Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У січні 2014 року позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2014 року цивільну справу передано до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] 07.07.2008 року було укладено кредитний договір №77.1/АК-01234.08.2, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу не відновлювану кредитну лінію у сумі 29 325,00 доларів США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів з терміном погашення до 07.07.2015 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 7,70% річних. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідач зобов'язувалась сплатити позивачу пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Крім того, в якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, передбачених згаданим кредитним договором, 07.07.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки. Відповідно до зазначеного договору поруки поручитель відповідає за виконання позичальником усіх його зобов'язань в повному обсязі перед банком, що виникли з кредитного договору №77.1/АК-01234.08.2 від 07.07.2008 року. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідачів перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON], поручителем якої є [PERSON], умов кредитного договору від 07.07.2008 року, а саме порушенням строків сплати платежів в рахунок погашення кредиту та нарахованих відсотків. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] 07.07.2008 року було укладено кредитний договір №77.1/АК-01234.08.2, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу не відновлювану кредитну лінію у сумі 29 325,00 доларів США на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів з терміном погашення до 07.07.2015 року, а відповідач у свою чергу зобов"язувалась погасити кредит, сплатити за його користування проценти у розмірі 7,70% річних. У разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідач зобов'язувалась сплатити позивачу пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості (а.с.8-9). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав умови згаданого кредитного договору та надав [PERSON] у кредит вказану суму грошових коштів (відкрив не відновлювальну кредитну лінію), що підтверджується заявою на видачу готівки №1691_63 від 07.07.2008 року (а.с.24). ПАТ «Родовід Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Родовід Банк». Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу станом на 25.09.2013 року суму коштів, що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 19 203,18 дол. США, заборгованості за відсотками у сумі 4169,38 дол. США, заборгованості за платою по кредиту (згідно п.1.5.1. кредитного договору) у сумі 24 576 грн. 51 коп., загальної суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у сумі 1 310 771 грн. 99 коп., загальної суми 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 6738 грн. 57 коп., інфляційних витрат від суми простроченої плати по кредиту у сумі 387 грн. 24 коп. Наявність вказаної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.25-30), який перевірено судом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 07.07.2008 року (а.с.13). Відповідно до п.1. договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №77.1/АК-01234.08.2 від 07.07.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та поручителем. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Приписами статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, що встановлено ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позика частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. та сплати процентів, належних йому відповідно до кредитного договору. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved