Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

07 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з 28 квітня 2012 року вона та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб між ними не розірваний. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Їхня сім'я фактично розпалася кілька місяців назад. З цього часу подружніх відносин вона та відповідач не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Їхня малолітня дочка проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Після фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, допомоги на утримання малолітньої дочки їй не надає. На даний час вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Для належного забезпечення умов проживання дочки коштів у неї не вистачає, тому вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Просила стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на дочку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки його заробітку (доходу), щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на неї, як дружину, з якою проживає їхня дитина, щомісячно у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх повністю. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає, проти його задоволення та стягнення з нього на користь позивача аліментів на дочку та дружину, з якою проживає їхня дитина, у розмірі по ? частки його заробітку (доходу) не заперечує. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 28 квітня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 04. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони уже декілька місяців подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Їхня малолітня дочка [PERSON] проживає із матір'ю та знаходиться на повному її утриманні. Позивач [PERSON] не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дружини і дочки, матеріальної допомоги позивачу та їхній дочці він не надає. За станом здоров'я і матеріальним становищем відповідач може надавати матеріальну допомогу дружині та дитині. У ч. 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом положень ч. 4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дочки не надає, проти стягнення з нього на користь позивача аліментів у розмірі по ? частки заробітку (доходу) на дитину та дружину, з якою проживає їхня дочка, не заперечує, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору позивачі звільняються. У ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved