Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Зменшивши позовні вимоги (а.с.46), просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, визнавши [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою: м. Бердичів, вул. Сабурова, 3. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: м. Бердичів, вул. Сабурова, 3. 27 квітня 2012 року за її згодою у будинку зареєструвався її знайомий [PERSON], який там проживав до 2013 року. У 2013 році відповідач виїхав будинку. Місце його проживання невідоме. Вона має намір продати будинок, однак реєстрація відповідача перешкоджає у повній мірі розпорядитись своїм правом. У судове засідання позивачка та її представник не зявились. Згідно поданої заяви, представник позивачки [PERSON] просить справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечив проти заочного розгляду. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, за адресою зареєстрованого місця проживання, у судове засідання не зявився повторно. Представники третіх осіб: МК ВЖРЕП № 7 та УДМС України в Житомирській області у судове засідання не зявились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Згідно поданої заяви, представник третьої особи - УДМС України в Житомирській області просить справу слухати за його відсутності, проти задоволення вимоги про зняття особи з реєстрації заперечив. Судом, зі згоди представника позивача, відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, ухвалено - провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 23.06.1992 року позивачці на праві власності належить житловий будинок за адресою: м. Бердичів, вул. Сабурова, 3 ( а.с. 7-9). У вказаному будинку з 27.04.2012 року зареєстрований [PERSON] (а.с. 10-12, 13). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони проживають по сусідству з будинком позивачки. У 2013 року [PERSON], забравши свої речі, виїхав з будинку позивачки. Місце його проживання невідоме. Встановленим судом обставинам справи відповідають правовідносини, що регулюються статей 319, 321, 391 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України. Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із частиною першою статті 319, частини першою статті 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, оскільки відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Зважаючи, що відповідач фактично не проживає у спірному будинку, добровільно не знімається з реєстрації, фактичне місце проживання його невідоме, а його реєстрація перешкоджає позивачці, як власнику житла, вільно у повній мірі розпорядитися своїм майном, - її права підлягають захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України витрати позивачки по сплаті судового збору, у розмірі 243,6 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача ( а.с. 1)

Outcome: approved