Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.01.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та громадянином України [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 001-29029-160112, відповідно до якої Банк надав Відповідачеві споживчий кредит у розмірі 7 968 грн. 00 коп., з розрахунку 36,5 % річних. У зв'язку з тим, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачеві споживчий кредит, відповідачем умови кредитної угоди належним чином не виконуються, утворилася заборгованість. В позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 209 грн. 98 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.01.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та громадянином України [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 001-29029-160112 (а.с.5-7). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Згідно п. 2.1 Договору Днем надання кредиту вважається день зарахування суми кредиту на позичковий рахунок. Згідно меморіального ордеру № 1676762 від 17.01.2012 року та рахунку-фактури № БВ-0135-00097 від 16.01.2012 року позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 7 968 грн. 00 коп. (а.с.3). Відповідно до п. 2.9 Кредитного договору починаючи з місяця, що слідує за місяцем, в якому наданий кредит, Позичальник щомісяця , не пізніше 16 числа кожного місяця зараховує на рахунок кредитора, зазначений у п. 2.11 цього договору, рівними частинами суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом, заборгованість по сплаті процентів та плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 768 грн. 00 коп. у відповідності до графіку платежів наведеному у додатку № 1 цього договору, що є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до ч. 2 ст. 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно п. 2.3 та п. 2.4 кредитного договору, за користування кредитом відповідач сплачує позивачеві проценти, виходячи із ставки 0,01 % в рік перші чотири місяці, починаючи з 5-го місяця користування кредитом - 36, 5%. Проценти за користування кредитом нараховуються Кредитором щомісячно в день, який відповідає даті укладення цього договору на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з кількості днів в періоді нарахування. Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 кредитного договору, Позичальник зобов'язується щомісяця сплачувати платежі у строки, визначені цим договором, та виконати своєчасно та в повному обсязі зобов'язання за цим договором не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту. Проте, відповідач не виконує належним чином взяті зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 11.04.2014 року, за договором укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" з відповідачем, складає 9 209 грн. 98 коп., з яких: 8 446 грн. 08 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 763 грн. 90 коп. - заборгованість за відсотками. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved