Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії в.о. начальника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді [PERSON] та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області [PERSON], заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України п. Сливкіна щодо відмови в проведенні виплат кредиторської заборгованості, пов»язаної з каліцтвом спричиненої умовами виробництва і стягнути солідарно з відповідачів кредиторську заборгованість на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2004 року по цивільній справі № 2-5947-04 в розмірі 22 250,24 грн.; інфляційні виплати від суми боргу визначеної вказаним рішенням в сумі 90 873,99 грн.; 3% річних в сумі 7 198,11 грн.; кредиторську заборгованість відповідачів на підставі заборгованості визнаної ВАТ «Кіровоградбуд» станом на 11.12.2009 року в розмірі 1 537,65 грн.; інфляційні виплати від вказаної суми боргу в розмірі 1 549,80 грн.; 3% річних за 2080 днів від вказаної суми в розмірі 262,87 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди. Винести окрему ухвалу на приправити її до слідчих органів стосовно притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 382 КК України, витрати по справі віднести за рахунок держави. Позов обґрунтовує тим, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року затверджено звіт арбітражного керуючого [PERSON] та ліквідаційний баланс відкритого акціонерного товариства «Кіровоградбуд» та ліквідовано ВАТ « Кіровоградбуд», провадження у справі припинено. У вказаній ухвалі Господарським судом, з посиланнями на п. 3 Прикінцевих положень Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105, зобовязано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді відшкодувати заборгованість банкрута ВАТ «Кіровоградбуд» по відшкодуванню шкоди, заподіяної каліцтвом на виробництві перед кредиторами: [PERSON]П, [PERSON]М, [PERSON],[PERSON], [PERSON], оскільки їх вимоги не вважаються погашеними. Постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2014 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 року залишено без змін вищевказану ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року. З врахуванням вищенаведених обставин, та тих обставин, що кредиторська заборгованість внесена в реєстр вимог кредитора не вважалася погашеною, а кошти в сумі 23 787,89 грн., підлягали сплаті відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді. Він звертався з відповідною заявою до начальника відділення виконавчої дирекції Фонду, але листом від 06.05.2015 року вих. № 833/06/07 р за підписом в.о. начальника відділення [PERSON] йому відмовлено в задоволенні заяви, що є порушенням його прав та законних інтересів. Свою відмову в проведенні виплат відділення виконавчої дирекції Фонду мотивувало тим, що жодного зобов`язання між окремими кредиторами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Фондом, який теж є кредитором по справі, ухвалою господарського суду від 24.02.2014 року у справі № 2/37 (10/120) не вирішувалось, оскільки в межах цієї справи розглядались правовідносини між кредиторами та боржником. Крім того, містяться посилання на те, що враховуючи те, що заборгованість боржника ВАТ Кіровоградбуд, перед ним, як кредитором, виникла після 01.04.2001 року, тобто після набрання чинності законом № 1105, і основна складова боргу це суми компенсації у зв`язку з інфляційними процесами, що нараховані після 01.04.2001 року, а тому не може відшкодовуватись Фондом. В листі є посилання на те, що потерпілим на виробництві Фондом відшкодовується лише заборгованість по матеріальній шкоді, заподіяній ушкодженням здоров`я. Вказана норма не передбачає, що Фонд повинен відшкодовувати будь - які санкції (в тому числі компенсації) повязані з несвоєчасним виконанням підприємствами зобовязань перед працівниками і тим самим нести солідарну відповідальність поряд з роботодавцями. Таким чином йому було повідомлено про те, що ухвала Господарського суду від 24.02.2014 року не носить зобовязального характеру по відношенню до відділення Фонду. Не погодившись з відповіддю [PERSON] він звернувся до начальника УВД ФСНВ у кіровоградській області [PERSON] та до директора ВД ФСНВ України [PERSON] з відповідними скаргами на незаконну бездіяльність [PERSON] щодо умисного невиконання нею, як службовою особою ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року, але отримав аналогічну відповідь щодо відсутності зобовязального характеру по відношенню до відділення Фонду, а в листі з Виконавчої дирекції Фонду від 08.07.2015 року за вих. № 24-Є-06-3 йому було рекомендовано звернутись в суд. Вважає, вищевказані дії відповідачів неправомірними, та посилаючись на вказані обставини, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на вказані обставини та надані суду докази і просили суд позов задовольнити. Крім того, 21.03.2016 року позивачем та його представником подана заява про уточнення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів сум, в якій вони просять стягнути солідарно з відповідачів кредиторську заборгованість на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2004 року по цивільній справі № 2-5947-04 в розмірі 22 250,24 грн.; інфляційні виплати від суми боргу визначеної вказаним рішенням в сумі 17 447,13 грн.; 3% річних в сумі 1 364,27 грн.; кредиторську заборгованість відповідачів на підставі заборгованості визнаної ВАТ «Кіровоградбуд» станом на 11.12.2009 року в розмірі 1 537,65 грн.; інфляційні виплати від вказаної суми боргу в розмірі 1 205,72 грн.; 3% річних в розмірі 94,28 грн. та 20 000 грн. моральної шкоди. Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області, в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на раніше надані суду заперечення просила відмовити в задоволенні позову. Представник Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в судове засідання не зявився, повідомлений про розгляд справи, надав заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню зі слудуючих підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 61 цього Кодексу визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Завданням страхування від нещасних випадків на виробництві відповідно до статті 1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» є проведення профілактичних заходів, спрямованих на усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів, запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоровю застрахованих, викликаним умовами праці; відновлення здоровя та працездатності потерпілих від нещасних випадків або професійного захворювання на виробництві; відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини, надання їм соціальних послуг у звязку з ушкодженням здоровя, а також у разі смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей. Спори щодо суми страхових внесків, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються у судовому порядку (стаття 55 ЗУ № 1105 від 23.09.1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»). Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 9 « Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами, внесеними постановами від 8 липня 1994 р. № 7, від 30 вересня 1994 р. № 11 та від 25 травня 1998 р. № 15) доповнено постанову пунктами 12 14 такого змісту: 12. На підставі Закону № 1105-ХІV у вигляді страхових виплат відшкодовується шкода особам, які застраховані від нещасного випадку відповідно до цього Закону, та особам, право яких на отримання відшкодування шкоди, заподіяної їм унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних із виконанням ними трудових обовязків, було встановлено раніше згідно з відповідним законодавством СРСР, Української РСР або України. У разі смерті зазначених потерпілих право на страхові виплати належить членам їхніх сімей та утриманцям. Особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановленовсудовомупорядку. Уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцям) роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника Фондом. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди. Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 24.02.2014 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.04.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2014 року за заявою кредитора Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, до боржника ВАТ «Кіровоградбуд» «встановлено, що заборгованість банкрута ВАТ «Кіровоградбуд» перед, зокрема, [PERSON] в сумі 23 787,89 грн. по шкоді, заподіяної життю та здоровю судом не вважається погашеною. Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків. ВАТ «Кіровоградбуд» визнано в установленому законом порядку банкрутом, затверджено ліквідаційний баланс ВАТ «Кіровоградбуд» та дане товариство ліквідовано. Провадження у справі припинено». Вказану заборгованість, яка виникла у ліквідованого підприємства перед позивачем та визначена господарським судом Кіровоградської області, було встановлено рішеннями Кіровського районного суду м. Кіровограда, а саме від 16 травня 2002 року позов [PERSON] до ВАТ «Кіровоградбуд» про відшкодування втраченого заробітку задоволено та стягнуто на його користь 2 771,44 грн. в рахунок погашення заборгованості по виплаті втраченого заробітку; рішенням кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2004 року стягнуто з ВАТ «Кіровоградбуд» на користь [PERSON] 22 250,24 грн. компенсації за період з травня 2002 року по липень 2004 року. Згідно з частиною 1 ст.5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ( в редакції, що діяла до 19.01.2013 року провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом, іншими законодавчими актами України. Закон регламентує правовідносини кредиторів з боржником в процедурі банкрутства, встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності субєкта підприємницької діяльності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів. Частиною 6 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. Згідно ч.2 ст.32 вищевказаного Закону, якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Відповідно до п.6 ч.1 ст.40 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справі про банкрутство підлягає припиненню, якщо затверджено звіт ліквідатора у порядку, передбаченому статтею 32 цього Закону. Таким чином вбачається, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 22.04.2014 року у справі № 2/37 (10/120) відмовлено у задоволенні заяви б/н від 24.08.2013 року гр. [PERSON] та гр. [PERSON], затверджено звіт ліквідатора, вирішено ліквідувати юридичну особу - банкрута ВАТ «Кіровоградбуд», провадження по справі припинено. Постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2014 року у справі 2/37 (10/120) вказана постанова Господарського суду Кіровоградської області залишена без змін. Спору між кредитором [PERSON] та Фондом, який теж є кредитором по цій справі, ухвалою Господарського суду від 05.08.2014 року у справі не вирішувалось. Інструкцією про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сімї на страхову виплату, затвердженою постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20 квітня 2001 року № 10, передбачено, що особова справа потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання повинна містити такі документи: п.4.9 Довідка про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу на дату передачі особової справи потерпілого. 19.12.2001 року особову справу потерпілого [PERSON] було передано підприємством до відділення Фонду. Відповідно до довідки № 300 від 19.12.2001 року ВАТ «Кіровоградбуд» про розмір втраченого заробітку, витрат на медичну та соціальну допомогу та інших страхових виплат на дату передачі особової справи потерпілого сума заборгованості потерпілому [PERSON] складала 64,27 грн. Судові рішення, якими з Відділення Фонду на користь позивача стягувалися будь-які кошти, відсутні. Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- ХIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» завданнями страхування від нещасного випадку на виробництві є відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обовязків, надання їм соціальних послуг у звязку з ушкодженням здоровя, а також у разі їх смерті здійснення страхових виплат непрацездатним членам їх сімей. Згідно з п.3 Прикінцевих положень Закону № 1105- ХIV установлено, що: уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим Законом (01 квітня 2001 року) підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, виплачується цими підприємствами, установами і організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Закон № 1105- ХIV набрав чинність 01.04.2001 року. В той же час, заборгованість боржника ВАТ «Кіровоградбуд» перед кредитором [PERSON] виникла вже після 01.04.2001 року і основна складова боргу це суми компенсації у звязку з інфляційними процесами, що нараховані після 01.04.2001 року, а тому суд вважає, що дані суми не можуть бути відшкодовані Фондом. Враховуючи вищевикладене, те, що ВАТ «Кіровоградбуд» на момент набрання чинності Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105- ХIV «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (01 квітня 2001 року), не було ліквідовано, тому підстави, передбачені п. 3 Прикінцевих положень Закону № 1105- ХIV для відшкодування заборгованості [PERSON] з невиплаченої матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровю у розмірі, визначеному судовими рішеннями, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровограді, проведення виплати відшкодування кредиторської заборгованості відсутні. Приймаючи до уваги те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області діє на підставі Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.03.2011 року № 209, яким не передбачені будь-які обовязки управління Фонду щодо проведення виплат, основними завданнями управління Фонду є реалізація державної політики, організаційно-методичне керівництво і контроль, розроблення і реалізація заходів, тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання неправомірними дій відповідачів щодо відмови в проведенні виплат кредиторської заборгованості на його користь повинно бути відмовлено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку також і про безпідставність позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди, а тому і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed