Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитного договору № 010/02-7/373-М від 10.10.2007 року недійсним. Мотивуючи позовні вимоги, вказує на те, що 10.10.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 010/02-7/373-М , за умовами якого позивач отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 750 000 гривень , строком до 09 жовтня 2017 року. Посилається на те, що укладений кредитний договір № 010/02-7/373-М від 10.10.2007 року не містить в собі істотної умови договору про надання споживчого кредиту, а саме детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача із врахуванням законодавчо визначеного переліку витрат, що є порушенням приписів ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.3.1, 3.2 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Вказує на те, що перелічені порушення свідчать, що кредитний договір суперечить іншим актам цивільного законодавства, тому має бути визнаний недійсним. З посиланням на викладене, просить суд визнати недійсним кредитний договір № 010/02-7/373-М від 10.10.2007 року з підстав, передбачених ч.1 ст. 203, ст. 215 ЦК України, вказуючи, що кредитний договір суперечить вимогам Закону України « Про захист прав споживачів». В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача неодноразово не з'являлися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку. Від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності , в якій позивач [PERSON] в особі уповноваженого представника просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі./а.с. 103/ Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні, заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях. Зокрема заперечуючи проти позовних вимог вказала на те, що 28.09.2007 року за вх. № 4690 Банком отримано Анкету-заяву позичальника [PERSON] на отримання кредиту, згідно якої позивач просить надати кредит на загальну суму 750 000 гривень терміном на 120 місяців. Цільове призначення кредиту - комерційна іпотека на розвиток бізнесу для клієнтів МСБ. Відповідно до вищевказаної Анкети-заяви, позивач при підписанні цієї анкети була обізнана з її змістом, яка містить наступне: «Підписанням цієї анкети-заяви підтверджую, що Банк надав мені в письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005р.». 10.10.2007 року між [PERSON] та Банком було укладено Кредитний договір № 010/02-7/373-М, який складається з Частини-1 та Частини-2 та невід'ємною частиною якого є Додаток № 1 - графік повернення кредиту з помісячною датою сплати коштів, сумою внеску у валюті кредиту, розбивкою погашення тіла кредиту, сплати відсотків та помісячним залишком заборгованості по кредиту на весь термін користування кредитом. Невід'ємною частиною зазначеного Кредитного договору є Додаток № 2 - «Умови кредитування за програмою «Комерційна іпотека на розвиток бізнесу для Клієнтів МСБ» (для фізичної особи)». Зазначений додаток містить детальний опис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Всі вищезазначені документи містять підписи Позичальника [PERSON], що свідчить про обізнаність з умовами кредитування та згодою споживача із запропонованими умовами. Крім того, ч.6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, однак таке позивачем зроблено не було, тобто цим [PERSON] погодилася із усіма його умовами і, як наслідок, такі стали обов'язковими для виконання сторонами. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 19.12.2013 року до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено - [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши заперечення представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 10.10.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» був укладений кредитний договір № 010/02-7/373-М , за умовами якого позивач [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 750 000,00 гривень, з відсотковою ставкою 12,5 % річних, строком до 09 жовтня 2017 року. Повернення кредиту та сплати відсотків відбувається шляхом сплати позичальником згідно з графіком погашення. ( а.с. 4-8) Додатками до кредитного договору від 10.10. 2007 року узгоджені графік повернення кредиту та відсотків ( додаток №1, а.с. 69-70), узгоджена сукупна вартість кредиту та її структура ( додаток № 2, а.с. 71-72). Як вбачається з Графіку повернення кредиту (Додатку № 1 до кредитного договору № 010/02-7/373-М від 10.10.2007р.) в ньому зазначено сума щомісячного платежу з детальною розшифровкою розміру тіла кредиту, процентів, суми до сплати та залишку кредиту. Вказаний додаток містить підписи сторін. Укладеним між сторонами кредитним договором з відповідними додатками від 10.10. 2007 року детально узгоджені всі щомісячні платежі ( кредит, відсотки) та одноразові сплати, вартість всіх супутніх послуг, зокрема оцінювача, нотаріуса,реєстратора, тощо ( додаток №2, а.с. 71-72). Сума всіх платежів і є сукупною вартістю кредиту. Всі вищезазначені документи містять підписи позивача [PERSON], що свідчить про обізнаність з умовами кредитування та згодою її із запропонованими умовами. Крім того встановлено, що при підписанні договору, позивач був обізнаний з умовами спірного договору, що стверджується її підписом на Анкеті-заяві, яка містить наступне: «Підписанням цієї анкети-заяви підтверджую, що Банк надав мені в письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005р.». ( а.с. 73-74) Представник позивача у позовній заяві посилається на те, що кредитний договір укладений з порушенням приписів абз. 6 ч.4 ст. 11 ЗУ України «Про захист прав споживачів» в якому зазначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Проте, варто зазначити , що в такій редакції стаття вищезазначеного закону на час укладення кредитного договору 10.10.2007 року не існувала. Відповідно до ч.4 ст. 11 ЗУ України «Про захист прав споживачів» в редакції станом на час укладання кредитного договору , зазначено що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються зокрема, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підстави визнання правочину недійсним передбачені ст. ст. 203, 215, 218-235 ЦК України. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається з матеріалів справи сторонами було досягнуто домовленості з усіх істотних умов договору шляхом підписання тексту кредитного договору разом з додатками до нього , укладеного в письмовій формі, що відповідає вимогам законодавства. Дослідивши Графік повернення кредиту (Додаток № 1 до кредитного договору № 010/02-7/373-М від 10.10.2007 р.) , суд приходить до висновку про те, що він в поєднанні з умовами кредитування за програмою "Комерційна іпотека на розвиток бізнесу для клієнтів МСБ" для фізичної особи ( Додаток № 2) та з умовами кредитного договору відповідає вимогам до детального розпису сукупної вартості кредиту, а відтак порушення ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»в момент підписання кредитного договору не мало місця, а отже і відсутні підстави передбачені ст.ст. 203 ч.1 , 215 ЦК України для визнання правочину недійсним, з яких представник позивача просив суд визнати кредитний договір недійсним. Крім того, норми ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають право споживача протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте цим правом позивач [PERSON] не скористалась. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, які є підставою для визнання кредитного договору № 010/02-7/373-М від 10.10.2007 р. недійсним, а відтак, у задоволенні позовних вимог належить відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed