Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

01 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав та виключення з актового запису відомостей про батька. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що в лютому 2003 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON]. Після народження сина з 2004 року відповідач почав вести аморальний спосіб життя, перестав ночувати вдома, почав зловживати спиртними напоями. При їх спільному проживанні постійно виникали сварки. З січня 2004 року їх шлюбні стосунки фактично припинилися. 02.12.2004 року шлюб було розірвано. Останнє відоме місце мешкання відповідача [ADDRESS]. На теперішній час місце постійного мешкання відповідача їх невідоме. 02.06.2006 року позивач уклала шлюб з [PERSON]. Вона мешкає разом з чоловіком [PERSON], сином [PERSON] та донькою [PERSON]. Фактично з часу розлучення по сьогоднішній день відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, самоусунувся від виховання дитини. В 10-річному віці сину [PERSON] поставили діагноз «синдром вегетативної дистонії з мігренеподібними цефалгіями на фоні нестабільного шийного відділу хребта». Фактично син з самого народження зростає, не знаючи свого батька. Його з дворічного віку виховує її чоловік [PERSON], якого [PERSON] вважає своїм батьком. Відповідач же не виявляє належного піклування про дитину, не цікавиться його здоров'ям, розвитком. Вважає, що така поведінка відповідача не буде надавати позитивного впливу на повноцінне формування особистості дитини. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], виключити з актового запису № 105 від 03.10.2003 року в Книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області та в свідоцтві про народження [PERSON] запис про його батька [PERSON] Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити, розглянути справу в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином через оголошення в газеті, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Прокурор Голінко І.І., який представляє інтереси Маріупольської місцевої прокуратури № 2, просив винести рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації просила суд при ухваленні рішення максимально врахувати інтереси малолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 26.08.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, неповнолітній [PERSON] народився [INFO], актовий запис № 105, батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Батьки дитини [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебували у шлюбі, який було розірвано 02 грудня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданим 02.12.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. 02 червня 2006 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Харкова 02 червня 2006 року видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] та зроблений актовий запис № 237. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 19 квітня 2010 року змінено прізвище дитини [PERSON], [INFO], на «[PERSON]» та внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Зазначеним рішенням встановлений той факт, що дитина [PERSON], 2003 року народження, виховується у сім'ї [PERSON], якого вважає своїм батьком. [PERSON] участь у вихованні сина [PERSON] не приймає. Згідно довідки, виданої в 2016 році ОСББ «Комфорт-255», [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. В зазначеній квартирі разом з нею зареєстровані [PERSON], [INFO], її чоловік [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до листа головного лікаря КЗ Маріупольської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м.Маріуполя» № 326 від 25.02.2016 року [PERSON]. [INFO], спостерігається в амбулаторії №2 КЗ «ЦПМСД №5» з 24.02.2010 року. Знаходиться на диспансерному обліку у невролога з 18.02.2013 року з діагнозом «синдром вегетативної дистонії з мігренеподібними цефалгіями на фоні нестабільного шийного відділу хребта». Потребує проходження курсу лікування 2 рази на рік. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеного класним керівником малолітнього [PERSON] та директором загальноосвітньої школи № 57 в квартирі [ADDRESS], проживає сім'я [PERSON], яка складається з чотирьох чоловік: мати [PERSON], батько [PERSON], діти [PERSON], 2005 року народження, [PERSON], 2003 року народження. Санітарний стан квартири задовільний, дитина має окрему кімнату, яку поділяє с сестрою, має все необхідне для навчання та відпочинку, забезпечена одягом, книгами. В квартирі охайно. Зазначений факт також підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 21.02.2016 року, складеним комісією у складі сусідів, завіреним головою ОСББ «Комфорт-255». Як вбачається з характеристики, наданої директором загальноосвітньої школи № 57, [PERSON] навчається у ЗОШ № 57 з 1 класу. За період навчання зарекомендував себе як працелюбний учень, практичний, реалістичний, комунікативні здібності на достатньому рівні. У сім'ї створені умови для навчання та розвитку дитини, батьки приділяють увагу вихованню сина, відвідують школу, цікавляться життям своєї дитини. З вищенаведених документів вбачається, що вихованням дитини [PERSON] займається його мати та її чоловік [PERSON] Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно листа Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації надати висновок органу опіки та піклування про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] не надається можливим, оскільки останній за вказаною у позовній заяві адресою фактично не мешкає, на даний час його місце мешкання невідоме. Так, відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей Лівобережної районної адміністрації від 05.04.2016 року, [PERSON] з квартири [ADDRESS] виїхав в 2007 році, не повідомивши про це власника квартири [PERSON] - мати [PERSON] Зв'язку з [PERSON] немає. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Проте з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач [PERSON] тривалий час не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам свого малолітнього сина [PERSON], що на думку суду є неприпустимим. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком [PERSON] і він не опікується її долею, не відвідує з нею школи та медичних закладів, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, малолітня дитина не отримує від нього тепла та турботи, суд вважає за можливе позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Натомість вимоги [PERSON] щодо виключення відомостей про відповідача як про батька з актового запису про народження дитини не підлягають задоволенню, як такі, що не ґрунтуються на законі та не узгоджуються з вимогами ст. ст. 166,167 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial