Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат у зв'язку з навчяанням. На підставу своїх вимог спирається на те, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 24.05.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області, розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23.11.1999 року зроблено актовий запис за №91. В шлюбі вони перебували з 06.06.1993 року. [INFO] вона народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. Попередньо відповідач сплачував на користь позивача аліменти на утримання сина, на даний час син досяг повноліття, сплата аліментів припинена. З 01.09.2013 року син навчається, має здібності до навчання та розвиває їх, є студентом Черкаського кооперативного економіко-правового коледжу II курсу денного відділення спеціальності товарознавство та комерційна діяльність. Навчається на контрактній основі, стипендію не отримує, проживає в гуртожитку. У зв'язку з цим, 12.08.2013 року укладено договір про навчання між ним та вищевказаним навчальним закладом №1131. Період надання освітніх послуг з 01.09.2013 року по 05.07.2015 року. Відповідно до вказаного договору від 12.08.2013 р., загальна вартість навчання становить 14600 грн., за перший рік навчання вартість становить 7200 грн., за другий - 7400 грн. У зв'язку з розвитком здібностей дитини, син потребує матеріальної допомоги. В оплаті навчання сина допомагає позивач, працювати син не має змоги в зв'язку з тим, що навчається на денному відділенні. Позивачем сплачено відповідно до договору про навчання 7200 грн., також сплачено за проживання сина в гуртожитку 1100 грн. Позивач сама не в змозі повністю допомогти сину у розвитку його здібностей, перебуває на пенсії, має 3 групу інвалідності, не працює, має на утриманні ще одну дитину, оскільки відповідач має змогу надавати дитині допомогу, тому вона змушена звернутись з даною позовною заявою до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини, що дійсно згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 24.05.2000р. відділом реєстрації актів громадянського стану Маньківського районного управління юстиції Черкаської області, розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23.11.1999 року зроблено актовий запис за №91. Сторони в шлюбі перебували з 06.06.1993 року [INFO] позивачка народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. З 01.09.2013 року син навчається, є студентом Черкаського кооперативного економіко-правового коледжу II курсу денного відділення спеціальності товарознавство та комерційна діяльність. Судом встановлено що він навчається на контрактній основі, стипендію не отримує, проживає в гуртожитку. У зв'язку з цим, 12.08.2013 року укладено договір про навчання між ним та вищевказаним навчальним закладом за №1131. Період надання освітніх послуг з 01.09.2013 року по 05.07.2015 року. Відповідно до вказаного договору від 12.08.2013 року, загальна вартість навчання становить 14600 грн., за перший рік навчання вартість становить 7200 грн., за другий - 7400 грн. Позивачем сплачено відповідно до договору про навчання 7200 грн., також сплачено за проживання сина в гуртожитку 1100 грн. Позивач посилаючись на норми ст.ст. 198, 199, 201 СК України просить стягнути з відповідача додаткові витрати пов"язані з продовженням навчання в сумі 4150 грн. а саме половина вартості коштів за навчання в сумі 3600 грн. та половину коштів, сплачених за проживання у гуртожитку. Проте суд не може погодитися з позицією позивача, оскільки дійсно відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Позивач подаючи до суду позов про стягнення додаткових витрат аргументував дане стягнення положеннями ст.ст. 198, 199, 201 СК України, які регулюють аліментні відносини між повнолітніми дітьми та батьками, а не ст. 185 СК України, яка регулює участь батьків у додаткових витратах на дитину. Судом встановлено, що позивачка звернулася до суду з позовом 27.01.2014 року, а також те що позивачка понесла дані витрати до [INFO], тобто до моменту повноліття сина [PERSON], [INFO] Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, передбачений гл. 16 СК України. В зазначеній главі не міститься норми про обов'язок батьків нести додаткові витрати. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, встановлений ст.185 СК України, яка міститься у гл. 15 СК України та поширюються на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей, а тому саме дані норми поширюються на правовідносини, які виникли між неповнолітнім Ярославом та його батьком, на момент понесення позивачкою даних витрат. Обов'язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів відповідно до вимог статтей 199-201 СК України і тоді норми статті 185 СК України до таких правовідносини не застосовуються. Ст. 201 СК України передбачає, що до відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу, тобто норми статті 185 СК України не розповсюджуються на відносини між батьками та повнолітніми дітьми, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 185 СК України батьки зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Посилання позивачки на те, що оплата за гуртожиток та оплата за навчання в коледжі, є додатковими витратами, є помилковим, оскільки зазначені витрати не можна вважати такими, що пов'язані з розвитком здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України. Крім того відповідач надав суду письмові докази того, що в даний момент він не може брати участь в будь-яких додаткових витратах на дитину, оскільки на даний час він не працює, на його утриманні перебуває непрацююча дружина та дитина-інвалід з дитинства, в центрі зайнятості на обліку не перебуває та інших джерел доходу немає, в зв"язку з чим він перебуває в скрутному матеріальному становищі. Також суд зазначає, що сам факт навчання неповнолітнього сина у коледжі, на момент понесення витрат, не свідчить про його особливі здібності і потребу в стягненні додаткових витрат на їх розвиток, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed