 6,19 га заповів [PERSON] (а.с.55). Із заявами про прийняття спадщини після смерті померлого [PERSON] звернулися син померлого - [PERSON] та дружина померлого [PERSON] (а.с. 51-52). Позивач у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не звернувся, що також підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. В силу ст. ст. 1258, 1267 ЦК України, у разі спадкування за законом, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, які слід лічити з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). \~\~\~Дана позиція підтверджується постановою Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Згідно буквального її сприйняття, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суд, відповідно до п. 24 вказаної постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Оскільки жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, [PERSON] вчинив дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини за законом, позивач не надав, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 1272 ЦК України слід вважати що спадщину він не прийняв. Тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю його вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed