Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У грудні 2018 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.01.2009 року у сумі 5778,79 грн., а також судові витрати у розмірі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідно укладеного договору № б/н від 30.01.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 23.11.2013 року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.12.2013 року. Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до спадкоємців, таким чином відбувається заміна боржників за зобов'язанням. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів, де зазначена адреса: [ADDRESS]. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 10.02.2014 року позивач направив претензію кредитора до Другої Харківської державної нотаріальної контори. 21.02.2014 року було отримано відповідь. 14.05.2018 року до спадкодаємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком склала 5\~778,79 грн., з яких 5498,54 грн. заборгованість за кредитом, 280,25 грн. заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 11.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 44). 04 січня 2019 року відповідач надала письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 50-51). У відзиві відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач як кредитор спадкодавця [PERSON] не пред'явив вимоги до відповідача, як спадкоємця, що прийняла спадщину у 2014 році у строки, що встановлені ч. 2 та ч. 3 ст. 1281 ЦК України у зв'язку з чим відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України позивач позбавлений права вимоги за даною позовною заявою. 24 січня 2019 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» подав суду відповідь на відзив (а.с. 81-84). У відповіді на відзив представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 10.02.2014 року була направлена претензія кредитора до Другої харківської державної нотаріальної контори. Згідно до п. 3.11 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заяви \~ \~ \~ \~кредиторів реєструються\~у Книзі\~обліку і\~реєстрації спадкових\~справ під\~самостійними номерами\~та в\~хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються дата і час їх надходження та номер спадкової справи. 21.02.2014 року Позивачем було отримано відповідь Другої харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємця померлого [PERSON], які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON], претензія зареєстрована та долучена до спадкової справи. За приписами ч. 3 ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тобто вимога про погашення заборгованості була пред'явлена до спадкоємиівіяї через нотаріуса, а отже ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не пропущено строк пред'явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. 01 лютого 2019 року відповідач подала заперечення на відповідь на відзив позивача (а.с. 94-96). Представник позивача до судового засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у\~ відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 40). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Надала суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність її представника. Зазначила також, що проти задоволення позовних вимог заперечує, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 113). Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 30.01.2009 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 8-14). [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» на обслуговування кредитної картки «Універсальна», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] зобов'язалася виплачувати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також виплачувати комісію на умовах, передбачених договором. 23 листопада 2013 року позичальник, [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 422545 від 01.12.2013 року, актовий запис 15788 (а.с. 17). Відповідно до частини першої\~статті 608 ЦК України\~зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами\~статті 1216 ЦК України\~у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України(статті\~1218,\~1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже кредитор зобов'язаний довести, що заборгованість дійсно існує. Сам факт наявності боргових зобов'язань не підтверджує обов'язку спадкоємців задовольнити таку вимогу. Кредитор зобов'язаний довести, що борг дійсно не був повернутий спадкодавцем. Звертаючись до суду з позовом, позивач не доводив обставин, коли відповідачем допущено пропуск строку погашення кредитної заборгованості і в якому розмірі. Матеріали справи не містять витягу по особовому рахунку боржника, який міг би бути належним доказом на підтвердження розміру заборгованості. У позові представник позивача зазначає, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 30.01.2009 року склала 5778,79 грн., яка складається з наступного: 1) 5498,54 грн. заборгованість за кредитом; 2) 280,25 грн. заборгованість за відсотками. Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, складеного станом на 22.01.2018, зазначений розрахунок був здійснений у період з 31 січня 2009 року по 22 січня 2018 року, тобто в подальшому після смерті позичальника [PERSON], померлої 23 листопада 2013 року, Банк продовжував збільшувати розмір заборгованості за рахунок нарахування відсотків (а.с. 4-7). Згідно з положенням ч. 2\~ст. 1231 ЦК України\~до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню) за умови, що: 1) судом було прийнято рішення з призначенням певної суми до виплати кредитору; 2) боржник (спадкодавець) не виконав такого рішення суду. Оскільки спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя, нараховані зобов'язання після смерті [PERSON] фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. На виконання вимог ч. 2\~ст. 1281 ЦК України, 10 лютого 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора за вих. № SAMDN55000025480908 від 03.02.2014 року до Другої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 18-19). У лютому 2014 року Банк отримав відповідь Другої Харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що Претензія Банку була зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів за номером 01-16/152 від 11.02.2014 року. Зазначено також, що спадкова справа за заявами спадкоємців була заведена за № 664/2013, свідоцтва про право на спадщину після смерті гр. [PERSON] ще не видавалися. (а.с. 20). Таким чином, у лютому 2014 року позивачу було відомо, що позичальник [PERSON] померла. У відповідності до\~ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із\~ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, встановлені\~ст. 1281 ЦК України\~строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право на пред'явлення вимог до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст.\~1281,\~1282 ЦК України\~щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором, передбачених\~статтею 1281 ЦК України\~строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як зазначалось вище, позивач дізнався про смерть боржника у лютому 2014 року. На думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS], та у звязку з цим 14 травня 2018 року направив [PERSON] лист-претензію (а.с. 15-16, 21-30). За приписами ст.\~12,\~81 ЦПК України\~ учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, як було встановлено вище про смерть спадкодавця позивачу стало відомо ще у лютому 2014 році, що підтверджується направленням позивачем до Другої Харківської державної нотаріальної контори претензії. Крім того, як свідчить надана позивачем копія паспорту відповідача з відміткою про спільне проживання з позичальником за однією адресою, що також підтверджує той факт, що позивачу у лютому 2014 року достовірно було відомо, що відповідач впорядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, а отже шестимісячний строк, передбачений частиною 2 ст. 1281 ЦК України сплинув ще у 2014 році. Однак, порушуючи терміни, що передбачені ст. 1281 ЦК України, з вимогою до відповідача як до спадкоємця позивач звернувся листом-зверненням 25 березня 2018 року за Вих. SАМDN 55000025480908, а з позовом до суду 10 грудня 2018 року, тобто позивачем пред'явлено вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним), у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed