Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка є бабою неповнолітнього [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,1250га, кадастровий номер 7124984500:02:003:0298 та належить померлій на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2010 року , який посвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. За життя [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що згідно договору купівлі продажу від 21.04.2010 року померла [PERSON] придбала у власність житловий будинок з надвірними спорудами та незавершений будівництвом житловий будинок будівельною готовністю 59% у [ADDRESS] , однак за життя своє право власності не зареєструвала у встановленому законом порядку. Крім того, позивач вказує, що за життя [PERSON] , а саме у 2010 році добудувала вказаний будинок до 100% готовності, проте вказаний будинок не введений в екплуатацію. В установлений законом строк позивач звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на вказану спадщину, оскільки померла не зареєструвала у встановленому законом порядку права власності на належний їй будинок та не виготовила правовстановлюючий документ на спадкове майно. Враховуючи неможливість реалізувати спадкові права, позивач звернулася до суду з відповідним позовом в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване у [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Хмельницька Л.М. вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі, вказали що на даний час [PERSON] , як спадкоємець за заповітом позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки померлою [PERSON] за життя було добудовано однак не введено в експлуатацію та не виготовлено правовставлючих документів на спадкове майно, а саме житловий будинок у [ADDRESS] . Позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Представник відповідача Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області Рябко Н.В. в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду надійшла письмова заява [PERSON] про розгляд справи без її участі та про визнання позовних вимог [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] . Третя особа [PERSON] викликався у судове засідання у встановленому законом порядку, що підтверджується даними поштового повідомлення, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмові пояснення з приводу позовних вимог [PERSON] до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши посянення позивача та адвоката Хмельницької Л.М., прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 04.01.2012 року, [INFO] померла [PERSON] (а.с.8) За життя [PERSON] [INFO] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] , [INFO] , все належне їй на день смерті майно. (а.с.57) Згідно договору купівлі-продажу від 21.04.2010 року [PERSON] прийняла у власність від [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами та незавершений будівництвом житловий будинок будівельною готовністю 59%, що знаходиться у [ADDRESS] . Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0.1250 га, кадастровий номер 7124984500:02:003:0298. Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами та незавершений будівництвом житловий будинок будівельною готовністю 59% відчужується одночасно із будинком. (а.с. 12) Відповідно до довідки виданої КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 15.01.2020 року №10088о, вбачається що право власності на домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.11). Отже вабається, що померла [PERSON] за життя не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок не завершеного будівництва за вище вказаною адресою, належного їй на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2010 року. З технічного паспорту на домоволодіння по [ADDRESS] , станом на 13.07.2012 рік, житловий будинок під літ. Д-1 є добудованим та не зданим в експлуатацію. (а.с. 14-19) Будівництво будинку відбувалося відповідно до будівельного паспорта на забудову земельної ділянки виданого відділом містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації від 2004 року.(а.с.29-33) Згідно висновку для визнання права власності виданого управлінням агропромислового розвитку Черкаської районної державної адміністрації від 07.02.2020 року № 128/03-42 вбачається, погріб під літ. В, літня кухня під літ Е , вбиральня під літ. Г - відповідають вимогам даного класу споруд. Житловий будинок літ Д-1 не введено в експлуатацію.(а.с. 23) З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що на день відкриття спадщини після померлої [PERSON] , померлій належало право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та незавершеним будівництвом житловий будинок будівельною готовністю 59% що знаходиться у [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.2010 року. На даний час будинок є добудованим із 100% готовністю, проте не введений в експлуатацію. Суд посилання позивача, що нею вичерпано позасудовий порядок врегулювання введення будинку в експлуатацію, оцінює критично. Порядок введення в експлуатації закінчених будівництвом об`єктів регулюється Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №461 від 13.04.2011 року. Так згідно п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Відповідно до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт від 03 липня 2018 року № 158 затвердженого Міністерством юстиції України 28.08.2018 року № 976/32428, передбачено можливість введення будівельного об`єкту в експлуатацію шляхом проведення технічного обстеження та складення технічного паспорту, отримання зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації та саме реєстрація права власності на будинок в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Суд констатує, що звернувшись з даним позовом до суду позивачкою не дотримано вищевказаний Порядок. Враховуючи вказані норми, суд звертає увагу позивача, на той факт що враховуючи, що за життя спадкодавцем [PERSON] було повністю добудовано житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджується даними зокрема технічного паспорта виготовленого на замовлення позивача ФОП [PERSON] від 12.02.2020 року, однак не введено в експлуатацію, а тому позивач як спадкоємець за заповітом, має можливість виготовити всі необхідні документи та звернутися до компетентних органів для введення вказаного будинку в експлуатацію. Суд констатує, що у померлої [PERSON] є право власності лише на будинок не завершеного будівництва 59% готовності, проте позивачем заявлено вимоги щодо визнання права власності у порядку спадкування на домоволодіння по [ADDRESS] , яке не введено в експлуатацію та право власності на вказане домоволодіння не зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 та ч.3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Пунктом 6 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №6 визначено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не пов`язані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно наданої на запит суду копії спадкової справи після смерті [PERSON] , вбачається що [PERSON] як спадкоємиця за заповітом вже отримав свідоцтво про право на спадщину на інше майно спадкодавця [PERSON] , зокрема земельну ділянку площею 0,1250га кадастровий номер 7124984500:02:003:0408 розташованої по [ADDRESS] . Проте за наявних матеріалів справи не вбачається, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванням тих обставин, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати залишаються за нею. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed