Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до територіальної громади в особі Осокорівської сільської ради Бобровицького району про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 23 квітня 2013 року помер її чоловік [PERSON] і відкрилась спадщина на житловий будинок № 8 з надвірними будівлями по вул.Гагаріна в с.Наумівці Бобровицького району, однак за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи на це нерухоме майно, і, крім того, позивачка звернулась до нотаріуса після збігу шестимісячного строку після смерті спадковдавця. За таких обставин нотаріус постановою від 18 квітня 2014 року у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в с.Наумівці по вул.Гагаріна, 8 Бобровицького району після смерті [PERSON] 23 квітня 2013 року відмовив. Позивачка зазначає, що інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно немає. Тому, пославшись на ці обставини, позивачка просила суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в с.Наумівці по вул.Гагаріна, 8 Бобровицького району, після померлого 23 квітня 2013 року спадкодавця [PERSON]. Рішенням Бобровицького районного суду від 16 червня 2014 року позов було задоволено частково та визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в с.Наумівці Бобровицького району по вул.Гагаріна, 8, як спадкоємцем за законом після смерті 23.04.2013 року чоловіка [PERSON]. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення Бобровицького районного суду від 16 червня 2014 року та про ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого 23 квітня 2013 року спадкодавця [PERSON] та що у нотаріальному порядку їй неможливо прийняти спадщину через ухвалення нотаріусом постанови про відмову у видачі їй свідоцтва про право на всю спадщину, що відкрилась після смерті спадкодавця та що посилання суду в рішенні на те, що станом на 15.04.1991 року спірним майном володіли три особи: позивачка, її чоловік [PERSON], який помер 23.04.2013 року та їх син [PERSON], який помер 29.11.1999 року, згідно з правилами чинного спадкового законодавства на обсяг прав позивачки, як спадкоємиці, після смерті її чоловіка впливати не можуть. Заслухавши доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції послався на те, що спадкодавцю належала 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Гагаріна, 8 с. Наумівка Бобровицького району Чернігівської області, оскільки станом на 15.04.1991 року в домоволодінні проживала сімя з трьох осіб, тому саме цю частину успадкувала позивач та може набути право власності на неї. Згідно з правилами ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що здійснюється як за заповітом, так і за законом (ст.1222 ЦК України). Що за правилами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи слідує, що позивачка є дружиною померлого 23 квітня 2013 року спадкодавця [PERSON] і проживала разом з спадкодавцем, в тому числі на день смерті останнього, є зареєстрованою в буд.№ 8 по вул.Гагаріна в с.Наумівці Бобровицького району (а.с.8, 13) та що інші спадкоємці першої чи будь-якої іншої черг відсутні. Отже, позивач у встановленому чинним на час відкриття спадщини законом прийняла спадщину. Постановою державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори № 1096/02-31 від 18 квітня 2014 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за заповітом. Нотаріус встановив, що правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що є перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно з правилами п.23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Отже, зібрані у цивільній справі докази, доводять правомірність вимог позивача, а сукупність доказів і обставин, встановлених у судовому засіданні місцевого суду, дають підстави для висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Тому висновки суду першої інстанції про часткове задоволення вимог позивачки є необгрунтованими та такими, що обмежують право позивачки на отримання спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка. За таких обставин рішення місцевого суду не може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення вимог в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги підлягають врахуванню.

Outcome: approved