Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 18 серпня 2008 року у розмірі 6180,63 грн., мотивуючи тим, що 18 серпня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 550 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 28 лютого 2015 року загальна сума заборгованості за вищезазначеним кредитним договором становить 6180,63 грн., яку й просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від його представника надійшла заява про застосування строку позовної давності. Суд, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти(ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами - ст.629 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України. За положеннями ст.612 ЦК України одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України, ч.2 якої передбачено: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (правонаступником, якого є ПАТ КБ "ПриватБанк"), 18 серпня 2008 року було укладено договір № б/н про отримання кредиту у розмірі 550 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.06.2015 року позивач визначив у позичальника заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.08.2008 року у сумі 6180,63 грн., з яких: 494,40 грн. заборгованість за кредитом; 2503,82 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2650,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. штрафу (фіксована частина); 282,41 грн. - штраф (процентна складова). Так, із змісту заяви [PERSON] на укладення кредитного договору № б/н від 18.08.2008 року, вбачається, що сторонами договору передбачено погашення заборгованості по кредит шляхом внесення коштів на картку клієнтом чи шляхом списання коштів з дебетової картки. У п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено строк дії кредитного договору - 12 місяців з моменту підписання. У п. 5.4 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення процентів за кредитом - щомісяця за попередній місяць, а строк погашення кредиту у повному обсязі проводиться не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Пунктом 2 розділу І Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредит, кредитна лінія) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік), і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно до Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням від 19 квітня 2005 року № 137, що було чинним на час виникнення спірних правовідносин (п. 2.9 - кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом. Кредитування держателів платіжних карток у межах обраної емітентом кредитної схеми регламентується внутрішніми документами банку з питань кредитування та договором між клієнтом і банком-емітентом). Із заяви від 18 серпня 2008 року вбачається, що строк дії картки, виданої відповідачу, не зазначено. Обставини щодо строку дії картки позивачем відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг не доводились. Стаття 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.08.2008 року, складеного ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 30.06.2015 року, вбачається, що після отримання 19.08.2007 року кредитних коштів відповідних платежів на погашення кредиту [PERSON] не вносив. Таким чином, після зняття відповідачем суми кредиту та спливу з цієї дати (55 днів пільгового періоду), позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ч.1 ст.261 ЦК України. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України. Оскільки з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.08.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду 5 серпня 2015 року, тобто з пропуском позовної давності, про застосування якої заявив [PERSON], що відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові, то суд приходить до висновку, що про відмову ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом.

Outcome: dismissed