Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

16 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючи обставини. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року по цивільній справі № 203/618/13-ц (провадження № 2/0203/1028/2013) позивач був поновлений на роботі на посаді завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. За рішенням суду на його користь з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року у розмірі 114 809,76 грн., та моральної шкоди в сумі 500 грн. Рішення суду набрало законної сили. На виконання рішення суду відповідач, платіжними дорученнями № 479, № 480, 3 481, № 482, № 483 від 16 червня 2015 року, здійснив перерахування вказаного середнього заробітку на його користь, з урахуванням попередньої сплати 8 січня 2015 року середньомісячного заробітку в сумі 5 274,38 грн. Однак, позивач вважає, що відповідач при здійсненні розрахунку невірно здійснив сплату податку з доходів громадян, а саме в тому, що в даному випадку обкладання доходів на доходи фізичних осіб (ПДФО) та військовим збором було здійснено виходячи з загальної суми в місяці нарахування (виплати), а не з розбивкою помісячно за вказаний період, а внаслідок цього це потягло сплату більшої суми податків, і відповідно зменшилась виплачена йому сума коштів, з чим він не згоден, також відповідач не сплатив за нього єдиний соціальний внесок, відобразтв недостовірну інформацію про дійсне призначення йому за рішенням суду виплати, позбавив його 2 років 10 місяців страхового стажу для перерахунку пенсії. З урахуванням уточнень позову, позивач просив винести рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо несплати на нього, як на застраховану особу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податку з доходів фізичних осіб за нарахуваннями та виплатами йому заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 114 809,76 грн. за період з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року з обкладанням ПДФО на військовим збором, виходячи з загальної суми в місяці нарахування (виплати), а не помісячно, зобов'язати відповідача розрахувати та сплатити податок на доходи фізичної особи [PERSON] на суму середньої зарплати нарахованої (сплаченої) за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року в розмірі 114 809,76 грн. за період з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року з помісячною розбивкою цього періоду, без включення до помісячної бази оподаткування суми 500 грн., визначеної рішенням суду за моральну шкоду. Уточнені позовні вимоги підтримані позивачем в судовому засіданні. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Пояснили, що на виконання рішення суду про виплату [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року у розмірі 114 809,76 грн., відповідач виконав рішення у вказаній частині належним чином. Так, платіжними дорученнями № 479, № 480, 3 481, № 482, № 483 від 16 червня 2015 року, відповідач здійснив перерахування середнього заробітку на його користь, з урахуванням попередньої сплати 8 січня 2015 року середньомісячного заробітку в сумі 5 274,38 грн. При цьому відповідач виходив з того, що рішення суду містило конкретну суму компенсації, тому обкладання ПДФО та військовим збором здійснено виходячи із загальної суми в місяці її нарахування та виплати. Представник третьої особи- управління Пенсійного фонду України в Амір-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська заперечував проти первісних вимог позивача, що існували до уточнення ним позову, в частині нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки згідно даних системи персоніфікованого обліку страхові внески позивача були сплачені у відповідному обсязі за період з січня 2013 року по листопад 2014 року, страховий стаж, відповідно, за цей період був зарахований в повному обсязі. Тому представник третьої особи підтвердив правильність дій відповідача стосовно нарахування, сплати єдиного соціального внеску.. Представник третьої особи- Державної податкової інспекції у Кіровському районні м. Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову та розгляду справи у відсутність представника суду не надано. З урахуванням конкретних матеріалів справи, наявності письмової податкової консультації від 09.07.2015р. третьої особи та визначеності її позиції по даному питанню, думки учасників процесу, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті у відсутність представника вказаної третьої особи. Суд, заслухав позивача, представників відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року по цивільній справі № 203/618/13-ц (провадження № 2/0203/1028/2013) позивач був поновлений на роботі на посаді завідувача відділу експертизи тимчасової непрацездатності та надання матеріального забезпечення Виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с. 10-12). За рішенням суду на його користь з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 січня 2013 року по 17 листопада 2014 року у розмірі 114 809,76 грн., та моральна шкода в сумі 500 грн. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.13- 15), в касаційному порядку рішення оскаржено не було і набрало законної сили. Рішення суду першої інстанції підлягало негайному виконанню в частині поновлення позивача на посаді та виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць, а саме 5274 грн. 38 коп., було виконано в примусовому порядку через ВДВС Кіровського МУЮ м.Дніпропетровська, що підтверджено зокрема наказом відповідача від 02 лютого 2015 року № 12-к (а.с.23), постановою про закінчення виконавчого провадження від 10 лютого 2015 року (а.с.52) і сторонами не оспорюється. На виконання рішення суду відповідач, платіжними дорученнями № 479, № 480, 3 481, № 482, № 483 від 16 червня 2015 року (а.с.46-50), здійснив перерахування вказаного середнього заробітку на користь позивача, з урахуванням попередньої сплати 8 січня 2015 року середньомісячного заробітку в сумі 5 274,38 грн., при цьому відповідач здійснив усі необхідні нарахування (середній заробіток за час вимушеного прогулу та сума за завдану моральну шкоду), включені відповідачем до складу загального місячного оподаткованого доходу, коли її нараховано, тобто у червні 2015 року у повному обсязі. В судовому засіданні стороною відповідача аргументовано доведено, що нарахування та виплата позивачу суми за рішенням суду здійснено вірно, з дотриманням порядку оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб (ПДФО) та оподаткування військовим збором. Відповідно до п.163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із сум оподаткованих доходів, нарахованих (виплачених) протягом такого звітного податкового місяця Згідно підпункту 14.1.48 пункту 14 статті 14 ПК України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом. П.п.164.2.1 п.164.2 ст.164 ПК України передбачає, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати. Згідно п.164.6 ст.164 ПК України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету встановлений ст.168 ПК України. Так, згідно п.п.168.1.1 податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу, а також відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. П.167.1 ст.167 ПК України передбачає, що ставка податку становить 15 % бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених) ( крім випадків, передбачених у пунктах 167.2-167.6 статті 167) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року. В разі, якщо база оподаткування, визначена з урахуванням п.164.6 ст. 164 ПК України розділу, щодо доходів, визначених в абзаці першому п.164.6, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка податку 20%. Згідно Закону України від 31 липня 2014 року № 1621 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів, запроваджено військовий збір. Ставка військового збору становить 1,5 % від об'єкта оподаткування, визначеного п.п.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України. Нарахування, утримання та сплата збору здійснюється у відповідності до ст. 168 ПК України. Згідно п.п.168.1.1 п.168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок. Відповідно до п.п.164.2.14 п.164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного оподаткованого доходу платника податків включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю або здоров'ю. Нарахування єдиного соціального внеску на суму моральної шкоди відповідачем не проводилось, відповідно до п.8 постанови КМ України № 1170 від 22 грудня 2010 року «Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.15 № 449 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства доходів і зборів України від 09 вересня 2013 року № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за № 1622/24154, а тому посилання позивача на вказану інструкцію є безпідставними. Відповідач належним чином подав до Державної податкової інспекції у кіровському районі м.Дніпропетровська за місцем реєстрації відповідача податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2015 року (а.с.70-71). Відповідач, у зв'язку з претензіями позивача, звертався з листом від 18 червня 2015 р. за № 03-05-3052 до головного управління ДФС у Дніпропетровській області за роз'ясненням правомірності дій відповідача щодо проведеного розрахунку(а.с.72). Як видно з листа головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 09.07.2015 року за № 6432/10/0436-170115 (а.с.73) правомірність дій відповідача щодо податкових розрахунків, підтверджена. В ході судового розгляду позивач також звернувся 01 вересня 2015 року з аналогічним запитом з додатками документів до голови Державної фіскальної служби України (а.с.107-109). У відповіді голови Державної фіскальної служби України Насірова Р.М. від 01 жовтня 2015 року № 9186 (а.с.115-117) також підтверджено правильність здійснення відповідачем спірних податкових розрахунків. Зокрема, у відповіді конкретно вказано, що якщо в рішенні суду розмір компенсації вказано з розбивкою за місяцями, то й обкладання ПДФО слід здійснювати окремо за кожний місяць нарахування (тобто розбивати базу оподаткування). Якщо ж у рішенні суду вказано загальну суму компенсації, то обкладання ПДФО та військовим збором здійснюється виходячи із загальної суми в місяці її нарахування (виплати). В процесі розгляду справи по суті було з'ясовано, що оскільки до розгляду справи згідно даних системи персоніфікованого обліку страхові внески позивача були нараховані та сплачені у відповідному обсязі за період з січня 2013 року по листопад 2014 року, страховий стаж, відповідно, за цей період був зарахований в повному обсязі, що підтверджено зокрема індивідуальним відомостями про застраховану особу (а.с.40), фактично відсутний предмет спору у вказаній частині. З урахуванням вищенаведеного, суд визнає, що позивач звернувся до суду безпідставно, дїї відповідача щодо здійснення дій по нарахуванню за стягненню податків з сум, належних виплаті позивачу за рішенням суду відповідають діючому законодавству.

Outcome: dismissed