Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом (далі - дублікат) на ім'я [PERSON], виданого [PERSON] 26 червня 2009 року нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], посилаючись на те, що документ, дублікат якого виданий відповідачкою, не був утраченим і знаходився у позивачки, про що було відомо [PERSON], яка не є спадкоємицею [PERSON] і не мала права на одержання дубліката. В 2014 році відповідачкою до дубліката незаконно внесені зміни. Дублікат видано за відсутності правовстановлюючого документа на будівлі, що входять до спадкового домоволодіння, без перевірки родинних зв'язків між [PERSON] і [PERSON] В 2014 році відповідачкою до дубліката незаконно внесені зміни щодо правовстановлюючого документа на спадкове майно. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, стверджуючи, що нотаріальна дія (видача дубліката документа) вчинена з додержанням вимог чинного законодавства. Залучена до участі у справі в якості третьої особи [PERSON], що діяла через представника адвоката [PERSON] вважає позов необґрунтованим і націленим на заперечення її спадкових прав. Суд, вислухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступніх підстав. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на будівлю від 21 квітня 1970 року власником житлового будинку [ADDRESS] був [PERSON] Згідно з даними з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09 березня 2005 року вказане домоволодіння складалось з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 17,3 кв. м, прибудови літ. А 1-1, сараю літ. В, літньої кухні літ. Г, убиральні літ. Д, гаражу літ. Е, огорожі літ. 1,2 та мостіння літ. 1. 28 жовтня 2001 року [PERSON] склав заповіт, згідно з яким усе своє майно заповідав своїй дочці [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та на грошовий внесок у Маріупольському відділенні №8013/053 ВАТ «Ощадний банк України». До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися його дочки, [PERSON], яка проживала з батьком, і [PERSON] 27 травня 2005 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 частини житлового будинку [ADDRESS] із зазначенням, що домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 17,3 кв. м, прибудови літ. А-1-1, сараю літ. В, літньої кухні літ. Г, убиральні літ. Д, гаражу літ. Е, огорожі літ. 1,2 та мостіння літ. 1. Згідно з даними технічного паспорту від 29 березня 2013 року спірне домоволодіння складається з тих же будівель. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину спадкового майна, як спадкоємець, який має право на обов'язкову частку у спадщині, не отримала. [INFO] року [PERSON] померла. Спадщину прийняв її син, [PERSON], який проживав з нею і звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 02 лютого 2007 року державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку в майні організації орендарів Маріупольського металургійного комбінату імені Ілліча. Свідоцтво про право на спадщину на 5/6 частини житлового будинку і грошові внески ним отримано не було. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження останнього. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 5/6 частини спірного житлового будинку і 5/6 частини грошового внеску в банку. Із заявами про прийняття спадщини за законом в нотаріальну контору звернулись його дочка, [PERSON], і тітка, [PERSON]. Родинні відносини між [PERSON] і [PERSON] підтверджуються даними свідоцтва про народження [PERSON] Згідно з даними Маріупольського бюро технічної інвентаризації та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Згідно з даними домової книги в будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [PERSON] і [PERSON] З 2009 року в будинку зареєстрована [PERSON] Постановою державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 24 жовтня 2012 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, після смерті [INFO] року [PERSON] Постановою державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 30 березня 2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 5/6 частини зазначеного житлового будинку після смерті [INFO] року [PERSON], у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності [PERSON] на зазначену частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2014 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 5/6 частини житлового будинку [ADDRESS] зі всіма надвірними прибудовами, після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Оспорюваний дублікат виданий [PERSON] 26 червня 2009 року за реєстровим № 1-1432 державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до ст. 5 Закону України від 02.09.93 № 3425-XII "Про нотаріат" (далі - Закон № 3425-XII) нотаріус, серед іншого, зобов'язаний: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Згідно з нормами ст. ст. 8, 34, 53 Закону № 3425-XII однією з вчинюваних нотаріусами нотаріальних дій є видача дубліката нотаріального документа, що зберігаються у справах нотаріуса, який видається у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою фізичної чи юридичної осіби, за дорученням якої або щодо якої вчинялася нотаріальна дія, а у разі смерті фізичної особи - за заявою спадкоємця померлого. Пунктом 26, чинної на час вчинення оскаржуваної дії Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція) також передбачно, що дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія. У цьому разі нотаріусу, крім свідоцтва про смерть таких осіб, подаються документи, які підтверджують їх родинні стосунки. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону № 3425-XII право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб'єктного складу осіб наведене у ст. 50 Закону № 3425-XII. Нотаріус в данному процесі не може бути відповідачем, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивачка заперечує наявність у третьої особи права на спадщину, про що свідчать як її власні пояснення у цій справі, так і попередні невдалі намагання оспорити це право з різних підстав, починаючи з 2007 року (а.с.75-89). Позивачка не є особою, стосовно якої вчинено нотаріальну дію (видачу дубліката), тобто безпосереднім учасником нотаріального процесу, а отже не має права позиватися до нотаріуса щодо законності видачі заперечуваного дубліката. Крім того, за змістом ст. 32 ЦПК участь у справі кількох відповідачів допускається, коли предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох відповідачів, або права і обов'язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави, або предметом спору є однорідні права і обов'язки. Виходячи з норм Закону № 3425-XII, у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов'язків стосовно позивача. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному в статтях 1, 9 Закону № 3425-XII. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Разом з тим, переконливими і такими, що грунтуються на нормах чинного законодавства, є заперечення державного нотаріуса, згідно з якими оспорюваний дублікат був виданий на підставі оголошення у пресі (газета «Вісник Приазов'я» № 24 від 16.06.2009 року) та заяви про видачу дубліката у зв'язку з втратою [PERSON], що є спадкоємцем за законом після померлого [INFO] року батька - [PERSON], який був спадкоємцем за законом після померлої [INFO] року [PERSON] До заяви про видачу дубліката документа були долучені фотокопії документів, які підтверджують їх родинні стосунки. Відомостей про наявність у позивачки правовстановлюючих документів на час видачі дубліката нотаріус не мав. Прередбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат» підстав для відмови в видачі дубліката не існувало. Видача дубліката є законною та була необхідна [PERSON] для оформлення своїх спадкових прав. При цьому спадкові права позивачки на 1/6 частку жилого будинку та банківського вкладу порушені не були. Видача оспорюваного дубліката жодним чином не впливає на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову частку у спадщині позивачкою, яка має правовстановлюючий документ на нерухоме майно [PERSON] При видачі [PERSON] дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] після померлого 23.05.2004 року [PERSON] була виявлена технічна помилка у примірнику свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27.05.2005 року за реєстровим № 1-362, що зберігається у справах держнотконтори та дублікаті цього документа, виданого 26.06.2009 року за реєстровим № 1-1432. Тому помилку «рішення, виданого Іллічівським районним судом м. Маріуполя 23 квітня 1970 року за № 24808» було закреслено, оговорено та скріплено підписом та печаткою державного нотаріуса, що не протиречить вимогам нормам Закону № 3425-XII та Інструкції, за змістом яких виправлення в документах допускаються за наявності відповідного застереження. Доводи відповідачки, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, позивачкою не спростовані. Таким чином, суд вважає доцільним відмовити позивачці у задоволенні цього позову.

Outcome: dismissed