Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] у вересні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про спростування недостовірної інформації, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, посилаюсь на те, що 15.06.2018 та 19.06.2018 на зборах співвласників багатоквартирних будинків [ADDRESS] та [ADDRESS], які відбулися з порушенням Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», [PERSON] поширила недостовірну інформацію, що принижує її честь, гідність, ділову репутацію, а крім того підтвердила це у телефонній розмові 18.06.2018. Так, [PERSON] стверджувала, що позивач продала землю, яка належить ОСББ «Дніпро 3,5» та здійснила «відмивання» і крадіжку 50000 грн. через фізичну особу-підприємця у 2017 році. Факт поширення недостовірної інформації, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію можуть підтвердити свідки. 02.07.2018 на засіданні правління ОСББ під аудіозапис вона запропонувала відповідачці спростувати поширену недостовірну інформацію, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, на що [PERSON] відмовилась та підтвердила що саме вона поширила таку інформацію. 14.07.2018 на адресу відповідача була надіслана вимога з метою досудового врегулювання спору, яка була отримана [PERSON] 21.07.2018 та залишена без відповіді. На думку [PERSON], відповідач поширивши серед співвласників багатоквартирних будинків по [ADDRESS] та [ADDRESS] недостовірну інформацію відносно неї, принизила її честь, гідність та завдала значної шкоди діловій репутації. Вищезазначені дії принизили честь та гідність її як людини, професійного управителя багатоквартирними будинками, що дорожить своєю репутацією, ставить під сумнів її моральні та ділові якості, порядність, добре ім'я. Дана ситуація створює негативну психологічну установку відносно неї, як про людину антисоціальної спрямованості, схильної до кримінальних бізнес-схем. Така інформація сприяла зниженню авторитету, поваги, довіри до неї як до голови ОСББ та людини, сприяла упередженому ставленню. Зазначена ситуація призвела до проблем в її житті, внесла додаткові складності, змінила звичайний уклад життя на певний період часу. Дана ситуація також змінила звичний душевний стан, викликаючи інтенсивні негативні емоції: нервові зриви, втрата сну, обурення, спотворення репутації, образи, необхідність виправдовуватись та доводити безглуздість звинувачень на її адресу. Також, члени її сім'ї, що проживають у будинку, відчули певний дискомфорт у спілкуванні із сусідами. Для відновлення репутації та повернення до нормального існування вона вимушена вживати додаткові заходи, зусилля, витрачати власний час та емоційні ресурси, що негативно впливає на відносини у її родині, оскільки, через втрату часу та негативні емоції потерпають члени її родини, включаючи її двох неповнолітніх дітей, яким вона мала б приділяти увесь витрачений час та кошти. За таких обставин позивачка вважає, що було порушено її особисте немайнове право, завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Завдана їй моральна шкода не може бути компенсована тільки констатацією факту порушення майнових прав. Вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди становить 201 042 гривень, але враховуючи реальний фінансовий стан середньостатистичного громадянина України, вважала за доцільне стягнути з відповідачки завдану їй моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та понесені судові витрати. За таких обставин просила суд визнати поширену [PERSON] відносно неї інформацію, такою що принижує честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати відповідача спростувати вказану інформацію, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію; стягнути з відповідачки на відшкодування завданої їй моральної шкоди 10 000 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою від 26.09.2018 позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. Ухвалою суду від 26.11.2018 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Юрченко В.О. підтвердив обставини викладені в позові та наполягав на задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив від 22.10.2018 року представник позивача заперечуючи доводи викладені у відзиві вказував, що факт поширення відповідачем недостовірної інформації щодо [PERSON] можуть підтвердити свідки, крім того є аудіозапис, на якому позивачка пропонувала спростувати поширену відповідачем неправдиву інформацію, на що [PERSON] сказала, що спростує інформацію після того як загальні збори призначать аудит. Також під запис позивачка уточнила у відповідачки чи дійсно вона відмовляється спростовувати поширену неправдиву інформацію, на що [PERSON] чітко відповіла, що так. Крім того все це зафіксовано в протоколі засідання Правління ОСББ від 02.07.2018. Заперечував факт монтажу наданого суду аудіозапису. Посилання відповідача на монтаж аудіозапису вважав припущеннями, які не ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009, на які посилався відповідач, стосуються випадків, коли поширювач недостовірної інформації невідомий і в такому випадку в порядку окремого провадження тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, а не тоді коли такий поширювач відомий. Тому п. 13 даної Постанови Пленуму ВСУ не може бути застосований до даної справи. Відповідач зазначив норми, які вирвані з контексту та стосуються зовсім інших ситуацій. Відповідно до п. 18 вказаної Постанови Пленуму ВСУ та згідно із положеннями ст. 277 ЦК та ст. 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Таким чином, заперечення відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву вважав такими, що не відповідають дійсності, не ґрунтуються на нормах права та не спростовують обставини справи чи правові підстави позову. Представник відповідача - адвокат Дубинський В.М. заперечував проти позову наполягаючи, що [PERSON] не поширювала відомостей зазначених у позові [PERSON]. Натомість [PERSON] є головою ревізійної комісії ОСББ та в силу своїх обов'язків повинна перевіряти діяльність голови ОСББ. Відповідач дійсно мала претензії до діяльності [PERSON] на посаді голови ОСББ, які виникли у зв'язку із тим, що кошти об'єднання в сумі близько 70 000 гривень за різні послуги (від ведення бухгалтерського обліку до прибирання під'їздів) були перераховані одному й тому ж підприємцю, а крім того [PERSON] довідалась про звернення [PERSON] до міського голови м. Черкаси з приводу облаштування наскрізного проїзду через двір будинку, на що співвласники будинку своєї згоди не давали. У зв'язку із викладеним [PERSON] дійсно висловлювала зауваження [PERSON] та пропонувала провести незалежний аудит, однак їй у цьому було відмовлено. З приводу наданих позивачем аудіозаписів, просив врахувати, що на них відсутні твердження [PERSON] про те, що [PERSON] нібито продала землю ОСББ чи вкрала кошти, натомість [PERSON] на вказаних записах всіляко провокує [PERSON] та намагається отримати необхідні їй відповіді для подальшого використання в суді. Вже після відкриття провадження у справі [PERSON] з метою врегулювання спору погодилась на загальних зборах підтвердити, що ніколи не стверджувала про продаж [PERSON] землі ОСББ та крадіжку коштів, однак позивач від такої пропозиції відмовилась вимагаючи від [PERSON] ще й оплати своїх витрат на адвоката. Позивач [PERSON] у судовому засіданні за її участі, підтримала позовні вимоги. Додатково пояснила, що вона з моменту створення ОСББ «Дніпро 3,5» є його головою. [PERSON] була головою ревізійної комісії ОСББ у 2016-2018 роках. Вона, як голова ОСББ, дійсно зверталась до міської влади щодо розгляду питання про можливість облаштування наскрізного проїзду через двір біля під'їзду №1 будинку [ADDRESS], однак цей проїзд так і не зробили. Продаж землі ОСББ неможливий, оскільки право власності на землю за ОСББ не оформлено. Щодо коштів сплачених ОСББ на користь ФОП [PERSON] за різні послуги, то численні перевірки, у тому числі ревізійною комісією, яку очолює [PERSON], ніяких порушень не виявили. У проведенні стороннього аудиту за ініціативою [PERSON] було відмовлено, оскільки на це необхідно витратити значні кошти. При спілкуванні вона запитувала у [PERSON] чи дійсно та звинувачує її у незаконному продажу землі ОСББ та крадіжці грошей, і відповідач це підтвердила. У відзиві [PERSON] заперечувала проти доводів викладених в позові посилаючись на те, що вона не розповсюджувала на зборах членів ОСББ 15.06.2018 та 19.06.2018 зазначену позивачем інформацію, а тому ні в телефонній розмові, ні на засіданні правління підтвердити цього не могла. Доказів телефонної розмови позивачем не надано. На аудіозаписах долучених до справи відсутні докази поширення недостовірної інформації. Звертала увагу на те, що вказані аудіозаписи було зроблено під час правління ОСББ де було багато шуму. Під час спілкування із [PERSON] їх весь час перебивали, в розмову втручалися інші члени правління та запрошені особи, але на аудіозаписах шуму та людей не чутно, що свідчить про монтаж даних записів. У розмовах [PERSON] задавала їй провокативні питання, на які вона відповідала, що ніяких образливих висловів про неї не казала. Однак через монтаж аудіозапису шуму та людей цього не чути. Відсутність монтажу в наданих аудіозаписах має довести саме позивачка. Вона як голова ревізійної комісії просила правління про проведення незалежної перевірки діяльності голови ОСББ [PERSON], оскільки не маючи відповідних повноважень та не обговоривши це питання із співвласниками позивач звернулась до міського голови м. Черкаси з пропозицією «розглянути можливість улаштування наскрізного виїзду біля першого під'їзду будинку…». Це обурило мешканців будинку з приводу чого і були скликані збори. Вона також просила членів правління та збори перевірити діяльність [PERSON] за 2017, 2018 роки, зробивши незалежну аудиторську перевірку витрачання коштів в сумі близько 70 000 гривень сплачених на обслуговування обох будинків. [PERSON] наголошувала, що вона позивачку не ображала і не казала тих висловів, які та їй ставить у провину. При цьому просила врахувати, що за станом здоров'я є інвалідом 2 групи, страждає на діабет та зниження слуху, внаслідок чого можливо не до кінця чула всі запитання, які їй ставила позивачка. Будучи допитаною за власною ініціативою в судовому засіданні в якості свідка, [PERSON] пояснила, що вона є головою ревізійної комісії ОСББ протягом останніх трьох років. [PERSON] була головою ОСББ від його створення. Вона ніколи не говорила що [PERSON] продала землю ОСББ та «відмила» або вкрала гроші. Коли почали руйнувати прибудинкову територію біля будинку [ADDRESS], то мешканці звернулись до [PERSON], але та сказала, що нічого не знає. Тому мешканці ініціювали проведення зборів за участі ревізійної комісії. Також ОСББ перераховувала кошти ФОП [PERSON] за послуги різноманітного характеру, що викликало у людей питання, як один і той самий підприємець, може надавати послуги у різних сферах та галузях господарської діяльності. Ревізійна комісія ОСББ дійсно проводила перевірку діяльності ОСББ за 2017 рік і виявила недоліки, які [PERSON] та бухгалтер пообіцяли виправити. Тому зауваження не стали включати до Акту перевірки. На зборах 15 та 19 червня 2018 року та на засідання правління 02.07.2018 вона просила провести аудит, але правління ОСББ відмовило через відсутність коштів, хоча вона пропонувала самостійно оплатити послуги незалежного аудитора. Щодо наданого позивачем аудіозапису, то зазначила, що він неповний та складається з окремих витримок розмови, відсутній початок та кінець запису. 02.07.2018 року вона не чула попередження [PERSON], що здійснюється запис засідання. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 13 ЦПК України, - суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Відповідно до статті 3 Конституції України, - людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Також Конституцією України у статті 34 гарантовано кожному право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ст. 277 ЦК). Відповідно до ст. 297 ЦК України, - кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню (ст. 280 ЦК). Згідно ст. 23 ЦК України, - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пунктах 15 та 18 Постанови №1 від 27.02.2009 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", - при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову (про захист честі та гідності), є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших товарів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь, гідність фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Протоколом [ADDRESS] від 17.12.2016 загальних зборів ОСББ «Дніпро 3,5» затверджено Статут (в новій редакції) Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (а.с. 36-50). [PERSON] є головою правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпро 3,5», що підтверджено Витягом з Протоколу [ADDRESS] від 17.02.2016 Загальних зборів співвласників ОСББ «Дніпро 3,5» (а.с. 8). [PERSON] згідно із Протоколом №1 від 31.01.2018 засідання ревізійної комісії ОСББ «Дніпро 3,5» обрана головою ревізійної комісії (а.с. 51). В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] у червні-липні 2018 року виникла конфліктна ситуація пов'язана із діяльністю ОСББ. Приводом до даного конфлікту стало наступне. Листом від 01.12.2016 [PERSON], як голова правління ОСББ звернулася до міського голови м. Черкаси із пропозицією передбачити улаштування паркувальних місць на прибудинковій території Героїв Дніпра, 5 для співвласників цього будинку, а також розглянути можливість улаштування наскрізного виїзду біля першого під'їзду будинку (а.с. 55). Вказаний лист безумовно не є доказом будь-якого продажу прибудинкової території ОСББ, тим більше, що пропозиція [PERSON], на момент розгляду справи в суді так і не була реалізована. Однак порушені в Листі [PERSON] від 01.12.2016 питання зачіпають інтереси співвласників будинку [ADDRESS] по вул. Героїв Дніпра, а тому і співвласники будинку і [PERSON], як голова ревізійної комісії ОСББ, мали право вільно висловлювати свою думку щодо пропозиції голови правління ОСББ, у тому числі критикувати її. Крім того, як вбачається зі Звітів про надходження та витрату коштів ОСББ за 2017 рік, а також документів ревізійної комісії (а.с. 56-78), - ОСББ неодноразово перераховувало кошти на користь ФОП [PERSON] за різноманітні послуги, зокрема - бухгалтерські послуги, технічне обслуговування водопровідних мереж, технічне обслуговування будинку, чищення каналізації, прибирання під'їздів, малярні роботи тощо. Відповідно до п.16 Статуту ОСББ «Дніпро, 3,5», - голова правління ОСББ на виконання своїх повноважень розпоряджається коштами об'єднання відповідно до затвердженого кошторису та рішень Правління, має право першого підпису фінансових документів об'єднання. Вказані факти співпраці ОСББ із ФОП [PERSON] не є доказом розкрадання чи нецільового використання коштів ОСББ. Однак і співвласники будинку і [PERSON], як голова ревізійної комісії ОСББ, мали право задавати питання голові правління ОСББ з приводу надання послуг в різних сферах, одним і тим же підприємцем. Згідно Протоколу зборів від 15.06.2018 (а.с. 10-11), - співвласники тридцяти чотирьох квартир будинку [ADDRESS] висловили ініціативу щодо скликання зборів ОСББ на 19.06.2018 з метою заслуховування звіту голови правління за 2017-2018 роки. Протокол зборів за 19.06.2018 відсутній, однак і сторони і свідки підтвердили у судовому засіданні, що такі збори мали місце, вони проходили на вулиці біля будинку та на них була присутня окрема частина співвласників будинку, а також [PERSON] і [PERSON]. Суд погоджується із доводами [PERSON], що збори окремих співвласників квартир в будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] проведені 15 та 19 червня 2018 року, не є загальними зборами співвласників будинку в розумінні Статуту ОСББ «Дніпро 3,5». При цьому суд не заперечує право громадян мирно збиратися для обговорення питань, які становлять для них спільний інтерес. Із допитаних в судовому засіданні свідків (крім відповідача [PERSON].), лише свідок [PERSON] вказав про свою присутність на зборах 15.06.2018, але не підтвердив факт поширення [PERSON] на цих зборах інформації про те, що [PERSON] продала землю, яка належить ОСББ «Дніпро 3,5» та здійснила «відмивання» чи крадіжку 50000 грн. через фізичну особу-підприємця. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживає в [ADDRESS]. 19.06.2018 року у дворі будинку [ADDRESS] відбулися незаплановані збори окремих членів ОСББ, на які він спізнився. Під час зборів він чув, як [PERSON] крикнула: «[PERSON] ти продала землю». Як він зрозумів мова йшла про землю перед будинком [ADDRESS], але коли, кому і за скільки було продано землю не звучало. Потім [PERSON] стверджувала, що [PERSON] незаконно заволоділа грошима ОСББ співпрацюючи лише з одним ФОП. Вона казала, що доведе це. Прізвище ФОП він не пам'ятає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що мешкає в будинку [ADDRESS] На зборах 19.06.2018 [PERSON] знаходилась від нього далекувато і щось кричала до голови правління з приводу продажу землі, нібито та продала землю. Але він знав, що земля не належить ОСББ і її взагалі неможливо продати. Як він для себе зрозумів [PERSON] звинувачувала голову ОСББ в тому, що та нібито продала шар чорнозему, який зняли при будівництві. Хтось поряд з ним сказав, що [PERSON] пред'являє претензії з приводу привласнення грошей в сумі 50000 грн., але хто саме це сказав, він не знає. Сам він особисто від [PERSON] таких звинувачень не чув. 19.06.2018 на зборах мешканці першого під'їзду будинку [ADDRESS] висловлювали своє обурення з питання, яке було якось пов'язане зі сміттєвими баками та проїздом. 02.07.2018 було засідання правління ОСББ, на яке запросили [PERSON] та попередили її що здійснюється аудіозапис розмови. [PERSON] запитала у [PERSON] чи має вона докази того в чому її звинувачує. [PERSON] сказала, що треба проводити аудит. Він не пам'ятає, чи говорила [PERSON] на засіданні правління 02.07.2018 про те, що [PERSON] продала землю та вкрала гроші. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у червні 2018 року позивач повідомила їй, що [PERSON] розповсюджує чутки про те, що нібито [PERSON] продала землю та вкрала 50000 грн. Були збори, які проводились на вулиці. Було багато претензій від людей, але ці претензії на її думку є несправедливими. Коли збори майже закінчились, то [PERSON] підійшла до [PERSON] і запитала чи підтверджує вона те, що [PERSON] продала землю та вкрала гроші. [PERSON] сказала: «Так» і сказала, що ініціюватиме аудит, щоб це довести. Потім [PERSON] запросила [PERSON] на засідання правління ОСББ, яке відбулось в липні 2018 року. [PERSON] просила провести аудит діяльності за 2017 рік. Однак за цей період ревізійна комісія вже провела перевірку та ніяких порушень не виявила. [PERSON] дуже переживає через звинувачення, в неї безсоння, вона приймає ліки. У вересні 2018 року [PERSON] навіть хотіла звільнитись, але бажаючих зайняти її місце не знайшлось. 02.07.2018 [PERSON] просила спростувати [PERSON] поширену нею інформацію, але та сказала, що все доведе. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає в [ADDRESS] Був присутнім на зборах членів ОСББ 15 та 19 червня 2018 року. [PERSON] звинувачувала голову ОСББ [PERSON] у порушеннях при здійсненні розрахунків з приватним підприємцем на прізвище [PERSON]. Також на зборах була мова про землю, але не про продаж землі, а про те що [PERSON] без відома членів ОСББ віддала землю. [PERSON] пропонувала провести аудит, але [PERSON] відмовилась. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що проживає в [ADDRESS]. Він був присутнім на зборах членів ОСББ 19.06.2018 року, на яких обговорювалось питання про те, що без відома членів ОСББ було віддано територію під дорогу і буде проходити наскрізний проїзд, з чим люди не погоджувались. Також говорили, що через ФОП [PERSON] проходять кошти ОСББ і є підстави провести перевірку цих розрахунків. Узагальнений аналіз показань свідків свідчить про те, що претензії [PERSON] до [PERSON] були пов'язані із пропозицією голови ОСББ викладеною в листі міському голові від 01.12.2016, а також із сплатою коштів ОСББ за різноманітні послугу одному й тому ж підприємцю, що підтверджено відповідними Звітами про витрачання коштів. Право [PERSON] на критику голови правління ОСББ та висловлення претензій до її діяльності, є реалізацією права кожного на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Крім того суд враховує, що [PERSON] на час розглядуваних подій була головою ревізійної комісії ОСББ, мала у своєму розпорядженні більше інформації ніж інші співвласники будинку та могла нею оперувати у спілкуванні із [PERSON]. Щодо форми висловлення вказаних претензій, то суд погоджується із тим, що форма в якій [PERSON] висловлювала свої претензії [PERSON] 19.06.2018 могла бути занадто емоційною, що в свою чергу могло викликати стурбованість у позивача чи навіть образити її. В той же час суд враховує, що і сама обстановка на зборах 19 червня 2018 року, в яких [PERSON] вирішила взяти участь, була вкрай емоційною та напруженою, - збори проводились на вулиці, при значному скупченні людей, за відсутності затвердженого регламенту та послідовності виступів, із можливістю викриків з місця та одночасного виступу декількома особами. Емоційні висловлювання, які могла допустити [PERSON] на зборах 19.06.2018 носили не систематичний, а однократний характер. При цьому в судовому засіданні [PERSON] категорично заперечувала факт звинувачень на адресу [PERSON] у продажу землі та крадіжці коштів і готова була прилюдно на загальних зборах співвласників підтвердити відсутність з її боку таких звинувачень. Також суд зважає на те, що [PERSON] і на зборах 15, 19 червня 2018 року і на засіданні правління ОСББ 02.07.2018 послідовно пропонувала перевірити її доводи шляхом призначення незалежного аудиту (перевірки), розуміючи при цьому що такий аудит може як підтвердити так і спростувати її претензії до [PERSON]. [PERSON] є особою похилого віку (60 років), страждає на ряд хронічних захворювань серцево-судинної та ендокринної системи організму, а також двобічну сенсоневральну приглухуватість (а.с. 79, 89, 112-113). 14.07.2018 [PERSON] направила поштою на адресу [PERSON] вимогу про спростування недостовірної інформації, - нібито продаж землі, яка належить ОСББ та «відмивання» і крадіжка коштів в сумі 50 000 грн. через ФОП (а.с. 12- 13). 02.07.2018 відбулося засідання Правління ОСББ «Дніпро 3,5» на якому [PERSON] наполягала на проведенні аудиту діяльності голови правління, а [PERSON] пропонувала [PERSON] спростувати інформацію про продаж землі та крадіжку коштів (а.с. 96-101). Що стосується наданих [PERSON] суду та відтворених в судовому засіданні аудіозаписах її розмов із [PERSON], то на них відсутнє поширення [PERSON] інформації щодо продажу [PERSON] землі ОСББ та розкрадання коштів ОСББ. За таких обставин оцінивши надані сторонами та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], у зв'язку із їх недоведеністю. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із того, що оскільки у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, понесені нею судові витрати відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК). Щодо заявлених відповідачем до відшкодування витрат в сумі 7550 гривень на професійну правничу допомогу, то суд враховує наступне. На підтвердження понесених витрат відповідач суду надала Ордер від 22.10.2018 адвоката Дубинського В.М., копію квитанції №1-90 від 12.10.2018 та квитанцію №1-61 від 04.03.2019 про сплату [PERSON] на користь адвоката Дубинського В.М. коштів в сумі 5000 гривень та 2550 гривень за надання правової допомоги, а також розрахунки витрат на правову допомогу адвоката Дубинського В.М. відповідачу [PERSON] (а.с. 81-82, 88, 110, 148). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідачем суду надано незавірену копію Договору про надання правової допомоги від 03.10.2018 між [PERSON] та адвокатом Дубинським В.М. (а.с. 135-137), предметом якого визначено надання правової допомоги у справі №2/711/2202/18 в той час, як розглядувана справа має №711/7602/18. Пунктом 3.1. Договору визначено розмір гонорару адвоката у 5000 гривень. В той час як відповідачем заявлено до відшкодування 7550 гривень. Оригінал квитанції №1-90 від 12.10.2018 суду не надано. За таких обставин суд не вбачає підстав для відшкодування заявлених відповідачем судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed