Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. У 2009 році їх сім'я розпалася і відповідач створив іншу сімю. Рішенням Городенківського районного суду від 02 березня 2009 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати із нею та знаходяться на її вихованні. [PERSON] аліменти на утримання дитини не сплачує, з 2010 року не бачив доньку, не спілкується з нею, не бере участі у її вихованні. Стверджує, що Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків і поведінка його по ухилянню від виконання батьківських обов'язків була і є винною, тому просить позбавити його батьківських прав щодо доньки. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та доповнила, що Відповідач не цікавиться дитиною, не бере участь у її вихованні, аліменти не сплачує. Також пояснила, що їй від відповідача не потрібні аліменти, також вона жодного разу з 2011 року з ним не спілкувалася. Метою позбавлення батьківських прав зазначила те, що в майбутньому не хоче просити у відповідача дозволи на виїзд дитини за кордон. Тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що він дійсно не бачить дочку з 2010 року, проте це відбувається не з його вини, а тому що позивачка йому цього не дозволяє, агресивно себе поводила та погрожувала. Тому він, щоб не травмувати дитину до цього часу на побаченні з дочкою не наполягав. Не заперечує проти утримання дитини, а заборгованість по аліментах утворилась через те, що в 2011 році після смерті його матері він усно домовився з позивачкою, про те, що протягом певного часу у звязку з скрутним матеріальним становищем він не буде сплачувати аліменти. Жодних дій ні позивач, ні державний виконавець по стягненню з нього аліментів не вчиняли. На даний час заборгованість буде погашати та надавати дитині матеріальну допомогу. Просить в позові відмовити. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не зявився, просив справу розглядати без їх участі. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до положень ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. В 2009 році сторони припинили спільне проживання, а рішенням Городенківського районного суду від 02 березня 2009 року шлюб між ними розірвано. Відповідач в суді свою поведінку пояснив тим, що з донькою він не спілкується з об'єктивних причин, оскільки вони проживають в різних областях, та позивач в агресивній формі забороняла йому відвідувати дитину. Бажає матеріально утримувати дитину, сплачувати аліменти і бачитись з нею. Зобовязався змінити свою поведінку протягом місяця. Що стосується наявності у Відповідача заборгованості зі сплати аліментів суд приходить до наступного висновку. Сама по собі заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини не є підставою для позбавлення батьківських прав в розумінні ст.. 164 СК України. Суд враховує, що жодних дій по примусовому стягненню аліментів державний виконавець не вчиняв. Позивач в судовому засіданні визнанла ту обставину, що аліменти від відповідача їй не потрібні, жодних дій по їх стягненню вона не вчиняла. Наданий в якості доказу висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав, суд оцінює критично і не вважає його обов'язковим, оскільки з нього не встановлено, що [PERSON] викликався на засідання комісії, де приймалось рішення про позбавлення його батьківських прав. Суд, у відповідності до ч.6 ст. 19 СК України не погоджується з висновком від 21 грудня 2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом надана правова оцінка показанням свідка [PERSON], яка пояснила, що вона є хресною мамою неповнолітньої [PERSON], однак її батько- [PERSON] жодної участі у вихованні доньки не бере. Таким чином, суд приходить до висновку, що неналежне виконання Відповідачем своїх обов'язків по вихованню дітей було пов'язано як з об'єктивними, так і суб'єктивними причинами: неприязними відносинами з позивачкою, проживання в різних областях. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обовязків [PERSON] відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Отже суд, враховуючи інтереси дитини, вважає за необхідне не позбавляти відповідача батьківських прав, попередивши про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, й покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. На підставі ст.ст.150, 164 СК України та

Outcome: dismissed