Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.01.2017 звернувся у Канівський міськрайонний суд з позовною заявою до [PERSON] освіти і науки України про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позивач [PERSON] 18.01.2017 звернувся у Канівський міськрайонний суд з позовною заявою до [PERSON] освіти та науки України про проведення остаточного розрахунку, стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку та видачу трудової книжки. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 08.02.2017 вказані вище позовні заяви [PERSON] до [PERSON] освіти і науки України обєднано в одне провадження. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач [PERSON] покликався на те, що перебував в трудових відносинах з відповідачем, поскільки 07.12.2011 року між [PERSON] освіти і науки, молоді та спорту України та ним було укладено трудовий контракт про призначення його на посаду директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» на строк з 20.12.2011 р. по 20.12.2016 р., на підставі якого наказом [PERSON] освіти і науки, молоді та спорту України №608-к від 14.12.2011 його було призначено директором ДНЗ «Канівське вище професійне училище» строком на 5 років з 20.12.2011 р. по 20.12.2016 p., тобто 1827 днів (3 роки по 365 днів та 2 роки по 366 днів). Рішенням Черкаської обласної ради від 29.12.2015 «Про обласний бюджет на 2016 рік» у п.21 згідно додатку №9 установлено, що утримання ДНЗ ««Канівське вище професійне училище» передається міському бюджету м. Канів (а.с.23-28), тому на адресу Міністра освіти і науки України [PERSON] були направлені клопотання міського голови міста Канева 26.10.2016 №01-01-22/2239, колективу ДНЗ «Канівське вище професійне училище» від 31.10.2016, батьківського комітету, замовників робітничих кадрів про продовження контракту з ним. Наказом [PERSON] освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 його звільнено з 20.12.2016 р. з посади директора ДНЗ «Канівське вище професійне училище» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, копію якого йому було вручено 20.12.2016. Вважає вказаний наказ про звільнення незаконним, поскільки зі змісту контракту від 07.12.2011 та наказу № 608-к від 14.12.2011 строк дії трудових відносин між ним та відповідачем закінчувався 19.12.2016, тобто останній день дії контракту спливає 19.12.2016 і його звільнення повинно було бути проведене не 20.12.2016, а 19.12.2016, а так як він 20.12.2016 виконував трудові обов"язки, що підтверджено табелем обліку робочого часу, він фактично відпрацював 1828 днів (5 років і один день), тому вважає трудові відносини з ним продовженими на невизначений строк згідно ст. 39-1 КЗпП України. У звязку з незаконним звільненням позивачем були втрачені нормальні життєві зв"язки, що вимагає від нього додаткових життєвих зусиль для організації свого життя, чим заподіяно йому моральну шкоду, яку оцінює у 25 000 грн.. Крім того, в порушення норм ст.ст.47 та 116 КЗпП України відповідачем не проведено з ним остаточний розрахунок та не видано належно оформлену трудову книжку. Враховуючи викладене позивач просить суд визнати незаконним наказ [PERSON] освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 про його звільнення, поновити його на посаді директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» з 21.12.2016 та стягнути з [PERSON] освіти і науки України через рахунки ДНЗ «Канівське вище професійне училище» середній заробіток за час вимушеного прогулу та час затримки повного розрахунку при звільненні та моральну шкоду в сумі 25 000 грн., зобовязати відповідача видати трудову книжку. Стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] зменшили розмір позовних вимог у звязку з тим, що з позивачем проведено розрахунок при звільненні з роботи, тобто виплачено всі належні йому суми при звільненні, а тому позов в частині стягнення розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час його затримки не підтримують, решту позовних вимог підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах та просили задовольнити в повному обсязі. Також позивач у суді пояснив, що 20.12.2016 йому було вручено копію наказу про звільнення, проведено розрахунок при звільненні, при цьому належно оформлену трудову книжку не видано, поскільки вона передана ДНЗ «Канівське вище професійне училище» в Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, про що є запис в книзі обліку руху трудових книжок училища. У судове засідання представник відповідача [PERSON] освіти і науки України [PERSON] не зявилась, до суду надійшло клопотання (а.с.184-187) про розгляд справи за відсутності представника, просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У запереченні, яке надіслано до суду листом [PERSON] освіти та науки України від 02.02.20917 за № 9.1-11-42 та №9.1-11-39 (а.с. 84-89, 135-138) зазначено, що [PERSON] було звільнено 20.12.2016 (наказ від 30.11.2016 № 629-к), у зв'язку із закінченням строку дії контракту відповідно до статті 24 Закону України «Про професійно-технічну освіту», враховуючи подання Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації від 11.11.2016 № 2337. Вважають помилковим твердження позивача про те, що останнім днем дії контракту є 19.12.2016, поскільки в трудовому контракті та наказі на звільнення вказано 20.12.2016, то цей день вважається останнім днем роботи працівника, що підтверджує табель обліку використання часу, а отже і днем звільнення. Питання виплати заробітної плати професійно-технічним навчальним закладам міст обласного значення належить місцевим органам влади у даному випадку Управлінню освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації відповідно до ст.89 Бюджетного Кодексу України та ст.27 Закону України «Про бюджет України на 2016 рік». Тому позов в частині остаточного розрахунку, зберігання, ведення та видачі трудової книжки не віднесене до компетенції [PERSON] освіти та науки України. Щодо позову про стягнення моральної шкоди, вважають його безпідставним, поскільки позивачем не надано жодного доказу та ніяким чином не аргументовано причинно-наслідковий звязок між завданою шкодою та діяльністю [PERSON] освіти і науки України. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організації незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Положенням про [PERSON] освіти і науки України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №630, визначено, що [PERSON] освіти і науки України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю навчальних закладів, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов'язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності. Згідно із підпунктом 53 пункту 4 Положення [PERSON] освіти і науки України призначає на посаду та звільняє з посади керівників підпорядкованих йому вищих і професійно-технічних навчальних закладів за результатами конкурсу. Трудові відносини з позивачем були визначені контрактом, що є трудовим договором між керівником навчального закладу та [PERSON] освіти і науки України. Відповідно до частини третьої статті 21 Кодексу Законів про працю України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. 07.12.2011 року між [PERSON] освіти і науки, молоді та спорту України та [PERSON] було укладено трудовий контракт про призначення його на посаду директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» на строк з 20.12.2011 р. по 20.12.2016 р. (а.с.13-21). На підставі вказаного контракту наказом [PERSON] освіти і науки, молоді та спорту України №608-к від 14.12.2011 [PERSON] призначено за результатами конкурсного відбору на посаду директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» строком на 5 років з 20.12.2011 р. по 20.12.2016 p. (а.с.9). Наказом [PERSON] освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 [PERSON] звільнено з 20.12.2016 р. з посади директора державного навчального закладу «Канівське вище професійне училище» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії контракту відповідно до статті 24 Закону України «Про професійно-технічну освіту», враховуючи подання Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації від 11.11.2016 № 2337 ( а.с.10). Пунктом 3 вказаного Наказу [PERSON] освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 зобовязано Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації: довести наказ до відома [PERSON] та колективу училища; зробити відповідний запис у трудовій книжці та видати [PERSON] належно оформлену трудову книжку разом з копією цього наказу у день звільнення; забезпечити проведення з [PERSON] усіх розрахунків у порядку і строки, передбачені законодавством. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. За ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що 20.12.2016 позивача було ознайомлено з наказом про його звільнення, про що він вказує у позовній заяві та проведено розрахунок при звільненні, тобто виплату усіх сум, що належать йому при звільненні, про що позивач не заперечував у суді. Згідно п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно п.2 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Згідно пункту 26 контракту вказано на умови його припинення, серед яких - припинення контракту у зв'язку з закінченням строку його дії. Відповідно до ст.241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обовязків обчислюється роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, коли починається строк. Згідно п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом [PERSON] праці України, [PERSON] юстиції України, [PERSON] соціального захисту населення України 29.07.93 №58 вказано, що днем звільнення вважається останній день роботи. Посилання позивача не те, що строк дії трудових відносин між ним та відповідачем закінчувався в останній день дії контракту - 19.12.2016 і його звільнення повинно було бути проведене не 20.12.2016, а 19.12.2016 є безпідставним, поскільки в трудовому контракті та наказі про призначення позивача визначено строк, встановлений за погодженням сторін, а саме з 20.12.2011 до 20.12.2016, тому в наказі про звільнення вказано 20.12.2016 , як останній день роботи працівника, а отже і день звільнення. З огляду на вище наведене, звільнення [PERSON] з посади директора «Канівське вище професійне училище» відбулось відповідно до умов укладеного з ним контракту та згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України. Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах, установах, організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку. Відповідно до пункту 1.1, 2.4.,4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом [PERSON] праці України, [PERSON] юстиції України, [PERSON] соціального захисту населення України 29.07.93 №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівник; усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження); у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Відповідно до ст.24 КЗпП України п.1.3 Інструкції при працевлаштуванні працівник зобовязаний подати трудову книжку, які із записом серії та номера реєструються у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 29.04.2011 надав свою трудову книжку відповідальній особі ДНЗ «Канівське вище професійне училище» на підставі наказу [PERSON] освіти і науки, молоді і спорту України від 23.05.2011 №239-к про призначення його заступником директора ДНЗ «Канівське вище професійне училище» та виконуючим обовязки директора училища, про що свідчить відповідний запис від 29.04.2011 №954 у Книзі обліку трудових книжок училища (а.с.178-180). Посилання позивача у суді на те, що його трудову книжку ДНЗ «Канівське вище професійне училище» передало в Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації, не підтверджено належними та допустимими доказами та спростовується листом Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації від 06.03.2017 №731 (а.с.174-175), в якому повідомило про те, що у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації є відповідна відмітка (особистий підпис [PERSON]М.) про видачу йому трудової книжки 28.04.2011 (а.с.176-176а). Крім того, Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації у вказаному вище листі повідомило, що з метою виконання Наказу [PERSON] освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 про звільнення [PERSON] управлінням було створено комісію, яка 20.12.2016 працювала в училищі та на прохання надати трудову книжку для внесення відповідного запису про звільнення [PERSON] відмовився, мотивуючи тим, що «трудову книжку передано в Головне управління», про що складено акт від 20.12.2016 (а.с.177). Нормами чинного законодавства та розпорядчими документами [PERSON] освіти і науки України не передбачено подання трудової книжки директора державного професійно-технічного навчального закладу до Головного управління, як органу управління освітою. Таким чином суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON], перебуваючи на посаді директора училища 20.12.2016 не надаючи комісії Управління освіти і науки Черкаської обласної державної адміністрації або відповідальній особі за ведення трудових книжок училища трудової книжки для внесення в неї запису, своїми діями перешкоджав виконанню управлінням доручення визначеного пунктом 3 вказаного вище Наказу [PERSON] освіти і науки України № 629-к від 30.11.2016 про звільнення позивача. З огляду на викладене підстав для задоволення позову в частині зобовязання відповідача [PERSON] освіти і науки України видати позивачу трудову книжку не вбачається, поскільки судом не встановлено вини власника або уповноваженого ним органу щодо невидачі трудової книжки працівникові у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, Верховний Суд України рекомендує судам враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зазначеною Постановою визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивачем не підтверджено факт заподіяння йому моральних страждань та втрат немайнового характеру, не доведено, якими саме діями відповідача вони заподіяні. Таким чином, вимоги позивача про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та видачу трудової книжки є необгрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed