Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 29 травня 2012 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №R531002660211В, за яким останій отримав кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 29.05.2012 року. Відповідач свої зобов"язання за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 березня 2016 року становить 452236 грн.88 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 50000 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 25192 грн.20 коп., штрафних санкцій - 370417 грн.11 коп., 3% річних за прострочку виконання зобов"язання - 6089 грн.05 коп. та інфляційні нарахування - 538 грн.52 коп. Просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судові витрати. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення у газеті «Урядовий кур'єр», у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню повністю з огляду на наступне. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст.526 ЦК України, за приписами якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання згідно зі ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, що передбачено ст.611 ЦК України. Відповідно до положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не виконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За правилами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). При цьому три відсотки річних та інфляційні витрати нараховуються виключно на суму основного боргу (позики, кредиту) без урахування вже нарахованих відсотків за користування чужими грошовими коштами (сумою позики, кредиту, основним капіталом), якщо в договорі не встановлено інше. За змістом ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується погасити кредит та сплатити відсотки. Як встановлено у судовому засіданні 29 травня 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №R531002660211В, за яким останій отримав кредит у розмірі 50000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення 29.05.2015 року. (а.с.9-12). ПАТ «ВТБ Банк» свої договірні зобов'язання за кредитним договором №R53100266021В від 29 травня 2015 року виконав в повному обсязі, надавши позичальнику [PERSON] кредит у вищезазначеному розмірі, що підтверджується відповідним меморіальним ордером № 47200 від 29 травня 2012 року. (а.с.8) Однак, позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісій належним чином не виконував та порушув умови кредитного договору. Як вбачається з наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку заборгованість відповідача по оплаті за кредитним договором станом на 31.03.2016 року становить 452236 грн. 88 коп. і яка складається з: сума заборгованості за простроченим кредитом 50000 грн.; сума заборгованості за відсотками 25192 грн.20 коп; сума заборгованості за простроченими відсотками 370 417 грн. 11 коп; суми штрафних санкцій (0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочки), нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків за користування кредитом відповідно до п. 7.1 кредитного договору) 96482,45 грн.; 3 % річних на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом на суму 6 089 грн. 05 коп.; інфляційні нарахування на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом 538 грн. 52 коп. (а.с.4-7) У відповідності зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, на адресу відповідача було направлено лист-вимогу №503/400-2 про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № R53100266021В від 29 травня 2015 року, яка не виконана (а.с.15). З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №R53100266021B від 29 травня 2012 року в розмірі 452236 грн.88 коп. Згідно платіжного доручення №16758 від 08 квітня 2013 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 6783 грн.55 коп. (а.с.3). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 553, 554, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved