Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

01.02.2017 року позивач [PERSON] звернулась у суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], з 400 гривеньна 1000 гривень щомісячно , мотивуючи позов тим, що аліментів , які платить відповідач на утримання сина [PERSON], не покривають витрати на його утримання та лікування. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю і пояснила, що відповідач являється батьком її сина [PERSON]. На даний час син проживає з нею.За рішенням суду відповідач платить аліменти у твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно.Заборгованості по цих аліментах немає.Син постійно хворіє, а тому за рішенням суду з відповідача додатково стягнуто витрати по 300 гривень щомісячно на період хвороби сина, які відповідач систематично не платить і має по цих додаткових витратах заборгованість. Оскільки за 400 гривень аліментів, які її платить відповідач, вона не може утримувати і лікувати сина, то вона просить винести рішення про зміну розміру аліментів на утримання сина і просить стягувати з відповідача по 1000 гривень аліментів щомісячно.Позивачка вважає, що відповідач працездатний, має можливість їздити на заробітки і повинен платити аліменти на утримання сина у більшому розмірі.Вона не працює, бо у селі не може знайти роботи, а через постійні хвороби сина не може їхати на заробітки.Просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив суду, що відповідач [PERSON] за рішенням суду щомісячно платить аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 400 гривень.На лікування сина відповідач окремо за рішенням суду повинен щомісячно платити по 300 гривень , які він систематично не платить, бо не має коштів.На даний час відповідач не працює, проживає з батьками. Батько інвалід третьої групи, не може фізично працювати, а тому відповідач повністю доглядає господарство, рубає дрова, а тому не має можливості їздити на заробітки, а в селі немає такої роботи, щоб заробити по 1000 гривень щомісячно для сплати аліментів. Представник відповідача [PERSON] вважає, що оскільки у відповідача є заборгованість по сплаті аліментів, то суд не може збільшувати розмір аліментів, бо відповідач немає можливості платити аліменти у більшому розмірі. Також представник відповідача [PERSON] вважає, що позивач не надала суду доказів, які б свідчили, що відповідач має можливість платити аліменти у більшому розмірі, ніж призначено судом за попередніми рішеннями.Просить позов залишити без задоволення. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення по слідуючим підставам. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з рішення Чечельницького районного суду від 15.01.2014 року з відповідача в користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 400 гривень щомісячно(а.с.21). Як вбачається з рішення Чечельницького районного суду від 28.03.2014 року з відповідача в користь позивача, крім аліментів, стягнуто по 300 гривень додаткових витрат щомісячно до закінчення лікування сина [PERSON] (а.с.37). З пояснень позивача у суді вбачається, що у відповідача немає заборгованості по сплаті аліментів, але є заборгованість по сплаті додаткових витрат на лікування сина. Отже, судом встановлено і це не заперечує позивач, що відповідач зобов"язаний за рішеннями суду щомісячно платити на утримання та лікування сина 700 гривень. Як вбачається з позовної заяви , з пояснень позивача у суді відповідач у кінці 2016 року та на початку 2017 року сплатив 7000 гривень заборгованості по аліментах та витратах на лікування сина [PERSON]. Як вбачається з пояснення представника відповідача у суді, з довідки Ольгопільської сільської ради №250 від 13.02.2017 року відповідач проживає у селі Ольгопіль разом з батьками та сестрою. Як вбачається з пояснення представника відповідача у суді на даний час відповідач не працює, не має доходів, бо в селі у зимовий період немає роботи. З пояснень представника відповідача у суді, з копії пенсійного посвідчення, з довідки МСЕК вбачається, що батько відповідача являється інвалідом третьої групи, йому протипоказана важка фізична праця, а тому відповідач доглядає господарство, рубає дрова і робить іншу важку сільську чоловічу роботу, яку не може виконувати ні мама, ні сестра. Отже, судом встановлено, що позивачка не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили, що за період з дня призначення її аліментів на утримання сина, призначення витрат на лікування сина у відповідача змінився матеріальний стан і у нього збільшились доходи, з яких він міг би платити позивачу більшу суму аліментів. Суд погоджується з твердженнями позивача, що з часу призначення аліментів на утримання сина [PERSON] збільшилися ціни на продукти харчування, одяг, ліки, збільшився прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 01.01.2017 року становить 1689 гривень, але це не може бути підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки представник відповідача надав суду докази, які свідчать, що на даний зимовий період відповідач не має можливості знайти роботу і платити позивачу більше, ніж 400 гривень аліментів та 300 гривень на лікування сина щомісячно ( всього 700 гривень).

Outcome: dismissed