Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ПАТ «СК «АХА Страхування» про стягнення збитків, моральної шкоди та судових витрат. В обґрунтування позову позивач вказав, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/3238/14 від 27.11.2014 року у справі за позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] , ПАТ «СК «Оранта Січ» про стягнення суми у порядку регресу, стягнуто з нього на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 10023,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. 31.03.2015 року на виконання вказаного рішення виданий виконавчий лист. В серпні 2015 року Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ виконавчий лист прийнятий до виконання. В період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року з примусовому порядку з нього стягнута сума витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 2122,29 грн., а також за період з 01.09.2015 року по 31.01.2016 року сума виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 1076,73 грн. Про прийняте судом заочне рішення № 2/334/3238/14 від 27.11.2014 року йому стало відомо в вересні 2015 року, оскільки він отримав меншу пенсію ніж завжди. 24.09.2015 року позивач отримав рішення суду. Не погодившись з рішення суду позивач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2015 року заочне рішення у справі за позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] про стягнення суми у порядку регресу скасовано і справу призначено до судового розгляду. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/4073/15 від 18.02.2016 року у задоволенні позову ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] , «СК «Оранта-Січ» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено. Ухвалою колегію суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області № 334/8618/14 від 16.06.2016 року рішення суду залишено без змін. Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/4073/15 від 18.02.2016 року набрало законної сили. На підставі заяви позивача, ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 6/334/276/16 від 16.12.2016 року, судом допущено поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/3238/14 від 27.11.2014 року у справі за позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] , ПАТ «СК «Оранта Січ» про стягнення суми страхового відшкодування. Стягнуто на користь [PERSON] : - з ПАТ «СК «АХА Страхування» кошти в розмірі 2122,29 грн. утриманих на підставі виконавчого листа № 334/8618/14-ц від 31.03.2015 року. - з Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області суму виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 1076,73 грн. Позивач посилається на те, що кошти в розмірі 2122,29 грн. та 1076,73 грн. йому повернуті, втім без урахування інфляції, яка згідно розрахунку за період з 01.10.2015 року по 31.01.2017 року складає 338,37 грн. Позивач вважає, що діями відповідача йому завдано матеріальну та моральну шкоду. Згідно розрахунку адвоката витрати про надання йому правових послуг складають 5497,60 грн. Моральну шкоду він оцінює в розмірі 5000 грн. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму інфляції за період з 01.10.2015 року по 31.01.2017 року в розмірі 338,37 грн.; моральну шкоду в сумі 5000 грн.; понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. та 1600 грн.; витрати про надання правової допомоги адвоката в розмірі 5497,60 грн. Представник позивача в судове засідання з`явився, підтримав позовні вимоги, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В ході розгляду справи від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила свою позицію щодо обставин викладених в позовній заяві. Просила в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступних висновків. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». \~\~\~\~Згідно з п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 27.11.2014 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя ухвалено заочне рішення у справі № 2/334/3238/14 за позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] , ПАТ «СК «Оранта Січ» про стягнення суми у порядку регресу. Вказаним рішенням стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 10023,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На виконання рішення суду, судом 31.03.2015 року виданий виконавчий лист № 334/8618/14-ц, який в серпні 2015 року прийнятий Ленінським ВДВС Запорізького МУЮ до виконання. В порядку примусового виконання з позивача в період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року стягнута сума витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 2122,29 грн., а також за період з 01.09.2015 року по 31.01.2016 року сума виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 1076,73 грн. Про прийняте судом заочне рішення № 2/334/3238/14 від 27.11.2014 року позивачу стало відомо в вересня 2015 року. 24.09.2015 року [PERSON] отримав рішення суду. Не погодившись з рішення суду позивач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02.12.2015 року заочне рішення у справі за позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] про стягнення суми у порядку регресу скасовано. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/4073/15 від 18.02.2016 року у задоволенні позову ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] , «СК «Оранта-Січ» про стягнення суми страхового відшкодування відмовлено. Ухвалою колегію суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області № 334/8618/14 від 16.06.2016 року рішення суду залишено без змін. Рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/4073/15 від 18.02.2016 року набрало законної сили. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 6/334/276/16 від 16.12.2016 року, судом допущено поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/334/3238/14 від 27.11.2014 року у справі за позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» до [PERSON] , ПАТ «СК «Оранта Січ» про стягнення суми страхового відшкодування. Стягнуто на користь [PERSON] : з ПАТ «СК «АХА Страхування» кошти в розмірі 2122,29 грн. утриманих на підставі виконавчого листа № 334/8618/14-ц від 31.03.2015 року; з Дніпровського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області суму виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 1076,73 грн. Кошти в розмірі 2122,29 грн. та 1076,73 грн. позивачу повернуті. Позивач вважає, що вищевказані кошти повинні бути повернуті з урахування інфляції, яка згідно розрахунку за період з 01.10.2015 року по 31.01.2017 року складає 338,37 грн. Відповідно до\~статті 1 ЦК України\~цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі «Загальні положення\~про зобов`язання» і визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види зобов`язань, якщо інше не передбачено\~\~спеціальними нормами, що регулюють суспільні правовідносини з виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Частиною другою\~статті 625 ЦК України\~встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену\~статтею 625 ЦК України\~відповідальність за порушення грошового зобов`язання слід з`ясувати: чи існує зобов`язання між сторонами, чи\~\~це зобов`язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов`язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.\~\~ Передбачена\~статтею 625 ЦК України\~норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.\~\~ У даній справі спір виник у зв`язку зі скасуванням судового рішення та поворотом виконання рішення. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання\~\~(стаття 625 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 3 ч.2 ст.11 ЦК України\~передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування, та відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до п. 3, 5, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, під поняттям "моральна шкода" охоплюється негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Враховуючи, що позивачем не надано доказів і в матеріалах справи відсутні будь які докази вини відповідача, суд приходить до висновку, що цивільно-правова відповідальність відсутня. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано суду договір про надання правової допомоги № 000/15/21 від 28.09.2015 року, розрахунок послуг адвоката, квитанції на суму 4217,60 грн. та 1280,00 грн. Проте, акту виконаних робіт позивачем суду не надано. Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням вимог ст.\~137\~ЦПК України суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу не підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «СК «АХА Страхування» не підлягають задоволенню. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed