Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

У лютому 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON], треті особи: [PERSON], Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання права власності на предмет іпотеки Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3949/2/08429 із змінами, внесеними до нього Додатковою угодою № 1 від 26 грудня 2009 року, відповідно до якого останньому був наданий кредит у сумі 195 000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) доларів США 00 центів для придбання житлового будинку та земельної ділянки, з кінцевим терміном повернення кредиту до 26 грудня 2027 року, зі сплатою 12,00 % річних. Позичальник не дотримувався умов кредитного договору, своєчасно та у повному обсязі не здійснював погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами. У зв'язку із цим банк звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2010р. з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Ерсте Банк» 1 613 979,03 грн. та судові витрати в сумі 1 820 грн., сплачені як за позов майнового характеру. Рішення набрало законної сили 17 травня 2011 року. Зазначене рішення суду про стягнення суми боргу не виконане. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника між ним та банком був укладений договір іпотеки № 014/3949/2/08429. Предметом іпотеки є нерухоме майно: -житловий будинок, загальною площею 190,5 м.кв. житловою площею 102.5 м.кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS], належний позичальникові на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007р, посвідчений Ахмедовою Р. А.,приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, за реєстровим № 259, зареєстрованого 27.12.2007 року за № 2614065 в Державному реєстрі правочинів відповідно до витягу № 5251835 від 27.12.2007р. реєстраційний номер за РПВН 18444200; -майнові права на земельну ділянку, площею 0,1002 гектара, належні позичальникові на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Ахмедовою Р.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, за реєстровим № 260, зареєстрованого 27.12.2007 року за № 2613912 в Державному реєстрі правочинів відповідно до витягу №5251540 від 27.12.2007 року. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Право власності на земельну ділянку виникає у набувача після одержання документа, що посвідчує право власності на неї (Державного акту про право власності на земельну ділянку) та її державної реєстрації. (Ст.125 ЗК України та п.7 Договору купівлі- продажу земельної ділянки). 02.06.2011р. Києво-Святошинським районним судом виданий виконавчий лист, який наразі перебуває на виконанні у ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. У рамках виконавчого провадження було встановлено, що відповідно до довідки ГУ Держкомзему у Київській області земельні ділянки у межах Київської області за [PERSON] не зареєстровані. Виходячи зі змісту відповіді, [PERSON], передавши в іпотеку майнове право на земельну ділянку, право власності на неї не зареєстрував та, відповідно, не набув на неї права власності. Державний акт на земельну ділянку на сьогодні не оформлений. У зв'язку із цим ВДВС К-Святошинського РУЮ не може передати житловий будинок, який розташований на цій земельній плянці, на реалізацію. Зазначене не дає можливості виконати рішення суду за рахунок іпотечного майна, іншого майна за [PERSON] не зареєстровано. Позивач зазначив, що Іпотекодержатель проводив незалежну оцінку вартості житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS]. Станом на 16.02.2016р. всього сума заборгованості перед ПуАТ «ФІДОБАНК» по договору кредиту № 014/3949/2/08429 від 27.12.2007 року [PERSON] становить - 210 426,22 доларів США (двісті десять тисяч чотириста двадцять шість доларів США 22 центи) або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD = 26,818080 UAH) 5 643 227,2 (п'ять мільйонів шістсот сорок три тисячі двісті двадцять сім грн. 20 коп.). Згідно Висновку про оцінку майна ринкова вартість майна станом на 26 січня 2016 року складає : -житлового будинку - 2 163 950,00 грн.; -земельної ділянки - 831 070,00 грн. Разом - 2 995 020 ,00 грн. [PERSON], яка є колишньою дружиною відповідача зверталася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частин житлового будинку та земельної ділянки. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.05.2015р. позов був задоволений. Проте, [PERSON] не зареєструвала за собою прав власності на вищезазначене майно. Тому, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/3949/2/08429 від 27 грудня 2007 року у розмірі 210 426,22 доларів США (Двісті десять тисяч чотириста двадцять шість доларів США 22 центи), що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ (1 = 26,818080 1 UАН) 5 643 227,2 грн. (п'ять мільйонів шістсот сорок три тисячі двісті двадцять сім грн. 20 кон. ) звернути стягнення шляхом визнання за ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ФІДОБАНК» (код 14351016): -права власності на житловий будинок, загальною площею 190,5 м.кв. житловою площею 102,5 м.кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS], належний [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007р, посвідчений Ахмедовою Р.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, за реєстровим 259, зареєстрованого 27.12.2007 року за № 2614065 в Державному реєстрі правочинів відповідно до витягу № 5251835 від 27.12.2007р. реєстраційний номер за РПВН 18444200, ринкова вартість якого становить 2 163 950 грн. ; -майнові права на земельну ділянку, площею 0,1002 гектара, розташовану на території [ADDRESS], площею 0,1002 гектара належні [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Ахмедовою Р.А..приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, за реєстровим 260, зареєстрованого 27.12.2007 року за № 2613912 в Державному реєстрі правочинів відповідно до витягу №5251540 від 27.12.2007р. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, ринкова вартість якої становить 831 070,00 грн. Стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний № [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» (ідентифікаційний код 14351016) судовий збір у сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду направив заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник [PERSON] в судове засідання не з'явився. До суду направив клопотання, в якому просив справу розглядати у його відсутності. Представник Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Стаття 33 даного Закону визначає що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Як встановлено в судовому засіданні 27.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3949/2/08429 із змінами, внесеними до нього Додатковою угодою № 1 від 26 грудня 2009 року, відповідно до якого останньому був наданий кредит у сумі 195 000 (сто дев'яносто п'ять тисяч) доларів США 00 центів для придбання житлового будинку та земельної ділянки, з кінцевим терміном повернення кредиту до 26 грудня 2027 року, зі сплатою 12,00 % річних. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, між Банком та [PERSON] 27.12.2007 року було укладено Іпотечний договір № 014/3949/2/08429, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Ахмедовою Р.А., зареєстрований в реєстрі за № 266. За цим Іпотечним договором відповідач передав в іпотеку Банку, у якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором нерухоме майно, а саме: -житловий будинок, загальною площею 190,5 м.кв. житловою площею 102.5 м.кв., що знаходиться за адресою [ADDRESS], належний відповідачеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2007р, посвідчений Ахмедовою Р. А.,приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, за реєстровим № 259, зареєстрованого 27.12.2007 року за № 2614065 в Державному реєстрі правочинів відповідно до витягу № 5251835 від 27.12.2007р. реєстраційний номер за РПВН 18444200; -майнові права на земельну ділянку, площею 0,1002 гектара, належні позичальникові на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Ахмедовою Р.А., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, за реєстровим № 260, зареєстрованого 27.12.2007 року за № 2613912 в Державному реєстрі правочинів відповідно до витягу №5251540 від 27.12.2007 року. Кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Право власності на земельну ділянку виникає у набувача після одержання документа, що посвідчує право власності на неї (Державного акту про право власності на земельну ділянку) та її державної реєстрації. (Ст.125 ЗК України та п.7 Договору купівлі- продажу земельної ділянки). Відповідно до п. 3.1.4 Іпотечного договору позивач має право у разі невиконання відповідачем зобов'язань за цим договором або за Кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, що визначені на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, комісії, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майн, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмету іпотеки. Відповідач не дотримувався умов кредитного договору, своєчасно та у повному обсязі не здійснював погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами. У зв'язку із цим банк звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Києво-Свягошинського районного суду Київської області від 24.12.2010р. з відповідача стягнуто на користь ПАТ «Ерсте Банк» 1 613 979,03 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн., сплачені як за позов майнового характеру. Рішення набрало законної сили 17 травня 11 року. Зазначене рішення суду про стягнення суми боргу не виконане, у зв'язку з чим станом на 16.02.2016р. всього сума заборгованості перед ПуАТ «Фідобанк» по договору кредиту № 014/3949/2/08429 від 27.12.2007 року [PERSON] становить - 210 426,22 доларів США (двісті десять тисяч чотириста двадцять шість доларів США 22 центи) або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD = 26,818080 UAH) 5 643 227,2 (п'ять мільйонів шістсот сорок три тисячі двісті двадцять сім грн. 20 коп.), що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило порушення прав позивача, які були забезпечені Іпотечним договором, та підлягають захисту шляхом звернення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок та майнові права на земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 572, 575, 589, 625, 1054 ЦК України, Закону України «Про Іпотеку», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: approved