Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області в якому просив визнати за ним право власності на автомобіль «ВАЗ» модель 2105 ЗНГ, 1988 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], придбаного у [PERSON] та зняти арешт з транспортного засобу. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що 24.11.2010 року за договором купівлі-продажу він придбав у [PERSON] автомобіль марки «ВАЗ» модель 2105 ЗНГ, 1988 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]., зареєстрований в Бердянському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області 12.10.2010 року. На підтвердження цього між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач отримав від відповідача автомобіль, за що сплатив [PERSON] 14500 грн. 12.02.2014 року зазначений автомобіль було затримано співробітниками УДАІ ГУ МВС України в Харківській області та направлено на спеціальний майданчик. При затримці автомобіля співробітник ДАІ послався на постанову державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області про арешт спірного автомобіля, внаслідок заборгованості [PERSON] . Позивач вважає, що спірний автомобіль належить саме йому на праві приватної власності, а [PERSON] ніколи ніяких претензій до позивача не висуває. В договорі вказано, що право власності переходить до покупця з моменту його підписання. Позивач просив визнати за ним право власності на автомобіль марки «ВАЗ» модель 2105 ЗНГ, 1988 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також зняти арешт з транспортного засобу, накладений ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неприбуття суду не повідомив. ВДВС Бердянського МУЮ направило на адресу суду повідомлення, з якого вбачається, що державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадженняя та направлено виконавчий документ про стягнення з [PERSON] заборгованості до ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.11.2010 року між [PERSON], продавцем, та [PERSON], покупцем, було укладено договір купівлі- продажу автомобіля. Згідно вказаного договору [PERSON] купив автомобіль марки «ВАЗ» модель 2105 ЗНГ, 1988 року випуску, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Бердянському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в Запорізькій області 12.10.2010 року. Автомобіль належав продавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого Бердянським ВРЕР. [PERSON] покупцем сплачено 14500 грн., п.5 договору передбачено, що право власності переходить з моменту підписання договору сторонами Згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 12.02.2014 року, працівниками ДПС було затримано автомобіль «ВАЗ» 2105 ЗНГ, реєстраційний номер [NUMBER] на 87 кілометрі автодороги Харків-Красноград-Перещепино, яким керував [PERSON] В зв'язку з постановою ВДВС Бердянського МУЮ Запорізької області про розшук майна [PERSON], проведено огляд і тимчасове затримання транспортного засобу. Судом встановлено, що позивач користувався спірним автомобілем з 24.11.2010 року, однак не перереєстрував автомобіль на своє ім'я. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом Згідно з п. 3 ч. 1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 8 зазначених Правил державна реєстрація транспортного засобу здійснюється за умови його попереднього зняття його з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Судом встановлено, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за [PERSON] Заява від останнього про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався. Пунктом 42 Правил передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації". Відповідно до п. 8 зазначених Правил, правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку після укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] та [PERSON] правова реєстрація договору не відбулася. Доводи позивача про те, що підставою для визнання власності на автомобіль є договір купвлі-продажу, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку є безпідставним, оскільки суперечать вищезазначеним вимогам закону. Також не є обґрунтованими посилання позивача щодо не здійснення переоформлення спірного транспортного засобу через брак часу та коштів. За таких обставин суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Позовні вимоги про зняття арешту з арештованого майна також не підлягають задоволенню, оскільки дані вимоги тісно взаємопов'язані з вимогами про визнання права власності на спірний автомобіль, у задоволенні яких відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю. Таким чином, враховуючи те, що позивач не є власником спірного автомобілю, підстав для захисту його цивільного права шляхом зняття арешту з арештованого майна суд не вбачає. За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed