Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

29 січня 2014 позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зобов'язання виконати умови договору та надати доступ до приміщення. (а.с. 2-5) 31 січня 2014 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначена позовна заява була залишена без руху та позивачу було надано строк для виконання зазначених в ухвалі суду недоліків, які 14.02.2014 року були усунені позивачем шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви. (а.с. 16, 17-21) 28 квітня 2014 року представником позивача була подана до суду уточнена позовна заява, яка у судовому засіданні була прийнята судом до розгляду. (а.с. 63-66) Позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що правовідносини між ПАТ «Дніпрогаз» та відповідачем оформлювались шляхом відкриттям особового рахунку [NUMBER] від 11.09.2009 року. Позивач надає фізичній особі - споживачу [PERSON] житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за її місцем проживання. Однак в порушення вимог про плату за послуги з газопостачання, зобов'язання відповідача виконуються неналежним чином - оплата отриманих послуг здійснювалась несвоєчасно та не в повному обсязі, про що свідчить наявність заборгованості в розмірі 1 448 грн. 42 коп., тому 27.10.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з відповідача в розмірі 539 грн. 83 коп. та судові витрати. 05.09.2013 року рішення суду було направлене до Кіровського ВДВС ДМУЮ для стягнення заборгованості, у зв'язку з чим, 05.09.2013 року виконавчою службою було відкрито виконавче провадження. Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатила наявну заборгованість, перешкоджає представникам ПАТ «Дніпрогаз» скористатися своїм правом та відключити споживача від газопостачання, позивач звернувся до суду та просив суд зобов'язати відповідача надати доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» до свого житлового та посібного приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], де розташовані газові приладі і пристрої, лічильники газу для припинення газопостачання, а також стягнути судові витрат. (а.с. 2-5) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 89) Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила. (а.с. 41, 47-48, 57,59-60, 72-73) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Встановлено, що відповідачу [PERSON] було відкрито особовий рахунок [NUMBER] на споживання природного газу, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з особового рахунку [NUMBER] та довідкою про склад осіб від 22.09.2011 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 7, 11) Судом встановлено, що 20.10.2011 року позивач звертався до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу, за результатом розгляду якої 27.10.2011 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість за послуги з газопостачання в розмірі 539 грн. 83 коп., що підтверджується копією заяви від 20.10.2011 року та копією судового наказу від 27.10.2011 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 10, 14) Встановлено, що 09.03.2013 року позивачем було направлено до Кіровського ВДВС ДМУЮ рішення суду про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Дніпрогаз» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 539 грн. 83 коп., за наслідками отриманого рішення суду виконавчою службою було відкрито виконавче провадження по стягненню з відповідача суми боргу. Однак, 22.08.2013 державним виконавцем Кіровського ВДВС ДМУЮ був повернутий виконавчий документ стягувачеві, а саме судовий наказ № 2н-1077/11 виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 17.02.2012 року про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Дніпрогаз» боргу у сумі 539 грн. 83 коп., у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, що підтверджується копією постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 22.08.2013 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 15) Судом встановлено, що з 28.08.008 року на підставі договору купівлі-продажу відповідачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією довідки з КП «ДМБТІ» від 23.05.2014 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна, наявними в матеріалах справи. (а.с. 75, 78-80) Як вбачається з матеріалів справи у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по сплаті за спожитий природний газ, яка станом на 24.01.2014 рік складає 1 448 грн. 42 коп., що підтверджується копією виписки з особового рахунку від 24.01.2014 року та копією розрахунку заборгованості за спожитий природний газ від 24.01.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 7-9) Крім того, встановлено, що 09.01.2014 року майстром дільниці ПАТ «Дніпрогаз» було складено акт про не допуск для проведення відключення від газопостачання, оскільки відповідач не допустила співробітників ПАТ «Дніпрогаз» для проведення від газопостачання з належним попередження про припинення газопостачання від 0210.2013 року, отриманого рекомендованим листом, що підтверджується копією акту від 09.01.2014 року, копією акту від 02.10.2013 року, копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було повернуто ПАТ «Дніпрогаз» за закінченням терміну зберігання та копією конверту, наявними в матеріалах справи. (а.с. 12-13, 24) Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу», Постановою КМУ № 2246 «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до змісту ст. ст. 311, 319, 321 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 630 ЦК України визначено, що договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 3 ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» визначено, що споживач - це юридична особа або фізична особа-підприємець, яка отримує природний газ відповідно до договору про постачання природного газу та використовує його як паливо або сировину. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Статтею 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» встановлено, що споживач зобов'язаний укласти договір на постачання природного газу, забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів та виконувати інші обов'язки. Пунктом 32 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» передбачено, що газопостачальне підприємство зобов'язане укласти договір із споживачем у письмовій формі. Відповідно до 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Пунктом 29 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» встановлено, що споживач зобов'язаний безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представників газопостачального (газорозподільного) підприємства після пред'явлення ними відповідних службових посвідчень для відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, проведення технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів, перевірки показань лічильників газу, наявності та цілості пломб на них. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення. Згідно п. 6 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» газопостачання припиняється у разі порушення споживачем строків сплати за надані послуги з газопостачання, встановлених в абз. 15 п. 10 та у п. 17 цих Правил. Пунктом 19 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» встановлено, що якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримала повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі неоплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Пунктами 34, 35 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за відмову у доступі до власних житлових і підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства. Про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідальні представники газорозподільного (газопостачального) підприємства складають акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Пунктом 39 Постанови КМУ № 2246 від 09.12.1999 року «Про Правила надання населенню послуг з газопостачання» визначено, що у разі коли між споживачем і газопостачальним (газорозподільним) підприємством не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розміру їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд при вирішенні позовних вимог приймає до уваги, що позивачем в порушення вимог закріплених в Правилах надання населенню послуг з газопостачання не було укладено з відповідачем договір на постачання природного газу у письмовій формі, що суперечить вимогам законодавства встановлених в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» та Законі України «Про засади функціонування ринку природного газу», якими передбачене обов'язкове укладання договору на постачання природного газу, внаслідок чого, посилання позивача, що відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов'язання відповідно до умов договору є не обґрунтованими. Також суд враховує, що позивачем в порушення п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання не було дотримано процедуру відповідно до якої позивач мав би право припинити газопостачання відповідачу, оскільки у разі неоплати відповідачем наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання, однак як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідачем особисто не отримувалось письмове попередження,оскільки повідомлення про вручення було повернуто позивачу, а отже відсутні підстави для надання позивачеві доступу до квартири відповідача з метою припинення газопостачання. Окрім цього, суд приймає до уваги, що виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська судовий наказ від 27.10.2011 року перебував на виконанні в Кіровському ВДВС ДМУЮ, однак 22.08.2013 року у зв'язку з встановленими державним виконавцем обставини, відповідно до яких у відповідача відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, а здійснення останнім заходів щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, спростовуються листом КП «ДМБТІ» та інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно відповідно до яких з 28.08.2008 року відповідачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], а тому винесена державним виконавцем постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві повинна була бути оскаржена позивачем з метою стягнення з відповідача боргу по оплаті послуг з газопостачання та виконання рішення суду в рамках виконавчого провадження. Суд також при вирішення позовних вимог виходив з того, що заявлена позивачем вимога щодо надання доступу до квартири відповідача з метою припинення газопостачання виникла внаслідок наявної у відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання, яка складає 1 448 грн. 42 коп., враховуючи вимоги законодавства відповідно до яких житло фізичної особи є недоторканним, право власності є непорушним, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленої вимоги, оскільки сума боргу відповідача непорівнянна з вимогою позивача про надання доступу до квартири, виходячи з того, що у ПАТ "Дніпрогаз" відсутні правові підстави у вигляді укладеного між сторонами договору, а також, що житло людини охороняється Конституцією України та іншими законодавчими актами. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги надані позивачем докази в підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ «Дніпрогаз», а саме в зобов'язанні відповідача надати доступ представникам ПАТ «Дніпрогаз» до свого житлового та посібного приміщення, що значиться за адресою: [ADDRESS], де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу для припинення газопостачання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed