Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У вересні 2015 р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь повнолітнього сина [PERSON]., [INFO], який продовжує навчатися, аліменти на його утримання, мотивуючи тим, що з 26.10.1996 року позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається у Київському державному університеті міжнародної торгівлі та фінансів на 1-му курсі. Наразі повнолітній [PERSON], у звязку з навчанням, не має змоги забезпечувати себе самостійно, у звязку з чим потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. В жовтні 2015 р., уточнивши позовні вимоги та посилаючись на викладені вище обставини, просить суд стягнути з відповідача аліменти на користь повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Вказала, що не працює, оскільки не може знайти постійну роботу, має на утриманні малолітню дитину [INFO]. Крім малолітньої дитини та повнолітнього сина [PERSON], з ними також мешкає її старша повнолітня дочка, яка з травмою потребує лікування. [PERSON] навчається на денному відділенні бюджетної форми, отримує стипендію, яку може після сесії вже не отримати. В звязку з навчанням, повнолітній син [PERSON] потребує допомоги, оскільки кошти витрачаються на придбання підручників, вивчення англійської, проїзд, харчування та одежі. Залучений до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, через позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що на теперішній час він не має фінансової можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину від попереднього шлюбу. З лютого 2012 р. він перебуває в новому шлюбі, від якого має малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Крім малолітнього сина, він має на утриманні дружину [PERSON], оскільки вона перебуває у декретній відпустці. З ними також мешкає і малолітня дочка дружини від попереднього шлюбу ([INFO]). Доход їх сімї складає лише його заробітна плата. В звязку з перебуванням дружини у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку вона не працює та отримує лише допомогу на утримання дитини. Додав, що до свого нового шлюбу він передавав кошти на утримання сина [PERSON], але на теперішній час він не може виділити будь-яку частку від зарплати, оскільки вона складає невеликий розмір. Залучена до участі у справі в якості 3 особи на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, надавши письмові заперечення, та пояснила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з лютого 2012 р. В цьому шлюбі у них народився син, якому зараз тільки 2 роки, в звязку з чим вона перебуває у відпустці по догляду за ним, отримує лише допомогу на утримання дитини і інших доходів не має. Тому відповідач повинен утримувати і її, і їх сумісного малолітнього сина. В сімї працює лише відповідач, але його зарплата не дає можливості ще сплачувати аліменти на утримання його повнолітнього сина, який зараз навчається в університеті. Раніше відповідач матеріально допомагав сину від попереднього шлюбу, але зараз цього робити не може. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] (за довіреностями) в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що діючим законодавством передбачений обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, лише за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач на теперішній час є єдиним годувальником своєї родини, маючи на утриманні 2-річного сина та дружину, яка не працює в звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною. Також забезпечує малолітню дочку дружини. Але розмір зарплати відповідача не дозволяє йому надавати ще матеріальну допомогу повнолітньому сину від попереднього шлюбу. Суд встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Позивач по справі [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками повнолітнього сина [PERSON]., [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІГ-БК №352790. 28.11.2002 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БК №285540. В судовому засіданні встановлено, що з 01.09.2015 року [PERSON], [INFO], є студентом 1 курсу Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, навчається на денному відділенні за рахунок коштів державного бюджеті та отримує стипендію щомісяця, яка складає 825,0 грн. щомісяця. Термін навчання [PERSON] - до 10.07.2019 року. Даний факт підтверджується довідкою «Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі» №271/15 від 07.09.2015 року. Згідно з довідкою форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» ЖЕД 707 «Лісове» №219 від 05.06.2015 р., позивач [PERSON] мешкає разом зі своїми дітьми: повнолітніми сином [PERSON], [INFO], та донькою [PERSON], [INFO], та малолітнім сином [PERSON], [INFO], у будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що позивачка по справі офіційно не працює з травня 2006 р., що підтверджено наданою копією її трудової книжки. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України позивач, як мати, з якою проживає повнолітній син, що продовжує навчання, реалізувала своє право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Повнолітній син сторін по справі підтримав позовні вимоги. Відповідно до ст.199 ч.1 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На час розгляду справи відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БК №193060. Згідно довідки Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №6827 від 22.12.2015 року відповідач має на утриманні не працюючу дружину [PERSON] та малолітню дитину [PERSON], [INFO] Як вбачається з наданих документів, відповідач офіційно працює в ТОВ «Сасск» столяром та його нарахована заробітна плата за період січень-листопад 2015 р. складає 50 531,1 грн., в т.ч. за листопад 2015 р. 4 560,24 грн., що підтверджено довідкою ТОВ від 15.12.205 р. № 1/S та копією трудової книжки відповідача. Суд вважає, що виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв'язку з продовженням навчанням є правом дитини, яке нерозривно пов'язано з обов'язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомоги і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Враховуючи вищевикладене, той факт що повнолітній син сторін по справі [PERSON] отримує стипендію, вчиться на державному замовленні та не сплачує кошти за навчання, проживає разом з позивачем, а тому не винаймає гуртожиток у зв'язку із навчанням та не несе витрат, пов'язаних з проживанням, а відповідач мешкає разом з іншою родиною та має на утриманні непрацюючу дружину та малолітню дитину і його дохід не дозволяє надати матеріальну допомогу повнолітньому сину, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що крім малолітнього сина, вона ще утримує 23-річну дочку, яка в звязку з травмою потребує лікування, оскільки вони не засновані на законі, а також посилання позивача на той факт, що в новому році син не буде отримувати стипендію, оскільки це є її припущенням. Як вбачається з наданої позивачем виписки з Київської міської дитячої лікарні № 1 про перебування ще на той час неповнолітнього [PERSON] на стаціонарному лікуванні з 23.03.2015 р. по 20.04.2015 р., було зумовлено отриманою ним в березні 2015 р. травмою. Тому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що повнолітній син [PERSON] має хворобливий стан здоровя, і тому потребує матеріальної допомоги. На підставі вищевикладеного, ст.ст.182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed