Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем з 2009 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах від яких у них [INFO] народилась донька [PERSON]. Влітку 2010 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися. Починаючи з другого півріччя 2010 року всі обов'язки по утриманню та вихованню дитини здійснюються нею самостійно, оскільки відповідач не виконує батьківський обов'язок по вихованню доньки, життям дитини не цікавиться, не турбується про її стан здоров'я, з дитиною не спілкується та не бачиться. Вважає, що вказані обставини у відповідності п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставною для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. В судовому засіданні позивач позов підтримала, додатково пояснивши, що до подачі нею позову про стягнення з відповідача аліментів, останній на протязі п'яти років не брав участі у вихованні дитини, не утримував дитину та не спілкувався з нею, в дитячому садочку та школі не з'являвся. Дитина не знає батька, оскільки він нею не цікавився. На протязі останніх трьох років вона проживає з іншим чоловіком, який піклується про дитину та бажає її усиновити, дитина живе в повній сім'ї. Метою позову є те, що дитину хоче усиновити інша особа. З позовом про стягнення з відповідача аліментів звернулась у 2016 році. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. Позов про збільшення розміру аліментів не подавала. З відповідачем ніяких відносини не має, з ним не спілкується, в тому числі з приводу дитини та не повідомляла останньому де навчається дитини. На даний час не дозволила спілкуватися дитині з біологічним батьком. Після того, як у 2016 році відповідач почав цікавитися дитиною намагалася підготувати дитину до спілкування з батьком внаслідок чого у доньки погіршився апетит, знизилась успішність у навчанні в школі. Вважає, що спілкування дитини з батьком буде негативно впливати на психіку дитини та дитині може бути завдана психологічна травма, по що є висновок психолога. Відповідач не надав будь-яких доказів спілкування з дитиною. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що батько почав цікавитися дитиною після звернення позивача до суду з позовами про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Дитина не має бажання спілкуватися з батьком та спілкування дитини з батьком може негативно вплинути на психологічний стан дитини, яка може замкнутися. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених в позовній заяві, пояснивши, що до грудня 2016 року відповідач не цікавився дитиною та не звертався до відповідних органів з приводу спілкування з дитиною. Відповідач не знає дитини та яку школу вона відвідує, а дитина відповідно не знає батька. Позов заявлений в інтересах дитини. При складанні висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав з дитиною ніхто не спілкувався та акт обстеження умов проживання за місцем проживання дитини не складався. Довідка про стан здоров'я відповідача видана не за місцем проживання відповідача, а саме Компаніївською ЦРЛ. Відповідач сплачує аліменти за рішенням суду оскільки працює. Відповідач на протязі шести років не приймав участі у вихованні дитини та не бажає спілкуватися з нею. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та заперечила проти його задоволення з підстав викладених в запереченні на позовну заяву (а.с.40-42). Додатково пояснила, що на початку осені 2016 року відповідач звернувся до служби у справах дітей з питання спілкування з дитиною та після збору відповідних документів подав позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, який на даний час розглядається в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області. Відповідач позов про стягання з нього аліментів визнав та не має заборгованості по сплаті аліментів, розмір яких є достатнім для утримання дитини. Стороною позивача не доведено факт відсутності матеріального утримання відповідачем. Також позивачем не надано доказів існування у неї повноцінної сім'ї та не бажання дитини спілкуватися з батьком. На сьогоднішній день існують перешкоди у батька у спілкуванні з дитиною. До появи у позивача стосунків з іншим чоловіком перешкод у відповідача у спілкуванні з дитиною не було. Перешкоди виникли у вересні 2016 року після чого відповідач відразу звернувся дот відповідних органів. Крім того, метою подачі позову є не захист інтересів дитини, а захист інтересів іншої особи, яка хоче усиновити дитину. Тобто позивач хоче покращити інтереси іншої особи за рахунок відповідача, що порушить його права. Представник третіх осіб [PERSON] проти задоволення позову заперечила, оскільки вважає, що немає підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, пояснивши, що восени 2016 році відповідач прийшов до органу опіки та піклування Бобринецької РДА за консультацією з приводу неможливості бачитися та спілкуватися з дитиною та за рекомендацією органу звернувся до Кіровоградської міської ради за місцем проживання дитини щодо вирішення питання надання дозволу на спілкування з дитиною. Відповідач намагається спілкуватися з дитиною, однак існують перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача на даний час не відповідає інтересам дитини. Дитина має право знати своїх батьків і спілкуватися з ними. Спілкування дитини з батьком не буде шкодити психологічному стану дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 13 січня 2010 року, відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.9). Як вбачається з копії довідки Бобринецької міської ради №4111 від 18.11.2016 року (а.с.44) та копії довідки про склад сім'ї Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району №707 від 14.11.2016 року (а.с.51) до складу сім'ї відповідача входить дружина [PERSON], з якою зареєстровані за адресою: [ADDRESS], мають фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] За місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання відповідач характеризується позитивно, що підтверджується копією довідки-характеристики Бобринецької міської ради №214 від 14.11.2016 року (а.с.43) та копією характеристики Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району №708 від 14.11.2016 року (а.с.52). Згідно з актом обстеження умов проживання за адресою місця проживання відповідача: [ADDRESS], умови проживання добрі, в будинку є всі необхідні меблі та предмети домашнього побуту, в наявності є різна побутова техніка, продуктами харчування забезпечені у повному обсязі. В будинку є окрема кімната для дитини в якій є диван, шафи для одягу, книг, дитячих іграшок, стіл, стільчики, в наявності багато іграшок та дитячих казок (а.с.45-46). Згідно копії висновку Компаніївської ЦРЛ від 17.11.2016 року про стан здоров'я заявника, відповідач здоров (а.с.47). Як вбачається з копі й довідок ПАТ «Кіровоградобленерго» №243 від 15.11.2016 року (а.с.49) та №994 від 15.11.2016 року (а.с.48), відповідач працює в Бобринецькому РЕМ ПАТ «Кіровогорадобленерго» електромонтером ОВБ та має постійний дохід. За місцем роботи характеризується позитивно (а.с.50). Згідно копії довідки ПАТ «Кіровоградобленерго» №84/06 від 19.01.2017 року відповідач заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2017 року не має (а.с.55). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації від 24.11.2016 року №П-130, комісія вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини [PERSON] (а.с.18). Підставою для позбавлення батьківських прав позивачем зазначено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не спілкується з дитиною та не цікавиться станом здоров'я дитини. На підтвердження зазначених обставин позивачем надано: довідки Комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої на юнацької творчості» №375 від 29.11.2016 року (а.с.10) та №370 від 02.12.2015 року (а.с.13) згідно яких [PERSON], [INFO], з 01.09.2014 року навчається в Народному художньому колективі ансамблю сучасного танцю «Час Пік», батько дитини жодного разу в закладі не з'являвся, не цікавився її станом здоров'я, успіхами, у вихованні доньки участі не бере; довідки Комунального закладу «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів №26-дошкільний навчальний заклад-дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області №952 від 08.12.2016 року (а.с.11) та №871 від 15.11.2016 року (а.с.12), де з 01.09.2016 року навчається [PERSON] про те, що за час навчання її батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, до закладу не приходив, навчанням та вихованням дитини не цікавився, не забирає дитину додому (а.с.12); довідку Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кіровограда» №2446-03 від 05.12.2016 року про те, що лікуванням [PERSON] з 2010 року по теперішній час займалася мати, батько дитини до закладу не з'являвся, станом здоров'я доньки не цікавився (а.с.14); характеристику з місця навчання [PERSON], складеної Комунальним закладом «Навчально-виховний комплекс «Спеціалізований загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів №26-дошкільний навчальний заклад-дитячий юнацький центр «Зорецвіт» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області згідно якої [PERSON] за час навчання зарекомендувала себе як старання, здібна, чемна, дівчинка, взаємовідносини з дітьми в групі складаються гармонічно, має багато друзів. Вихованням дитини займається мама, батько жодного разу не приходив до школи, не відвідував батьківських зборів та свят, не цікавився навчанням та вихованням доньки (а.с.15); висновок практичного психолога НВК №26 [PERSON] за даними психологічного обстеження [PERSON], учениці 1-Г класу відповідно до якого дівчинку недоцільно знайомити з батьком, який жодного разу не з'являвся в її житті, не підтримував та не цікавився нею взагалі, оскільки це завдасть величезної травми дитячій психіці дівчинки, що в подальшому негативно вплине на здоров'я та життя дитини в цілому (а.с.16-17). Суд не приймає вказані документи, як докази свідомого нехтування відповідачем своїми обов'язками та ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки як встановлено під час розгляду справи дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю, окремо від батька, який проживає в іншому місті. Позивач чинить перешкоди у спілкуванні доньки з батьком, що також підтверджується її поясненнями про те, що з відповідачем ніяких відносини не має, з ним не спілкується, в тому числі з приводу дитини та не повідомляла останньому де навчається дитина та на даний час не дозволила спілкуватися дитині з біологічним батьком. А також заявою відповідача [PERSON] від 21.11.2016 року адресованої службі у справах дітей Кіровоградського міського виконавчого комітету про надання допомоги у вирішення питання щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON], яка проживає окремо від нього (а.с.53), яка подана до звернення позивача з даним позовом, та наявністю спору між сторонами щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, що розглядається в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області, що сторонами не заперечується. Та обставина, що сторони між собою не спілкуються свідчить про наявність у відповідача об'єктивних перешкод у спілкування та прийнятті відповідачем участі у вихованні доньки. Отже, пояснення надані позивачем з приводу того, що відповідач не спілкується та не цікавиться дитиною оцінюються судом критично та не беруться до уваги. Крім того, позивач пояснила, що метою подачі позову є те, що дитину хоче усиновити інша особа, що суперечить положенням ч.1 ст.3 ЦПК України, якою вставлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, метою подачі позову є не захист інтересів дитини, а захист інтересів іншої особи, яка хоче усиновити дитину. Тобто позивач фактично звернулась на захист інтересів можливого майбутнього усиновлювача за рахунок позбавлення батьківських прав відповідача, що чинним законодавством не передбачено, суперечить інтересам дитини та порушить права відповідача. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позивач подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, та повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. За змістом ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Позивачем не надано належних і допустимих доказів вини відповідача в ухиленні від своїх обов'язків по вихованню дитини, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ним своїми обов'язками. Доводи сторони позивача щодо перебування відповідача на лікуванні у зв'язку з психічним захворювання суд до уваги не приймає, адже значення для справи не має, оскільки невиконання батьківських обов'язків є винною поведінкою, а наявність будь-яких захворювань не є підставою для позбавлення батьківських прав. Доводи сторони позивача про те, що висновок Компаніївської ЦРЛ про стан здоров'я відповідача є неналежним доказом, оскільки складений не за місце проживання відповідача, суд відхиляє, оскільки відповідач може обрати будь-який заклад щодо охорони свого здоров'я. Твердження сторони позивача про те, що спілкування дитини з батьком негативно вплине на психіку дитини та може призвести до виникнення у дитини психологічного стресу суд до уваги не приймає, оскільки є лише припущеннями не підтверджені будь-якими доказами. Висновок практичного психолога НВК №26 [PERSON] суд оцінює критично, оскільки суперечить інтересам дитини та порушує її права на спілкування з біологічним батьком. З огляду на вище викладене, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, та той факт, що відповідач має намір та бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у вихованні доньки, враховуючи насамперед інтереси дитини, а також відносини, що склались між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність обставин для позбавлення відповідача батьківських прав який є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому позов задоволенню не підлягає. Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed