Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

[PERSON] 02.01.2019 року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства "Херсонтеплоенерго" (далі за текстом КП «ХТЕ») про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в якому просив визнати дії відповідача щодо нарахування йому заборгованості за спожиту теплову енергію в період з 01.01.2006 року по 12.04.2016 року за адресою: м. Херсон, вул. Енгельса ([PERSON]) [ADDRESS] та зобовязати відповідача провести перерахунок заборгованості за спожиту теплову енергію в період з 01.01.2006 року по 12.04.2016 року за адресою: м. Херсон, вул. Енгельса ([PERSON])[ADDRESS]. В бгрун6тування позову зазначив, що на підставі ордеру №047 від 04.08.1998 року йому було надано в користування квартиру [ADDRESS]. Після заселення до квартири на нього, як наймача житлового приміщення, відкрито особовий рахунок в КП «ХТЕ». У вказаній квартирі позивач проживав разом із сімєю. В подальшому життя з дружиною не склалось, шлюб було розірвано та дружина почала перешкоджати йому у користуванні квартирою. У 2006 році за рішенням Комсомольського районного суду його було визнано таким, що втратив право користування квартирою, яке оспорювалось ним у судах всіх інстанцій. В подальшому, йому стало відомо, що ще під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було змінено наймача квартири, її приватизовано та продано за договором купівлі-продажу, що призвело до необхідності його звернення до суду за захистом своїх порушених прав. В кінцевому результаті рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 26.02.2013 року його визнано наймачем квартири та укладено з ним договір найму. За весь час судових спорів, а саме з 2006 року в квартирі [ADDRESS] він не проживав, оскільки там мешкали сторонні особи. В звязку з чим він був змушений звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою. Заселившись до квартири, отримав повідомлення про те, що є заборгованість перед КП «ХОЕ» за весь час його не проживання у квартирі, а саме з 01.01.2016 року по 12.04.2016 року. Він звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку, на що отримав відмову. Відповідачем надано розрахунок відповідно до якого сума заборгованості за спожиту теплову енергію станом на травень 2016 року становить 18871,05 грн. Позивач вважає дії відповідача щодо нарахування йому плати за постачання теплової енергії за період травня 2006 року по квітень 2016 року неправомірними. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 22.12.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 24.01.2019 року від КП «ХТЕ» надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення вимог позову в повному обсязі з огляду на те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Позивачем не наведено доказів порушення його прав зі сторони КП «ХТЕ». У випадку стягнення з позивача заборгованості за послуги теплопостачання за час, коли їх не оплачував недобросовісний наймач [PERSON], позивач не позбавлений права захистити свої інтереси шляхом зворотної вимоги (регресу). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.08.1998 року на імя [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення №047 на право на зайняття в порядку обміну житлового приміщення, квартири за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 11). 04.05.2006 року Комсомольським районним судом м. Херсона винесено рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа паспортний відділ Комсомольського району м. Херсона про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа паспортний відділ Комсомольського району м. Херсона про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено, визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В задоволені зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням відмовлено (арк. справи 12). 21.08.2007 року Апеляційним судом Кіровоградської області касаційну скаргу [PERSON] на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 04.05.2006 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 27.09.2006 року, касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 04.05.2006 року та ухвалу апеляційного суду від 27.09.2006 року в частині задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON]І (арк. справи 16-17). Згідно витягу з протоколу №8 засідання міської громадської комісії з житлових питань від 09.08.2006 року комісія пропонує задовольнити прохання [PERSON] визнати наймачем квартири [ADDRESS] - [PERSON] (арк. справи 19). 12.10.2006 року Фондом комунального майна м. Херсона на підставі розпорядження №19988 ж від 12.10.2006 року видано свідоцтво про право власності на квартиру №41, яка знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Енгельса, буд. 15 на імя [PERSON] та [PERSON]Г (арк. справи 21). Згідно відповіді Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 12.12.2007 року квартира №41, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Енгельса, 15 належить [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 25.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за р. №2748 (арк. справи 22). 21.04.2009 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона у цивільній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Фонду комунального майна Херсонської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування рішення виконкому міської ради та розпорядження ФКМ, визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним, третя особа: приватний нотаріуса Херсонського нотаріального округу [PERSON] позовні вимоги задоволено, визнано частково недійсним рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради №345 від 15.08.2006 року в частині визнання наймачем [ADDRESS] ([PERSON]) Г.С; визнано недійсним розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона №19988 від 12.10.2006 року, яким спірна квартира була передана у приватну, спільну сумісну власність [PERSON] та членам її сімї; визнано недійсним свідоцтво про право власності від 12.10.2006 року яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON]Г; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25.12.2006 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2748; зобовязано [PERSON], [PERSON] повернути [PERSON] 24364 грн. вартості квартири; зобовязано [PERSON] повернути [ADDRESS] у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] (арк. справи 23-24). 15.04.2011 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона у цивільній справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Херсонської міської ради, управління комунального майна Херсонської міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу [PERSON], про скасування рішення виконкому міської ради, розпорядження фонду комунального майна Херсонської міської Ради, визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання договору купівлі-продажу недійсним позовні вимоги задоволено частково. Визнано частково недійсним рішення виконкому Херсонської міської Ради №345 від 15.08.2006 року в частині визнання [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS]; визнано недійсним розпорядження №19988 від 12.10.2006 року фонду комунальна майна м. Херсона про задоволення заяви [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] та передачу цієї квартири у спільну сумісну власність; свідоцтво право спільної сумісної власності на зазначену квартиру, виданого 12.10.2006 року фондом комунального майна м. Херсона на імя [PERSON] та [PERSON] В іншій частині позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 25.10.2006 року [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] повернення квартири в попередній стан, передання квартири у комунальну власність, визнання наймачем квартири відмовлено (арк. справи 25-26). Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2011 року апеляційна скарга [PERSON] відхилена, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15.04.2011 року залишено без змін (арк. справи 27-28). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2012 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15.04.2011 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2011 року в частині відмови у задоволенні вимог про визнання [PERSON] наймачем, визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення спірної квартири у комунальну власність скасовано, справу передано в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції (арк. справи 29-31). 25.05.2012 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона визнано недійсним договір купівлі-продажу, визнано [PERSON] наймачем квартири №41 розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Енгельса, 15 (арк. справи 32-34). Рішенням Херсонської міської ради від 26.02.2013 року за №973 спірну квартиру повернуто у комунальну власність (арк. справи 35). Згідно витягу з протоколу засідання міської громадської комісії з житлових питань від 20.08.2013 року №8 затвердженого рішенням виконкому міської ради від 17.09.2013 року №239 [PERSON] визнано наймачем жилого приміщення №41 в будинку №15 по вул. Енгельса у м. Херсоні (арк. справи 36). 08.11.2013 року між Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та [PERSON] укладено договір №1038 найму житлового приміщення №41 в будинку №15 по вул. Енгельса у м. Херсоні (арк. справи 37). 03.09.2014 року рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона усунуто перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою №41 в будинку №15 по вул. Енгельса у м. Херсоні шляхом виселення [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] з вищевказаної квартири (арк. справи 38). 26.11.2014 року ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона відстрочено виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 03.09.2014 року строком на 3 місяці (арк. справи 39). Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17.12.2014 року ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 26.11.2014 року залишено без змін (арк. справи 40-41). 12.04.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління м. Херсоні винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона про усунення перешкод [PERSON] у користуванні квартирою (арк. справи 45). 13.05.2016 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву в якій позивач просить укласти з ним Договір про надання послуг з централізованого опалення та гаряче водопостачання, а також відкрити новий особовий рахунок з 12.04.2016 року. Заява мотивована тим, що оскільки до 12.04.2016 року послуги зі споживання теплової енергії та гарячого водопостачання він не отримував, оскільки фактично не проживав у вказаній квартирі, вказані послуги отримувала [PERSON] (арк. справи 46). 08.06.2016 року [PERSON] надано відповідь МКП «Херсонтеплоенерго» на його заяву від 13.05.2016 року в якій повідомлено, про те, що в абонентській базі МКП «Херсонтеплоенерго» значиться особовий рахунок №0420041 на квартиру з жовтня 2001 року по травень 2016 року відкрито на його імя. За даний період не було жодних переоформлень по вказаній квартирі та інших квартиронаймачів або власників (арк. справи 47). Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житло-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п.п. 8, 32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Виконавець зобов'язаний звільнити споживача від оплати за послуги у разі їх ненадання. Статтею 3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений\~ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Так, з урахуванням положень ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про встановлення факту відсутності жодного відношення позивача до заборгованості, зобовязання здійснити перерахунок заборгованість за житлово-комунальні послуги. Зобов'язання МКП «Херсонтеплоенерго» здійснити перерахунок за місцем проживання позивача та визнати дії щодо нарахування заборгованості за спожиту теплову енергію та послуги з централізованого опалення незаконними, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за спожиті комунальні послуги, не встановлює для позивача будь-яких обов'язків. Зобовязання відповідача здійснити перерахунок та визнати дії щодо нарахування заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Не проживання позивача в квартирі [ADDRESS] ([PERSON]) протягом конкретного часу може бути обґрунтуванням заперечень у разі пред'явлення до нього позову про стягнення суми заборгованості. Доказів, що до позивача предявлені такі вимоги в судовому порядку, до суду не подані. Крім того, суд наголошує, що зміна власника нерухомого майна не може бути підставою для виключення заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно до норм діючого законодавства України. Виключення або стягнення такої заборгованості є правом суб'єкта господарювання при здійсненні ним господарської діяльності, що охоплюється загальними засадами цивільного законодавства щодо свободи підприємницької діяльності. Отже, суд виходить з того, що фактичні обставини, пов'язані із наявністю або відсутністю заборгованості позивача за житлово-комунальні послуги є предметом доказування при пред'явленні відповідачем позову про їх стягнення. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] з вищезазначених підстав. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 25 лютого 2019 року. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed