Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 21000 грн. матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.12.2019 року позивач звернувся до відповідача ТзОВ «Нова пошта» з метою організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України шляхом передачі відправлення до ТОВ «Нова пошта» для транспортування відповідно до умов Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлення та Умов надання послуг, що розміщені на офіційному сайті ТОВ «Нова пошта» novaposhta.ua. З цією метою позивачем, за експрес-накладною № 59000469472823 від 10.12.2019 р. було передано відповідачу для організації відправлення автозапчастини, оголошеною вартістю 21000 гривень на ім`я [PERSON] . Однак, при розкритті вантажу по місцю доставки, було встановлено наявність пошкодження автозапчастин, в зв`язку з чим отримувач відмовився від отримання відправлення. 13.12.2019 року позивач скерував претензію відповідачу, відповідь на яку не отримав. Оскільки, при передачі вантажу представнику ТОВ «Нова Пошта» для здійснення його перевезення [PERSON] було передано цей вантаж без будь-яких пошкоджень, представником перевізника було уважно оглянуто вантаж на предмет його цілісності та відсутності будь - яких пошкоджень, представник ТОВ «Нова Пошта» самостійно, на власний розсуд здійснив упакування та маркування вантажу та оформив всі необхідні документи, прийнявши на себе зобов`язання щодо доставки вантажу та вручення його одержувачу в цілісності та схоронності. Не виконавши взятого на себе зобов`язання відповідач допустив пошкодження вантажу при його транспортуванні, що потягло за собою відмову одержувача від прийняття такого вантажу та його повернення позивачу в пошкодженому стані, чим йому завдано шкоду в розмірі 35000 гривень. Вважає, що перевізником не доведено обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу, а відтак, відмова відповідача у задоволенні вимог [PERSON] за претензією є безпідставною. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.04.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Разом з тим, судом було повідомлено сторони, що відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи, щодо позову або відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.» Процесуальні строки, які були продовжені, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Сторони не скористались своїм правом та протягом 20-ти днів не подали заяв на продовження процесуальних строків. Відповідач 26.05.2020 року подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відправник [PERSON] передав вантаж для перевезення та надав експедитору підписану експрес - накладну від 06.12.2019 року № 59000468278177, погодившись з умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті https://novaposhta.ua та у вільному доступі на інформаційних стендах відділення № 1 у місті Львові. У вищевказаній експрес - накладній зазначена наступна інформація: інформація про відправника - « [PERSON] », номер мобільного телефону - « [NUMBER] », інформація про одержувача - « [PERSON] », номер мобільного телефону - « [NUMBER] », місто доставки відправлення (адреса, куди доставляється відправлення) - «м. Чернігів, відділення № 17: вул. Дніпровська, 34», інформація про відправлення: тип відправлення: вантаж, кількість місць - «2 шт.», фактична вага: «15 кг», об`ємна вага «189,88 кг», оголошена вартість - «21000 грн.», опис вмісту відправлення - «автозапчастини», зворотна доставка: Грошовий переказ 17797 грн., сторона, що сплачує послуги та вартість доставки - «доставку сплачує одержувач: 1268,00 грн.», форма розрахунку - «готівковий розрахунок», розрахункові строки доставки відправлення - «розрахункова дата прибуття: СБ 07.12.2019 року». Жодної інформації про найменування, асортимент (перелік) та виробника автозапчастин, які б дали змогу безумовно їх ідентифікувати, відправник у експрес - накладній № 59000468278177 не зазначив та супровідних документів не надав. Інформація, яка містилася в експрес - накладній № 59000468278177, була внесена та перевірена відправником. Відповідно до пункту 5.1 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень відправник запаковує відправлення. Згідно з підпунктом 17.2.13 пункту 7.2 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. При прийнятті вантажу для перевезення огляд стану вантажу працівниками відділення № 1 у м. Львові ТОВ «Нова Пошта» не проводився, вміст не перевірявся, так як представники ТОВ «Нова Пошта» не є повідомленими про відносини між відправником та одержувачем, щоб знати, який саме стан вантажу перевіряти, оскільки, може пересилатись вантаж як новий, так і пошкоджений для ремонту, а вантаж приймається за кількістю та вагою, відправник на власний розсуд обирає відповідний вид пакування та запаковує вантаж. За ЕН № 59000468278177 у відділенні № 1 у м.Львові ТОВ «Нова Пошта» відправник [PERSON] замовив у відповідача послугу пакування, вартість якої становить 337,60 грн. та входить у вартість доставки відправлення з міста Львів у місто Чернігів, що підтверджується скрін - шотом витягу з експедиційної електронної бази ТОВ «Нова Пошта» щодо пакування. 07.12.2019 року відправлення за ЕН № 59000468278177 прибуло у цілій та неушкодженій упаковці у відділення № 17 у м. Чернігові, де одержувач [PERSON] під час огляду вантажу відмовився від отримання з причини «Відправлення не відповідає замовленню», що підтверджується скрін - шотом витягу з експедиційної електронної бази ТОВ «Нова Пошта». Одержувач [PERSON] відмовився від отримання вантажу з причини невідповідності його замовленню, а не стану вантажу. А відтак, вантаж прибув у Чернігів цілим та неушкодженим, що свідчить про той факт, що одержувач [PERSON] не вимагав та сторонами не складався акт приймання - передачі, як того вимагає підпункт 4.3.12 пункту 4.3 Публічного договору - у разі отримання відправлення в неналежному стані (пошкодження, нестача тощо) зафіксувати його стан у відповідному Акті за формою, затвердженою Експедитором, за обов`язковою участю представників Замовника/Одержувача та Експедитора. Позивач не надав суду та відповідачу жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір фактичної шкоди, що є обов`язковою умовою для відшкодування останньої. В експрес - накладній ЕН № 59000469472823 зазначив опис відправлення «автозапчастини», а в акті приймання - передачі від 13.12.2019 року «бампер та телевізор», що унеможливлює встановити їх дійсну вартість. Вантаж не був описаний, розмір грошового переказу в сумі 17797 грн. відрізняється від оголошеної у сумі 21000 грн. Зважаючи на викладене, позивач (відправник) не виконав власний обов`язок надати перевізнику конкретизований опис вантажу, та як наслідок свідомо позбавив себе можливості доказування розміру фактичного збитку. Просить в задоволенні позову відмовити. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Частиною 3 ст. 909 ЦК України передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента, або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Відповідно до п. 2.5 вказаного Публічного договору договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст.633,634 Цивільного кодексу України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору. Судом встановлено, що згідно експрес-накладної № 59000468278177 від 06.12.2019 р. з відділення №1 м. Львів позивачем були відправлені автозапчастини, кількість місць 2, фактична вага 15 кг, об`ємна вага 189,88 кг, оголошена вартість 21000 грн. При складанні товарно-транспортної накладної відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами публічного договору (публічна оферта), розміщеного на офіційному сайті www.novaposhta.ua та відповідно засвідчив, що ознайомлений з умовами надання послуг TOB «Нова пошта». 10.12.2019 року позивач замовив переадресування по накладній № 59000468278177 від 06.12.2019 р., так як 07.12.2019 року одержувач [PERSON] відмовився від одержання відправлення, причина: відправлення не відповідає замовленню, що підтверджується експрес-накладною ЕН № 59000469472823 від 10.12.2019 р. 13.12.2019 року був складений акт приймання-передачі, що був підписаний позивачем та представником відповідача, в якому було зазначено, що замовнику прибуло таке відправлення: запчастини (бампер та телевізор). Вид упаковки гофрокартон, обрешетування. Стан зовнішньої упаковки: «була у використанні», стан: «розірвана». Стан додаткової упаковки всередині (якщо є): тип: «була у використанні», стан: «розірвана». Місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються: «Так». Стан вмісту відправлення: «бампер та телевізор мають пошкодження». Спеціальне маркування «Обережно крихке!»: «немає». Інше спеціальне маркування: «немає». Огляд здійснювався в момент отримання відправлення: «Так». 13.12.2019 року позивачем було скеровано ТОВ «Нова Пошта» претензію про відшкодування вартості відправлення в розмірі 21000 грн. Суть проблеми / опис відправлення вказано: відмова клієнта з причин пошкодження вантажу під час транспортування. Відповідь на вищевказану претензію відповідач по сьогодні не надав. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що витікають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлене цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Приписами ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 7.2.7. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Пунктом 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Згідно з пунктом 7.2.13 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує про те, що перевізник фактично в порядку ч. 3 ст. 917 ЦК України має право перевірити виключно стан зовнішньої упаковки, без можливості огляду вмісту відправлення, також обов`язок перевізника перевіряти стан вантажу, а саме його цілісність, комплектність чи справність чинним законодавством не встановлено, оскільки пересилатись може, наприклад, як цілісний і працездатний вантаж, так і пошкоджений для ремонту чи на запчастини. Вантаж може мати приховані дефекти чи пошкодження. Перевізник не є спеціалістом-товарознавцем для визначення стану вантажу та відповідності його домовленості між відправником та одержувачем. Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Пунктом 4.2.12 Публічного договору передбачено, що у разі отримання відправлення в неналежному стані (пошкодження, нестача тощо) зафіксувати його стан у відповідному Акті за формою, затвердженою Експедитором, за обов`язковою участю Замовника/Одержувача та Експедитора. Тобто єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є саме акт. З матеріалів справи вбачається, що жодного акту 07.12.2019 року щодо отримання відправлення в неналежному стані не складалось, що свідчить про те, що вантаж прибув в належному стані, однак під час безпосереднього огляду вантажу [PERSON] , останній відмовився від його отримання у зв`язку з невідповідністю його замовлення. Пункт 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачає, що автотранспортне підприємство або організація звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли вантаж прибув у справному авто (контейнері) зі справними пломбами вантажовідправника. В цьому випадку автотранспортне підприємство або організація несе відповідальність за незбереження вантажу, якщо пред`явник претензій доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу сталося з вини автотранспортного підприємства або організації. Таким чином відсутність вказаного акту прямо вказує на відсутність вини перевізника у пошкодженні вмісту вантажу. Крім цього позивачем не доведено належними доказами розмір завданої фактичної шкоди. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Розмір відповідальності перевізника згідно із п. 136 Статуту автомобільного транспортну УРСР, а також ст.. 13 Закону України «Про транспорт» від 10.11.94р. № 232/94-ВР встановлюється на рівні: б) у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість. Таким чином вказана норма спеціального права обмежує розмір матеріальної відповідальності перевізника та зобов`язує позивача довести належними та допустимими доказами розмір фактичної шкоди у вигляді суми на яку зменшилась вартість вантажу. Пунктом 7.2.3 Публічного договору передбачено, що у разі часткової втрати або пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній відшкодовує Замовнику відповідну частину оголошеної вартості відправлення. Будь-яких доказів того, що фактична вартість вантажу, що була відправлена позивачу, становить 21000 гривень у матеріалах справи відсутні, а також суд звертає увагу на те, що жодної інформації про виробника чи модель товару в накладній не зазначено. Відповідно до п. 13.6 Правил перевезень вантажів автомобілем транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363:, в разі, якщо при виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, перевізник і вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин і суми, на яку зменшилася вартість вантажу, на вимогу перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами. Пунктом 13.7 Правил встановлено, експертиза проводиться у присутності представників перевізника і замовника. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертами, які були присутні при проведенні експертизи. Таким чином, наведена норма спеціального права визначає єдиним належним та допустимим доказом суми, на яку зменшилась вартість вантажу, у разі недосягнення згоди сторін, у спорі щодо перевезення вантажу, саме акт експертизи. Акт експертизи щодо суми, на яку зменшилась вартість вантажу, позивачем також не надано. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи доводи сторони позивача про порушення відповідачем договірних зобов`язань, які призвели до пошкодження товару, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, розмір завданих збитків не підтверджено документально, суд вважає, що в задоволення позову слід відмовити. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, однак, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати слід віднести за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed