Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 08.04.2019 між нею та відповідачем укладено кредитний договір № 0153-4692 (далі - Кредитний Договір). За змістом п.1 Кредитного договору кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Строк кредиту складає 14 днів (п. 2 Кредитного договору). Гафік платежів, визначено п. 3 Кредитного договору: 3.1. Термін платежу-21.04.2019; 3.2. Сума Кредиту-7 000,00 грн; 3.3. Нараховані проценти-1960.00 грн; 3.4 Разом до сплати-8960,00 грн. (п. 3 Кредитного договору). Згідно п. 5 Кредитного договору сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 128.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 8960.00 грн та включає в себе проценти за користування кредитом 28.00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1960.00 грн (у грошовому вираженні). Поряд з цим, згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п.2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Кредит надається позичальнику за допомогою електронних пристроїв та мережі інтернет. Вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені її права як споживача, згідно з нормами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ЗУ «Про захист персональних даних», у зв`язку з чим, нею у досудовому порядку неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги були залишені без задоволення, а тому вона змушена була звернутись до суду. Вважає, що відповідачем при укладенні спірного договору порушено ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». В кредитному договорі у п.10 вона начебто підтверджує, що до укладення Договору отримала від кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння нею суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Проте їй, як споживачу, не була надана ця інформація, яка стосується суті наданих їй фінансових послуг, а отже відсутнє і будь яке письмове підтвердження про ознайомлення її з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору. Поряд з цим відповідно до п. 8 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила (Правила надання грошових коштів у Кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») (надалі - Правила). Також відповідно до умов цього пункту Кредитного договору вона начебто підтверджує, що уклавши Договір вона ознайомлена, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на веб-сайті Кредитодавця https://creditkasa.com.ua, але працвники фінансової установи також не надали їй і вищевказані Правила і з їх текстом вона ознайомлена не була. Вона ознайомилась з ними випадково на веб-сайті Кредитодавця вже після укладання договору. Вважає, що відповідач не надав позичальнику повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту, що є обов`язком відповідача. Як виявилося пізніше у Кредитному договорі міститься безліч умов, що регулюються законодавством, з яким вона ніколи в житті не зустрічалась та який укладений не на вигідних для неї умовах. Вважає, що відповідач проігнорував вимоги законодавства, що є однією з підстав визнання договору недійсним в зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства, щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. З врахуванням наведеного, позивач при укладенні Кредитного договору через не належну інформованість з боку відповідача та необізнаність не міг у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально роз`яснено працівниками відповідача їх умови. Відповідно до п.4 Кредитного договору протягом строку кредиту розмір процентів складає: 2 % (два процента) від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення визначеного Договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730%. Відповідно до п.3 Кредитного договору за користування коштами у розмірі 7 000 грн в проміжок 14 днів, вона сплачує кредитодавцю суму в розмірі 1960,00 грн. Поряд з цим, згідно з п. 6 Кредитного договору, у разі, якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений п.2 Договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, а позичальник зобов`язаний сплатити включно до 2% пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. 7 000 Х(2Х365)%/365X14 = 1 960 грн, а отже, сума компенсації становить більше 50%, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою. Відповідач їй абсолютно не повідомляв про умови та строки обробки її персональних даних. З аналізу умов Кредитного договору та Правил вбачається, що надана нею згода на обробку персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Вважає, що п. 9.6. розділу 9. Захист персональних даних Правил до Кредитного договору є незаконним та суперечить абз. 5,11 п.2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних». Відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання п. 9.6. розділу 9. Захист персональних даних Правил до Кредитного договору, щодо обробки персональних даних не дійсним. Враховуючи все вищевикладене, просить визнати недійсним Кредитний договір №0153-4692 від 08.04.2019. Ухвалою суду від 26.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового розгляду за правилами загального позовного провадження. На адресу суду 17.03.2020 від представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надійшов відзив, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги позивача безпідставними, такими, що не мають законодавчого обґрунтування та не підлягають задоволенню. Кредитний договір (надалі - Договір) між сторонами укладений в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання грошових коштів у кредит (надалі - Правила), які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду Договору, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту Відповідача (https://www.creditkasa.com.ua, надалі - Сайт), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач в момент реєстрації на сайті відповідача створив власний Особистий кабінет (п.2.1.12 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до інформації та документів, необхідних для укладення/виконання Договору. Правилами надання грошових коштів у кредит, які діяли на момент укладення Договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення кредитного Договору між позивачем та відповідачем, а саме: позивач на сайті відповідача, здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил). Заявка подавалася позивачем через Особистий кабінет (п. 4.9 Правил). Відповідач проінформував позивача (п. 4.16 Правил) про прийняте рішення щодо видачі кредиту (смс-повідомленням на телефонний номер та електронним листом на адресу електронної пошти позивача) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення Договору відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та ст. 641, 642 ЦК України. Позивач в Особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання Електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно- телекомунікаційній системі відповідача. Позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п.5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позивачу в смс-повідомленні), у відповідності до абз.2 ч.6 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач надав підтвердження про укладання Договору шляхом розміщення інформації в Особистому кабінеті позивача та направлення примірника Договору на адресу електронної пошти позивача. Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні Договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення Договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення Договору було б неможливе. Тобто, вищенаведений порядок укладення Договору відповідає ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, що також підтверджується інформаційним повідомленням Нацкомфінпослуг (державного регулятора на ринку фінансових послуг) від 13.02.2019. Укладення Кредитного договору № 0153-4692 від 08.04.2019 (надалі - Договір) на суму 7000 грн між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. В позовній заяві позивач посилається на ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», на ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та зазначає, що відповідач не надав жодної інформації про надання кредитних коштів. Разом з тим, ч..2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» виключена (ЗУ № 1734-VІІІ від 15.11.2016). На офіційному веб-сайті відповідача - https://creditkasa.com.ua , у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо Договору кредиту (примірний Договір) та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення Договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність, довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг і т.д. З метою отримання кредиту, позивач мав необмежену кількість часу для ознайомлення з усіма умовами кредитування та в разі необхідності отримання додаткової інформації, він не обмежений в праві зателефонувати по зазначеним (розміщеним) на сайті відповідача телефонним номерам за отриманням додаткових роз`яснень. Згідно умов зазначених в п.4.24 Правил чітко вбачається, що у позивача для укладення Договору, а відповідно для детального ознайомлення та вивчення всіх його умов є 3 (три) календарні дні. На виконання вимог ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» на сайті https://creditkasa.com.ua інформація щодо кредитування розміщена та доступна для вільного ознайомлення. Отже, відповідач надав, а відповідно позивач до укладення Договору отримав всю інформацію передбачену чинним законодавством. Таким чином, посилання позивача на недобросовісність відповідача щодо надання інформації, надання неповної інформації чи приховування інформації під час укладання Договору є безпідставними та не відповідають дійсності. Кредитний договір № 0153-4692 від 08.04.2019, є не першим Договором укладеним між позивачем і відповідачем. Так, між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено наступні Договори, а саме: № 0124-7519від 11.02.2019 на суму 4000 грн зі строком на 14 днів - зобов`язання позивач виконав повністю; № 0153-4692 від 08.04.2019 на суму 7000 грн зі строком на 14 днів. Зобов`язання по даному договору невиконані. Тобто, Кредитний договір № 0153-4692 від 08.04.2019 є вже не першим Договором, що укладений між Позивачем та Відповідачем на аналогічних умовах. Враховуючи вищевикладене відповідачем надано позивачу повну та чітку інформацію щодо умов укладення Договорів кредиту (як першого так і наступного), яка передбачена чинним законодавством та яка розміщена і доступна для вільного ознайомлення на сайті Відповідача: https://creditkasa.com.ua . Згідно наданого розрахунку [PERSON] , відповідно до п. 6 Договору, сума компенсації у зв`язку з невиконанням ним своїх зобов`язань становить 1960 грн. За твердженнями позивача даний розмір (1960 грн) становить більше 50 % від вартості продукції (суми (тіла) кредиту - 7000 грн, згідно Договору), а відтак пункт 6 є несправедливою умовою Договору та порушує права [PERSON] згідно п. 5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Разом з тим, наданий розрахунок позивача щодо суми компенсації за невиконанням своїх зобов`язань становить 1960 грн, що в свою чергу є менше 50 % від суми (тіла) кредиту - 7000 грн (7000* 50 % = 3500 грн.). Тобто, вказаний розмір компенсації позивача у сумі 1960 грн є саме не більше 50% від суми кредиту (7000* 50 % = 3500 грн) та в свою чергу є таким, що не перевищує даний розмір (1960 < 3500), в зв`язку з чим твердження позивача про порушення відповідачем п. 5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є безпідставними, а відтак вимоги в даній частині не підлягають задоволенню. Згода на обробку персональних даних надана позивачем містить виключний перелік даних, які передаються на обробку. Укладаючи Договір, позивач був ознайомлений з обсягом та метою обробки його персональних даних, а також повідомлений про всі його права. Так, згода на обробку персональних даних, розміщена на сайті відповідача, зокрема містить мету обробки, а саме: «- виконання Кредитного договору; пропозиції продуктів і послуг Кредитодавця; надання знижок і пільгових умов надання кредитів; обслуговування позичальників та осіб, що подають заявку на отримання кредитів (клієнтів) Кредитодавця; просування послуг Кредитодавця». Виходячи із вимог законодавства у сфері фінансових послуг відповідач не тільки може, а і зобов`язаний обробляти персональні дані позивача до моменту припинення договірних відносин. Відкликання згоди на обробку персональних даних можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими...» Враховуючи викладене та у зв`язку з укладенням (виконанням) Кредитного договору № 0153-4692 від 08.04.2019, відкликання згоди персональних даних передбачено (можливе) лише п. 1 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних), проте ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в свою чергу, здійснює обробку персональних даних, зокрема відповідно до п.3 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних» (укладення та виконання правочину), а отже дана вимога є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить відмовити у позовних вимогах позивача до відповідача про захист прав споживачів та визнання недійсним Кредитного договору № 0153-4692 від 08.04.2019 в повному обсязі. Ухвалою суду 18.06.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачем [PERSON] відповіді на відзив, у встановлений ухвалою судді від 26.02.2020 строк, до суду не надіслано. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Відповідно до поданого позову просить справу розглядати у її відсутність. У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» позов не визнав повністю, просить відмовити в його задоволенні повністю з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши представника відповідача, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовні вимоги в частині визнання недійсним кредитного договору у зв`язку із невиконанням відповідачем вимог ч. 2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 12 ЗУ « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч.1 та ч.3 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується у ст.3 ЦК України. Відповідно до ст.203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках у відповідності до ст.215 ЦК Кодексу робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, а саме, коли: зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин не має необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; недотримано встановленої законом форми правочину; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Крім того, свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 08.04.2019 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0153 - 4692, який разом із Правилами надання гршових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Згідно даного договору позивач отримав кредит в сумі 7 000 грн строком на 14 днів на умовах строковості, зворотності, платності. Позивач зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (а.с. 8 -9, 10 - 16). Згідно п.3 Договору, термін платежу - 21 квітня 2019 року, сума кредиту - 7000 гривень, нараховані проценти - 1960 гривень, разом до сплати - 8960 гривень. Відповідно до п.4 Договору, протягом строку кредиту розмір процентів складає 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна відсоткова ставка складає 730 %. Згідно п.5 Договору, сукупна вартість кредиту (вартість користування кредитом) складає 128,00 % від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 8960 гривень та включає в себе проценти за користування кредитом 28,00% від суми кредиту (у відсотковому вираженні) або 1960 гривень (у грошовому вираженні). Відповідно до п.6 Договору, у разі якщо позичальник не повернув суму кредиту у строк, встановлений пунктом 2 кредитного договору, за весь час прострочення, включаючи день погашення кредиту, кредитодавець має право нараховувати, згідно вимог чинного законодавства України, а позичальник зобов`язаний сплатити до 2% (включно) пені від неповернутої суми кредиту за кожен день прострочення. Згідно п.8 Договору, цей кредитний договір та Правила надання грошових коштів у кредит разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови надання кредиту. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього кредитного договору та Правил надання грошових коштів у кредит (які є невід`ємними частинами договору та разом складають договір), текст яких наразі розміщено на веб-сайті кредитодавця (http://creditkasa.соm.ua) та, відповідно, укладає договір. Відповідно до п.10 Договору, позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитора інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідно до п.1.1 Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №З-П від 04 січня 2019 року (далі - Правила), ці Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є загальними для усіх договорів (в тому числі кредитних договорів, які є складовими частини відповідних договорів), які укладаються чи є укладеними ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНСИ» на умовах та в період дії відповідної редакції цих Правил. Згідно п.1.3 та п.1.4 Правил, правила визначають порядок і умови надання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору, а також регулюють відносини, що виникають між кредитодавцем і фізичною особою - позичальником, які є сторонами договору. Правила є невід`ємною частиною договору та разом з кредитним договором (який також є невід`ємною частиною договору) складають єдиний договір. Відповідно до п.п. 4 п.2.1 Правил, договір - це електронний договір в розумінні п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», який складається з кредитного договору та цих Правил і становить домовленість кредитодавця та позичальника, спрямовану на встановлення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту. Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 3 вересня 2015 року. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 3 вересня 2015 року визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 3 вересня 2015 року електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п.2.1.5 Правил, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються заявником до інших електронних даних, та надсилаються кредитодавцю. Відповідно до п.2.1.11 Правил, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує заявник/позичальник, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в ІТС кредитодавця, що надав таку пропозицію. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до п. 5. 1 Правил надання грошових коштів у кредит після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту та відкриття відповідного рішення у Особистому Кабінеті, Заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з Офертою щодо укладання Договору. Оферта (проект Кредитного Договору), що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч.5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною Договору, що пропонується до укладення Заявнику. Після отримання Заявником Оферти (безпосередньо до використання Заявником електронного підпису) Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор. Згідно п. 5. 2 Правил надання грошових коштів у кредит заявник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається (відповідний ідентифікатор) Кредитодавцем в CMC-повідомленні на номер телефону, вказаний Заявником/Позичальником в Заявці, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 5.3 Правил надання грошових кошщтів у кредит після акцептування Позичальником Оферти (що (акцептування Позичальником Оферти) є укладенням Договору відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію») відповідно до умов Договору (та включно цих Правил), Кредитодзвець направляє Позичальнику підтвердження вчинення (укладення) Договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в Особистий кабінет Позичальника та/або на електронну адресу Позичальника, вказану ним у Заявці. Підтвердження містить обов`язкові відомості відповідно до ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (у тій мірі наскільки це застосовно до надання грошових коштів в кредит). Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". За приписами ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 3 вересня 2015 року пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 3 вересня 2015 року електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Нормою ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 3 вересня 2015 року електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на час укладення договору), фінансова установа зобов`язана розкривати клієнтам визначену законодавством інформацію про умови та порядок її діяльності, що розміщується у місці надання послуг клієнтам та/або на власному веб-сайті фінансової установи. Така інформація повинна, зокрема, включати: 1) перелік послуг, що надаються фінансовою установою, порядок та умови їх надання; 2) вартість, ціну/тарифи, розмір плати (проценти) щодо фінансових послуг залежно від виду фінансової послуги; 3) інформацію про механізми захисту прав споживачів фінансових послуг. На вимогу клієнта фінансова установа зобов`язана в порядку, визначеному законодавством, надати таку інформацію: 1) відомості про фінансові показники діяльності фінансової установи та її економічний стан, які підлягають обов`язковому оприлюдненню; 2) перелік керівників фінансової установи та її відокремлених підрозділів; 3) кількість акцій фінансової установи та розмір часток, які знаходяться у власності членів її виконавчого органу, а також перелік осіб, частки яких у статутному капіталі фінансової установи або належна їм кількість акцій фінансової установи перевищують 5 відсотків; 4) іншу інформацію, право на отримання якої визначено законом. Згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на час укладення договору), перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Згідно п. 4.1. та п. 4.2. Правил надання грошових коштів у кредит для перевірки відповідності Заявника умовам, які містяться у цих Правилах, та отримання Оферти (пропозиції) укласти Договір (взяти на себе права та обов`язки, передбачені Кредитним Договором та Правилами) Заявник заповнює Заявку на Сайті Кредитодавця, вказуючи всі дані, визначені в Заявці як обов`язкові. Заявник зобов`язаний під час оформлення Заявки на отримання Кредиту ознайомитися з Публічною інформацією, яка розміщена на Сайті Кредитодавця за наступним посиланням: https://creditkasa.com.ua/resources/docs/info/uk/ publichnainformatsiva.pdf. укладаючи договір, заявник/позичальник підтверджує повне ознайомлення зі згаданою публічною інформацією. Відповідно до п. 4. 9 Правил надання грошових коштів у кредит на підставі даних, зазначених у первинній Заявці, ІТС Кредитодавця здійснює реєстрацію Заявника на Сайті та формує Особистий Кабінет. Наступні Заявки подаються Позичальником через Особистий Кабінет. Згідно п. 4.16 Правил надання грошових коштів у кредит кредитодавець інформує заявника про прийняте рішення по Заявці (стосовно можливості надання Кредиту) через: СМС-повідомлення на телефонний номер (вказаний у Заявці); електронний лист на адресу електронної пошти Заявника (вказану у Заявці); розміщення інформації в Особистому Кабінеті; повідомленням із використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, Facebook, Facebook Messenger і т.д.) у разі якщо Заявником було вказано контактну інформацію, яка дозволяє зв`язатися із Заявником шляхом використання відповідних сервісів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача, прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5.4 Правил, укладаючи договір, кредитодавець та заявник/позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору (умовами цих Правил та Кредитного договору). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] підписуючи договір, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з усіма його умовами, зокрема, щодо ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», та приймаючи до уваги, що доступ до вказаних Правил є вільним, тому позивач мала можливість та час безперешкодно ознайомитися з ними на офіційному сайті відповідача, та в разі незгоди з ними відмовитися від підписання договору, в зв`язку з чим доводи позивача про ненадання відповідачем інформації, яка стосується наданих фінансових послуг є безпідставними. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення договору) передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Отже, посилання позивача на недотримання відповідачем вимог частини 2 вищевказаної статті є недоречними та не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дана частина виключена у відповідності до Закону України № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року. Крім того, у Договорі наявна вся інформація щодо розрахунку суми кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, детальний розпис сукупної вартості кредиту із зазначенням терміну платежу та інша інформація, передбачена Законом України «Про споживче кредитування». Також, у Договорі зазначено, що позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитора інформацію, що визначена ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Ознайомившись з умовами кредитного договору та вважаючи їх прийнятними для себе, позивач шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та підписанням договору, підтвердила, що отримала від відповідача всю необхідну інформацію щодо умов кредитного договору та погодилася з ними чим висловила своє волевиявлення і згоду з усіма умовами договору. Факт підписання позичальником [PERSON] Кредитного Договору електронним підписом - одноразовим ідентифікатором не оспорюється. Також, позивач вважає, що умови Договору, а саме п.6 оспорюваного договору є несправедливим в розумінні п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими, зокрема, є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Так, згідно розрахунку [PERSON] , який міститься у позовній заяві, сума компенсації у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань згідно умов Договору становить 1960 гривень (7000х(2х365)%/365х14=1960 гривень), що, на думку позивача, становить більше 50 відсотків суми отриманого кредиту, та є непропорційно великою сумою по відношенню до вартості наданих послуг. Разом з тим, суд не погоджується з вищевказаною позицією позивача, оскільки розрахована [PERSON] сума компенсації за невиконання умов Договору в сумі 1960 гривень є меншою від п`ятдесяти відсотків вартості кредиту (50% від 7000 гривень = 3500 гривень), в зв`язку з чим доводи позивача щодо несправедливості п.6 Договору є необґрунтованими та безпідставними. Крім того, на думку позивача, п.9.6 розділу 9 «Захист персональних даних» Правил є незаконним та суперечить абз. 5, 11 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних». Відповідно до п.9.6 розділу 9 «Захист персональних даних» Правил, згода заявника/позичальника дійсна доки існують мета і цілі обробки персональних даних, визначені цими Правилами. Позивач підписуючи Договір, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилася з усіма його умовами та підтвердила факт ознайомлення з Правилами надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а також надала свою добровільну згоду на обробку її персональних даних протягом строку існування відповідної мети та цілі, визначених Правилами. Згідно ст.2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки». Відповідно до абз.5 та 11 ч.2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних», суб`єкт персональних даних має право: 5) пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; 11) відкликати згоду на обробку персональних даних. Згідно п.3 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист персональних даних», підставою для обробки персональних даних, зокрема є укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Отже, відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо незаконності п.9.6 розділу 9 «Захист персональних даних» Правил, та що він суперечить абз.5, 11 п.2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги відсутність встановлених обставин, які свідчать про недійсність оспорюваного правочину, суд приходить до висновку, що позовні вимог [PERSON] задоволенню не підлягають. Позивач, звернувшись до суду за захистом своїх прав як споживача звільнена від сплати судового збору. Доказів понесення позивачкою інших судових витрат суду не надано. Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволенні позову позивача, який звільнений від сплати судового збору, судові витрати відносяться на рахунок держави. Згідно ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, доказів понесення відповідачем судових витрат суду не надано. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed