Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (як правонаступника Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк) (далі по тексту - Банк), який було подано до Октябрського районного суду м. Полтави 25.07.016 року. Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави 17.01.17 року № 554/5992/16-ц позов Банку задоволено в повному обсязі. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.06.2019 року вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду по суті, присвоєно новий номер провадження 2/554/2127/2019. Відповідно до позовних вимог Банк прохав суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.05.2006 року у розмірі 12 762,55 грн., з яких: 3 141,47 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6887,15 грн. - проценти за користування кредитом; 1650,00 - пеня та комісія; а також штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 583,93 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік на суму залишку заборгованості по кредиту на строк, що відповідає строку дії картки. Відповідач в порушення умов договору скористувався кредитними коштами, однак не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яку позивач прохав стягнути з відповідача. 16.07.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній заперечував проти позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що кредитні кошти у розмірі - 3 141,47 грн. (тіло кредиту, на яке Банком нараховано відсотки та штрафні нарахування) ним не знімались з карткового рахунку, відкритого за кредитним договором. Вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 21.09.2015 року встановлено, що кредитні кошти у розмірі 3141,47 грн. були зняті 26.01.2015 року шахрайським шляхом гр. [PERSON] , якого визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення. Відповідачем зазначено, що він повідомляв Банк про несанкціоноване зняття коштів з його рахунку. Збитки, спричинені Банку, повинна відшкодовувати винна у скоєнні злочину особа. 16.08.2019 року від представника Банку до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що між сторонами був укладений кредитний договір, відповідач до певного часу користувався кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, своєчасно здійснював погашення, однак у подальшому не повернув частину кредитних коштів, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підтверджується випискою по рахунку, розрахунком заборгованості. Виписка по рахунку є належним доказом зняття коштів з карткового рахунку. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, у позовній заяві прохав розглянути справу за його відсутності. Відповідач, а також його представник у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, неявка яких не перешкоджає розгляду справи по суті з урахуванням відзиву на позов. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, письмові заяви сторін по суті справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що між Банком та відповідачем [PERSON] , як Позичальником, 17.05.2006 року було укладено кредитний договір № бн від 17.05.2006 р. шляхом підписання позичальником Заяви клієнта та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі по тексту - Умови договору), Тарифів Банку, та ознайомлення з Правилами користування платіжною карткою, які складають між сторонами Договір. Порядок укладення договору відповідає порядку укладення договорів приєднання, що відповідає ст. 634 ЦК України. Судом встановлено, що також не заперечується сторонами, що Банком було видано відповідачу кредитну картку та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] , з правом Банку, відповідно до п. 2.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов договору, в односторонньому порядку змінювати кредитний ліміт. З виписки по рахунку вбачається, що Банком змінювався кредитний ліміт (збільшувався до 6 000,00 грн. та у подальшому, зменшувався до 3 150,00 грн.), а відповідач користувався кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту та належним чином виконував свої зобов`язання щодо повернення кредиту. Так, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 15.01.2015 р. сальдо поточної заборгованості за кредитом складає 00 грн. 00 коп., та сальдо, на яке в поточному періоді проценти за кредитом не нараховуються складає 00 грн. 00 коп. Тобто, на 15.01.2015 р. заборгованості відповідача за вказаним кредитом не існувало. Відповідно до наступної строки розрахунку станом на 26.01.2015 р. сальдо поточної заборгованості за кредитом складає 00 грн. 00 коп., та сальдо, на яке в поточному періоді проценти за кредитом не нараховуються складає 3 141 грн. 47 коп. Відповідно до наступної строки розрахунку станом на 31.01.2015 р. сальдо поточної заборгованості за кредитом складає 00 грн. 00 коп., та сальдо, на яке в поточному періоді проценти за кредитом не нараховуються складає 3141 грн. 47 коп. У позові Банком зазначено, що за кредитним договором відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2016 р. становить 12 762,55 грн. та складається з: -3 141,47 грн. - заборгованість за кредитом; -6 887,15 грн. - заборгованість за процентами; -1 650,00 грн. - заборгованість по комісії та пені; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -583,93 грн. - штраф (процентна складова). Однак, судом встановлено, що кредитні кошти у розмірі 3 141,47 грн. були зняті з карткового рахунку відповідача шахрайським шляхом, що підтверджується наступним. За заявою відповідача за фактом незаконної транзакції коштів з кредитної карти № [NUMBER] на невідомий рахунок Ленінським РВ ПМУ України в Полтавській області було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується запитом до головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк» т.в.о начальника Ленінського РВ ПМУ України в Полтавській області Черновського В.О. № 2/1722 від 25.02.2015 року. В результаті досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12015170030000099 від 03.02.2015 року було встановлено особу, яка вчинила кримінальні правопорушення за ознаками ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч.ч. 1,2 ст. 361 КК України щодо відповідача [PERSON] та інших осіб, що є потерпілими а межах вказаного кримінального провадження, - [PERSON] . 21.09.2015 року вироком Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/2768/15-к [PERSON] було визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаним вироком суду встановлено, що обвинувачений [PERSON] вчинив умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно та несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку та підробки інформації, спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації, які він скоїв за наступних обставин. Також, вироком встановлено, що [PERSON] , будучи безробітнім та перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, шляхом незаконних операцій з використання електронно-обчислювальної техніки, спрямувавши свої умисні дії на заволодіння чужим майном у вигляді грошових коштів, маючи при цьому достатні навики в користуванні з комп`ютерною технікою за допомогою ресурсів Всесвітньої мережі Інтернет. Для реалізації свого злочинного умислу [PERSON] використовував СІМ картку мобільного оператору ПрАТ «МТС» з номером [NUMBER] та номер платіжної картки № [NUMBER] , що належить ПАТ «Акцент Банк» - зареєстрована на ім`я останнього. Вхід до Інтернету здійснювався за допомогою комп`ютерного обладнання та мобільного телефон)' з використанням мобільного додатку «Приват24». У подальшому [PERSON] вчинив ряд злочинів за таких обставин: 26.01.2015 року, [PERSON] , з використання мобільного телефону LG Е720 ІМЕІ [NUMBER] та СІМ картки мобільного оператору ПрАТ «МТС» з номером [NUMBER] , з використанням мобільного додатку «Приват24» здійснив несанкціоноване втручання до автоматизованої системи віддаленого доступу «Приват24», де видав себе за [PERSON] [INFO] , перерахувавши грошові кошти з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] останнього, на власний рахунок в ПАТ «А-БАНК». МФО 307770, № [NUMBER] . Фактично власними діями [PERSON] здійснив підробку інформації, яка обробляється в автоматизованій системі віддаленого доступу «Приват24», що призвело до порушення встановленого порядку її маршрутизації. Крім того, 26.01.2015 року, [PERSON] повторно, спрямувавши свої умисні дії на заволодіння чужим майном, з використанням інформації з підсистеми «Єдиної клієнтської бази» ПАТ «Приватбанк» (база даних - програмно-апаратний комплекс банку, що забезпечує здійснення клієнтом операцій по рахунках/картка/вкладах містить інформацію про клієнта, достатню для його ідентифікації та аутентифікації відповідно договору), користуючись комп`ютером та власним мобільним телефоном з встановленим додатком «Приват24», з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав чуже майно, що виразилось у здійсненні несанкціонованого доступу до інформації, яка зберігається та обробляється в автоматизованій системі та введенні в оману автоматизованої системи банку ПАТ КБ «ПриватБанк», видав себе за [PERSON] , [INFO] , таємно викрав грошові кошті з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , шляхом їх разового перерахування, а саме: 3 023,69 грн. В подальшому дані кошти шляхом здійснення банківських операцій перерахував на власний рахунок в ПАТ «А-БАНК», МФО 307770, № [NUMBER] , та розпорядився ними на власний розсуд. 22.09.2015 року відповідачем [PERSON] до Полтавського відділення ПАТ КБ "Приватбанк" за адресою: м. Полтава, вул. Шведська, 2, було подано заяву за № NID 8604212 на ім`я Дубілета Олександра Валерійовича та надано копію вироку Ленінського районного суду м. Полтави від 21.09.2015 року у справі № 553/2768/15-к. Таким чином, з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що кредитні кошти, за неповернення яких банком було нараховано відсотки та штрафні нарахування не отримувались відповідачем, як позичальником за кредитним договором. Грошові кошти, зазначені у позові як тіло кредиту, є за своєю правовою природою з урахуванням встановлених судом обставин, майновою шкодою, завданою юридичній особі неправомірними діями винної у скоєнні кримінального правопорушення особи. Винних дій відповідача, як власника платіжної картки, у порушенні Умов договору щодо розголошення особистого коду платіжної картки та інших відомостей, необхідних для ідентифікації власника картки та користування кредитними коштами на рахунку, що передувало шахрайському зняттю кредитних коштів з рахунку відповідача, - не встановлено. Таким чином, у відповідача не виникло грошового зобов`язання, відповідно до Умов договору, щодо повернення коштів, заявлених до стягнення у позові. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: dismissed