Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до Тернопільської міської ради, Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізної дороги, ТОВ ГК Ровекс, ТОВ Тернопільбуд про скасування рішення Тернопільської міської ради № 35/13/120 від 18.10.2007р. та № 6/37/71 від 21.09.2013р., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки 8,74га у [ADDRESS] , укладені Тернопільською міською радою з ТЗОВ «Ровекс» та ТОВ «Тернопільбуд» на підставі рішень Тернопільської міської ради № 35/13/120 від 18.10.2007р. та № 6/37/71 від 21.09.2013р. та усунення відповідачами перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою із зобов`язанням відновити стан земельної ділянки, нерухомого майна, зелених насаджень що на ній існував до незаконного вилучення земельної ділянки. Позивач зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка до дня смерті була власником та користувалась садовим будинком [ADDRESS] та земельною ділянкою. Померла [PERSON] за життя була членом СТ «Ювілейне» та мала в користуванні земельну ділянку на якій побудований садовий будинок [ADDRESS] у якому і проживала до дня смерті [INFO] . Рішенням Тернопільської міської ради № 35/13/120 від 18.10.2007р. вказана земельна ділянка вилучена із користування СТ «Ювілейне» та передана в оренду ТзОВ «Ровекс», а рішенням Тернопільської міської ради №6/37/71 від 21.09.2013р. сторону орендаря замінено на ТОВ «Тернопільбуд». [PERSON] було запропоновано укласти цивільно-правову угоду про компенсацію за садовий будинок та зелені насадження у вигляді однокімнатної квартири площею від 55,9 м.кв. до 76,6 м.кв. Проте по вказаному спору згоди і досі не досягнуто, що доводить невиконання ТзОВ «Ровекс», станом на час винесення спірного рішення та подання позову, рішення Тернопільської міської ради від 05.07.2007р. № 5/11/94 «Про вирішення питань компенсації членам СТ «Ювілейне». Отже, рішення Тернопільської міської ради № 35/13/120 від 18.10.2007р. прийняте з порушенням ст.141 ЗК України, підстави зазначені в рішенні не існують, вказане рішення грубо порушує її право на користування земельною ділянкою, на якій знаходиться будинок. Вважає, що Тернопільська міська рада не мала законних підстав для укладення договору оренди з ТзОВ «Ровекс» та ухвалення рішення № 6/37/71 від 21.09.2013р. про зміну сторони орендаря. З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Представник Тернопільської міської ради в судовому засіданні заперечив відносно задоволення позовних вимог, подав суду відзив на позовну заяву. Представник ТзОВ «Тернопільбуд» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. Представник ТОВ «ГК Ровекс» в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, 27.05.2019року надіслано листа згідно якого вважають, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки спірні правовідносини виникли до створення та реєстрації товариства. Представник Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізної дороги в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, 03.09.2019року в судовому засіданні відносно задоволення позову заперечив. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), актовий запис про смерть за № 1493. Відповідно до довідки Садівничого Товариства «Ювілейне» № 2 від 18.02.2012р. [PERSON] являлася членом Садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізної дороги «Ювілейне» та користувалася земельною ділянкою [ADDRESS] для ведення садівництва, на якій розташовані садовий будинок, господарські споруди, 30 фруктових дерев, 25 фруктових кущів. На ім`я [PERSON] 13.01.1992року БТІ був виготовлений технічний паспорт на садовий будинок [ADDRESS] . 24.11.2006 року Тернопільська міська рада прийняла рішення №5/4/70 «Про необхідність реалізації генерального плану розвитку міста Тернополя в частині забудови мікрорайонів №11, №12, №13 протягом 2005-2007 років». 04.07.2007 року ТОВ «Ровекс» звернулось до Тернопільської міської ради, як розпорядника земельної ділянки з клопотанням про надання в оренду земельної ділянки 8,74 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під будівництво торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування, обслуговування населення та групи багатоквартирних житлових будинків. Оскільки, на даній земельній ділянці розміщені садівничі ділянки, якими користувалися члени садівничого товариства «Ювілейне», Тернопільська міська рада 05.07.2007 року прийняла рішення про уповноваження ТОВ «Ровекс» вирішити питання компенсації членам садівничого товариства «Ювілейне» за знесення садових будиночків та зелених насаджень. Як вбачається із листа ТОВ «Ровекс» №07083 від 18.03.2010року, ТОВ «Ровекс» неодноразово пропонував [PERSON] укласти цивільно-правовий договір на умовах, на яких було укладено договори з іншими членами Садівничого Товариства «Ювілейне», проте [PERSON] так і не звернулася для укладення цивільно-правового договору. Як ще один варіант було запропоновано [PERSON] , як компенсацію за садові будиночки та зелені насадження, отримати у власність однокімнатну квартиру площею від 55,9кв.м. до 76,6кв.м. у житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що згоди з приводу укладення цивільно-правового договору чи отримання компенсації досягнуто не було та зауважує відсутнє було і погодження Садівничого Товариства «Ювілейне», як землекористувача щодо вилучення в користь ТОВ «Ровекс» земельної ділянки. Проте в ході розгляду справи встановлено, що таке погодження мало місце в листі голови правління садівничого товариства від 17.09.2007 року. Як передбачає ч.1.ст.116 Земельного кодексу України, набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності громадянами та юридичними особами проводиться за рішенням органів виконавчої або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. П.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин визначено, як виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад, що вирішуються на її пленарних засіданнях. 18.10.2007 року Тернопільською міською радою прийнято рішення №5/13/120 «Про погодження місця розташування та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки площею до 8,74 га під будівництво торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування, обслуговування населення та групи багатоквартирних житлових будинків за адресою [ADDRESS] ТОВ «Ровекс», яким постановлено вилучити з користування садівничого товариства робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської залізниці «Ювілейне» земельну ділянку, площею 8,74га за адресою [ADDRESS] , враховуючи письмову згоду землекористувача та вирішено погодити ТзОВ «Ровекс» місце розташування торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування, обслуговування населення та групи багатоквартирних будинків і дати дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, площею до 8,74га під будівництво торгово-розважального комплексу з закладами громадського харчування, обслуговування населення та групи багатоквартирних будинків за адресою [ADDRESS]. 19.11.2007року Господарським судом Тернопільської області прийнято постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ПП «Продекспорт» м.Тернопіль про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії п`ятого скликання Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007року. Вирішую спір суд зазначив, що вирішення питань регулювання земельних відносин відноситься до виключної компетенції міських Рад. Ці питання повинні вирішуватися Радою відповідно до вимог діючого законодавства що регулюють земельні відносити в Україні. Відмовляючи в задоволенні позову, суд визнав законним рішення тринадцятої сесії п`ятого скликання Тернопільської міської ради №5/13/120 від 18.10.2007року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.03.2008року постанову Господарського суду Тернопільської області від 19.11.2007року залишено без змін, при цьому колегія суддів прийшла до висновку, що Тернопільська міська рада діяла у межах повноважень наданих законом та у спосіб, передбачений діючим законодавством. (!) Таким чином, суд звертає увагу на те, що правомірність прийнятого Тернопільською міською радою рішення була предметом дослідження судовими інстанціями починаючи з 2007 року, дане рішення визнано законним і прийнятим у спосіб, передбачений діючим законодавством. 18.03.2008 року Тернопільською міською радою прийнято рішення №5/16/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою [ADDRESS] Товариству з обмеженою відповідальністю «Ровекс». На підставі вищезазначених рішень 15.08.2008 року між Тернопільською міською радою та ТОВ «Ровекс» укладено договір оренди, який зареєстрований в установленому законом порядку. В подальшому рішенням Тернопільської міської ради №6/37/71 від 21.09.2013р. сторону орендаря замінено на ТзОВ «Тернопільбуд». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Підстави та порядок передачі в оренду земельних ділянок комунальної власності встановлений статтями 124, 134 Земельного кодексу України та нормами Законом України "Про оренду землі". Частиною 2 статті 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Згідно із вимогами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Даною нормою прямої дії встановлюється порядок та спрямовуються дії всіх суб`єктів владних повноважень, з метою реалізації норм права відповідно до принципів законності, справедливості, гуманності, поділу власті, верховенства права. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Відповідно до ч. 1ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 ЗК Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Аналіз наведених норм свідчить про те, що визначальним у правовідносинах із надання земельної ділянки в оренду є волевиявлення власника землі або особи, яка нею розпоряджається від його імені, здійснене у формі відповідного рішення, яке в подальшому реалізується шляхом оформлення договору оренди, укладеного на підставі відповідного рішення в порядку, передбаченому законодавством. Згідно частини першої статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. За приписами пунктів 1, 3 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України,Законом України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів»(в редакції Закону від 1 грудня 2005 року № 3161-IV) та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини та на підставі цих норм вирішувати справи. У п. 7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.03.2019року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Тернопільської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д., Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. При розгляді справи судом встановлено, що спадкоємцем за законом на майно померлої [PERSON] являється її донька [PERSON] , інших спадкоємців немає. На вищевказане майно позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.08.2012 та від 18.07.2012. Також позивач звернувся до Першої тернопільської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок [ADDRESS] із житловими спорудами. 15.03.2016р. державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з тих підстав, що відсутній документ про право власності на нерухоме майно та технічний паспорт. При винесенні рішення суд прийшов до висновку, що посилання позивача на ті обставини, що до складу спадщини входить садовий будинок по [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві є безпідставним, оскільки позивачем не доведено коли саме та ким було споруджено спірну будівлю, який порядок набуття права власності на об`єкти новозбудованого нерухомого майна існував на той час. Також позивач не подав доказів про надання [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] , для садівництва та дозволу на будівництво садового будинку. 30.05.2019року постановою Тернопільського апеляційного суду рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.03.2019року залишено без змін. В силу ч.4 ст.82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про скасування рішення Тернопільської міської ради № 35/13/120 від 18.10.2007р. та № 6/37/71 від 21.09.2013р., визнання недійсним договору оренди земельної ділянки 8,74га у [ADDRESS] , укладеного Тернопільською міською радою з ТЗОВ «Ровекс» та ТОВ «Тернопільбуд» на підставі рішень Тернопільської міської ради № 35/13/120 від 18.10.2007р. та № 6/37/71 від 21.09.2013р. та усунення відповідачами перешкод у користуванні земельною ділянкою із зобов`язанням відновити стан земельної ділянки, нерухомого майна, зелених насаджень що на ній існував до незаконного вилучення земельної ділянки не підлягають задоволенню, оскільки права позивача прийняттям рішень Тернопільською міською радою № 35/13/120 від 18.10.2007р. та № 6/37/71 від 21.09.2013р. не є порушеними, а підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки 8,74га у [ADDRESS] , укладеного Тернопільською міською радою з ТЗОВ «Ровекс» та ТОВ «Тернопільбуд» немає, цілком очевидно, що вимога позивача про зобов`язання відповідачів солідарно усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та відновити стан земельної ділянки, нерухомого майна, зелених насаджень що на ній існував до незаконного вилучення земельної ділянки є необґрунтованою та безпідставною, так як [PERSON] не являється ні власником, ні користувачем спірної земельної ділянки, так і садового будинку по [ADDRESS] , якого в даний час не існує.

Outcome: dismissed