Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач у грудні 2020 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом на предмет захисту свого права власності на обтяжене арештами приватного та державного виконавців житло з підстав набуття 28 травня 2019 року права власності на квартиру іпотекодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] в порядку позасудового врегулювання звернення стягнення згідно Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення державного реєстратора від 31 травня 2019 року за кредитними зобов`язаннями [PERSON] перед кредитором АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, проте накладені на цю квартиру арешти, зокрема, постановами від 26 грудня 2017 року № 55442448 та № 55442449 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., а також постановою від 11 лютого 2015 року № 46346269 державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ, перешкоджають позивачу у здійсненні його права власності, тому позивач заявив про звільнення вказаної квартири з-під накладених 26 грудня 2017 року та 11 лютого 2015 року арештів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2021 року позовна заява передана за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2021 року передана судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 31 березня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач [PERSON] 20 квітня 2021 року у своєму відзиві позов не визнав повністю, заперечуючи проти його задоволення відсутністю у позивача правових підстав вимагати скасування арештів, оскільки позивач не є власником іпотечної квартири і протиправне рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності скасоване рішенням суду у справі № 203/3722/19, що набрало законної сили 07 квітня 2021 року, тому просив в задоволенні позову відмовити повністю. Інші відповідачі самостійно відзиву не подавали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляли і про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем їх постійного проживання (перебування). Треті особи, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, заяв по суті справи не подавали. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, представник позивача у поданій 14 травня 2021 року заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, відповідач [PERSON] 14 травня 2021 року та відповідач [PERSON] 25 травня 2021 року клопотали про розгляд справи у їх відсутності, а відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомила та про розгляд справи в її відсутність не клопотала, третя особа - приватний виконавець 14 травня 2021 року клопотав про розгляд в його відсутність справи, а інша третя особа причин неявки суду не повідомила і про відкладення розгляду не клопотала, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України проведений розгляд справи відповідно до ст.ст. 131, 223, 279 ЦПК України, оскільки неявка представника позивача та інших учасників з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з відмовою у позові, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. 31 травня 2019 року у с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області, перебуваючи у трудових відносинах з КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, державний реєстратор Ковальов С.В. видав рішення з індексним № 47150708 про державну реєстрацію права приватної власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (з відкриттям розділу) на трикімнатну квартиру жилою площею 55,7 м2 у будинку на [ADDRESS] , що у складі з І-балконом та допоміжними приміщеннями 1-коридору, 2-туалету, 3-кухні, 4-ванної загальною площею 80 м2 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державного реєстру прав) за колишньою адресою у [ADDRESS] , під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1842747912101, про що вніс запис 31813231 про проведену державну реєстрацію переходу 28 травня 2019 року права власності на підставі іпотечного договору № 689 від 27 липня 2007 року та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки від 05 вересня 2018 року. Оскаржене в судовому порядку [PERSON] таке рішення державним реєстратором видане і державна реєстрація ним проведена на підставі дублікату іпотечного договору № 689, договору № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії, рекомендованих поштових повідомлень про вручення 11 вересня 2018 року позивачу і третім особам поштових відправлень з письмовими вимогами № 2509 від 05 вересня 2018 року про усунення порушення зобов`язання станом на червень 2018 року достроковим виконанням повернення 1 098 340 гривень 98 коп. боргу у тридцятиденний строк з попередженням відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання з роз`ясненням податкових наслідків прощеного банком боргу. Раніше, на підставі нотаріально посвідченого договору від 29.07.99 ця квартира була виміняна у спільну власність порівну по ј частці [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , чия ідеальна частка у 2006 році збільшена до Ѕ в порядку спадкування за законом, що непрямо підтверджено іпотечним договором № 689 та узгоджується з фактичними даними Державного реєстру прав. Як встановлено Дніпровським апеляційним судом у постанові від 20 серпня 2020 року № 203/5780/16-ц і доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України не підлягає, 27 липня 2007 року [PERSON] отримав споживчий кредит на суму 450 000,00 грн. під 16 %річних за користування ними строком до 26 липня 2015 року на умовах укладеного з акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» договору № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії, за якою максимальний ліміт з 07 грудня 2007 року домовленістю сторін змінений на 560 000 гривень згідно додатковому договору № 1, збільшивши за спільної згоди з 20 червня 2008 року процентну ставку до 18 % річних на підставі додаткової угоди № 2, після чого [PERSON] допускав з 15 серпня 2008 року прострочення виконання внаслідок недостатності суми проведених ним платежів для погашення за цим договором щомісячно вимог кредитора у повній сумі. Так само, Дніпровським апеляційним судом з законною силою встановлена зміна договору № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії з моменту досягнення [PERSON] 14 липня 2009 року домовленості з АКБ СР «Укрсоцбанк» у формі письмової додаткової угоди № 2 про продовження до 26 липня 2020 року строку повернення кредиту з його збільшеним максимальним лімітом до суми 608 983 гривень 52 коп. У залишеній після апеляційного перегляду без змін частині рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року № 203/5780/16-ц з законною силою встановлено і доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України не підлягає, що [PERSON] припинив сплачувати кошти для повернення кредиту з внесенням останнього платежу 12 грудня 2011 року після реструктуризації заборгованості, проведеної з його згоди 08 серпня 2011 року у формі договорів про внесення змін №№ 3, 4 на умовах встановлення до лютого 2013 року "кредитних канікул" за договором № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії, визнаючи основним боргом за цим договором 521 488 гривень 52 коп., та зменшивши до первісно встановленого розміру 16 % річних процентну ставку за користування цим кредитом строком до 26 липня 2020 року, у зв`язку з чим 08 серпня 2011 року [PERSON] також досяг згоди з ПАТ «Укрсоцбанк» про безготівковий переказ в кредит 203 058 гривень 11 коп. під 18 % річних процентів за користування ними до першого серпня 2012 року на умовах договору кредиту № 990СІ10110808001 з щорічним переглядом процентної ставки від 12 до 27 % річних до повернення останньої частини кредиту сьомого серпня 2017 року. Тобто, останній встановлений судом платіж на користь кредитора у 2011 році погашав його вимоги з договору кредиту № 990СІ10110808001. Повернення споживчого кредиту з договору № 990/03-13 забезпечувалося особистою порукою [PERSON] , яка визнана припиненою сьомого грудня 2007 року з законною силою рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року, а також відповідно до ст. 575 ЦК України - іпотекою зазначеної квартири, якою відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» жодні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» з договору кредиту № 990СІ10110808001 забезпечені не були внаслідок визнання з законною силою рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2019 року № 203/2374/18 повністю недійсним договору про внесення змін № 3 до іпотечного договору № 689 з моменту досягнення згоди про його укладення восьмого серпня 2011 року. Так, 27 липня 2007 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. із вчиненням запису в реєстрі № 1853 посвідчила передачу боржником [PERSON] і його майновими поручителями [PERSON] і [PERSON] в іпотеку (заставу) АКБ СР «Укрсоцбанк» за ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» зазначеної квартири будинку на [ADDRESS] за погодженою ними вартістю на суму 600 000 гривень на умовах укладеного іпотечного договору № 689, за якими заставою згідно з ст. 7 Закону України «Про іпотеку» забезпечені вимоги про сплату 450 000 гривень кредиту, 16 % річних процентів за користування ним і неустойок з правом дострокового звернення стягнення на предмет застави відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України, в тому числі в разі несвоєчасного погашення процентів, як встановлено статтею 4 цього договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, серед іншого, у спосіб передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених ним вимог без умов і порядку залучення суб`єкта оціночної діяльності для оцінки предмета іпотеки та без права іпотекодержателя на будь-які наступні вимоги після завершення позасудового врегулювання. З моменту досягнення 07 грудня 2007 року боржником [PERSON] і його майновими поручителями домовленості з АКБ СР «Укрсоцбанк» про збільшення оцінки вартості предмета іпотеки до 808 000 гривень в іпотечному договорі був змінений обсяг забезпечених іпотекою вимог до суми 560 000 гривень основного боргу без змін процентної ставки, про що укладено договір про внесення змін та доповнень № 1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гупало К.В. із вчиненням запису в реєстрі № 3134. 14 липня 2009 року за згодою сторін Іпотечного договору № 689 внесені зміни до обсягу забезпечених іпотекою вимог, збільшених до 608 983 гривні 52 коп. основного боргу і до 18 % річних процентів з продовженим строком повернення кредиту до 26 липня 2020 року, а також доповнено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя новим способом позасудового врегулювання без шкоди для умов про передачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, про що укладено договір про внесення змін № 2, посвічений з виправленням в ньому описки 20 липня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. із вчиненням запису в реєстрі № 2833, як встановлено Кіровським районним судом м. Дніпропетровська з законною силою рішення від 12 березня 2019 року у цивільній справі № 203/2374/18 і доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України не підлягає. 19 вересня 2016 року АТ «Укрсоцбанк» пред`явило боржнику [PERSON] вимогу про дострокове виконання договору № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії з поверненням всієї суми кредиту, а 23 вересня відповідну вимогу направило на адресу майнового поручителя [PERSON] , після чого у грудні 2016 року пред`явило позов, який частково задоволений 20 серпня 2020 року постановою Дніпровського апеляційного суду № 203/5780/16-ц про стягнення з [PERSON] за договором № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії 521 488 гривень 52 коп. основного боргу за кредитом і 511 492 гривень 53 коп. боргу з процентів станом на вересень 2017 року з відмовою у стягненні неустойок внаслідок задавненості таких вимог. Впродовж грудня 2016-серпня 2020 рр. за час провадження у цивільній справі № 203/5780/16-ц відповідач АТ «Укрсоцбанк» неодноразово намагався уникнути відкритого судового розгляду, вдаючись до інших юрисдикційних форм захисту своїх прав кредитора з договору № 990/03-13 за для прискорення процесу стягнення заборгованості, незважаючи на строки давності. Зокрема, у виконавчому провадженні з 02 березня 2015 року до 01 листопада 2017 року на підставі виконавчого листа, виданого за ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2014 року № 755/14269/14-ц, зверталося до примусового виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 28 березня 2014 року, яке скасоване 21 вересня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва № 755/9901/17 з мотивів непідвідомчості третейським судам з 12 березня 2011 року спорів про споживчі кредити згідно Закону № 2983-VI, що були передбачувані для банка з огляду на викладені Верховним Судом України висновки в постанові № 6-856цс15 від 02 вересня 2015 року. Саме під час звернення вказаного рішення до примусового виконання державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Ясюкевич О.В. у ВП № 47629798 винесена 10 березня 2015 року постанова про арешт майна боржника [PERSON] , а 01 листопада 2017 року цим же державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ і припинена чинність арешту, дані про що до Державного реєстр речових прав не внесені. Згодом, з 26 грудня 2017 року до 25 січня 2018 року у виконавчому провадженні в рахунок оплати [PERSON] за договором № 990/03-13 про надання відновлювальної кредитної лінії 521 488 гривень 52 коп. основного боргу за кредитом і 491 096 гривень 52 коп. боргу з процентів станом на червень 2017 року примусово зверталося стягнення на іпотечну квартиру на підставі виконавчого напису на іпотечному договорі № 689, вчиненому під № 22899 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., який був повернутий стягувачу без виконання внаслідок проживання в цій квартирі постійно малолітньої онуки боржника, що слугувало причиною звернення відповідача АТ «Укрсоцбанк» у березні 2018 року з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, що до тепер перебуває у провадженні суду у цивільній справі № 203/823/18. Саме під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. у ВП № 55441489 відносно [PERSON] , у ВП № 55442448 відносно [PERSON] , у ВП № 554424840 відносно [PERSON] винесені три постанови про арешт майна цих боржників 26 грудня 2017 року, про що свідчать відомості Державного реєстру прав. Також, належить відзначити, що ухвалою Кіровського районного суду м.. Дніпропетровська від 03 лютого 2020 року у справі № 203/3722/19 в порядку вжиття заходів забезпечення позову заборонено державним реєстраторам, реєстраційним службам, іншим суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - квартири [ADDRESS] до набрання рішенням у справі № 203/3722/19 законної сили. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року у справі № 203/3722/19, що набрало законної сили з постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2021 року, позов [PERSON] до АТ «Альфа-Банк», КП «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, треті особи - [PERSON] , [PERSON] , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора - задоволений частково; скасоване незаконне рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича від 31 травня 2019 року з індексним № 47150708 про державну реєстрацію права приватної власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (з відкриттям розділу) на трикімнатну квартиру жилою площею 55,7 м2 у будинку на [ADDRESS] , що у складі з І-балконом та допоміжними приміщеннями 1-коридору, 2-туалету, 3-кухні, 4-ванної загальною площею 80 м2 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1842747912101; в решті вимог - відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат. Вказане рішення в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України є преюдицйним для даної справи і обставини, встановлені цим рішенням додатковому доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). За правилами, визначеними ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як встановлено судом, з набранням рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2020 року у справі № 203/3722/19 законної сили після перегляду його в апеляційному порядку Дніпровським апеляційним судом 07 квітня 2021 року встановлена незаконність проведеної державної реєстрації права власності на спірну квартиру та відсутність у АТ «Альфа-Банк» підстав набуття на цю квартиру права власності, а тому у АТ «Альфа-Банк» відсутні і підстави для захисту права власності, якого останній не набув, як і не набув права вимагати звільнити таке майно з-під арешту, у зв`язку з чим в задоволенні заявлених позовних вимог належить відмовити. Судові витрати відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються повністю на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed