Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON], уточнивши свої позовні вимоги, звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], з залученням третьої особи - Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, в якому просить суд: - визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті бабусі [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового [ADDRESS] та земельної ділянки площею 7,29 га, розташованої на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Зазначений житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 27.03.1985 року № 386, а земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER] виданого Тарутинською райдержадміністрацією 23.10.2003 року та зареєстровано у книзі записів державних актів № 219. Позивач разом із спадкодавцем не проживав, оскільки зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. 16 лютого 2018 року спадкоємиця за законом, онука померлої - [PERSON], мати якої [PERSON], донька [PERSON], померла [INFO] року звернулася до Тарутинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON] та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, але було відмовлено у зв'язку з пропуском строку, який встановлюється для прийняття спадщини. Причинами не своєчасного звернення до нотаріальної контори, згідно доводів, викладених у позовній заяві є те, що позивач не могла надати правовстановлюючі документи на спадкове майно до нотаріальної контори, довести родинні відносини, мешкання за межами Тарутинського району Одеської області. У відповідності до ч.1 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Наведене в сукупності зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. В зв'язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Так, відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 29 серпня 2016 року померла [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 380 від 01 вересня 2016 року ( а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового [ADDRESS], що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності від 27.03.1985 року № 386 та земельної ділянки, що належала померлій на підставі державного акту серії [NUMBER] виданого Тарутинською райдержадміністрацією 23.10.2003 року та зареєстровано у книзі записів державних актів № 219 (а.с. 52, 54). Спадкоємцями майна померлої є: [PERSON] син померлої, що підтверджується свідоцтвом про його народження, актовий запис № 31 від 2.04.1960 року (а.с. 50, 55-56); [PERSON] донька померлої, що підтверджується свідоцтвом про її народження, актовий запис № 52 від 29.09.1954 року (а.с. 40-42, 50, 51). [PERSON] донька померлої, що підтверджується свідоцтвом про її народження, актовий запис № 66 від 2.10.1956 року (а.с. 7, 8), яка [INFO] року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 359 від 12.03.2014 року (а.с. 9). Як встановлено судом позивач [PERSON] є онукою спадкодавця [PERSON] за законом, мати якої [PERSON] померла [INFO] року, однак на день смерті спадкодавця разом не проживала та не була зареєстрована, що підтверджується довідкою Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області № 1504 від 03.10.2016 року (а.с. 45). Мотивуючи свої позовні вимоги позивач посилається на той факт, що встановлений законом строк для прийняття спадщини він пропустив у зв'язку з тим, що разом з спадкодавцем не проживав та на час відкриття спадщини мешкав у м. Тепладарі і до теперішнього часу, в нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно постанови Тарутинської районної державної нотаріальної контори від 16 лютого 2018 року позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 7,29 га, розташовану на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, масив № 2, земельна ділянка № 1, які належали на праві приватної власності [PERSON] у зв'язку з тим, що позивач повинна була подати заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] протягом шести місяців із дня відкриття спадщини (а.с. 70). За загальним положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч.1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Водночас, чинним законодавством передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою і передбачено, що визначено п. 3.5 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У п. 24 постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим не заслуговують на увагу суду доводи позивача, щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, мотивуючи пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі тим, що, вона разом з нею не проживала, відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та мешкання за межами Тарутинського району, при цьому перешкод які б заважали подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини суду не надано. Виходячи зі змісту наведених вище правових приписів, висновків Верховного Суду України та роз'яснень, не може розглядатись як поважна причина пропуску строку, не проживання разом з спадкодавцем та тимчасова непрацездатність (хвороба) для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не становила для позивача об'єктивних, непереборних, істотних труднощів в поданні заяви про прийняття спадщини. Відсутність у відповідача заперечень проти задоволення позову жодним чином не спростовує вказаних висновків суду. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у зв'язку з їх необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed