Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем одружились 26.11.2011 року, шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 545. Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, міцної сім'ї не створили. Між сторонами часто виникали конфлікти, протягом останніх 4 років живуть погано. В кінці жовтня 2018р. у них виник конфлікт, під час якого відповідач вигнав її з дітьми. З того часу спільно не проживають, позивач з дітьми проживає в житлі, яке винаймає. Тому позивач змушена звернутися до суду, просить шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, шляхом направлення повістки по виклик в судове засідання на зареєстровану адресу його місця проживання (а.с. 14), проте судова повістка повернулась до суду з причин відсутності особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с. 23-25). Враховуючи положення п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, слід дійти висновку, що відповідачу вручено судову повістку і він повідомлений про час та місце розгляду справи. Крім того, копію ухвали про відкриття провадження від 20.11.2018 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 28.11.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 19), проте, у встановлений в ухвалі строк відзиву на позов не подав. Слід відзначити, що Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні «інтервалу часу» мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Отримавши ухвалу про відкриття провадження відповідачу було достеменно відомо про наявність на розгляді в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області даної цивільної справи. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, відповідно до положень ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 26.11.2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 545, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] (а.с. 6) та син [PERSON] - [INFO] (а.с. 5). Згідно із ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім'ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України). Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Щодо вимог про стягнення судових витрат, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням предмету позову суд вважає, що наслідки пов'язані із розірванням шлюбу сторони мають нести у рівних частинах, тому стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 352,40 грн. Водночас суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16. За таких обставин, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження сплати нею витрат на правничу допомогу, зокрема, не долучено договору про надання правничої допомоги, в задоволені вимог про стягнення з відповідача вказаних витрат за надання правничої допомоги слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed