Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач вказав, що він є власником земельної ділянки площею 4,78 га. для ведення особистого селянського господарства державний акт ЯГ №362903 кадастровий номер 1420387000:01:000:0377, яка знаходиться на території Веселогірської (Самарської) сільської ради. Позивач з відповідачем уклали договір оренди вказаної земельної ділянки та відповідач почав її використовувати за призначенням. У листопаді 2011 року він дізнався, що договір оренди вказаної земельної ділянки між ним та відповідачем в Державному реєстрі не зареєстровано. 30 листопада 2011 року, маючи намір самотужки обробляти належну йому земельну ділянку він звернувся до відповідача з заявою про припинення користування земельною ділянкою та поверненння йому земельної ділянки. Але, відповідач відмовився добровільно повернути йому вказану земельну ділянку, мотивуючи це тим, що між ними укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, але відповідач відмовився надати йому цей договір. Вважає, що вказаний договір став дійсним тільки з моменту його реєстрації, а до цього він був недійсним, але всупереч його волі 28 лютого 2012 року договір оренди земельної ділянки між ним та відповідачем було зареєстровано за №142038704000276, копію якого він отримав лише в жовтні 2013 року. Вважає, що договір оренди вказаної земельної ділянки між ним та відповідачем було зареєстровано всупереч вимогам чинного законодавства - ст. 14 Конституції України, ст.ст. 203 та 319 ЦК України, а саме договір зареєстровано всупереч його воєвиявленню, бо на момент реєстрації договору він уже звернувся до відповідача з заявою про розірвання договору, що є підставою згідно ст. 215 ЦК України визнати вказаний договір недійсним. Просить визнати недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки, забов*язати відповідача повернути йому вказану земельну ділянку та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та підтвердив доводи позовної заяви. Представники відповідача позов не визнали і пояснили, що при укладенні договору оренди землі з позивачем сторони погодились з усіма умовами договору, зокрема з вимогою про його державну реєстрацію, що підтвердили своїми підписами. Сам факт реєстрації договору є чисто адміністративним актом і не потребує додаткового волевиявлення сторін. Тому при реєстрації договору не було допущено порушень прав позивача та інших вимог закону. Позивач уже звертався до суду з позовом про повернення вказаної земельної ділянки на підставі саме того, що договір не було зареєстровано, у 2012 році у задоволенні позову позивачу було відмовлено і це рішення суду набрало законної сили. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові матеріали справи: копію паспорту позивача, копію реєстраційної справи про державну реєстрацію, копію заяви від 30 листопада 2011 року, копію листа №2166 від 06 грудня 2011 року, копію рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 02 лютого 2012 року та копію рішення Апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2012 року, встановив: позивач є власником земельної ділянки площею 4,78га. для ведення особистого селянського господарства державний акт ЯГ №362903 кадастровий номер 1420387000:01:000:0377, яка знаходиться на території Веселогірської (Самарської) сільської ради, встановив наступне: 24 вересня 2008 року сторони уклали договір оренди вказаної земельної ділянки та відповідач почав її використовувати за призначенням. До моменту державної реєстації договору 28 лютого 2012 року позивач 30 листопада 2011 року звернувся до відповідача з заявою про припинення користування земельною ділянкою та поверненння йому земельної ділянки, від чого відповідач відмовився. На даний момент сторони виконують умови договору оренди земельної ділянки - відповідач її використовує за призначенням і сплачує орендну плату, а позивач отримує орендну плату. Порядок укладення та рєстрації договору оренди землі на момент реєстрації спірного договору регулювався ст.ст. 18-20 Закону України "Про оренду землі" та Порядком ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, догорів оренди землі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1021 від 09 вересня 2009 року. Вказаними законодавчими актами передбачено, що державній реєстрації підлягає вже укладений договір оренди земельної ділянки. Для державної реєстрації договору не передбачено будь-яких додаткових дій сторін усної чи письмової згоди, підпису та іншого, сам факт реєстрації є адміністративним актом і не передбачає додаткового волевиявлення сторін. Також законом не передбачено право сторін договору відмовитись від його державної реєстрації. При укладанні договору відповідно до ст. 14 Конституції України, ст.ст. 203 та 319 ЦК України сторони з власної волі погодились з усіма суттєвими умовами договору, у тому числі з його державною реєстрацією. Тому ні при укладанні договору оренди, ні при його державній реєстрації не було порушено законних інстересів сторін та вимого закону, тобто відсутні обставини, передбачені ст. 215 ЦК України, для визнання вказаного договору оренди землі недійсним. Тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed