Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У липні 2009 року позивач АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №11397753000 від 25 вересня 2008 року. У позові позивач зазначав, що 25 вересня 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11397753000. На виконання умов зазначеного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 38700,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 25.09.2008 року укладено Договір поруки № 230914, де згідно п.п. 1.3, 1.4 Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Вказано, що [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує. АКІБ «УкрСиббанк» просив стягнути на свою користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] 42137,26 доларів США. В обґрунтування позовних вимог позивач надав наступні документи : світлокопію Кредитного договору №11397753000 від 25 вересня 2008 року, світлокопію договору поруки №230914 від 25 вересня 2008 року, довідку-розрахунок щодо розміру заборгованості станом на 17.07.2009 року за кредитним договором [PERSON] №0011397753001 від 30.01.2009 року, досудові вимоги, ідентифікуючі документи. 30.10.2009 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку грошові кошти в сумі 321\~949, 73 грн., розподілено судові витрати. У червні 2014 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення від 30.10.2009 року, яке ухвалоюОктябрського районного суду м.Полтави від 25 вересня 2014 року скасоване. У листопаді 2014 року на адресу Октябрського районного суду м. Полтави від [PERSON] надійшло клопотання, в якому остання прохала закрити провадження по даній справі. В обґрунтування заяви вказувала, що її колишній чоловік [PERSON] який є відповідачем по даній справі помер 10 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-КЕ № 233871. Також, зазначила, що жодна особа після його смерті спадщини не прийняла, претензій до спадкового майна не заявила, в зв`язку з чим прохала закрити провадження по даній справі.Також вказала, що у звязку із припиненням зобовязання по основному договору, були припинені зобовязання і похідному обовязку фінансової поруки. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року закрито провадження у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З даною ухвалою суду не погодилося публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»та подало на неї апеляційну скаргу, в якій прохало ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 травня 2017 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено. Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року скасовано, а матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті. У 2016 році [PERSON], в інтересах малолітнього [PERSON], було подано позовну заяву про припинення договору іпотеки ВКР № 230963-230964 від 25.09.2008 року ( справа № 554/4740/16-ц). [PERSON] у позові вказувала на те, що з моменту смерті [PERSON] пройшло понад три роки. Жоден із кредиторів з позовом до спадкоємця, яким є [PERSON] не звертався. Зазначала про те, що із копії паспорта відповідачів [PERSON] та [PERSON], які наявні у ПАТ «УкрСиббанк» та у ПАТ «Дельтабанк», як його правонаступника, вбачається наявність у померлого неповнолітнього сина. Тобто, кредитор протягом 6-ти місяців, напевне знаючи про смерть [PERSON], не предявив претензії до спадкового майна, а також протягом трьох років не предявив позов до його спадкоємця. Таким чином, втратив право на іпотеку. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27 червня 2017 року вищевказана позовна заява обєднана в одне провадження з даною справою. Представник позивача до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце те час розгляду справи. 27 червня 2017 року ним подана заява до суду про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON]Д.в судових дебатах просила задовольнити позов про визнання договору іпотеки припиненим в повному обсязі та виключити відомості про іпотеку і заборону двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,5 кв. м., житловою площею 30,8 кв. м. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про місце, дату та час судового розгляду, до суду не зявилася, свою позицію щодо взаємовідносин не висловила. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 25 вересня 2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11397753000. Цільовим призначенням кредиту визначено «для придбання житла», що у розумінні ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчим кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору ( п.1.2.5) , Банк надає Позичальнику шляхом перерахування на поточний рахунок кредит в сумі 38700,00 (тридцять вісім тисяч сімсот,00) доларів США, що по курсу НБУ на день укладення договору складає 188085 гривень 87 коп., строком користування кредитними коштами до 24 вересня 2029 року. В забезпечення належного та повного виконання зобовязань за Кредитним договором між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк»\~25\~вересня 2008\~року укладено\~Договір іпотеки ВКР № 230963-230964, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], про що в реєстрі нотаріальних дій вчинено запис № 3665-3666. Згідно з Договором іпотеки, в іпотеку передане нерухоме майно: двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,5 кв. м., житловою площею 30,8 кв. м. Також в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між [PERSON] та Банком 25.09.2008 року укладено Договір поруки № 230914, де згідно п.п. 1.3, 1.4 Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Відповідно до п.1.2.8 Кредитного договору Позичальник зобовязався повернути кредит у повному обсязі в термін та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до договору. Кінцевий термін остаточного повного погашення заборгованості 24 вересня 2019 року, при цьому згідно умов Договору може бути встановлений інший термін повернення кредиту. Відповідно до п.1.2.10 Кредитного договору Позичальник зобовязався перед Банком сплачувати відсотки за користування кредитними коштами за період з 1 по 25 число кожного місяця. 30.10.2009 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь банку солідарно борг в сумі 321\~949, 73 грн. та судові витрати. В подальшому заочне рішення предявлене АКІБ «УкрСиббанк» до виконання, 12 лютого 2011 року відкрите виконавче провадження №24653139, звернуто стягнення на заставну квартиру, а саме проведений її опис, арешт і оцінка, здійснена передача на примусовий продаж. Примусовий продаж застави проводився в порядку Закону України «Про виконавче провадження» з особливостями, що були визначені нормами Закону України «Про іпотеку» в діючій на той час редакції. 08.12.2011 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимог між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] відбулася зміна кредитора у зобовязаннях за Кредитним договором. Однак новий кредитор за заміною сторони у виконавчому провадженні не звернувся. 10 лютого 2013 року [PERSON] помер, про що Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 12.02.2013 року видано свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 233871. У звязку зі смертю боржника, виконавче провадження було зупинене до прийняття спадщини спадкоємцями ( п.1ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» у діючій на той час редакції ). Рівне право на заставне майно, як кредитор померлого боржника, мав і ПАТ «[PERSON] банк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» у даних правовідносинах. Однак претензія до спадкового майна ПАТ «Дельта Банк»предявлена не була. Не предявлена така претензія і ПАТ «УкрСиббанк». У звязку з відсутністю спадкоємців після смерті [PERSON] К.Д.6 червня 2014 року виконавче провадження завершене на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (у діючій на той час редакції) , а виконавчий лист повернутий до суду. Вказана постанова державного виконавця ні ПАТ «УкрСиббанк» ні ПАТ «Дельта Банк» оскаржена не була. В період розгляду судової справи №554/4740/16-ц в окремому судовому провадженні, а саме в період з червня 2016 року по липень 2017 року жоден із відповідачів за позовом [PERSON] з позовом про стягнення коштів із спадкоємця не звернувся. Також не подав претензію до спадкового майна. Стосовно документів, які надані учасниками процесу на підтвердження позовних вимог, суд зазначає таке. Відповідно до позову Банку, останній стверджує про укладення кредитного договору №113997753000 від 25 вересня 2008 року, водночас довідка-розрахунок щодо стану заборгованості надана відповідно до кредитного договору №0011397753001 від 30 січня 2009 року. Докази видачі [PERSON] кредиту (видатковий касовий ордер, платіжне доручення, меморіальний ордер, тощо ) у матеріалах справи відсутні. Тобто, у суду відсутні будь-які докази того, що попри наявні відомості про іпотеку, кредит за кредитним договором №113997753000 від 25 вересня 2008 року взагалі видавався. Також відсутні відомості про наявність та розмір заборгованості. Тобто, самі грошові вимоги до Відповідачів за позовом ПАТ «Дельта Банк» не підтверджуються та не доведені матеріалами справи і наданими доказами. Після обєднання справ, 27 червня 2017 року розгляд справи почався заново. Однак і при проведенні нового розгляду ПАТ «Дельта Банк» не скористався своїм правом ні на подання належних доказів наявності боргу, ні на звернення з вимогою до спадкоємця померлого боржника. Суд вважає, що в період з 2014 по грудень 2017 року судами в різних складах та різних інстанцій вжито достатньо заходів, спрямованих на розяснення ПАТ «Дельта Банк» його прав, як кредитора, та можливостей щодо надання доказів на підтвердження наявності/відсутності боргу померлого [PERSON] перед позивачем Кожна сторона судового процесу зобовязана добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обовязки. За змістом\~ст.1281\~ЦК спадкоємці\~зобовязані повідомити\~кредитора спадкодавця\~про відкриття\~спадщини,\~якщо їм\~відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Як вбачається з письмових пояснень, як представника АКІБ «УкрСиббанк», так і представника ПАТ «Дельта Банк», обидва банки було своєчасно повідомлені про смерть [PERSON] Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбаченопідставиприпиненняіпотеки. Такоїпідстави, як смерть іпотекодавця, положеннязазначеноїнорми не містять. Водночас відповідно до ч.1 вказаної статті іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язанняабо до закінчення строку діїіпотечного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як зазначено у Постанові ВСУ від 12 квітня 2017 року по справі №6/2962/цс16: «Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~статті 1282\~ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей\~1281,\~1282\~ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Так, згідно зі\~статтею 1282 ЦК Україниспадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм\~статті 1281\~ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені\~статтею 1281 ЦК Українистроки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право». З огляду на викладене ПАТ «Дельта Банк» втратив право вимоги до спадкоємців [PERSON] щодо стягнення заборгованості за будь-яким із кредитним договорів. Втрата права вимоги по суті є припиненням права, а, отже, формою припинення зобовязання, яка визначена спеціальною нормою законодавства для спеціальних правовідносин. На відміну від пропуску строку давності, що є підставою для відмови у позові про стягнення боргу, однак не виключає виконання зобовязання та не передбачає права на повернення добровільно сплаченого боргу за простроченим зобовязанням, норма ч.4 ст.1281 ЦКУ є преклюзивною. За аналогією, поручитель який помилково сплатив борг за припиненою порукою (преклюзивний строк) має право на повернення надлишково сплаченого, в тому числі і з кредитора. В силу ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання. Також у разі смерті боржника за основним зобовязанням, яке забезпечене договором поруки, за відсутності в договорі поруки згоди поручителя відповідати за правонаступною особою основного зобовязання, покладення на поручителя такого обовязку є неправомірним. Отже, з припиненням основного зобовязання, припиняються і похідні зобовязання, якими є зобовязання [PERSON], як фінансового поручителя, так і зобовязання неповнолітнього [PERSON], як спадкоємця після померлого батька, [PERSON] З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Дельта Банк» не підлягає задоволенню. А саме, судове провадження щодо покійного [PERSON] підлягає закриттю, в частині позовних вимог до [PERSON] у задоволенні позову має бути відмовлено. Натомість, зустрічний позов [PERSON], поданий в інтересах малолітнього [PERSON], про визнання договору іпотеки припиненим підлягає до задоволення. Як вказано Європейським судом з прав людини у рішенні [PERSON] проти України : «Суд уже\~констатував,\~що процесуальні\~норми створюються\~для забезпечення\~належного відправлення\~правосуддя та\~дотримання принципу\~юридичної визначеності\~та,\~що сторони\~провадження повинні\~мати право\~очікувати застосування\~вищезазначених норм.\~Принцип юридичної\~визначеності застосовується\~не тільки\~щодо сторін\~провадження,\~а й\~до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія-97 проти України» ("Diya 97" v. Ukraine), заява № 19164/04, п. 47, з подальшими посиланнями)». ПАТ «Дельта Банк» не забезпечив захист своїх прав у належний спосіб. Тому суд зазначає що спадкоємець має належним чином управляти належним йому майном, навіть якщо таке право і не зареєстроване, очікуючи належних дій кредитора в розумний строк і законний спосіб. Кожна особа має виявляти належну зацікавленість у захисті своїх порушених прав, що зазначено також у рішенні ЄСПЛ по справі «Каракуця проти України». Кредитор, який системно протягом достатньої кількості часу (4 роки та 9 місяців) не вживає належних заходів по захисту своїх прав, має очікувати на відповідні юридичні наслідки своїх дій.

Outcome: dismissed