Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси, 04.06.2014 року звернувся позивач із вищезазначеним позовом зазначаючи, що 22 жовтня 2013 року невірно вказавши номер банківського рахунку співробітнику Публічного акціонерного товариства «ЮНІОН [PERSON]», помилково перерахував на банківських рахунок № 2620450218301, відкритий на імя [PERSON] грошову суму в розмірі 6743877,60 гривень. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] відмовляється від повернення вказаної грошової суми в добровільному порядку, остання набула вказану грошову суму без правових підстав, позивач, посилаючись на положення ст. 1212 1213 ЦК України, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 6743877,60 гривень, встановити порядок виконання рішення суду, шляхом зобовязання ПАТ «ЮНІОН [PERSON]» перерахувати вказану грошову суму з банківського рахунку належного [PERSON] на банківський рахунок належним [PERSON], також відкритий у ПАТ «ЮНІОН [PERSON]». У судовому засіданні, представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав подану позову заяву, зазначив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] відсутні інші договірні чи інші правовідносини, а отже зазначив про відсутність інших передбачених законом засобів щодо стягнення безпідставно набутої [PERSON] грошової суми. Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявилась, представник відповідача позов не визнала, про що надала письмові заперечення проти позову, згідно яких зазначила, що правовідносини з приводу переказу грошових коштів регламентовано спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», тоді як обраний позивачем засіб захисту порушеного права, до виниклих правовідносин не застосовується. Крім того, зазначила, що [PERSON], [PERSON] були попередніми акціонерами ПАТ «ЮСБ», та в січні лютому 2013 року безоплатно передали свої акції цієї банківської установи новим власникам [PERSON], [PERSON] та їх афілійованим співвласникам. Разом з акціями передавалися права участі у підприємствах ТОВ «Екселенд - С», ТОВ «Інтерфонд 2007» на умовах повернення коштів з рахунків цих підприємств на рахунок [PERSON] Для цієї мети, [PERSON] відкрив в ПАТ «ЮСБ» рахунок на своє імя, який ТОВ «Екселенд С» перерахувало суму в розмірі 4000000 гривень, а ТОВ «Інтерфонд 2007» - 4500000 гривень. Того ж 29.03.2013 року [PERSON]І, зняв зі свого рахунку готівкою суму грошових коштів в розмірі 6743877,60 гривень та здійснив поповнення рахунку [PERSON] в ПАТ «ЮСБ» на виконання вищезазначених домовленостей. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25.03.2015 року, позовну заяву було задоволено, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25.03.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. У судове засідання 06.07.2017 року, 31.08.2017 року, 18.10.2017 року, ані [PERSON], ані представник [PERSON] не зявились, у звязку з чим, суд ухвалив слухати справу за їх відсутності. Представник ПАТ «ЮСБ» у судові засідання 31.08.2017 року, 18.10.2017 року також не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи суду не надав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити. Судом встановлено, що 22 жовтня 2013 року [PERSON] неправильно вказавши номер банківського рахунку співробітнику банку помилково перерахував грошові кошти в сумі 6\~743\~877 грн. 60 коп. на рахунок [PERSON], відкритий в ПАТ «ЮНІОН [PERSON]». Перерахування зазначених грошових коштів здійснено на підставі заяви на переказ готівки від 22.10.2013 року № 90_10. При цьому, в графі отримувач зазначено: [PERSON], призначення платежу: «поповнення рахунку, без ПДВ», заява підписана платником [PERSON] Суд критично ставиться до посилань щодо помилкового переказу грошових коштів з боку [PERSON] на адресу [PERSON], оскільки при здійсненні вищезазначеної операції безпосередньо зазначив прізвище імя та по батькові, призначення платежу, що свідчить про наявність волі та відображеного у грошовому переказі волевиявленні на вчинення вищезазначеної дії. Крім того, при здійсненні помилки щодо адресату, позивач повинен зазначити, кому саме вказані грошові кошти повинні бути відправленні в дійсності, в чому полягала помилка, чи то в технічному зазначенні номеру рахунку, чи то у вчиненні всієї операції з переказу грошових коштів. Разом з тим, позивач помилковий характер своїх дії не описав, з матеріалів справи та з заперечень відповідача [PERSON] вбачається що як позивач так й відповідач знайомі між собою, а отже переказ вказаних грошових коштів здійснювався за волею позивача. Крім того, надаючи оцінку запереченням відповідача проти позову, суд зазначає, що позивач не надав доказів безпідставності внесення коштів у зазначеній сумі на рахунок відповідача у звязку з помилковим зазначенням банківського рахунку та прізвища отримувача платежу, а отже у суду не має підстав вважати вказану операцію помилковою. Згідно з п. 1.24 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Відповідно до «Інструкції про ведення касових операції банками України», затвердженої Постановою правління НБУ 01.06.2011 року, правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм власноручним підписом або ЕП. Таким чином, наявність підпису позивача на заяві про переказ грошових коштів, свідчить про вчинення свідомої дії, щодо переказу грошових коштів співвідповідачу. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дії осіб, що не передбачені цими актами, які за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав є юридичні факти. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави слід розуміти перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбачено законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулось в незаборонений цивільним законодавством способів з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обовязків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобовязальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобовязанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Отже у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно потерпілому. Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначає, що правочини можуть вчинятись як в письмовій, так і в усній формі. Позивачем, незважаючи, на свою обізнаність про обовязок доведеності певних фактів, в тому числі зі змісту Ухвали вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року, жодних клопотань про витребування доказів на спростування посилань відповідача про існування між ними договірних правовідносин, не заявлено, а відтак вважає позивач не виконав обовязок статті 60 ЦПК України, не довів обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог. Оскільки позивач на надав доказів безпідставність внесення коштів у вказаній сумі на рахунок відповідача у звязку з помилковим зазначенням банківського рахунку та прізвища отримувача платежу, суд вважає, що позовна заява є необґрунтованою, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed