Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

До суду 11 березня 2019 року надійшов позов [PERSON] , пред`явлений до Державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича, за участю третьої особи [PERSON] , за яким просила: - скасувати реєстраційну дію державної реєстрації прав від 02.10.2018 року №43303459, проведену державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем, якою було скасовано право власності [PERSON] на нежилу будівлю салону магазину, заг.пл. 482,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича відновити запис про право власності [PERSON] на нежилу будівлю салону магазину, заг.пл. 482,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2018 року по справі №522/7898/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «ЮРГРУП» до [PERSON] , за участю третіх осіб: філії КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , про визнання рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно недійсним, витребування майна було частково задоволено її позовні вимоги, а саме: - скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю салону магазину, заг.пл. 482,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Юргруп», проведену на підставі рішення державного реєстратора Глущенка А.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19952016 від 14.04.2017 року; - витребувано від [PERSON] нежитлову будівлю салону магазину, заг.пл. 482,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] шляхом виселення [PERSON] із цієї нежитлової будівлі салону-магазину; - вирішено питання про стягнення судових витрат. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12.06.2018 року вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2018 року залишено без змін. 23 липня 2018 року на підставі вказаних судових рішень державним реєстратором Шкодою Т.М. було зареєстровано право власності на вказану нежилу будівлю салону-магазину, заг.пл. 482.7 кв.м., за [PERSON] по 1/2 частині. Між тим, 02 жовтня 2018 року державний реєстратор Одеської філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров О.В. провів реєстраційні дії зі скасування державної реєстрації права власності позивачки на спірне приміщення (номер дії 43303459 від 02.10.2018 року). Підставою для проведення оскаржуваних дій щодо скасування державної реєстрації права власності позивачки на приміщення салону-магазину державний реєстратор зазначив ухвалу Верховного суду України від 01.08.2018 року (по справі №522/7898/17). Між тим, такі дії державного реєстратора щодо скасування державної реєстрації прав від 02.10.2018 року №43303459 позивачка вважає такими, що проведені з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, а тому підлягають скасуванню. За викладених обставин позивачка звернулась до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 26.03.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 27.05.2019 року. 27.05.2019 року підготовче засідання було відкладено на 24.06.2019 року у зв`язку з неявкою відповідачів. 24.06.2019 року розгляд справи був відкладений на 29.07.2019 року у зв`язку з неявкою сторін. Суд 29.07.2019 року протокольною ухвалою залучив до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Юргруп». Розгляд справи був відкладений на 19.09.2019 року з наданням стороні позивача часу на ознайомлення з клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі. У підготовче засіданні 19.09.2019 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Ухвалою суду від 19.09.2019 року було розглянуто та залишено без задоволення клопотання представника третьої особи Юрчук Є.В. адв. [PERSON] про зупинення провадження у справі. У зв`язку з неявкою сторін 09.10.2019 року розгляд справи відкладено на 18.11.2019 року. У підготовче засідання призначене на 18.11.2019 року з`явився представник [PERSON] адвокат Шахновський О.О., який клопотання про закриття провадження підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, справа має розглядатися в порядку КАС України, так як не має будь-яких інших позовних вимог.. У підготовче засідання з`явилися [PERSON] та її представник адвокат Гроза І.В., проти клопотання третьої особи заперечували. Адвокат Гроза І.В. проти зазначеного клопотання заперечувала, та пояснила, що своїми діями державний реєстратор скасував право власності позивачки, тобто виникає спір про право, у зв`язку з чим справа має розглядатися в порядку ЦПК України. Позивачка [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] позбавив її права власності. Ухвалами суду від 18.11.2019 року будо відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі, також закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті на 30.01.2020 року. У судовому засіданні були присутні позивачка разом із представником адв. [PERSON] , також з`явився представник третіх осіб адв. Шахновський О.О.. Інші учасники процесу до суду не з`явились та поважність причин неявки суду не повідомили. Позивачка та представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити за обставин, викладених у позові, посилились на те, що державний реєстратор незаконно скасував 02.10.2018 року право власності позивачки на приміщення салону магазину, оскільки ухвала Верховного суду від 01.08.2018 року не містила жодної вимоги щодо скасування будь-якої реєстраційної дії. При цьому представник позивача посилалась на те, що норми Закону не містять такої підстави для скасування права власності як ухвала суду про зупинення виконання рішення суду. Представник третіх осіб заперечував проти вимог та просив відмовити в їх задоволенні з посиланням на те, що за позивачем було зареєстровано право власності на приміщення на підставі рішень суду, які не набрали законної сили. Ухвалою Верховного суду від 01.08.2018 року по справі №№522/7898/17 було зупинено виконання рішення першої та другої інстанцій, а тому на думку представника державний реєстратор правомірно скасовував попередній запис про право власності [PERSON] на приміщення магазину, а отже державний реєстратор Іскров О.В. здійснив такі дії на виконання ухвали Верховного суду та вони відповідають чинному законодавству. Розгляд справи було відкладено на 24.02.2020 року. У судовому засіданні 24.02.2020 року були присутні позивачка разом із представником адв. [PERSON] , представник третіх осіб адв. Шахновський О.О., які підтримали свої пояснення та позиції по справі, викладені ними у минулому судовому засіданні. Інші учасники процесу до суду не з`явились та поважність причин неявки суду не повідомили. Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів\~справи судом\~встановлено,\~що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2018 року по справі №522/7898/17 за позовом [PERSON] до ТОВ «ЮРГРУП» до [PERSON] , за участю третіх осіб: філії КП «Комунально-реєстраційні послуги» Великобугаївської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , про визнання рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно недійсним, витребування майна було частково задоволено її позовні вимоги, а саме: - скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю салону магазину, заг.пл. 482,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , за ТОВ «Юргруп», проведену на підставі рішення державного реєстратора Глущенка А.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №19952016 від 14.04.2017 року; - витребувано від [PERSON] нежитлову будівлю салону магазину, заг.пл. 482,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] шляхом виселення [PERSON] із цієї нежитлової будівлі салону-магазину; - вирішено питання про стягнення судових витрат. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12.06.2018 року вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2018 року залишено без змін. 23 липня 2018 року на підставі вказаних судових рішень державним реєстратором Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Шкодою Т.М. було зареєстровано право власності на вказану нежилу будівлю салону-магазину, заг.пл. 482.7 кв.м., за [PERSON] по 1/2 частині. Проте, у подальшому, 02 жовтня 2018 року державний реєстратор Одеської філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров О.В. провів реєстраційні дії зі скасування державної реєстрації права власності позивачки на спірне приміщення (номер дії 43303459 від 02.10.2018 року). Підставою для проведення оскаржуваних дій щодо скасування державної реєстрації права власності позивачки на приміщення салону-магазину державний реєстратор зазначив ухвалу Верховного суду України від 01.08.2018 року (по справі №522/7898/17). Не погоджуючись із вказаними діями державного реєстратора позивача звернулась до суду з дійсним позовом. Правовідносини виникли між позивачем і державним реєстратором з приводу виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на салон магазину лише з підстав винесення Верховним судом 01.08.2018 року ухвали про зупинення виконання рішень суду по справі №522/7898/17. Інших підстав для скасування записів позовна заява не містить. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з ч. 1 ст.\~2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст.15\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1 ст.\~15\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Статтею 18\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» визначений порядок державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація розпочинається із прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрації заяви в базі даних заяв. При цьому відповідно до пункту 3 частини другої статті 2\~цього Закону заявником є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон), Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, а також щодо технічної можливості скасування запису пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами).\~ Скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться державною мовою. Адміністративні послуги щодо скасування державної реєстрації прав до Державного реєстру прав надаються через Центри надання адміністративних послуг районних державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування (міст обласного значення), державними реєстраторами суб`єктів державної реєстрації прав виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, акредитованими суб`єктами та нотаріусами. Виходячи із вимог Закону, то однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили. Так, згідно статті 26 Закону передбачено, що запис\~про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду: - рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; - документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; - скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім цього, вказаною нормою Закону визначено, що у разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав державним реєстратором вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Частиною п`ятою статті 26 Закону встановлено, що внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються в порядку, передбаченому для державної реєстрації прав. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Звертаємо увагу, що пунктом 4 частини першої статті 2 Закону встановлено, що іншим правонабувачем є орендар, суб`єкт іншого права, похідного від прав власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно Закону). Так, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав заявник подає органу державної реєстрації прав або нотаріусу, заяву та рішення суду, що набрало законної сили. Скасування запису здійснюється у строк що не перевищує 2 години з часу реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. При розгляді поданої заяви про скасування, державний реєстратор може прийняти рішення щодо відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав:\~заява про скасування державної реєстрації прав подана неналежною особою; \~подане рішення суду про скасування рішення державного реєстратора не набрало законної сили або не завірене належним чином\~ відповідно до законодавства; \~запис про скасування державної реєстрації прав уже внесено, запис Державного реєстру прав з відповідним реєстраційним номером уже скасовано. У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав. При внесенні записів до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, що здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав, а також поновлює записи про речові права на нерухоме майно, що існували до проведення державної реєстрації прав. У випадку коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна, який поділено чи частку з якого виділено, або на об`єкти нерухомого майна, що об`єднано, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та відкриває закритий розділ Державного реєстру прав та відповідну реєстраційну справу на підставі прийнятого ним рішення про відкриття закритого розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи. Законом також встановлюється інші умови для скасування запису в Державному реєстрі прав. Так, відповідно до частин першої та третьої статті 37 Закону рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів. Запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вноситься до Державного реєстру прав у випадку скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, прийнятого державним реєстратором, за результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України, що визначається статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також у випадку скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за результатами розгляду скарги Міністерством юстиції України або його територіальними органами, в порядку статті 37 Закону до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування прийнятого державним реєстратором рішення з одночасним відновленням розгляду документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно. Суд вбачає, що ухвалою Верховного суду від 01 серпня 2018 року було вирішено зупинити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року до закінчення касаційного провадження. При цьому жодних рішень з приводу скасування рішення державного реєстратора Шкоди Т.М. від 23.07.2018 року про реєстрацію прав власності [PERSON] по 1/2 частки салону магазину будь-яким уповноваженим судом станом як на час вчинення [PERSON] оскаржуваної дії (02.10.2018 року), так і станом на час розгляду даної справи, не приймалось. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав у державного реєстратора Іскрова О.В. на проведення 02.10.2018 року дій зі скасування права власності [PERSON] на нежилу будівлю салону магазину, заг. пл.. 482,7 кв.м., за адресою [ADDRESS] , не було. Між тим, належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач уважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору. Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати ВС, викладеним у постановах від 4 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16, від 06 листопада 2019 року по справі № 826/3051/18. Між тим, суд бере до уваги той факт, що звертаючись із позовом позивач залучив у якості відповідача лише державного реєстратора. При цьому, згідно оскаржуване рішення державного реєстратора Іскрова О.В. 02.10.2018 року було вчинено за заявою з реєстраційним номером 30418742 від 02.10.2018 року [PERSON] .. Станом на 30 січня 2020 року власником 1/2 частини вказаного будівлі салону магазину є [PERSON] , про що свідчить також інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.2020 року (а.с.186). Згідно зі ст.12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст.43, 49, 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Згідно ст.48 ЦПК України сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Тільки на сторони поширюються матеріально-правова сила судового рішення і залежно від судового рішення змінюється обсяг їх суб`єктивних особистих та матеріальних прав. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідно до роз`яснень, викладених у абз.1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9, особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. У відповідності до абз.8 постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, неналежне визначення сторін у позові є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 307/2201/15-ц. За викладених обставин та матеріалів справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] . У відповідності до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. На\~\~ підставі викладеного та

Outcome: dismissed