Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Комінтернівському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до ордеру № 234 від 04.11.1966 року, виданного Виконавчим комітетом Жовтневого району Ради депутатів , його матері - [PERSON] була надана в користування квартира за адресою: [ADDRESS]. На час звернення до суду з даним позовом , назва вулиці, номер будинку та квартири неоднаразово змінювались та на теперішній час остаточна адреса вказаної квартири є [ADDRESS] . 08.08.2017 року матір позивача померла. У вищевказаній квартирі зареєстрований та мешкає позивач по справі , а також зареєстровані відповідачі по справі , однак вони більш 10 років та по теперішній час не проживають у вказаній квартирі, їх речі відсутні , оплату за комунальні послуги не здійснюють, що ставить позивача у тяжке матеріальне становище, оскільки оплата за комунальні послуги нараховується на всіх зареєстрованих осіб. Ухвалою суду від 26.12.2016 року провадження по вищевказаній справі відкрито. Відповідно до ухвали суду від 02.02.2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. Ухвалою суду від 20.09.2017 року до участі по вказаній справі , в якості співвідповідача залучено Харківську міську раду. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали доводи позовної заяви та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову та зазначила , що позивач є її братом, з яким у неї склалися неприязні стосунки, оскільки він ображав та бив матір, а також перешкоджає їй та іншим відповідачам в проживанні спірної квартири, постійно змінює замки у вхідних дверях, хоча сам в квартирі не мешкає. Вона сплачує комунальні послуги , хоча і немає змоги мешкати в спірній квартирі. Також відповідач зазначила, що спірна квартира є неприватизованою, ордер на право користування квартирою видавався їх матері [PERSON] З листопада 2017 року відповідач не мешкає в спірній квартирі, у зв'язку з тим , що позивачем були здійснені такі умови, які не надають такої можливості. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на недоведеність та необгрунтованість позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що позивач є його дядько , який перешкоджає в проживанні у спірній квартирі, оскільки вхідні двері заварені та на теперішній час в ній ніхто не мешкає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позивач є його брат. Відповідач постійно жив у спірній квартирі, однак останні три роки в ній не проживає, оскільки позивач створив такі умови, що не дозволяють відповідачам мешкати в ній. Крім того, позивач змінював замки за вхідних дверях , що не дозволяє ним потрапити в квартиру. На теперішній час в спірній квартирі взагалі ніхто не мешкає. Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з"явився з невідомих суду причини, подав до суду письмові заперечення , в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необгрунтованість . Представники третіх осіб в судове засідання не з"явилися, про день та час слухання справи посідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши доводи учасників справи, допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування. Судом встановлено, що відповідно до копії ордеру № 234 від 04.11.1966 року виданного Виконавчим комітетом Жовтневого району Ради депутатів , [PERSON] була надана в користування квартира за адресою : [ADDRESS], з правом на житлову площу членів її родини : чоловіку - [PERSON], сину- [PERSON], доньки -[PERSON] та матері -[PERSON] ( а.с. 10) Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. В судовому засіданні учасники справи у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України визнали факт,того, що назва вулиці, номер будинку та квартири неоднаразово змінювались та на теперішній час остаточна адреса спірної квартири є [ADDRESS]. Спірна квартира до теперішнього часу не приватизована, а отже відноситься до державного житлового фонду та перебуває у комунальній власності. Згідно листа КП « Жилкомсервіс» від 04.04.2017 року , за адресою : [ADDRESS] на теперішній час зареєстровані : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO]. ( а.с.79) Отже, як встановлено вище відповідач [PERSON], [INFO] є неповнолітньою та її законним представником є відповідач [PERSON], яка приходиться матір'ю неповнолітньої, що підтверджується наданою суду копією свідоцтва про народження дитини ( а.с. 173) Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї , за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України , визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло-це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадянина України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до листа Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 03.10.2017 року , згідно обліків Слобідського ВП, відповідачі по даній справі із заявами щодо перешкод у користуванні власністю за адресою : [ADDRESS], в період часу з 01.01.2017 року по теперішній час до відділу поліції не звертались ( а.с.130) Згідно листа КЗОЗ « Харківська міська поліклініка № 5» від 11.10.2017 року вбачається, що [PERSON] зверталась до медичного закладу за місцем реєстрації 12.10.2012 року, а [PERSON] 08.01.2016 року з приводу проходження флюорографічного обстеження; [PERSON] в період 2007-2008 роки звертався до вказаного медичного закладу , з приводу проведення медичного огляду, до лікаря дільничного терапевта та інших лікарів спеціалістів. Крім того , останній в червні 2011 року чотири рази звертався до лікаря хірурга. ( а.с.131) Суд не бере до уваги надані відповідачем [PERSON] в якості доказів копії квитанції щодо сплати комунальних послуг за адресою [ADDRESS], оскільки у вказаних квитанціях платником зазначена [PERSON], тобто особа яка не є учасником справи. Відповідно до висновку Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 07.12.2017 року , вбачається що до вказаного відділу поліції 19.11.2107 року звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявою з проханням прийняти міри до [PERSON], який систематично перешкоджає їм у доступі до квартири [ADDRESS]. За вказаними заявами було здійснено перевірку та заявникам рекомендовано звернутися до суду зі спірним питанням. ( а.с.152-153) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є знайомою позивача та його дружини та приходила до них в гості за адресою : [ADDRESS]. Останній раз у вказаній квартири свідок була півтора роки тому. В квартирі мешкав тільки позивач з дружиною та матір позивача. Будь-яких речей, які б свідчили про проживання в квартирі інших осіб , свідок не бачила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON]. зазначила, що позивач по справі є її чоловіком. У спірній квартирі вона з чоловіком мешкали з 1992 року та за свій рахунок здійснили ремонт. В спірній квартирі періодично мешкав [PERSON], який є братом позивача. Сестра позивача- [PERSON] та її син від першого шлюбу , яким є [PERSON] мешкали у чоловіка [PERSON] Відповідач [PERSON] в 2006 року самостійно виїхав зі спірної квартири з власної ініціативи, оскільки у нього не склалися відносини з матір'ю. З 2002 року матір позивача мешкала сама в квартирі. Чоловік приїздив до матері та часто залишався ночувати там. Також свідок зазначила, що відповідач [PERSON] в спірній квартирі не мешкає з 1986 року, відповідачі [PERSON] та неповнолітня [PERSON] взагалі ніколи не мешкали у вказаній квартирі та їх речей там немає. З речей відповідача [PERSON] в квартирі залишились шкаф та кровать інших його речей в квартирі не має. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є дружиною відповідача по справі - [PERSON], з яким перебуває у шлюбі з 2015 року. На теперішній час вона з чоловіком мешкають за орендованій квартирі, оскільки мешкати за місцем проживання чоловіка є неможливим, оскільки позивач їм погрожує. Інколи вона с чоловіком приїздили в спірну квартиру ночувати, та останній раз залишались в листопаді 2016 року. Позивач бив свою матір. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що є колишньою дружиною [PERSON], з яким вона не мешкає вже чотири останніх років. Коли вони жили у шлюбі , мешкати в спірній квартирі було не можливо, у зв'язку зі сварками, які вчиняв позивач, також він бив матір. Також свідок вказує, що в спірній квартирі мешкала й [PERSON] з двома дітьми та чоловіком. Отже , в судовому засіданні встановлено, що між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, що унеможливлює їх спільне співвмешкання в спірній квартирі. Факт неприязних стосунків між сторонами у справі, підтверджується наданими суду копіями заяв звернення до відділу поліції як позивача так і відповідача [PERSON] З огляду на вищезазначене, суд вважає , що позовні вимоги є необґрунтованими та такими , що задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надані докази , які б достовірно вказували на те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більш ніж шість місяців без поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed