Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON], з у рахуванням збільшених позовних вимог, звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON], треті особи: Введенська селищна рада Чугуївського району Харківської області, Служба у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області, про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання такими, що втратили право користування вищезазначеним майном, зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] та виселення осіб. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що спірний будинок за адресою: вул. Чугуївська, буд. №39, с. Тернова Чугуївського району Харківської області, належить на праві спільної часткової власності їй в розмірі 5/6 частин та 1/6 частина її братові, [PERSON] В даному житловому будинку зареєстровані: [PERSON] колишня дружина її племінника, та її сини: [PERSON] та неповнолітній [PERSON] Шлюб між племінником [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 26 квітня 2016 року. Оскільки [PERSON] та її діти ніколи не були членами її сімї, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відзиву на позовну заяву представник [PERSON] та [PERSON] [PERSON], наданому через канцелярію суду, зазначає, що позивач, якому належить 5/6 частин житлового будинку з відповідною частково надвірних будівель, не має право самостійно вирішувати питання щодо розпорядження будинком в цілому, а лише щодо належної їй частки, натомість інший зі співвласників [PERSON] зазначений в позові в якості відповідача, хоча жодних вимог до нього позивач не висуває. Позовна заява не містить інформації щодо виділення частки позивача в натурі чи доказів визначення співвласниками порядку користування житловим будинком, які б давали позивачу права вимагати усунення порушення її права на 5/6 частин житлового будинку. Разом з тим, оселившись 29.07.2008 року у спірному будинку, [PERSON] разом з колишнім чоловіком [PERSON] зробили реконструкцію та капітальний ремонт житлового будинку та надвірних будівель за кошти від продажу 02.09.2008 року житлового будинку №74, вул. Озерна, с. Введенка Чугуївського району Харківської області, який належав [PERSON] та її на той час неповнолітньому сину [PERSON] Іншого житла відповідачі не мають, а тому просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у відповіді на відзив вказує на те, що посилання представника відповідача на те, що вона разом з колишнім чоловіком проводила реконструкцію та ремонт спірного житлового приміщення, не має правового значення для вирішення даного спору, не підтверджене жодним доказом, а кошти, на які посилається в своєму відзиві на позовну заяву, які нібито вона витратила на ремонт будинку, насправді були [PERSON] витрачені на власні потреби, оскільки остання ніколи не працювала. Крім того, [PERSON] має у власності земельну ділянку №13 по вулиці Кожедуба в с. Тернова Чугуївського району Харківської області, а також після померлої бабусі залишився будинок №17 по вул. Озерна в с.Введенка Чугуївського району Харківської області. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представники третіх осіб: Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. В судовому засіданні позивач та її представник стисло виклали зміст та підстави своїх вимог щодо предмета спору так, як викладено в позовній заяві, просили їх задовольнити, представник відповідача стисло виклав зміст та підстави своїх заперечень щодо предмета спору так, як викладено у відзиві. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідачів [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником 5/6 частин будинку №39 по вул. Чугуївській в с. Тернова Чугуївського району Харківської області є [PERSON], а інша 1/6 частина вказаного будинку належить її брату [PERSON], який по справі є відповідачем (а.с.5). Між [PERSON] (сином відповідача [PERSON] співвласника будинку) та [PERSON] (відповідач) був зареєстрований шлюб 30 січня 2015 року, який 26 квітня 2016 року розірваний на підставі рішення Чугуївського міського суду Харківської області (а.с.4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ВЛ №048609 (а.с. 6). Зі згоди власників вказаного будинку у 2006 році були зареєстровані [PERSON] (син відповідача [PERSON]), його дружина [PERSON], та на той час неповнолітні сини: [PERSON] (2000 р.н.) та [PERSON] (2006 р.н.) (а.с.3). В подальшому, після розірвання шлюбу [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку та зареєстрований за адресою: [INFO], с. Васищево, Харківського району, Харківської області, а його колишня дружина [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [PERSON] на даний час є зареєстрованими та продовжують постійно проживати за адресою: [INFO]. Дані обставини визнані сторонами та підтверджені показами свідка [PERSON], допитаного під час розгляду справи в суді. Підстави встановлення права користування житлом подружжя, обсяг прав щодо житла, підстави, порядок і правові наслідки припинення права на житло залежать насамперед від виду житлового фонду, до якого відноситься житлове приміщення, а також від підстав користування цим житлом другого з подружжя. Згідно з частиною четвертою статті\~9, статті\~109 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до\~статті 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з частиною четвертою\~статті 156 ЖК України\~до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу\~(«дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство»). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. За згодою власника будинку член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей згода власника не потрібна (частина друга статті 156, частина перша\~статті 161 ЖК України). Відповідно до\~статті 157\~ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] вселилася та зареєстрована у спірному будинку за згодою власників, після вступу у шлюб із сином одного зі співвласників [PERSON], тобто як член сім'ї, що не суперечить змісту статей 64, 156\~ЖК України у визначенні поняття "член сім'ї власника житла". [PERSON] з дітьми: [PERSON] та [PERSON], -зареєстровані, постійно проживають в спірному будинку з моменту вселення та до теперішнього часу, тому право користування житлом відповідачі не втратили. Факт розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], а отже припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Належних і допустимих доказів на підтвердження наявності передбачених\~статтею 157 ЖК України\~підстав для виселення членів сім'ї власника жилого будинку суду не надано. Крім того, відповідно до\~статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення прав користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані з зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7\~цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні прав користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК України;\~стаття 405 ЦК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed