Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про захист виключних авторських прав, в якій просить захистити порушені відповідачем ТОВ «Епіцентр К» авторські права шляхом зобовязання припинити використання будь-яким способом (розповсюдження, продаж тощо) контрафактної продукції - фоторамок із фотографіями (автором яких є [PERSON]М.) без зазначення імені автора фотографій [PERSON] та без його письмового дозволу; стягнути з відповідача на його користь 8\~214\~192,00 грн. компенсації за порушення авторських прав та 100\~000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що влітку та на початку осені 2012 року [PERSON] своєю особистою творчою працею створив ряд (серію) фотографій, на яких зображені фізичні особи [PERSON], [PERSON], що підтверджується RAW- файлами (електронними оригінальними зображеннями, які створені ним за допомогою власної цифрової фотокамери), письмовими угодами з цими особами, публікаціями цих фотографій в мережі Інтернет, де він зазначений, як автор цих фотографій. У 2014 році між позивачем та представниками ТОВ «Епіцентр К» проводилися усні переговори щодо укладення договору про передання авторських майнових прав на зазначені вище фотографії, однак, не було досягнуто згоди щодо істотних умов, в результаті чого договір не було укладено. В березні 2015 року позивачем було випадково виявлено, що в мережі будівельно-господарських гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К» (в тому числі, в м. Києві за адресами: вул. Берковецька, 6-В; вул. Братиславська, 11; вул. Полярна, 20-Д; просп. Григоренка, 40; у м. Бровари Київської області за адресою: вул. Київська, 253; у с. Новоселівка Чернігівської області за адресою: вул. Шевченка, 57) здійснюється продаж фоторамок «Color» та «Vintage» різних розмірів (10 х 15 см; 13x18 см; 15x21 см) та різних кольорів (бронзовий лист, сірий, зелений, жовтий, фіолетовий рожевий, сріблястий, золотистий, шампань), у яких містяться відтворені зображення зазначених вище фотографій, автором яких є позивач. При цьому, зображення фотознімків, автором яких є [PERSON], вставлено до запакованих заводським способом у поліетилен рамок таким чином, що при купівлі будь-яким покупцем фотографічної рамки у магазині мережі «Епіцентр», знімок продається покупцю разом з рамкою та входить до її ціни. Відповідно до ст. 441 ЦК України, використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Згідно із ст. 443 ЦК України, використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Позивач ніколи не надавав відповідачу ТОВ «Епіцентр К» згоди та дозволу на використання вказаних фотографій будь-яким способом та у будь-якій формі, та не укладав письмового договору щодо передачі відповідачеві авторських майнових прав на ці фотографії. Використання ТОВ «Епіцентр К» фотографій, автором яких є [PERSON], не підпадає під випадки правомірного використання твору без згоди автора, що встановлені законом а ім'я, [PERSON], як автора фотографій, на них не вказано. На зворотному боці кожної фоторамок, які знаходяться у продажу в мережі магазинів ТОВ «Епіцентр К», містяться індивідуальні номери артикулів та індивідуальні штрих-коди, за якими можна ідентифікувати розмір та колір фоторамок «Color» та «Vintage». Відповідно до п. п. «б», «в», «г» ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право: звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення; подавати позови про відшкодування моральної (немайнової) шкоди; подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій. Згідно з п. п. «а», «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування; виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Враховуючи мінімальний розмір грошової компенсації за порушення авторських прав, встановлений законом та фактичні обставини справи, позивач вважає, що з ТОВ «Епіцентр К» необхідно стягнути грошову компенсацію за порушення його авторських прав, виходячи з розрахунку - одна мінімальна заробітна плата за кожен окремий випадок порушення авторського права (за кожним відомим випадком використання без дозволу окремих найменувань товарів із індивідуальними номерами артикулів та штрих-кодами). З огляду на те, що ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн.; з 1 грудня - 1378 грн., то компенсація у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за порушення авторських прав сумарно за виявлені позивачем порушення його авторського права складає 8\~214\~192,00 грн. Оскільки протиправні дії щодо порушення авторських прав з боку відповідача завдали позивачу моральної шкоди, яка полягає у втратах немайнового характеру внаслідок моральних страждань, яких [PERSON] зазнав в результаті порушення його авторських прав (негативні зміни емоційного стану, які призвели до порушення звичайного ритму життя позивача, зниження його працездатності, мотивації, погіршення творчих здібностей, зникнення почуття впевненості та оптимізму, душевні страждання і хвилювання), позивач просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди грошову суму в розмірі 100\~000,00 грн. Підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги з наведених підстав, позивач і його представники просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали з підстав, наведених у письмових запереченнях, які обґрунтовані тим, що: позов є передчасним, оскільки позивачем не надано ні оригіналів фотографій, ні доказів того, що фотографії, про які зазначено у позовній заяві, являються творами з ознаками оригінальності та новизни і їм має бути надана правова охорона, як творам; зовнішньо-економічним контрактом № 1464/К100 від 22.07.2013 року підтверджується те, що ТОВ «Епіцентр К» придбав фоторамки у китайського партнера і не здійснював пакування товару, а придбав уже запакований товар з фото, вставленими у фоторамки, при цьому, на звернення до китайського партнера контрагент чітко зазначив, що фотографії були у вільному доступі в мережі Інтернет; під час допиту як свідка, сам позивач підтвердив, що його фотографії було можливим вільно скачати через мережу Інтернет на його соціальній сторінці Інтернет сторінці http://tophoto.net/ або придбати вказані фотографії в електронному фотобанку http://www.shutterstock.com/, що підтверджується також результатами пошуку, здійсненого представниками відповідача, наданого у роздрукованому вигляді (вартість розширеної ліцензії на використання двох фотографій, одна з яких зазначена у позовній заві, [PERSON] тиражем в 500 000 примірників і більше протягом 1 календарного року, наприклад, коштує 199$), що, безперечно, викликає питання з приводу розрахунків, здійснених позивачем щодо розміру компенсації за порушення авторських прав; письмовими доказами підтверджується, що майнових прав на фотографічні твори позивач набув з 14.05.2015 року, однак, жодного доказу того, що майнові права його порушені ТОВ «Епіцентр К» після вказаної дати не надано; непідтвердженою і не обгрунтованою є моральна шкода, оскільки у справі відсутні належні і допустимі докази душевних страждань і порушення звичайного ритму життя позивача. З наведених підстав представники відповідача просили відмовити повністю у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши заявлених свідків у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у сукупності та взаємозвязку, судом встановлено наступне. Статтею 54 Конституції України громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Згідно ст.ст. 435, 437, 438 ЦК України первинним субєктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, встановлені\~статтею 423 цього Кодексу та інші права, серед яких є право на недоторканість твору. Згідно ст. 7 Закону України «Про авторське право та суміжні права» суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Обєктом авторського права відповідно до ст. 433 Цивільного кодексу України та ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» визнається твір. Згідно положень Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (надалі - «Конвенція») (Україна приєдналася до Конвенції 25.10.1995 року) - твором є результат інтелектуальної та творчої діяльності людини - автора, яка вирізняється своєю оригінальністю та новизною. Підлягає захисту в порядку визначеним цивільним законодавством не будь-який фотографічний обєкт, який зазначений у ст. 8 Закону та ст. 433 ЦК України, а лише той, який підпадає під визначення твору. Оригіналів, які є предметом договорів, позивачем в ході розгляду справи і речових доказів на підтвердження дати їх створення, створення їх саме позивачем, технічних пристроїв, належних позивачеві, тощо суду не надано, тож при встановленні авторства позивача щодо фотографій суд надає оцінку наданим письмових доказам, речовим доказам, які містять копії фотографій, а також показанням допитаних в судовому засіданні свідків. Згідно пояснень позивача, а також показань допитаних в судовому засіданні свідків, влітку та на початку осені 2012 року позивач саме [PERSON] створив ряд (серію) фотографій, на яких зображені фізичні особи [PERSON], [PERSON] 14.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] (матірю [PERSON]О.) було укладено угоду з назвою Додатковий договір №1 до угоди про передачу прав інтелектуальної власності, за змістом якого убачається, що угоду про передачу прав інтелектуальної власності на фотографічні твори від 27.01.2012 року було викладено у новій редакції . Відповідно до п. 1.1 вказаного Додаткового договору виконавець зобовязується безоплатно надати замовнику на промоцій них умовах послуги з фотозйомки (створення фотографічних зображень) [PERSON], [INFO] та інші супутні з ними послуги відповідно до вимог замовника та в установлений сторонами строк, а замовник зобовязується прийняти результати зазначених послуг для використання виключно в особистих цілях (без мети комерційного використання). Відповідно до п. 3 [PERSON] прийому-передачі послуг за Договором про надання фото послуг та належність прав інтелектуальної власності від 27.01.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], сторони погодились з тим, що послуги за Договором б/н про надання фото послуг та належність прав інтелектуальної власності від 27.01.2012 року надані виконавцем замовнику у повному обсязі, належним чином та не містять будь-яких недоліків, а замовник не має будь-яких недоліків і претензій до виконавця стосовно наданих послуг, а згідно Додатку №1 до [PERSON] прийняття - передачі послуг фотографічні зображення були передані. Також, 14.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до угоди про передачу прав інтелектуальної власності від 14.08.2012 року. Згідно з п. 1.1 Додаткового договору №1 до угоди про передачу прав інтелектуальної власності від 14.08.2012 року виконавець зобовязується безоплатно надати замовнику на промоцій них умовах послуги з фотозйомки (створення фотографічних зображень) замовника та інші супутні з ними послуги відповідно до вимог замовника та в установлений сторонами строк, а замовник зобовязується прийняти результати зазначених послуг для використання виключно в особистих цілях (без мети комерційного використання). Відповідно до п. 3 [PERSON] прийому-передачі послуг за Договором про надання фото послуг та належність прав інтелектуальної власності від 14.08.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], сторони погодились з тим, що послуги за Договором б/н про надання фото послуг та належність прав інтелектуальної власності від 14.08.2012 року надані виконавцем замовнику в повному обсязі, належним чином та не містять будь-яких недоліків, а замовник не має будь-яких недоліків та претензій до виконавця стосовно наданих послуг, згідно Додатку №1 до [PERSON] прийняття - передачі послуг фотографічні зображення були передані . Згідно з п. 3.1 зазначених вище Додаткових договорів їх сторони домовились про те, що усі майнові та немайнові права інтелектуальної власності на створені під час виконання Договорів обєкти права інтелектуальної власності належать виключно виконавцю ([PERSON]М.), у тому числі: право на використання обєкта (ів) права інтелектуальної власності; виключне право дозволяти використання обєкта (ів) права інтелектуальної власності; виключне право перешкоджати неправомірному використанню обєкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Відповідно до сукупності наведених доказів, авторство [PERSON] щодо спірних фотографій суд вважає доведеним. Проблемним питанням захисту авторського права на фотографічні зображення залишається відсутність чіткого визначення терміна «фотографічний твір» та момент виникнення права інтелектуальної власності на такий твір. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 року № 5, -відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо чинним міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться в законодавстві України про авторське право і суміжні права, то застосовуються правила міжнародного договору. У зв'язку з тим, що ряд положень, які містяться у міжнародних договорах, не закріплені в законодавстві України, судам необхідно враховувати, що Україна є учасницею низки міжнародних договорів, які регулюють дані правовідносини, зокрема: Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів (Паризького акта від 24 липня 1971 року, зміненого 2 жовтня 1979 року) (дата приєднання України - 31 травня 1995 року, дата набрання чинності для України - 25 жовтня 1995 року). Відповідно до п. 1 ст. 2 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів від 24 липня 1971 р., яка є чинною для України з 25 жовтня 1995 року, термін "Літературні і художні твори" охоплює всі твори в галузі літератури, науки і мистецтва, яким би способом і в якій би формі вони не були виражені, як-то: книги, брошури та інші письмові твори, лекції, звертання, проповіді та інші подібного роду твори; драматичні і музично-драматичні твори; хореографічні твори і пантоміми, музичні твори з текстом або без тексту; кінематографічні твори, до яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним кінематографії; малюнки, твори живопису, архітектури, скульптури, графіки і літографії; фотографічні твори, до яких прирівнюються твори, виражені способом, аналогічним фотографії; твори прикладного мистецтва; ілюстрації, географічні карти, плани, ескізи і пластичні твори, що відносяться до географії, топографії, архітектурі або наукам. Отже, Бернська конвенція про охорону літературних і художніх творів розрізняє поняття фотографії і фотографічного твору, як і Закон України «Про авторське право і суміжні права». Так, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» одним із обєктів авторського права визначено фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії. Проте, ні в Законі, ні в міжнародних нормативно-правових актах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, немає визначення терміну «фотографічний твір». Європейське законодавство при визначенні фотографічного твору виходить із зазначення загальних критеріїв, яким повинен відповідати цей результат. Так у Директиві 93/98/ЄЕС зазначено, що фотографічний твір повинен розглядатися як самобутній, якщо він є продуктом індивідуальної творчості автора, що відображає його особистість, але без врахування інших критеріїв, таких як цінність або призначення, проте держави-члени можуть передбачити охорону і для інших фотографій. У ст. 6 Директиви 2006/116/ ЄС Європейського Парламенту і Ради від 12 грудня 2006 року про строк охорони авторського права і деяких суміжних прав встановлено критерій, що визначає, яка саме фотографія підпадає під авторсько-правову охорону: охороняється лише самобутня оригінальна фотографія, що становить інтелектуальний витвір автора. У цьому випадку права на фотографію охороняються за загальним для усіх авторських прав на літературні і художні твори правилом ст.1 Директиви, тобто, ( як і в Україні) протягом життя автора і 70 років після його смерті. За відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували використання автором при створенні спірних фотографій певних оригінальних унікальних прийомів фотографування, оригінальних та унікальних прийомів постановки чи застосування певних унікальних технічних засобів тощо, правових підстав для висновку про те, що спірні фотографії є фотографічними творами, тобто, є обєктами авторського права та підлягають відповідному режиму правової охорони згідно чинного вітчизняного законодавства в сфері захисту авторського права та суміжних прав, у суду немає. Надаючи оцінку наданим позивачем письмовим доказам, зокрема, Додатковим договорам, [PERSON] приймання-передачі, то слід зазначити, що їх предметом було надання фото послуг та належність прав інтелектуальної власності. Суд при цьому, взявши до уваги показання допитаних свідків, приходить до висновку про те, що створені позивачем в процесі надання фото послуг на весіллі та на дні народження результати є саме фотографіями, які звичайно виготовляються на різного роду заходах, таких як весілля, дитячі дні народження та інші святкові заходи за класичною шаблонною постановкою, дані фотографії не містять певних оригінальних унікальних прийомів фотографування з боку позивача, оригінальних, унікальних прийомів постановки чи застосування певних унікальних технічних засобів тощо . Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Будь-яких належних доказів, на підставі яких можна було дійти іншого висновку, матеріали справи не містять. Таким чином, не доведеним з боку позивача є те, що фотографії, які є предметом Додаткових договорів і [PERSON] прийому-передачі, є обєктами авторського права та підлягають правовій охороні згідно чинного законодавства в сфері захисту авторського права та суміжних прав. На виконання вимог статей 212, 214, 215 ЦПК України суд зазначає, що в ході судового розгляду було також встановлено, що фото рамки, у яких знаходяться фотознімки на які посилається позивач, закуповуються відповідачем ТОВ «Епіцентр К» у фірми Lanxi Huakang Frame Co. LTD, яка розташована у Китайській Народній Республіці. Дані обставини підтверджуються Контрактом від 22.07.2013 року (зовнішньо - економічний контракт №1464/К100), Сертифікатом, інвойсами, коносаментами і супутніми документами про розмитнення в Україні партії товару (фоторамок). Відповідно до п. 1.1. Контракту, продавець продає, а покупець купує: фото рамки, названі далі «Товар». Найменування, кількість та загальна вартість товару визначається у специфікаціях та/або Рахунках фактурах (інвойсах) до контракту. Згідно з п. 2.1. Контракту, ціна товарів встановлюється на умовах Incoterms 2010 (Інкотермс 2010) згідно пункту 4.1 Контракту. Сторони погодили, що ціни на товар встановлюється в доларах США і містять в собі вартість пакування, маркування, завантаження і закріплення на транспортному засобі. Відповідно до п. 5.1 Контракту, прийом товару по якості та кількості здійснюється при розвантажені Товару на складі Покупця. Сертифікат № 133307В0/07768 від 26.07.2013 року містить знімки фото рамок із зазначенням артикулів кожної такої фото рамки та розміри, з яких убачається, що фото рамки упаковуються продавцем та направляються морським транспортом з КНР з прозорою плівкою із встановленими зображеннями у фоторамках. Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав. При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону субєкти авторського права та суміжних прав, відповідно до ст. 52 Закону, мають право звертатися до суду з позовом про припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, про виплату компенсацій, вимагати публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень. Як зазначено у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 року № 5, суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону); шкоди, завданої субєкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового звязку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Як встановлено в судовому засіданні, у березні 2015 року в мережі будівельно-господарських гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К» дійсно здійснювався продаж фоторамок «Color» та «Vintage» різних розмірів (10 х 15 см; 13x18 см; 15x21 см) та різних кольорів (бронзовий лист, сірий, зелений, жовтий, фіолетовий рожевий, сріблястий, золотистий, шампань), у яких містяться фото знімки, які є предметом наданих позивачем суду Договорів про надання фотопослуг, Додаткових договорів, [PERSON] приймання-передачі і додатків до [PERSON]. Однак, як зазначено вище, виключних майнових прав на зазначені фотознімки позивач набув 14 травня 2015 року і доказів того, що ТОВ «Епіцентр К» здійснював будь-які дії щодо опублікування (випуску у світ); відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; переробки, адаптації, аранжування та інших подібних змін; публічного виконання; продажу, передачі в найм (оренду); імпорту його примірників, переробок тощо або іншим чином використання фотографій тощо після 14.05.2015 року, матеріали справи не містять. Суд приймає до уваги, оскільки вони підтверджені як письмовими доказами, так і показаннями самого позивача, доводи представників відповідачів про те, що фотографії було можливим вільно скачати через мережу Інтернет на соціальній сторінці позивача у мережі Інтернет на сторінці http://tophoto.net/ або придбати вказані фотографії за грошові кошти в електронному фотобанку http://www.shutterstock.com/, де, як приклад, наведена вартість розширеної ліцензії на використання двох фотографій [PERSON], одна з яких зазначена у позовній заяві, тиражем в 500 000 примірників і більше протягом 1 календарного року за 199$), що, безперечно, ставить під сумнів дотримання позивачем принципів розумності і співмірності розрахунків позивача щодо грошової компенсації навіть за умови доведення того, що фотографії є фотографічними творами. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Доказів заподіяння душевних страждань відповідачем позивачеві матеріали справи не містять, як і вини відповідача у їх завданні. З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON] до ТОВ «Епіцентр К» про припинення порушення авторських прав, стягнення компенсації за порушення авторських прав та відшкодування моральної шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у позові, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed