Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 30 січня 1993 року [PERSON] було видано ордер № 690 на квартиру [ADDRESS] . [INFO] , не встигши приватизувати своє помешкання, [PERSON] помер, про що свідчить копія Свідоцтво про смерть. На дату смерті в квартирі були зареєстровані дві особи: померлий [PERSON] та відповідач, яка фактично не проживала в квартирі з 2015 року. Разом із померлим [PERSON] постійно проживала його рідна сестра - позивач по справі [PERSON] Брат позивача потребував постійного догляду внаслідок свого хворобливого стану та постійного погіршення здоров`я. З грудня 2015 року позивач постійно проживала в кв. [ADDRESS] , [ADDRESS] спільне господарство з братом, самостійно здійснювала оплату комунальних платежів, та продовжує і після смерті брата самостійно оплачувати комунальні платежі. За період життя брата, його донька не надала дозвіл на реєстрацію місця проживання позивача, та на даний час, відбувається «мовчазна» незгода на реєстрацію місця проживання позивача та визнання її права на користування квартирою. Відповідач, виїхавши із помешкання, юридично не погоджується на визнання права позивача на користування квартирою. За таких обставин, змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. 12 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача адвокат Яцюк М.В. позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача адвокат Єременко С.Г., в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив її задоволити. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного, цивільно-процесуального та житлового законодавства, Конституцією України. В судовому засіданні, що 30 січня 1993 року [PERSON] було видано Ордер № 690 на квартиру [ADDRESS] . 15 лютого 2019 року, не встигши приватизувати своє помешкання, [PERSON] , [INFO] помер, про що свідчить копія Свідоцтво про смерть. Відповідно до листа Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради станом на 06 березня 2019 року в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані дві особи: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Актів опитування сусідів від 21 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] , фактично не проживає в кв. [ADDRESS] та особисті речі останньої в квартирі відсутні. А [PERSON] , проживала з грудня 2015 року без реєстрації в кв. [ADDRESS] , разом із померлим [PERSON] , доглядала останнього та вела спільне господарство з ним. З Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 178021727 від 20 серпня 2019 року вбачається, що [PERSON] являється власником 1/3 частини кв. [ADDRESS] . Статтею 47\~Конституції України та ст.\~9\~ЖК України гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ст.\~379\~ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України,\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.. Відповідно до ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного права з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщення, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.\~106\~ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. В даному випадку позивачем не надано доказів, що підтверджують звернення до наймодавця та отриману від нього відмову. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що неприватизована квартира, щодо якої виникло спірне питання, перебуває у комунальній власності Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, але позивачем по справі не було заявлено клопотання, щодо залучення їх до участі розгляду даної справи. Згідно ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Судом першої інстанції розглядаючи справу, встановлено, що відповідач [PERSON] не є належним відповідачем по справі, а позивачем не було заявлено відповідного клопотання в порядку ст..51 ЦПК України. Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 51 ЦПК України. За особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сім`ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні. Судом встановлено, що позивач має інше приватизоване житлове приміщення, тому є підстави для відмови у задоволенні позову про визнання права користування житловим приміщенням. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed