Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У червні 2017 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Свій позов мотивували тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 липня 2013 року, який [INFO] року за рішенням Бобринецького районного суду м. Бобринець, було розірвано. Від даного шлюбу дітей не мали. Позивачі зазначають, що з травня 2016 року вони проживали у громадянському шлюбі, в якому [INFO] року в них народилася донька [PERSON]. Однак, батьком дитини в актовому записі записано відповідача. Позивач [PERSON] зазначив, що порушені його права відносно батьківства доньки [PERSON], своє батьківство щодо цієї дитини він визнає, більш того його батьківство визнає і позивач [PERSON]. Тому, позивачі змушені звернутися до суду з даним позовом в якому просити суд визнати [PERSON], [INFO] батьком дитини [PERSON], [INFO], народженої [PERSON] та зобов'язати Фастівський РАЦС міськрайонного управління юстиції у Київській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] за № 238 від 15 червня 2017 року Фастівського РАЦС міськрайонного управління юстиції у Київській області, де у відомості про батька дитини виключити відомості про відповідача [PERSON] та вказати батьком дитини [PERSON], надати дитині прізвище [PERSON]» і по-батькові [PERSON],. Між тим, з наявного в матеріалах справи Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 22 серпня 2017 року, вбачається, що позивач [PERSON] та позивач [PERSON], зареєстрували шлюб 22 серпня 2017 року про, що Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 249. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Позивачі в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому просили суд його задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] суду пояснила, що позивач [PERSON] дійсно являється рідним батьком її доньки, у зв'язку з тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем його і було записано батьком доньки, хоча насправді вона не його донька. Позивач, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що дійсно він є біологічним батьком малолітньої [PERSON], у зв'язку з чим вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник відповідача Фастівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, направив до суду листа в якому просив суд розглянути справу без участі представника та винести рішення згідно чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.07.2013 року. Відповідно до рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від [INFO] року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). Як вбачається з копії Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 15 червня 2017 року [PERSON] народилася [INFO] року про що, Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 238 від 15 червня 2017 року. Батьками дитини у свідоцтві зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 22.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 249 від 22.08.2017 р.. Прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 53). Згідно ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Окрім того, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини . Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. (ч.ч. 1, 2 ст.138 СК України.) Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивачі посилаються на те, що батьком малолітньої [PERSON], [INFO] є позивач [PERSON], відомості про батька у Свідоцтві про народження [PERSON] зроблені на підставі Актового запису про укладення шлюбу від 06 липня 2013 року за № 155, хоча на справді відповідач [PERSON] не є її біологічним батьком. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так 04 вересня 2017 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області, за клопотанням позивачів у даній справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. Витрати по проведенню експертизи покладено на позивачів. Однак, 21 листопада 2017 року вищевказана ухвала була повернута до суду без виконання. Між тим, 27 грудня 2017 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області клопотання позивачки [PERSON] було задоволено та призначено судово-генетичну експертизу проведення якої доручено експертам Медико-генетичного центру «Мама Папа». Витрати по проведенню якої покладено на позивача. Проте, 09 січня 2018 року через канцелярію суду позивачем [PERSON] було подано заяву, в якій остання просила суд відмінити її заяву, щодо призначення ДНК-експертизи у зв'язку з відсутністю коштів. Разом з тим, зі змісту даної заяви вбачається, що позивач [PERSON], просить суд прийняти як важливий доказ у розгляді справи те, що [PERSON] визнає себе батьком малолітньої дитини [PERSON], приймає участь у її житті і вихованні, забезпечує матеріально. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Під час розгляду справи про встановлення батьківства суд повинен враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 9 Постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де зазначено, що у разі, коли ухилення сторони у справі щодо визнання батьківства від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Рішення суду повинно ґрунтуватися на конкретних обставинах справи, підтверджених належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене, а саме той факт, що сторона позивачів відмовилася від проведення судово-генетичної експертизи, яка в цій категорії справ є обов'язковою (ухвала ВССУ № 6-49337св12 від 29.05.2013 р.), суд вважає, що заявлена [PERSON] позовна вимога про визнання його батьком малолітньої [PERSON] [PERSON], [INFO] є не доведеною та такою, що не підлягає до задоволення. Враховуючи вимоги ст.138 СК України позовна вимога [PERSON] про внесення змін до актового запису за № 238 від 15 червня 2017 р. про народження малолітньої [PERSON], також не може бути задоволена, оскільки в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про встановлення батьківства було відмовлено. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] ([PERSON]) в силу статтей 76-80 ЦПК України є безпідставними, необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні в повному обсязі.

Outcome: dismissed