Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач 24.06.2014 р. звернулася до суду з вказаним позовом. При цьому посилалася на те, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 12.01.2007 р., заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.05.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем. [PERSON] вважає, що відповідач може надавати їй допомогу до досягнення молодшим сином трирічного віку. [PERSON] є пенсіонером Державного департаменту України з питань виконання покарань, отримує пенсію за вислугу років, також працює завідувачем оздоровчого пункту на ПАТ «Євроцемент-Україна». Позивач на даний момент не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, перенесла операцію і у неї зараз востановчий післяопераційний період. Відповідач за рішенням судів зобов'язаний сплачувати аліменти на трьох неповнолітніх дітей від двох шлюбів. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06.05.2014 р., залишеним 02.06.2014 р. без змін Апеляційним судом Харківської області, відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на їхніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 03.04.2014 року до досягнення дітьми повноліття. У відповідача це вже другий шлюб, від першого шлюбу з [PERSON] він має дитину [PERSON] [INFO], яка після розлучення залишилась проживати разом із першою дружиною. На підставі рішення суду відповідач сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини з всіх його доходів, які зараз утримуються з його пенсії відповідно до виконавчого листа 1691 від 28.07.2005 р. Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною [PERSON] 2013 р.н. трьох років. 08.07.2014 року відповідач надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просив позовну заяву [PERSON] про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років залишити без задоволення. Посилався на те, що він є пенсіонером Державного департаменту України з питань виконання покарань, отримує пенсію за вислугу років, також працює завідувачем оздоровчого пункту на ПАТ «Євроцемент-Україна». На підставі рішення суду сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх його доходів. Також вказав, що діти від другого шлюбу з позивачем [PERSON] [INFO] та [PERSON].[INFO] проживають разом з позивачем та перебувають на спільному з відповідачем утриманні, вони спільно беруть участь у їх вихованні та розвитку. Твердження позивача, що відповідач у добровільному порядку відмовляється надати матеріальну допомогу дітям та не бере участі у витратах на розвиток їх здібностей, їх вихованні не відповідає дійсності. Позивачем не надано підтвердження того, що відповідач не бере участі у додаткових витратах. Відповідач дітей утримує матеріально, купує потрібні речі, забезпечує всім необхідним. Рішення суду з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх його доходів, тобто 33%, також виплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, тобто 25%. Сукупно виходить розмір відрахувань в місяць на рівні 58% від його доходів. Стосовно сплати аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, відповідачем не заперечується, але оскільки з нього стягуються аліменти близько 58 % доходів, фактично він не має змоги сплачувати кошти на колишню дружину до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила стягнути з відповідача на її користь кошти на її утримання у розмірі 1/8 частини від всіх видів доходів та заробітку відповідача щомісяця. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу. Просив у позові відмовити. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини, які визнаються сторонами, доказуванню не підлягають. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та відповідача, судом встановлено, обидві сторони визнають наступні фактичні обставини. Сторони були у шлюбі між собою з 12.01.2007р. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 23.05.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем. Відповідач є батьком цих дітей. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 06.05.2014 р. з урахуванням рішення апеляційного суду Харківської області від 02.06.2014 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 03.04.2014 р. до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Так само сторонами визнається, що відповідач крім того сплачує за рішенням суду на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів. Відповідно до ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.128 КЗпП («Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати»), при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 20 процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - 50 процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено 50 процентів заробітку. Вказані обмеження не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У відповідності до ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», («Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника»): 1. Розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. 2. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю. 3. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. 4. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. 5. Положення цієї статті застосовуються також у разі звернення стягнення на належні боржникові стипендію та інші доходи. 6. Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" Згідно зі ст.50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Таким чином, з огляду на той факт, що на сьогоднішній день з відповідача стягуються аліменти на утримання трьох його неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 та 1/4 від його доходів, що в сумі є більше ніж 50% його заробітку (7/12), одним із видів його доходу є пенсія, суд вважає, що об'єктивно відсутня можливість визнати відповідача таким, що може надавати матеріальну допомогу, додатково до тих аліментних виплат, які вже надає. При цьому суд звертає на увагу, що вказаний вид матеріальної допомоги не є аліментами на неповнолітніх дітей, а відтак на нього не поширюється виключення, передбачене ст.128 КЗпП та ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження». Інші надані сторонами документи вказаних вище висновків суду не спростовують і на думку суду не мають самостійного доказового значення з огляду на предмет спору в цій справі. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не може надавати додаткову матеріальну допомогу, окрім тих аліментних виплат, які вже з нього стягуються і розмір яких є більшим ніж 50% його заробітків, то з огляду на імперативний припис статті 84 Сімейного кодексу України, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed