Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

18.02.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] В позовних вимогах позивач просить: визначити її спадкоємцем першої черги та встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] . помер її батько [PERSON] , який постійно проживав в [ADDRESS] , який проживав разом з дружиною [PERSON] [INFO] . померла мати [PERSON] Вона зазначила, що не змогла скористатись правом на прийняття спадщини у зв`язку з психологічною обстановкою в сім`ї, скільки після похорон матері в неї погіршився стан здоров`я, була змушена звернутись до лікарні, де тривалий час лікувалась та отримала третю групу інвалідності. Після звернення до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини через сплив строку для прийняття спадщини. Ухвалою суду від 19.02.2019 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 25.02.219 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.03.2019 р. справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, заперечень проти позову не надано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як встановлено судом, позивач 24.09.1977 р. уклала шлюб, який зареєстровано Кам`янсько-Дніпровським відділом ЗАГС Запорізької області, після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». Дошлюбне прізвище мала « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.1977 р. (а.с. 14). [INFO] . помер [PERSON] , свідоцтво про смерть [NUMBER] від 07.05.1993 р. (а.с. 12). [INFO] . померла [PERSON] , свідоцтво про смерть [NUMBER] від 27.05.2008 р. (а.с. 13). Позивачем надано суду копії наступних медичних документів, а саме: копію виписки з історії хвороби № 6621 про знаходження [PERSON] у неврологічному відділенні ЗОКЛ з 21.04.2010 р. по 07.05.2010 р. (а.с. 19); копії виписок із акта огляду МСЕК № 123064 від 10.05.2010 р., № 137602 від 01.06.2010 р. [PERSON] (а.с. 23, 24). Перелік даних документів підтверджує, що позивач знаходилась на лікування вже поза межами встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини. Дана норма регламентує, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії виписки з історії хвороби № 574 про знаходження [PERSON] на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Кам`янсько-Дніпровської ЦРЛ з 14.10.2008 р. по 04.11.2008 р. вбачається, що вона знаходилась на лікуванні лише 22 дні, в інший строк (передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України) вона мала об`єктивну можливість звернутись особисто або через свого представника з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори (а.с. 18). Тобто, даний документ з лікувальної установина на думку суду не є підтвердженням поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки не є підтвердженням перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в період, визначений законом для подачі заяви про прийняття спадщини суду, а саме з травня 2008 року по листопад 2008 року не надано. Наявність у позивача захворювання свідчить про наявність у неї певних обмежень життєдіяльності, однак не є підтвердженням потреби позивача в сторонньому нагляді, догляді чи допомозі, її нездатності до самообслуговування у спірний період часу, які б об`єктивно перешкоджали зверненню [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В матеріалах справи відсутні відомості про звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі закону. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. З відповіді Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори від 28.02.2019 р. вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини, видачу свідоцтва ніхто не звертався, спадкова справа не заведена (а.с. 37). Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до положень статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України). Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин. З аналізу цих норм права можна зробити висновок, що прийняття спадщини є особистим правом особи, яке вона реалізує шляхом вчинення одностороннього правочину у виді звернення із відповідною заявою, який здійснюється за певних умов і тягне за собою певні юридичні наслідки. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначала, що їй було відомо про смерть матері, проте через різке погіршення стану здоров`я їй довелось перебувати на лікувальних закладах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд приходить до висновку, що наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Жодних доказів на підтвердження того, що зазначені обставини перешкодили для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась у 2008 році, позивач суду не подала. Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України N 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року та N 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed