Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1993р., серія [NUMBER] видане Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], ј житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Окрім нього в свідоцтво про право на спадщину за законом були включені двоє його братів: [PERSON]. та [PERSON], а також відповідач. Державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, що видав вказане свідоцтво про право на спадщину за законом, зазначено, що спадкоємцями майна [PERSON] є її діти. Однак зазначає, що його матір [PERSON] ніколи не розповідала ні йому ні його братам про наявність у них сестри [PERSON] Під час ознайомлення в 2018 році із матеріалами судової справи №463/403/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON]. та [PERSON] про виділ у натурі частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою, позивач побачив неякісну копію свідоцтва про народження [PERSON]. В даному свідоцтві зазначено, що матір'ю відповідача є [PERSON] інформація про батька відсутня. Вважає, що відповідач обманним шляхом зробила свідоцтво про народження та видаючи себе дочкою [PERSON] неправомірно була включена державним нотаріусом Четвертої Львівської державної нотаріальної контори до свідоцтва про право на спадщину, як дитини померлої [PERSON] У зв'язку із наведеним просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву 26 грудня 2018 року, проти позову заперечує, зазначає, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] в графі батьки її матір'ю записана [PERSON], в графі батько - відсутній запис, так як вона є позашлюбною дочкою [PERSON]. Свідоцтво видано 27 червня 1960 року Шевченківським РАГС №85. Окрім того вказує, що даний позов викликаний тим, що відповідач звернулась до суду з позовом до [PERSON]., третьої особи [PERSON] про приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення самочинного будівництва (справа №463/4733/18). У зв'язку з тим, що позов безпідставний, жодних доказів в підтвердження обґрунтованості позовних вимог суду не надано, просить в задоволенні такого відмовити. Від третіх осіб, а саме: Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, Шевченківського районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області надійшли заяви (а.с.42, 79, 84) про розгляд справи без їх участі, та при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Представником позивача подано 01 лютого 2019 року клопотання про призначення судової експертизи. Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судової ДНК експертизи. 28 лютого 2019 року суд ухвалив закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, пояснив, що як позивач так і відповідач в порядку спадкування набули право власності на майно після смерті [PERSON] Однак позивачу ніколи не було відомо, що [PERSON] являється донькою його матері, він ніколи про неї не чув також і від своєї матері. Спадщина була оформлена в 1993 р., однак позивач особисто не брав участі в оформленні спадщини і лише літом 2018 р. дізнався, що відповідач народилась до реєстрації шлюбу його батьками в зв'язку з чим вважає, що відповідач не являється рідною донькою [PERSON] тому не мала права на спадкування належного їй майна. Враховуючи наведене просить позовні вимоги задоволити, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.03.1993 р..серія [NUMBER], видане Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що з 1959 р. по 2001 р. проживала за адресою [ADDRESS] разом із позивачем, ніколи не було жодних питань з приводу їх родинних відносин як брата та сестри. У неї дійсно інший батько, однак жодних сумнівів, що її матір'ю являється [PERSON] не має. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача проти позову заперечила в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково в судовому засіданні пояснила, що в [INFO] померла мати сторін [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з адресою: [ADDRESS]. В 1993 році спадщину було оформлено та успадковано житло чотирма дітьми померлої включно з сторонами по справі, третьою особою [PERSON]. та [PERSON], який помер в [INFO] З моменту оформлення спадщини жодного спору з приводу права відповідача на спадкування не було. Вважає, що даний позов викликаний судовим спором який триває з 2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON]., щодо порядку користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. На її погляд жодних підстав для задоволення позову немає, оскільки оспорюване свідоцтво видано у передбаченому законом порядку більше двадцяти років тому, і являлось підставою для реєстрації права власності за спадкоємцями. Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з свідоцтва про одруження (а.с.12) [PERSON] 08 квітня 1956 року одружився з [PERSON], після реєстрацію шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Окрім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.32) матір'ю [PERSON], яка народилась [INFO] є [PERSON]. Шевченківський районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області повідомило, що народження [PERSON], [INFO] зареєстровано (поновлено) Шевченківським районним у місті Львові відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Львівській області 27.06.1960р. за заявою гр. [PERSON], про що складено актовий запис про народження №85 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Перевіркою за даними державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено первинний актовий запис про народження [PERSON] за №21 від 16.07.1953р., складений виконавчим комітетотм Звертівської сілької ради Жовківського району Львівської області.(а.с.41) Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] виданого державним нотаріусом [PERSON] Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 13 березня 1993 року (а.с.8) після смерті [PERSON], яка померла 21 липня 1991 року її діти - [PERSON]., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] успадкували в рівних частках будинок [ADDRESS] Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №134932098 від 20.08.2018 (а.с.10-11) [PERSON] володіє ј приватної спільної часткової власності на будинок за адресою [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пунктом 27 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Пленуму Верхового Суду України роз'яснено, що у відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно з ч.1,2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачем та представником позивача не представлено суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину видане відповідачу без наявності необхідних правових підстав. Твердження позивача про те, що відповідач не являється донькою померлої [PERSON] повністю спростоване дослідженими в судовому засіданні документами. Враховуючи вище наведене, суд не вбачає підстав для визнання вказаного свідоцтва недійсним, оскільки відповідач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини спадкового майна та набула права власності на таке майно у порядку спадкування, а тому має право на отримання свідоцтва про право на спадщину щодо успадкованого нею майна.

Outcome: dismissed