Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила суд стягнути з нього на свою користь суму матеріальних збитків як з винуватця ДТП у розмірі - 14190,22 грн. та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 03.10.2016 року о 16 год. 40 хв., на перехресті вулиць Б.Хмельницького та Козацької м. Чигирин відбулась ДТП за участю водіїв автомобіля «Хюндай Акцент» д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача та належного позивачеві автомобіля "Део Ланос", д.н.з. [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2016 року. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а відповідальність водія автомобіля «Хюндай Акцент» згідно полісу була застрахована в ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та від якого позивач отримала виплату страхового відшкодування в розмірі - 17222,09 грн. згідно визначної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача. Між тим, за підтверджених актів виконаних робіт на ремонт автомобіля позивача було витрачено видані та інші особисті кошти позивача, оскільки по фактичним витратам на відновлювальний ремонт було витрачено -31412,31 грн., тобто більше ніж позивач отримала від страхової компанії. З посиланням на вимоги ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України та вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить суд стягнути різницю між виплаченими коштами страхового відшкодування та витраченими на ремонт коштами в сумі - 14190,22 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначивши суду, що відповідач фактично повинен відшкодувати кошти як винна у вчиненні вказаного ДТП особа. Відповідач та його представник у судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити повністю, наголошуючи на тому, що з вказаними вимогами слід звертатись до страхової компанії, оскільки фактично понесені позивачем витрати на ремонт автомобіля покриваються визначеним у полісі лімітом відповідальності, а тому [PERSON] не є належним відповідачем, зазначивши також, що сума в чеку не співпадає з позовними вимогами, сума коштів на ремон автомобіля-завищена, де позивач не провела незалежну експертизу, підтвердивши суду, що франшизу позивачу відповіач не сплачував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судовому засіданні свою позицію з вирішенням позовних вимог відніс на розсуд суду, давши пояснення про те, що дійсно ними позивачу була перерахована сума страхового відшкодування 17222,09 грн, яка підтвержена калькуляцією "AUDATEX", розрахуноком коефіцієнту фізичного зносу та розрахунком страхового відшкодування. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 03.10.2016 року о 16 год. 40 хв., на перехресті вулиць Б.Хмельницького та Козацької м. Чигирин відбулась ДТП за участю водіїв автомобіля "Huynday Accent" д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача та належного позивачеві автомобіля "Део Ланос", д.н.з. [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.11.2016 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем [PERSON] внаслідок порушення останнім п.10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. (а.с.12). У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаного ДТП, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження вказані в акті огляду транспортного засобу12.10.2016 року, який не оспорюювався сторонами в судовому засіданні(а.с.53). Згідно полісу №АЕ/6433451 від 04.01.2016 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, що експлуатують автомобіль "Huynday Accent" д.н.з. [NUMBER] була застрахована на момент вчинення ДТП у третьої особи ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп". За наслідками умов даного договору, ліміт виплати страхової суми страховиком у разі настання страхового випадку щодо відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілої особи становив - 50 000 грн., франшиза-500 грн. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. У судовому засіданні сторони не заперечували, що позивач, у відповідності до вимог ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулась до третьої особи із повідомленням про страховий випадок, надала усі необхідні документи згідно переліку та отримала на свій рахунок кошти страхового відшкодування в сумі - 17222,09 грн., згідно акту огляду транспртного засобу, ремонтної калькуляції із урахуванням вартості відновлювального ремонту та коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.15,18-25,53). Між тим, на проведення ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача, нею було витрачено кошти в розмірі - 31412,31 грн. Однак, зігдно перерахунку сум в товариному чеку від 23.10.2016 року, загальна сума запчастин складає саме 16882 грн., де відповідно до акту виконаних робіт № 00019 від 08.12.2016 року, позивач витратила 14724,31 грн, а тому фактично загальна сума матеріальної шкоди становить саме 31406,31 грн. (а.с.14,16), Як пояснила в судовому засіданні позивач, вказана сума була витрачена на ремонт автомобіля, оскільки сплаченого страхового відшкодування було недостатньо для ремонту усіх пошкоджень внаслідок ДТП, що мала місце 03.10.2016 року. З дослідження виконаних робіт та замінених запчастин судом не було встановлено обставин проведення ремонту авто, заміни деталей, що не були пошкодженні в ДТП та стороною відповідача таких доводів наведено не було як і не було спростовано ним обґрунтованості проведення таких робітних робіт та заміни деталей в автомобілі позивача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вказані положення закону та встановленні в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі - 14184,22 грн (31406,31-17222,09), оскільки ці кошти були фактично витрачені на ремонт автомобіля позивача та страховим відшкодуванням в повному обсязі покриті не були, всі ці витрати співпадають з пошкодженням авто, завищення яких, відповідач та його представник суду не довели . Судом не примаються до уваги твердження відповідача та його представника про те, що матеріальну шкоду має відшкодовувати страхова компанія. Так, у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року за №6-2808-15, що у відповідності до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для застосування усіма судами, визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. З урахуванням наведеного, посилання відповідача на відсутність у нього обов»язку на відшкодування заподіяної ним шкоди, оскільки такий обов»язок покладено на страхову компанію, із якої ним було укладено договір страхування, є помилкове та таким, що суперечить правовим висновках Верховного Суду України та нормам матеріального права. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі - 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial