Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач МТСБУ звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 15 580, 85 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 19.01.2016 року сталась ДТП за участю автомобіля «Порше» д/н [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля «Сузукі» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], належного [PERSON] На дату вчинення події відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування ивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при цьому вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Сузукі». Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була, при цьому власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою стороною та відповідачем не виникало. Позивачем сплачено потерпілій особі суму в розмірі 15 030 грн. та суму в розмірі 550 грн. за послуги аварійного комісара. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію здійснених витрат та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16.03.2018 р. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами та у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві та додаткових поясненнях. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позову в частині розміру суми, яка підлягає до стягнення, посилаючись на те, що пошкодження автомобіля «Сузукі», а саме деталі вказані в калькуляції до звіту, не відносяться саме до вказаного ДТП, та не співпадають з пошкодженнями вказаними в схемі ДТП та протоколі огляду транспортного засобу. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку відмову в задоволенні вимог позову з наступних підстав. Судом встановлені та підтверджені матеріалами справи наступні факти. 19.01.2016 року сталась ДТП за участю автомобіля «Порше» д/н [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля «Сузукі» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], належного [PERSON] Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.03.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, за фактом спричинення даної ДТП. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Разом з тим, на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, в результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Сузукі» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], належного [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно Полісу №АЕ/6161026. Відповідно до звіту №4879/4 від 15.02.2016 р. про оцінку автомобіля «Сузукі» д/н\~[NUMBER] вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу, складає 30 789, 57 грн., вартість матеріального збитку складає 16 727, 94 грн. Згідно з Наказом від 09.08.2016 р. №6256, платіжного доручення від 11.08.2018 р. №6256рв позивачем сплачено потерпілій особі суму в розмірі 15 030, 85 грн. Доказів понесення позивачем витрат у зв'язку з залученням аварійного комісара в розмірі 550 грн. суду не надано. Відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В Протоколі огляду транспортного засобу від 01.02.2016 р., який подано разом зі Звітом, зазначений перелік пошкоджень автомобіля «Сузукі» д/н [NUMBER], а саме: двері задка - деформація, облицювання заднього бамперу - деформація, кожух заднього запасного колеса - розлом. Вбачається, що вказаний протокол не підписаний відповідачем, та складений за його відсутністю. Як вбачається з схеми ДТП, складеної інспектором ДПС Бориспільського ВП з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району та підписаної обома учасниками ДТП, «Сузукі» д/н [NUMBER] внаслідок вказаної вище ДТП отримав пошкодження: задньої кришки багажнику, заднього бамперу. В вказаній схемі, яка не оскаржена учасниками ДТП не вказано таких пошкоджень зазначеного автомобіля як розлом кожуха заднього запасного колеса. Разом з тим, в Ремонтній калькуляції № 4879/4 від 15.02.2016 р. врахована вартість запасних частин - облицювання запасного колеса на суму 11 925, 29 грн. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності підстав для заміни дверей задка, у зв'язку з їх пошкодженням внаслідок ДТП. Згідно з ремонтною калькуляцією вартість вказаної запасної частини склала 11 868, 8 грн. Зокрема, в указаному висновку відсутнє посилання на те, які ж все-таки пошкодження на автомобілі «Сузукі» д/н\~[NUMBER] були утворені саме від зіткнення з автомобілем «Порше». За відсутності вказаного є неможливим визначення обсягу робіт, необхідного для відновлення автомобілю «Сузукі» д/н [NUMBER]. Враховуючи вказане суд приходить до висновку, що МТСБУ не доведено заявлених вимог, оскільки звіт не підтверджує розміру завданих відповідачем збитків, які у подальшому були перераховані останньому позивачем на підставі статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок страхового відшкодування та оцінку завданих внаслідок ДТП пошкоджень за відсутності доказів їх завдання. Рішення суду не може грунтуватись на припущеннях, а тому недопустими є прийняття судом як належного доказу, наданого позивачем Звіту, оскільки останній не містить в собі відомостей щодо пошкоджень автомобіля "Сузукі" саме в наслідок ДТП, яка сталась 19.01.2016 р. Виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed