overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

29 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію, мотивуючи, що відповідач, мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]) та має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 363,76 гривень, що підтверджується розрахунком дебіторської заборгованості за спожиту електроенергію та роздруківкою особового рахунку з бази даних. На адресу відповідача відправлено повідомлення (вимогу) про заборгованість споживача по сплаті за спожиту електричну енергію перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», але до теперішнього часу сума заборгованості не сплачена та складає 363,76 грн. У зв'язку із відмовою 13 грудня 2013 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідача суми заборгованості, позивач звертається з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився - про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог закону, судові повістка повернулася з зазначенням «за закінченням терміну зберігання». В зв'язку з цим суд на підставі ст. ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов не підлягаючим задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії в будинку [ADDRESS] від мереж ПАТ "Донецькобленерго", особовий рахунок відкритий на [PERSON] Згідно розрахунку суми по дебіторській заборгованості за спожиту електричну енергію [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], має заборгованість в сумі 363 гривень 76 копійок (арк. справи 5). Згідно довідки від 25 лютого 2014 року виданої [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER] заборгованості по оплаті послуг надання електричної енергії не має (арк. справи 27). Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається, як на підстав своїх вимог або заперечень. Таким чином, позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність заборгованості у відповідача, у зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити за його необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

29 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому вказує, що 03.02.2009 року контролерами Північної групи по ОПС була проведена перевірка дотримання Правил користування електричною енергією для населення за адресою: [ADDRESS], де мешкає відповідач. Перевіркою встановлено самовільне підключення електропроводки до електромережі поза розрахунковим засобом обліку електроенергії з метою без облікового споживання електроенергії. За даним фактом був складений відповідний акт. Згідно з методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року, визначено обсяг та вартість не облікованої електроенергії у сумі 4694,66 грн. за 365 днів. Вказану суму та судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні представник позивача наполягає на вимогах позову, викладених в ньому. Представник відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Просить застосувати строк позовної давності. Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до акту № 00100450, складеному 03.02.2009 року контролерами Північної групи по ОПС за адресою: [ADDRESS] встановлено самовільне підключення електропроводки до електромережі поза розрахунковим засобом обліку електроенергії з метою без облікового споживання електроенергії. Згідно з п.п. 3.1, 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 року, визначено обсяг та вартість не облікованої електроенергії за вказаним актом у сумі 4694,66 грн. за 365 днів. 19.02.2009 року [PERSON] звернулася до ВАТ „Запоріжжяобленерго" з заявою про розстрочення оплати цього боргу протягом року. 700 грн. вже оплатила. 04.03.2009 року між [PERSON] та ВАТ „Запоріжжяобленерго" укладено угоду про визнання боргу. З особового рахунку вбачається, що протягом 2009-2012 років [PERSON]. цей борг не оплачувала. Те, що з 2009 року відповідач борг не оплачувала визнано представником позивача. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з тим, в задоволенні позову слід відмовити через сплив позовної давності. Згідно зі ст.. 257 ч.1 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Тобто строк позовної давності сплив в березні 2013 року, коли позивач дізнався, що протягом року відповідач борг не оплатила.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

30.04.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачці, яка є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не вносила плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.01.2007 року і станом на 01.12.2011 року у неї утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 8033,12грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 243,60грн. Відповідачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, але надали суду заяву, в якій просили справу слухати у їх відсутність, позов не визнали, бо період з 01.01.2007р. по 01.12.2011р. пред'явлений поза межами позовної давності та просили суд застосувати до нього строк позовної давності, і у позові відмовити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав судові заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS]. Позивач ТОВ «Краматорськтеплоенерго» обслуговує житловий фонд. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Відповідно до руху по особовому рахунку заборгованості відповідачки з 01.01.2007р. по 01.12.2011р., оплата за поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачкою не проводилася, загальна сума боргу за зазначений період склала 8033,12грн. Згідно з вимогами ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 30.04.2014 року, суд вважає, що період стягнення з яким звертається позивач виходить за межі позовної давності, тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ст..88 ЦПК України, понесені судові витрати позивачем зі сплати судового збору в сумі 243,60грн. не підлягають стягненню з відповідачки, бо у задоволенні вимог позивача відмовлено.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

30.05.2019 року до Коростенського міськрайонного суду надійшла заява Акціонерного товариства "Житомиробленерго" в особі Коростенського РЕМ про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію. Ухвалою суду від 25.07.2019 року по справі №279/2718/19 у видачі судового наказу відмовлено. 13.11.2019 року представник Коростенського РЕМ звернувся з заявою про повернення сплаченого судового збору. Відповідно до ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. З врахуванням наведеного підстави для задоволення заяви відсутні.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

30.08.2016 року КЛПУ "Обласна психіатрична лікарня м. Слов'янська" звернулася до суду з заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний стаціонар, обґрунтувавши свої вимоги тим, що у хворого спостерігається тяжкий психічним розлад, який обумовлює його небезпеку для себе, істотну шкоду його здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. У судовому засіданні представник КЛПУ Обласна психіатрична лікарня м. Словянська [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримав заяву та пояснив, що при огляді [PERSON] виявлено психічний розлад у вигляді параноідної шизофренії, непреривна течія, галюцинаторно параноідний синдром, стабільний параноїдний дефект в силу якого [PERSON] вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. У судовому засіданні представник Словянської місцевої прокуратури [PERSON] заявлені вимоги КЛПУ Обласної психіатричної лікарні м. Словянська не визнав, просив відмовити у задоволенні клопотання. Суд, вислухавши пояснення представника лікарні, який підтримав заявлені вимоги КЛПУ Обласної психіатричної лікарні м. Словянська та прокурора, який просив відмовити у задоволенні клопотання, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з наданої заяви - [PERSON] було госпіталізовано 29.08.2016 року в КЛПУ Обласна психіатрична лікарня м. Словянська у примусовому порядку на підставі направлення лікаря психіатра ДВ м. Словянська [PERSON] Підставою направлення стали відомості про поведінку хворого. [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром КЛПУ Обласна психіатрична лікарня м. Словянська [PERSON] та направлений на госпіталізацію. Відповідно до лікарсько психіатричного огляду № 713/9 від 30.08.2016 року у [PERSON] спостерігається психічий розлад у вигляді: параноідної шизофренії, непреривна течія, галюцинаторно параноідний синдром, стабільний параноїдний дефект в силу якого [PERSON] вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, неспроможній самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Відповідно до ст. 13 ЗУ Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Представник лікарні в судовому засіданні підтвердив факт того, що [PERSON], [INFO], який є законним представником хворого добровільно звернувся з проханням про госпіталізацію [PERSON] у звязку з чим суд приходить до переконання про відсутність підстав щодо примусової госпіталізації на підставі рішення суду. У звязку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

30 грудня 2015 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в задоволені позовних вимог [PERSON] до ТОВ "Санаторій Поділля" про визнання переведення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовив. 06 січня 2016 року на рішення суду Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області за № 149/2276/15-ц від 30 грудня 2015 року [PERSON] була подана апеляційна скарга. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01 лютого 2016 року апеляційну скаргу разом з матеріалами справи повернуто до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення, оскільки при ухвалені судового рішення від 30 грудня 2015 року, суд першої інстанції не виконав вимоги п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, а саме: в резолютивній частині рішення не зазначено висновок суду про задоволення або відмову в позові повністю чи частково. В судовому засіданні [PERSON] та його представник не заперечували про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача заперечував про ухвалення додаткового рішення, та вніс свої письмові заперечення. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про винесення додаткового рішення по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Як вбачається з матеріалів справи, а саме заяви про збільшення позовних вимог, з приводу про визнання наказу від 13 липня 2015 року про звільнення [PERSON] незаконним та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стосовно яких сторони надавали докази і давали пояснення рішення не було ухвалене та в резолютивній частині рішення суду відсутній висновок саме в цій частині. На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 220 ЦПК України, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

31.07.13 р. ПАТ «ВіЕс Банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме просив ухвалити рішення, яким, звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] Квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 27,9 кв.м. та кухні. Загальна площа квартири становить 50,5 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.12.2006 року, шляхом визначеним статтею 38 Закону України «Про іпотеку», п.п. 6.5, 6.2 Іпотечного договору, а саме на підставі рішення суду шляхом продажу майна Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі - продажу за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (79000, м.Львів, вул. Грабовського, 11, рах. № 32002100500 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213, код ЄДРПОУ 19358632) щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь - які документи, довідки, витяги, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за Кредитним договором № КF52442 від 23.09.2008 року в розмірі 58 509,07 доларів США (п'ятдесять вісім тисяч п'ятсот дев'ять дол. США 7 центів), що = 681 301,54 гривень (шістсот вісімдесять одна тисяча триста одна гривня 54 копійки), (по курсу НБУ станом на 24.07.2014р, становить: 1$ = 11,644375 грн.). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством "ВіЕс Банк" (правонаступник ВАТ «Фольксбанк») та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір № КF52442 з додатками, згідно якого позивачем було надано відповідачу кредит в розмірі 60 000,00 доларів США (шістдесять тисяч доларів США 00 центів), з кінцевим строком погашення не пізніше 23.09.2031 року (пункт 1.1, 1.2, 1.3 Кредитного договору), під 12,5% річних. У зв'язку з цим позивачем,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

4 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтував тим, що 12 лютого 2008 року прокурором Самарського району міста Дніпропетровська [PERSON] відносно директора Приватного підприємства "М - [PERSON] - М" [PERSON] було порушено кримінальну справу № 68089018 за ч. 2 ст. 197 КК України, а також 20 травня 2008 року було порушено кримінальну справу № 68089045 за ч. 4 ст. 298 КК України, про що були винесені відповідні постанови. Справа № 68089018 закрита постановою слідчого СВ Самарського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] про припинення кримінального переслідування від 19 листопада 2010 року за ст. 6 п. 12 Кримінально - процесуального кодексу України від 28.12.1960 р., а справа № 68089045 закрита постановою слідчого СВ Самарського РВ [PERSON] про припинення кримінального переслідування від 12 липня 2010 року за ст. 6 п. 2, ст. 213 п. 1 КПК України. Інформація про закриття штучно створених кримінальних справ, незважаючи на тривалий час з дати їх закриття, посадовими особами Самарського РВ та прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська до теперішнього часу не доведена до належних установ і не поширена в порядку, встановленому чинним законодавством. До теперішнього часу в [PERSON] інформаційно - аналітичного забезпечення ГУМВС України в Дніпропетровській області за автоматизованими обліками громадянин України [PERSON], значиться як фізична особа, яка, притягується до кримінальної відповідальності. Позивач вважає, що інформація викладена у Витягу з реєстру № 37-23052013/12210 ІНД 051325, станом на дату його видачі (23.05.2013 р.), не відповідає дійсності і є недостовірною, а посадовими особами Самарського РВ та прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська порушені вимоги ст. ст. 203, 284 КПК України від 13.04.2012 року № 4651-VI та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджений Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 р. Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд зобов'язати посадових осіб Самарського РВ та прокуратури Самарського района м. Дніпропетровська, які зазначені у [PERSON],

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

[PERSON] 18.02.2016 року звернулася до суду з позовом до Білгород-Дністровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спадкодавець ії батько - [PERSON] помер 17.04.2015 року, після чого відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири № 12 по вул. Чапаєва в м. Білгород-Дністровський Одеської область та житлового будинку № 92 по вул. Пушкіна в с. Стара-Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області. З заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернулась, оскільки не мала повний пакет документів, підтверджуючих факт рідства з померлим, та не мала можливості через стан здоровя. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про час місце та дату була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність. Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності не зявившихся осіб за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає положенням ст.ст.158, 169,197\~ ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, дослідивши їх, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер 17.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД 411615, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгорд-Дністровського МУЮ в Одеській області. Однак як вбачається із копії спадкової справи №243/2015 з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернувся [PERSON]. Тому вирішення питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за померлим [PERSON]торкається прав [PERSON], а вирішення спору в суді без участі [PERSON] порушує його право на захист та законних інтересів в суді. Таким чином, для вирішення спору стосовно спадщини після смерті [PERSON], повинні бути залучені в справі спадкоємці першої черги - [PERSON]. Згідно ч.1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. Однак від позивача клопотань про залучення у справі інших спадкоємців не надходило. Діючим цивільно-процесуальним законодавством передбачено право суду заміняти неналежного відповідача, лише за клопотанням позивача, а не за власною ініціативою. З огляду на викладене, позов [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed