Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 16.08.2008 р. між ВАТ "Кредобанк", правонаступником якого є позивач та [PERSON] був укладений кредитний договір № 12/д-08. За його умовами банк надав позичальнику кредит у сумі 10000 грн. на строк до 01.12.2011р. зі сплатою 40,5% річних, а останній в свою чергу зобовязався в порядку та на умовах визначених угодою повернути отримані кошти, сплатити відсотки, комісію та інші платежі. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору, того ж дня з [PERSON] був укладений договір поруки № 12/д-08/S-1. Оскільки [PERSON] належним чином не виконала умови договору щодо своєчасного повернення кредиту, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 08.08.2016р. у загальному розмірі 24847,52 грн., що складається із: 7823,77 грн. неповернута сума кредиту; 5802,51 грн. прострочені відсотки, 11221,24 грн. - заборгованість по пені, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, в яких, посилаючись на пропущення банком строку позовної давності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16 грудня 2008 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 12/д-О8. Згідно предмету договору, банк зобовязується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити проценти. Розділом другим угоди визначено, що банк надає позичальнику кредит в сумі 10000 грн. на поточні потреби на строк до 01.12.2011 року. За користування кредитом позичальник сплачує банку 40,5% річних (п.3.2). Сторонами договору обумовлено, що позичальник зобов'язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені договором (п.2.1, 3.9) та/ або додатками до нього, при цьому повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 479 грн. не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим Договором та/або додатками до нього (п.4.1). Згідно п.3.4 кредитного договору, позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Пунктом 7.1 передбачено, що договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов'язань. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В обґрунтування заявлених позовних вимог банк послався на те, що позичальник належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань, з приводу чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 24847,52 грн., Згідно наданого банком розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість по кредиту обрахована кредитором та заявлена до стягнення за період із лютого 2009р. по грудень 2011р.; по процентам із січня 2009р. по листопад 2011р.; розмір заборгованості по пені вирахуваний із 09.08.2015р. по 08.08.2016р. (а.с.7-9). Останній платіж по погашенню заборгованості здійснений відповідачем у січня 2010 року. Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про застосування строку позовної давності до пред'явлених банком вимог. Укладеним між сторонами договором строк позовної давності не передбачений, а отже за приписами ст.257 ЦК України є загальним та встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Згідно статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частини перша статті 261 ЦК України). Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи, що умовами договору встановлений строк повного повернення кредиту - 01 грудня 2011 року та було передбачено щомісячні платежі по поверненню суми кредиту та сплати процентів, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом строку повернення кредиту. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого представником відповідача заявлено під час розгляду справи, оскільки за умовами договору позичальник зобов'язувався повернути кредит в повному обсязі до 01 грудня 2011 року, останній платіж за договором здійснений відповідачем у січні 2010 року, а з позовом про стягнення заборгованості за договором банк звернувся до суду у березні 2017 року. \~Таким чином, суд вважає, що поважних причин порушення позивачем строку позовної давності по стягненню заборгованості, яка виникла з боку відповідачів не встановлено, а тому, в задоволенні позову належить відмовити, у звязку з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed