Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

[PERSON] на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету Підприємства «Черкаський державний завод хімічних реактивів» № 9 від 24 січня 2008 року було надано ордер на проживання в кімнаті [ADDRESS]. Підприємство «Черкаський державний завод хімічних реактивів» посилаючись на те, що [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] не проживає з 2008 року, а при обстеженні кімнати було виявлене погіршення технічного стану кімнати, звернулося в суд з позовом в якому просить виселити [PERSON] з кімнати [ADDRESS] та зобовязати відділу по справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області зняти [PERSON] з реєстрації в кімнаті [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні свої вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що він відсутній за місцем своєї реєстрації з поважних причин, оскільки навчається в Київському національному університеті ім. Т.Шевченка. Крім того зазначив, що з моменту отримання ордеру на житлову площу в гуртожитку, ним сплачуються комунальні послуги та був проведений ремонт кімнати з встановленням вікна та металевих дверей. Представник Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій справу просить розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" розяснив що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку. Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української PCP, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Законом встановлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку. 11 лютого 2008 року [PERSON] надано ордер на проживання в кімнаті [ADDRESS] і з 22 лютого 2008 року він був зареєстрований за вказаною адресою. Відповідно до п. 18 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року, робітники , службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку зобовязані використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення; забезпечувати схоронність приміщень, обладнання й інвентаря; додержувати правил внутрішнього розпорядку гуртожитком; зберігати чистоту й порядок у жилих приміщеннях, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування; ощадливо витрачати теплову й електричну енергію, воду і газ; суворо додержувати правил пожежної безпеки при користуванні електричними, газовими та іншими приладами й обладнанням; своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. Підстави для виселення з гуртожитку передбачені ст. 132 ЖК України та розділом 7 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 3 червня 1986 року. Як вбачається з квитанцій, наданих відповідачем в судовому засіданні, він з 2008 року сплачував плату за проживання в гуртожитку та комунальні послуги. Суд не приймає як доказ того, що відповідач не проживає в кімнаті акти позивача про проведення перевірки в гуртожитку по [ADDRESS] від 15 травня 2012 року, 4 жовтня 2012 року, 14 листопада 2012 року, оскільки, хоча з вказаних актів й вбачається що відповідач не проживає в кімнаті з 2008 року, але точна дата відсутності відповідача в актах не зазначена. Крім того, на вказаних актах відсутня дата їх затвердження. Як вбачається з студентського квитка відповідача, він з 1 вересня 2007 року по 30 червня 2012 року навчався на заочній формі навчання в Київському національному університеті ім. Т.Шевченка, а як вбачається з пенсійного посвідчення відповідача він є інвалідом 3 групи з дитинства. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні представником позивача не надано доказів того, що відповідач не використовує за призначенням кімнату в гуртожитку, чим порушує правила користування гуртожитком. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Враховуючи те, що [PERSON] отримав ордер на вселення в кімнату [ADDRESS] як ти масово не працюючий, не був вселений в гуртожиток в звязку з роботою чи навчанням, тимчасово не проживав в кімнаті гуртожитку оскільки навчався Київському національному університеті ім. Т.Шевченка при цьому сплачував плату за проживання в гуртожитку та комунальні послуги, суд не знаходить підстав для задоволення позову про виселення [PERSON] з кімнати [ADDRESS] На підставі наведеного, ст.ст. 9, 132 ЖК України та

Outcome: dismissed