Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

У червні 2019 року керівник Охтирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Краснопільської селищної ради Сумської області звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки, площею 1,5658 га., нормативна грошова оцінка якої становить 48088,93 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що договір оренди №93 від 20.02.2019 земельної ділянки, розташованої на території Угроїдського старостинського округу Краснопільської селищної ради Краснопільського району між Краснопільською селищною радою та фізичною особою [PERSON] укладений з порушенням вимог земельного законодавства земельну ділянку передано в користування всупереч встановленому законодавством порядку, зокрема, її передано в оренду без проведення земельних торгів, земельна ділянка не має кадастрового номеру, є несформованою, а тому не могла бути об`єктом цивільних прав, договір не містить жодних відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, наявність якого у договорі законодавством визнано обов`язковою умовою. В судовому засіданні представник позивача прокурор Явтушенко О.І. позов підтримав та просив його задовольнити. Краснопільська селищна рада в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідач на судове засідання не прибув, згідно поданої заяви просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ППВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. 20.02.2019 року між Краснопільською селищною радою в особі селищного голови [PERSON] (орендодавець) та фізичною особою [PERSON] (орендар) укладений договір оренди землі №93, що розташована на території Угроїдського старостинського округу Краснопільської селищної ради Краснопільського району (а.с.11-12). Відповідно п. 1 Договору Орендодавець на підставі рішення 26 сесії 7 скликання Краснопільської селищної ради від 30.01.2019 р. надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля), розташовану на території Угроїдського старостинського округу Краснопільської селищної ради. В п. 2 Договору зазначена площа земельної ділянки- 1,5658 га, а п.5 нормативна грошову оцінка 48088,93 грн. Пунктом 8 згаданого договору строк дії договору визначено у 1 рік. Згідно п. 9 орендну плату встановлено в розмірі 8,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 3847,11 грн. за рік. Відповідно до акта приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 20.02.2019 [PERSON] на підставі договору оренди №93 від 20.02.2019 передано в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 1, 5658 га, розташовану на території Угроїдського старостинського округу Краснопільської селищної ради в оренду до 31.12.2019 (а.с.13). Статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі визначається як засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 2 ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. При укладенні оскаржуваного договору підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 134 Земельного кодексу України, не існувало, однак, в порушення вимог ст. 124 вказаного кодексу Краснопільською селищною радою земельні торги щодо продажу речових прав на земельну ділянку, котра є предметом договору, не проводилися, що підтверджується листом Краснопільської селищної ради № 02-27/818 від 16.05.2019 (а.с.16). Відповідно до положень ч. 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частиною 9 цієї ж статті встановлено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотною умовою договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки). В судовому засіданні встановлено, що в порушення вимог чинного законодавства він не містить жодних відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, який є істотною умовою договору, що характеризує об`єкт оренди. Відповідно до інформації, зазначеної в листах відділу у Краснопільському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 461/113-19 від 29.05.2019 та Краснопільської селищної ради №02-27/818 від 16.05.2019, - земельна ділянка, що є предметом оскаржуваного договору взагалі не сформована та не має відповідного кадастрового номера, тобто взагалі не могла бути об`єктом цивільних прав (а.с.15-16). Підставою недійсності правочину згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За ст. 210 Земельного кодексу України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду. Ст. 16 ЦК України передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову, факт визнання відповідачем позову у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved