Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У січні місяці 2016 року позивач звернувся з позовом до [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 15.10.2013 близько 22-15 год. на перехресті вул.А.Образцова та вул. Байкальській у м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував автомобілем Renault Premium, державний номер [NUMBER] та [PERSON], яка керувала автомобілем Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Premium, державний номер [NUMBER], власником якого є позивач, зазнав механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 року відповідача визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідно до висновків товарознавця, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Renault Premium 270 державний номер [NUMBER], складає 386 589,72 грн. Також експертом зазначено, що так, як вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість досліджуваного колісного транспортного засобу, визначену на період попередній його пошкодженню, то матеріальний збиток приймає рівним дійсній вартості автомобіля, так як відновлювати такий транспортний засіб економічно недоцільно. Позивач зазначає, що пошкоджений автомобіль Renault Premium 270, державний номер [NUMBER], який вважається фізично знищеним, було реалізовано за 80 000,00 грн. Враховуючи викладене позивач проситьстягнути з відповідача на свою користь різницю між розміром заподіяної шкоди та реалізованими залишками автомобіля у розмірі 306 589,72 грн та судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, направленим листом просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справі не заперечував. Відповідач до суду не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 15.10.2013 близько 22-15 год. на перехресті вул.А.Образцова та вул. Байкальській сталась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої стали [PERSON], який керував автомобілем Renault Premium, державний номер [NUMBER] та [PERSON], яка керувала автомобілем Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Premium, державний номер [NUMBER], власником якого є позивач, зазнав значних механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 року відповідача визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Відповідно до висновків автотоварознавця, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Renault Premium 270, державний номер [NUMBER], складає 386 589,72 грн. Експертом також вказано, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість досліджуваного колісного транспортного засобу, визначену на період попередній його пошкодженню, а тому матеріальний збиток приймає рівним дійсній вартості автомобіля, так як відновлювати такий транспортний засіб економічно недоцільно. Пошкоджений автомобіль Renault Premium 270, державний номер [NUMBER], який вважається фізично знищеним,було реалізовано за 69 000,00 грн, що підтверджується довідкою територіального сервісного центру №1242 регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області МВС України від 26.03.2016, про те позивач визнає, що даний автомобіль реалізовано саме за 80 000,00 грн. Таким чином, різниця між вартістю автомобіля Renault Premium 270 до моменту дорожньо-транспортної пригоди та вартістю за яку залишки даного автомобіля було реалізовано після дорожньо-транспортної пригоди становить 306 589,72 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших (договору оренди, довіреності тощо). Згідно до ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як зазначає позивач, автомобіль Renault Premium 270, він продав у пошкодженому стані, отже позивачем не було витрачено кошти на його відновлення. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів по відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Отже, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зважаючи на те, що вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу складає 386 589,72 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути різницю вартості автомобіля Renault Premium 270 до моменту дорожньо-транспортної пригоди та вартістю за яку даний автомобіль було реалізовано після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 306 589,72 грн, а також судовий збір.

Outcome: approved