Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся в суд з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги (а.с.244-247), просить стягнути солідарно із Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (далі - ТДВ «СТДВ «Глобус») і [PERSON] 7614,51 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, 495 грн. витрат з проведення оцінки автомобіля, а також стягнути з ТДВ «СТДВ «Глобус» 500 грн. і з [PERSON] 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.12.2013 року на перехресті вулиць Луганської-Стрийської у м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Opel Combo», номерний знак [NUMBER], який належить йому і яким він керував, та автомобіля «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого його автомобіль отримав механічні пошкодження. ДТП сталася з вини [PERSON], що підтверджується європротоколом. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус», яке здійснило йому виплату страхового відшкодування двома сумами у загальному розмірі 8194,58 грн. Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування є неповним та не відповідає розміру фактично завданого йому збитку, просив суд стягнути солідарно з ТДВ «СТДВ «Глобус» і [PERSON] майнову шкоду в розмірі 7614,51 грн., що є різницею між визначеною згідно звіту ДП «Експрес сервіс авто» № 358/14 від 07.05.2014 року вартістю відновлювального ремонту належного йому автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ - 15809,09 грн. і виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування. Вважає, що оскільки ТДВ «СТДВ «Глобус» не було визначено та оцінено заподіяну йому шкоду в порядку і строки, встановлені законом, то станом на час розгляду справи зобов'язання із відшкодування у повному обсязі реальних збитків неможливо поділити між відповідачами, а отже таке зобов'язання слід вважати солідарним. Крім цього, просить стягнути солідарно із відповідачів 495 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. Також вважає, що діями відповідачів йому заподіяно моральну шкоду, яку просить стягнути з кожного з них у вказаного розміру. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутність на підставі наявних у справі доказів (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Відповідачі, які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. Між тим, від відповідача ТДВ «СТДВ «Глобус» надійшли письмові заперечення про позову, з покликанням на те, що страхова компанія в повному обсязі виконала зобов'язання до договором, виплатила страхове відшкодування відповідно до акту № 10/14 розрахунку матеріальної шкоди від 17.04.2015 року. Щодо стягнення витрат на проведення оцінки автомобіля та відшкодування моральної, то такі не підлягають задоволенню, оскільки немає жодних правових підстав для таких стягнень. Просить в позові відмовити. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2013 року на перехресті вулиць Луганської-Стрийської у м.Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Opel Combo», номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] і яким він керував, та автомобіля «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, складеного водіями на підставі ст.33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ДТП сталася з вини водія [PERSON] (а.с.123). Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0793348 від 05.02.2013 року ТДВ «СТДВ «Глобус» застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] відносно автомобіля «Opel Vectra», номерний знак [NUMBER], на період з 06.02.2013 року до 05.02.2014 року включно. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, визначена полісом у розмірі 50 000 грн., при сумі франшизи у розмірі 510 грн. (а.с. 181). 07.12.2013 року пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «Opel Combo», номерний знак [NUMBER], оглянуто аварійним комісаром ТДВ «СТДВ «Глобус» [PERSON] з участю позивача, за результатами огляду складено акт, в якому зафіксовано пошкодження цього автомобіля. Акт підписано позивачем і представником відповідача (а.с. 176). 17.04.2014 року складено акт № 10/14 розрахунку матеріальної шкоди, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням фізичного зносу визначена у сумі 8704,58 грн. без ПДВ (а.с.168-175). На підставі заяв позивача від 13.01.2014 року і 15.01.2014 року вказана сума з відрахуванням франшизи (8704,58 - 510 = 8194,58) була виплачена йому двома платежами 27.03.2015 року і 11.07.2014 року (а.с. 137, 138, 166, 167). Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідокякої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з п.9.1 ст.9 Закону страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За положеннями пункту 12.1 ст.12 Закону страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 34.4 ст.34 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Обґрунтовуючи позов, [PERSON]зазначав, що розрахунок страхового відшкодування є некоректним та не відповідає розміру фактично завданого збитку, оскільки згідно зі звітом №358/14, складеним 07.05.2014 року ДП «Експрес сервіс авто» вартість відновлювального автомобіля «Opel Combo», номерний знак [NUMBER], з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ складає 15809,09 грн. (а.с. 13-37). Згідно зі змістом роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах » (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15 ) висновок експертизи може бути доказом у справі лише у тому разі, коли експертиза проведена на підставі ухвали суду відповіднимисудово-експертними установами. У разі коли висновок експертизи наданий стороною, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем не оскаржувався акт № 10/14 від 17.04.2014 року розрахунку матеріальної шкоди, на підставі якого страховиком здійснено виплату страхового відшкодування. Не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, визначеного страховиком відповідно до зазначеного акту, позивач в судовому засіданні не заявляв клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи з метою усунення протиріч між актом і наданим позивачем звітом про оцінку автомобіля від 07.05.2014 року та встановлення фактичного розміру завданої йому шкоди. Попри роз'яснення судом представнику позивача його прав, в тому числі права заявляти клопотання, ним не було заявлено клопотання про призначення експертизи, натомість він подав заяву про розгляд справи за його відсутності, що є правом сторони, закріпленим в ч.2 ст.158 ЦПК України. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення шкоди зі страховика, оскільки останнім страхове відшкодування здійснено в повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування, а позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вимог про стягнення відшкодування в заявленому в позові розмірі. Доводи позивача про те, що оцінка для виплати страхового відшкодування і сама виплата були проведені поза межами граничних строків для страхового відшкодування, тому такий розрахунок шкоди не можна брати до уваги, суд оцінює критично, оскільки такі твердження не грунтуються на законі. Дійсно, згідно п. 36.2 ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) та виплатити його. Однак, закон не пов'язує недійсність оцінки шкоди, пов'язаної з ушкодженням транспортного засобу, із непроведенням страховиком оцінки у вказані строки. Натомість Законом передбачено відповідальність за прострочення виплати страхового відшкодування. Так, згідно п.36.5 ст.36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Проте позивачем не заявлено вимоги про відшкодування пені за час прострочення виплати страхового відшкодування. Згідно з п.п. 34.2, 34.3 ст.34 Закону 34.2. протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Оскільки матеріалами справи підтверджується, що ТДВ «СТДВ «Глобус» протягом вказаного десятиденного строку з дня отримання повідомлення про ДТП направив свого представника до місця знаходження транспортного засобу для для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що підтверджується актом від 09.12.2013 року, то у позивача відсутні правові підстави вимагати стягнення із страховика 495 грн. витрат на проведення оцінки автомобіля. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, страховик у разі настання страхового випадку у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі, здійснює страхове відшкодування - відшкодовує оцінену шкоду, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу, передбачену ст.29 Закону, а саме: витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У випадку, якщо фактичний розмір шкоди перевищує страхову виплату, то різницю зобов'язана сплатити потерпілому особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. З огляду на наведене, в законодавстві чітко розмежовано зобов'язання страховика і особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, підстави виникнення цих зобов'язань, тому твердження позивача, що зобов'язання із відшкодування йому шкоди неможливо поділити між відповідачами і таке є солідарним не грунтується на вимогах закону. Підставою поданого [PERSON] позову є невідповідність виплаченого ТДВ «СТДВ «Глобус» старахового відшкодування, в зв'язку з чим позивач звернувся до ДП «Експрес сервіс авто», згідно звіту якого від 07.05.2014 року вартість відновлювального ремонту належного [PERSON] автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ складає 15809,09 грн. Невідповідність вимогам закону суми страхового відшкодування, виплаченого позивачу, як вказано вище, не знайшла свого підтвердження в судовому розгляді. Поряд з цим позивачем не заявлено вимоги про відшкодування фактичного розміру шкоди і не надано жодних доказів на підтвердження цього. Таким чином стягнення фактичного розміру заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП шкоди не є предметом спору. Позивач вправі заявляти вимогу до особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в даному випадку - [PERSON], про повне відшкодування завданої шкоди лише у разі недостатності страхового відшкодування, проте доказів на підтвердження такої обставини суду не представлено. Оскільки судом не встановлено порушення права позивача на отримання страхового відшкодування, не підлягає задоволенню вимога [PERSON] про стягнення із ТДВ «СТДВ «Глобус» моральної шкоди. Щодо позовної вимоги про відшкодування з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди, то в задоволенні такої необхідно відмовити, оскільки позивачем не наведено достатнього обгрунтування і не доведено належними доказами заподіяння йому моральної шкоди [PERSON], в чому полягає ця шкода, крім цього жодним чином не обгрунтовано заявлений розмір відшкодування. За таких обставин, суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, дійшов висновку, що у позовних вимогах [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу

Outcome: dismissed