Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананка К.В., АТ «Альфа-Банк» про визнання протиправними і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21 червня 2019 року за індексним номером 47459693, прийнятого державним реєстратором Ананко К.В., та запис про державну реєстрацію права власності №32097932 від 19 червня 2019 року на нерухоме житлове майно-буд. [ADDRESS] , за АТ «Укрсоцбанк»; про визнання протиправними і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 листопада 2019 року за індексним номером 49856899, прийнятого державним реєстратором Ананко К.В., та запис про державну реєстрацію права власності №34311404 від 22 листопада 2019 року на нерухоме житлове майно-буд. [ADDRESS] , за АТ «Альфа-Банк». Позов обгрунтований тим, що позивач 21 березня 2008 року набула у власність буд. [ADDRESS] на підставі договору дарування. 27 березня 2008 року між позивачем та АКБ «Укрсоцбанк» укладений іпотечний договір, за умовами якого остання передала в іпотеку в якості забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за договором кредиту від 27 березня 2008 року вказаний житловий будинок. 27 березня 2008 року нотаріусом у зв`язку з посвідченням іпотечного договору накладена заборона відчуження даного будинку. Вказані договори були укладені внаслідок шахрайських дій [PERSON] та посадових осіб Чернігівського ПАТ «Укрсоцбанк», остаточне рішення по кримінальному провадженню, по якому [PERSON] є потерпілим, не прийняте. Даний житловий будинок у кримінальному провадженні є речовим доказом і переданий позивачу на відповідальне зберігання. Позивачем 28 березня 2019 року в судовому порядку оспорено іпотечний договір від 27 березня 2008 року, по даній справі остаточне рішення не прийняте. Державним реєстратором під час проведення реєстраційних дій, про наявність яких позивач дізналась після звернення 22 листопада 2019 року, взятий до уваги вказаний іпотечний договір та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також державним реєстратором 21 червня 2019 року внесено відомості про іпотеку щодо позивача, як майнового поручителя, з погашенням запису в Державному реєстрі іпотек та відповідних даних стосовно заборони відчуження нерухомого майна, із залишенням даних про належність будинку позивачу на праві приватної власності. Також державним реєстратором допущені помилки щодо зазначення адреси вказаного будинку як «160-А», що є невірним і не відповідає даним іпотечного договору від 27 березня 2008 року, також невірно зазначена дата щодо вказаного іпотечного договору, як «07.03.2008». Позивачем договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався, в іпотечному договорі відповідне застереження не міститься, що свідчить про відсутність правових підстав для реєстрації права власності іпотекодержателя на даний будинок, який є предметом іпотеки, та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач не отримувала від іпотекодержателя жодних письмових документів, повідомлень про звернення стягнення на предмет іпотеки протягом 2018-2019 років, в тому числі і письмової вимоги про усунення порушень. Державна реєстрація права власності іпотекодержателя проведена після відкриття провадження у справі про визнання іпотечного договору недійсним, при наявності у позивача вказаного будинку, який має статус речового доказу у кримінальному провадженні. Перереєстрація права власності на даний будинок з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» відбулась на підставі передавального акту від 11 жовтня 2019 року, який вчинений в порушення законодавства. Вказані дії державного реєстратора та іпотекодержателів порушують права позивача, як власника вказаного будинку. Просить позов задовольнити. Згідно відзиву від 18 травня 2020 року представник відповідача АТ «Альфа-Банк» адвокат Воронцова М.В. позов не визнає з посиланням на те, що позивач погодилась із умовами іпотечного договору від 27 березня 2008 року, її волевиявлення було вільним, останньою в іпотеку передано буд. [ADDRESS] в забезпечення належного виконання умов кредитного договору позичальника [PERSON] , по якому станом на 07 грудня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 197650,57 доларів, у зв`язку з чим банком 19 грудня 2018 року направлено вимогу [PERSON] та [PERSON] щодо негайного повернення заборгованості та повідомлено про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання ними вимог банку. Вимога надіслана поштою рекомендованим, цінним листом. Вказані документи були також подані і державному реєстратору. Відомості про обтяження вказаного будинку внаслідок розгляду кримінальної справи №740/240/14 Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… не містять. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовано ст.4 вказаного договору. Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 23 червня 2020 року до участі у справі залучено [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою суду від 15 липня 2020 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Скиба С.Є. позов підтримала за обставин згідно позовної заяви, пояснивши, що інше нерухоме майно, окрім спірного будинку, у позивача відсутнє. Представник відповідача адвокат Воронцова М.В., участь якої забезпечена в дистанційному режимі відеоконференції, в судовому засіданні 01 лютого 2021 року позов не визнала за обставин згідно відзиву, пояснивши, що технічні помилки державного реєстратора можуть бути виправлені у встановленому порядку, звернення стягнення на спірний будинок та державна реєстрація права власності проведені у встановленому порядку. Відповідач державний реєстратор Ананко К.В. в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні, останнім 12 червня 2020 року суду подані копії реєстраційної справи на буд. [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. Згідно нотаріально посвідченого іпотечного договору від 27 березня 2008 року, укладеного між АКБ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та фізичною особою [PERSON] , як іпотекодавцем, що є майновим поручителем [PERSON] , як позичальника, іпотекодавцем передано в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту №935/1-92 від 27 березня 2008 року,-житловий будинок [ADDRESS] , належного іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування від 21 березня 2008 року. Розмір кредиту, який підлягає поверненню,-80000 доларів США, кінцевий термін погашення заборгованості до 21 березня 2023 року (із врахуванням договору про внесення змін від 23 червня 2009 року-84952,47 доларів США). Статтею 4 регламентоване звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація, зокрема, згідно п.4.1.-у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу (п.4.5.). У ст.6 договору зазначено, що усі повідомлення за даним договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку їх здійснення у письмовій формі та надісланні рекомендованим листом, кур`єром, тереграфом, або вручені оосбисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень є дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Адреса іпотекодавця- [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 22 листопада 2019 року наявні відомості щодо буд. [ADDRESS] : державна реєстрація права власності 19 червня 2019 року за АТ «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору від 07 березня 2008 року, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 17 грудня 2018 року (видавник АТ «Укрсоцбанк»); станом на 27 березня 2008 року іпотекодержатель-АКБ «Укрсоцбанк», боржник- [PERSON] , майновий поручитель- [PERSON] , обтяження-заборона на нерухоме майно, особа, майно/права якої обтяжуються,- [PERSON] , за якою право власності на даний будинок зареєстроване 24 березня 2008 року. В Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 02 грудня 2019 року щодо даного будинку по параметрам запиту-22 листопада 2019 року проведена державна реєстрація права власності за АТ «Альфа-Банк» на підставі передавального акту від 11 жовтня 2019 року, видавник АТ «Укрсоцбанк», АТ «Альфа-Банк», адреса об`єкта-м.Ніжин, вул.Овдіївська, 160-А. У копії повідомлення від 17 грудня 2018 року (вих №158) АТ «Укрсоцбанк» на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) зазначає про необхідність сплати 197650,57 доларів США боргу за довором, повідомляє, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки-буд. [ADDRESS] , в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку». Дане повідомлення надіслане 19 грудня 2018 року за вказаними адресами, що підтверджується копіями повідомлень ВПЗ Чернігів, списку 1075 ВПЗ Чернігів, квитанції від 19 грудня 2018 року. Відповідно до копії Передавального акту на 11 жовтня 2019 року, затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» 15 жовтня 2019 року, рішення №5/2019, та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» 15 жовтня 2019 року, протокол №4/2019, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків з 15 жовтня 2019 року є АТ «Альфа-Банк». Вказані документи подані державному реєстратору Ананку К.В., що підтверджується копіями матеріалів реєстраційної справи щодо буд. [ADDRESS] . Розмір заборгованості по кредитному договору позичальника [PERSON] станом на 07 грудня 2018 року у сумі 197650,57 доларів США підтверджується копією довідки-розрахунку АТ «Укрсоцбанк». Виникнення спірних правовідносин сторін обумовлено наявністю іпотечного договору від 27 березня 2008 року, за умовами якого позивач передала в іпотеку належний їй на праві власності буд. [ADDRESS] . Позивач зазначає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записи про державну реєстрацію права власності на спірний будинок порушують її права, як власника вказаного будинку. За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень- офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Вказані позивачем вимоги свідчать про приватноправовий характер спірних правовідносин, тому ці позовні вимоги підлягають розгляду судом загальної юрисдикції. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У п.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 911/1681/18 зазначено, що спір про скасування рішення, запису щодо скасування права власності на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав на спірний об`єкт нерухомості. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Станом на час розгляду справи суду не подані докази щодо недійсності іпотечного договору від 27 березня 2008 року, виконання умов кредитного договору від 27 березня 2008 року позичальником та іпотекодавцем в частині фінансових зобов`язань та погашення заборгованості. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку»). Згідно із ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку». Згідно із ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За змістом ч.1 ст.33 та ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку»). В нотаріально посвідченому іпотечному договорі від 27 березня 2008 року сторони, зокрема позивач, передбачили згідно статті 4 порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку», також сторонами погоджено, що усі повідомлення за даним договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку їх здійснення у письмовій формі та надісланні рекомендованим листом, кур`єром, тереграфом, або вручені оосбисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень є дата їх особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача. Адреса іпотекодавця- [ADDRESS] . Вказане свідчить про досягнення сторонами домовленості про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, що спростовує доводи позивача стосовно не укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя та відсутності у договорі від 27 березня 2008 року відповідного застереження. У постанові Великої Палати Верховного суду від 29 вересня 2020 року по справі № 757/13243/17 зазначено, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. У повідомленні від 17 грудня 2018 року АТ «Укрсоцбанк» на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) зазначає про необхідність сплати 197650,57 доларів США боргу за довором, повідомляє, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки-буд. [ADDRESS] , в порядку ст.37 Закону України «Про іпотеку». Дане повідомлення надіслане 19 грудня 2018 року за вказаними адресами, що підтверджується копіями повідомлень ВПЗ Чернігів, списку 1075 ВПЗ Чернігів, квитанції від 19 грудня 2018 року. Вказане свідчить про дотримання умов іпотечного договору від 27 березня 2008 року та вимог ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» в частині належного надсилання вимоги позивачу за адресою згідно договору- [ADDRESS] , яка є також адресою зареєстрованого місця її проживання. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Докази щодо поважності причин неотримання даної вимоги позивачем суду не подані, тобто презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень зобов`язання позивачем в загальному порядку не спростована. Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. З даних підстав судом відхиляються доводи позивача щодо відсутності належного отримання вимоги про усунення порушень. Враховуючи викладене процедура звернення стягнення на предмет іпотеки дотримана, про що державному реєстратору подані відповідні документи, які стали підставою для винесення 21 червня 2019 року та 26 листопада 22019 року рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, записів про державну реєстрацію права власності на спірний будинок. Зазначення у вказаних рішеннях державного реєстратора відомостей щодо спірного будинку як «160-А», дати іпотечного договору як «07.03.2008», не можуть бути підставою для їх скасування за встановлених обставин. Наявність іншого провадження у Ніжинському міськрайонному суді по справі №740/1517/19 за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним іпотечного договору, по якій 29 березня 2019 року відкрите провадження, а остаточне рішення не прийняте,-не може бути підставою для скасування рішень державного реєстратора, які є предметом спору. Із врахуванням ухвали Верховного суду від 19 червня 2019 року щодо направлення кримінального провадження на новий апеляційний розгляд, ухвали Чернігівського апеляційного суду від 25 листопада 2019 року кримінальна справа про обвинувачення [PERSON] , [PERSON] за ч.4 ст.190 КК України повернута керівнику Ніжинської місцевої прокуратури для проведення додаткового розслідування (в редакції КПК України 1960 року). Докази на підтвердження прийняття остаточного рішення по даній кримінальній справі суду не подані. При вирішенні справи судом також враховуються положення ст.82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні та ухвала про закриття кримінального, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок чи ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Посилання позивача на віднесення спірного будинку до речового доказу по кримінальній справі згідно вироку суду, як на підставу для задоволення позову, судом не приймається, оскільки остаточне рішення по кримінальному провадженню не прийняте, вказаний вирок суду першої інстанції скасований, при цьому відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Із врахуванням викладеного підстави для задоволення позову відсутні. Враховуючи відмову у позові, підстави для стягнення судових витрат на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України не встановлені.

Outcome: dismissed