Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом в якому вказує, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ВН №002079, виданого 27 квітня 2001 року та зареєстрованого в Книзі державних актів за №5, їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,35 га, що розташована на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказану земельну ділянку вона, згідно договору оренди землі № 13, укладеного «16» вересня 2008 року, передала в оренду строком на 10 років ТОВ «ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ» в особі Генерального директора [PERSON] В подальшому вона звернулась з листом-повідомленням до відповідача в якому зазначила, що термін дії вказаного договору оренди закінчується 16 вересня 2018 року, що відповідно до п.35 Договору, є підставою для його припинення. Водночас, вона повідомила відповідача про те, що вона не бажає поновлювати дію договору і має намір самостійно обробляти орендовану ним за Договором земельну ділянку кадастровий номер і використовувати її для власних потреб на свій розсуд. Однак, листом відповідача від 27 липня 2018 року №124, їй повідомлено, що даний договір укладено 16 вересня 2008 року строком на 10 років та зареєстровано в Державному реєстрі земель 16 жовтня 2009 року, а тому, строк дії даного договору закінчується саме 16 жовтня 2019 року. Такі дії відповідача вважає неправомірними та такими, що порушують її право на вільне користування земельною ділянкою яка належить їй на праві власності згідно державного акта. Так, державна реєстрація Договору оренди від 16 вересня 2008 року проведена Тиврівським регіональним відділом реєстрації Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 16 жовтня 2009 за № 040906000039. Однак, відповідач приступив до використання земельної ділянки відразу після підписання договору оренди землі в 2008 році, чим порушив п.22 Договору оренди землі від 16 вересня 2008 року - передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-ти денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Більше того, в самому акті приймання-передачі земельної ділянки не зазначено дати ані самого договору оренди, ані самого акту. Також договір оренди земельної ділянки № 13, в період з вересня 2008 року по вересень 2009 року не проходив державну реєстрацію, хоча відповідачу була передана земельна ділянка, якою він користувався до державної реєстрації договору, що є істотним порушенням умов договору та чинного законодавства. Крім того орендарем сплачується орендна плата саме відповідно до Договору оренди землі від 16 вересня 2008 року. Просить розірвати Договір оренди землі, укладений між нею та ТОВ «ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ» в особі Генерального директора [PERSON] від 16 вересня 2008 року № 13 та зареєстрований «16» жовтня 2009 року Тиврівським регіональним відділом реєстрації Вінницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» за №040906000039. Зобов'язати відповідача негайно передати їй земельну ділянку загальною площею 3,35 га, що розташована на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в стані придатному для цільового використання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві, просить розірвати договір оренди тому, що строк його дії закінчився у 2018 році, оскільки укладався на 10 років, а відповідач рахує строк початку дії договору із моменту його реєстрації, тобто із 2009 року. В договорі записано, що він починає діяти з мементу реєстрації . Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що на обидві сторони покладені обов'явзки по його виконанню і в договорі не зазначено, що саме на орендаря покладено обов'язок по його реєстрації, і згідно чинного законодавства, лише з 01.01.2013 року реєструється вже не договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,35 га, що розташована на території Ворошилівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ВН №002079, виданого 27 квітня 2001 року та зареєстрованого в Книзі державних актів за №5 (а.с. 10-11). Вищевказану земельну ділянку вона передала в оренду строком на 10 років ТОВ «ПОДІЛЛЯЛАТІНВЕСТ» в особі Генерального директора [PERSON], що стверджується договором оренди землі № 13 від 16.09 2008 року (а.с. 8-9). Даний договір був зареєстрований в Тиврівському районному відділі реєстраціх Вінницької регіональнохї філії ДП "Центру ДЗК" за номером 040906000039 16.10.2009 року. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України, частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша\~статті 210 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі»\~(далі - Закон). За змістом статей\~18,\~20\~цього\~Закону, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до\~закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли виникають права та обов'язки за договором, тобто коли на підставі договору (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) виникають правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Слід зазначити, що аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України в своїх постановах від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16 та від 07 червня 2017 року у справі № 6-872цс17.

Outcome: dismissed