Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути заборгованість у сумі 32818,3 грн., мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором б/н від 18.02.2009. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 18.02.2009 між сторонами був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карки. Станом на 31.08.2019 відповідачем зобов`язання в повному обсязі виконані, тому підстави для задоволення позову відсутні. Стосовно розміру процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Під час укладання кредитного договору сторонами була погоджена процентна ставка - 2,5 % на місяць, або 30 % на рік. З розрахунку заборгованості вбачається, що 08 листопада 2015 р. процентна ставка позивачем була збільшена до 43,2 %. Однак позивачем суду не надано жодного належного та допустимого доказу наявності згоди відповідача на зміну укладеного між сторонами кредитного договору в частині збільшення розміру процентної ставки, тому суд вважає, що розмір заборгованості з процентів за користування кредитними коштами повинен розраховуватися, виходячи із розміру 2,5 % на місяць або 30 % на рік. Таким чином розмір заборгованості з процентів за користування кредитними коштами обраховується так: 224,92 грн., нарахованих станом на 30 червня 2015 р., за період з 01.11.2015 по 31.08.2019, тобто за 46 місяців - 209,45 грн. (46 місяців Х 2,5% місячних Х 182,13 грн. залишку заборгованості); всього 434,37 грн. Однак і ця сума не підлягає стягненню, оскільки згідно ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Такий перелік був затверджений розпорядженнями КМУ №1053-р від 30.10.2014 р., яке не було зупинене на час нарахування заборгованості, і №1275-р від 02.12.2015 р., яке підлягає застосуванню на час розгляду справи судом в частині скасування нарахованих сум штрафів, та включає м. Лисичанськ, в якому зареєстрований відповідач. На день розгляду справи судом проведення антитерористичної операції не припинено, З назви та змісту тесту Указу Президента України №116/2018 від 30 квітня 2018 р. неможливо зробити висновок про припинення проведення антитерористичної операції, затверджений цим Указом текст рішення РНБО зазначений для службового користування та не оприлюднений, тому суд вважає, що, виходячи з принципу правової визначеності, положення ст. 2 зазначеного Закону продовжують діяти. З розрахунку заборгованості вбачається, що пеня відповідачу почала нараховуватись з 01 червня 2009 року (а.с.5). Станом на 01 квітня 2014 р. відповідачу була нарахована пеня в розмірі 1590 грн., за період з 01 квітня 2014 р. по 30 квітня 2014 р. її розмір не змінювався, тому ця пеня була нарахована на підставі договору. Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Договором між сторонами порядок погашення заборгованості у разі недостатності суми платежу встановлений не був, доказів того, що позивач порушував положення ст. 534 ЦК України, суду не надані, тому суд виходить з того, що сплачена відповідачем з 23 березня 2015 р. сума в розмірі 2509,52 грн. була протиправно направлена позивачем на погашення заборгованості з пені за прострочення платежу. Сплачена сума відповідачем в розмірі 2509,52 грн. погашає суму пені, процентів та заборгованість за кредитом 2509,52 грн. - 1590 грн. - 434,37 грн. - 182,13 грн. = 303, 02 грн., тому позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню. Суд не вбачає і підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «ПриватБанк» пені та комісії за прострочене зобов`язання в сумі 2634,8 грн. (4224,8 грн. -1590 грн.), нарахованої з травня 2014 року, та штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. і штрафу (процентна складова) в розмірі 1538,97 грн., оскільки ці штрафи нараховані під час пред`явлення прозову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed