Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У липні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~ відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступні обставини. 20 листопада 1993 року між нею, [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1902.\~ Від спільного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Їхня сім`я розпалася, проживають окремо один від одного. Син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач самоусунувся від батьківських обов`язків, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має змогу, працездатний, їй одній важко утримувати сина, а тому вимушена в судовому порядку стягувати аліменти. Просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття (а.с. 1-3). Ухвалою судді від 14 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 17-18). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала заяву, отримана судом 20.10.2021 року за вх. № 48725, в якій просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 20). Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 20.10.2021 року о 11 год. 30 хв. та не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, на адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому працівниками пошти зазначена причина повернення за закінченням терміну зберігання (а.с. 23). Розгляд справи було відкладено на 19 листопада 2021 року (а.с. 21) у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про його належне сповіщення. Відповідачу [PERSON] було повторно направлено судову повістку про розгляд справи, яке призначено на 19.11.2021 року о 12 год. 30 хв., однак останній в судове засідання, не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому працівниками пошти зазначена причина повернення за закінченням терміну зберігання (а.с. 27). Розгляд справи було відкладено на 23 грудня 2021 року (а.с. 24) у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про його належне сповіщення. Відповідачу [PERSON] було втретє направлено судову повістку про розгляд справи, яке призначено на 23.12.2021 року о 12 год. 30 хв., однак на адресу суду не повернувся поштовий конверт, з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 130, с. 1 ст. 131 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-якому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У разі відсутності адресата (будь кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно постанови Верховного Суду складу колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 року, справа № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язанні сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дат відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. А тому, відповідач [PERSON] повідомлявся про виклик до суду на інформаційному веб-сайті судової влади України, на 12 годину 30 хвилин 23 грудня 2021 року за адресою: [ADDRESS] у справі про стягнення аліментів, про що в матеріалах справи свідчить наявне оголошення (а.с. 26). Отже, суд вважає, що були застосовані всі заходи для сповіщення відповідача про розгляд цивільної справи та приходить до висновку, що відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 23 грудня 2021 року був повідомлений завчасно, у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів, підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати\~ у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні\~ встановлено, що 20 листопада 1993 року між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГС Білоцерківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 1902 (а.с. 6).\~ Встановлено, що від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що в матеріалах справи свідчить наявна копія свідоцтва про народження, серії\~ [NUMBER] , видана Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 25 травня 2010 року, актовий запис № 70, де батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З наявної у матеріалах довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка видана Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 06.07.2021 року за вих. № 15.2-03/2206 (а.с. 9) вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований неповнолітній [PERSON] , [INFO] , також за цією адресою зареєстрована позивач [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, яка видана Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 06.07.2021 року за вих. № 15.2-03/2205 (а.с. 8).\~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у\~ частці\~ від\~ доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням\~ суду від дня\~ пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~ суд розглядає\~ цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим\~ відповідно до цього Кодексу, в межах\~ заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~\~\~ Встановлено, що відповідач [PERSON] не приділяє належної уваги своєму синові та не в повному обсязі надає матеріальної допомоги.\~\~ Отже, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення сином повноліття. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З 1 січня 2021 року відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» ставки судового збору змінюються. Як визначено у Законі, судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення заборгованості,\~ неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач [PERSON] при звернені до суду з вищевказаним позовом була звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 908,00 гривень (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved