Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому за зміненими позовними вимогами просить: поновити строк визнання неправомірними дії та рішення у формі протоколу засідання зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 25.11.2014 р.; визнати неправомірними дії відповідачів при затвердженні протоколу засідання зборів від 25.11.2014 року і при веденні, складанні та підписанні протоколу засідання зборів від 25.11.2014 року; визнати незаконним рішення у формі протоколу засідання зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 25.11.2014 року та стягнути з відповідачів моральну шкоду, а саме: з Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» у розмірі 10 000 000 грн., з Первинної профспілкової організації ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» у розмірі 10 000 000 грн., з [PERSON] у розмірі 5 000 000 грн., з [PERSON] у розмірі 5 000 000 грн. та з [PERSON] у розмірі 5 000 000 грн. (т. 3, а.с. 166-176). Позовні вимоги мотивує тим, що вперше протокол засідання зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» від 25.11.2014 року він побачив в суді при розгляді цивільної справи № 755/12970/15-ц, з цим протоколом на підприємстві він ознайомлений не був, протокол є сфальсифікований, а винесене у ньому рішення є незаконним та складене з порушенням ст. 42 КЗпП України. Згідно записам у протоколі, робочою групою розглядалось питання щодо визначення переважного права залишення на роботі при звільненні за п.1 ст. 40 КЗпП між його підлеглими та ним, як керівником структурного підрозділу, що є не припустимим, оскільки посади, які вони займали не є рівноцінними. Його посада передбачає більший об'єм роботи, відповідальність, тому він не повинен був розглядатись на цьому засіданні разом з його підлеглими, сторожами та прибиральниками, що є порушенням Кодексів закону про працю. Не зважаючи на це, вказаним працівникам були запропоновані посади, а одному із його підлеглих була запропонована посада начальника загального відділу забезпечення, яка є керівна посада, а відносно нього було прийнято рішення про звільнення без обгрунтування причин. Також на засіданні зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО РССКП «СКПКПО» від 25.11.14 р. не розглядалися усі посади, які на той час були вільні та посади які вводились з новим штатним розкладом, також не розглядались усі працівники підприємства на ту чи іншу посаду, посади яких скорочувались. Відповідно наказу по підприємству № 172 від 01.10.2014 року «Про створення робочої групи для реорганізації структурних підрозділів» була створена робоча група для напрацювання відповідного матеріалу для проведення реорганізації структурних підрозділів та напрацювання і затвердження наказу по підприємству про зміни та доповнення до штатного розпису підприємства, при цьому вказаним наказом не давалося робочій групі завдання визначати конкретних працівників, що підлягають скороченню з урахуванням переважного права залишення на роботі, тому висновки робочої групи в протоколі засідання зборів робочої групи від 25 листопада 2014 року не відповідають меті їх призначення, а тому є не дійсними. На підприємстві відсутній наказ про створення робочої групи яка повинна була визначити переважне право на залишення на роботі конкретних працівників, що підлягають скороченню згідно п. 3 наказу № 214 від 24.11.2014 р. «Про скорочення чисельності і штату працівників», тому винесене рішення не легітимною робочою групою, на яку не покладалися згідно наказу по підприємству № 172 від 01.10.2014 року обов'язки у визначенні переважного права залишення на роботі працівникам посади яких скорочувались є незаконним. Також по підприємству відсутній наказ щодо залучення профспілкового комітету ППО Ритуальної служби СКП « Спецкомбінат ПКПО» разом з робочою групою визначити переважне право залишення на роботі працівників у зв'язку зі скороченням на підприємстві, тому не зрозуміло на яких підставах профспілковий комітет ППО Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» приймав участь у засіданні зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та голосував за те чи інше рішення разом з не легітимною робочою групою. Голова ППО РССКП «СКПКПО» [PERSON], як не легітимно обрана, не мала юридичних та законодавчих підстав приймати участь у засіданні зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» від 25.11.2014 року, оскільки [PERSON] була призначена головою профспілкової організації 25.02.2014 року згідно протоколу №№ 4, 5 з порушенням п. 2.4 Положення про первинну профспілкову організацію Київської міської профспілки працівників ЖКГ та сфери послуг. На засіданні зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО «Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» від 25.11.2014 року зазначено відсутнім голову робочої групи [PERSON], без участі якого не повинно було проводитись засідання та виноситись рішення. Також протокол засідання зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету не був погоджений начальником юридичного відділу [PERSON], що свідчить про те, що начальник юридичного відділу вбачала незаконним рішення у формі протоколу засідання зборів робочої групи, або цей протокол створений в більш пізніший час. З протоколом засідання зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету він ознайомлений не був, що є порушення з боку відповідача ст. 102 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів від 30.11.2011 року №1243. На підприємстві не складався економічним відділом Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» аналіз фінансово-господарської діяльності за 2014 рік на який посилається в поданні № 1460 від 05.11.14 року до голови Первинної профспілкової організації Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» директор підприємства [PERSON], на який йдеться посилання в протоколі № 24 від 14.11.2014 року голова Первинної профспілкової організації Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» [PERSON] та на який посилається адміністрація підприємства в наказі № 214 від 24.11.2014 року "Про скорочення чисельності і штату працівників." Аналіз фінансово-господарської діяльності за 2010 - 9 місяців 2014 року створений фахівцем-аудитором СПД ФО [PERSON] містить ознаки фальсифікації. Засідання зборів профспілкового комітету ППО РССКП «СКПКПО» повинно було проводитись не 14.11.2014 року, а після того, як був виданий наказ № 214 від 24.11.2014 року, оскільки у поданні директора до профспілкового комітету ППО РССКП «СКПКПО» чітко зазначено про погодження наказу про скорочення, а не проекту наказу про скорочення чисельності і штату працівників. Профспілковий комітет не міг надати згоду на звільнення працівників за скороченням штату 14.11.2014 року, як це зазначено в поданні директора до профспілкового комітету без відповідної попередньої процедури на це, оскільки робоча група попередньо повинна була визначити первинне право залишення на роботі працівників, посади яких скорочуються та без видання наказу про попередження про звільнення і без попередження безпосередньо працівників, які звільняються. Рішення зборів у формі протоколу № 24 засідання зборів від 14.11.14 р. не зареєстроване в книгах/журналах зборів ППО РССКП «СКПКПО», а отже вони є незаконними, як і незаконними є всі рішення у формі протоколів, прийняті за наслідками таких зборів. Також ставить під сумнів проведення засідання зборів ті обставини, що [PERSON], який зазначений в протоколі засідання зборів профкому від 14.11.2014 року № 24, як присутній, у іншій справі надавав свідчення, що він не був присутній на засіданні зборів профспілкового комітету. Протокол не був зареєстрований, про що свідчить відсутність реєстраційного індексу та не був записаний у зазначених формах, в реєстраційних книгах та журналах, необхідних відомостей про документ, що є порушенням ДСТУ4163-2003. Про фальсифікацію протоколу свідчить той факт, що в графі присутні значиться [PERSON], який участі в засіданні 25.11.2014 року не приймав, про що дав свідчення по справі № 755/12970/15-ц. Також член профспілкового комітету [PERSON] дав свідчення по цивільній справі № 755/12970/15-ц, у якій засвідчив, що не пам'ятає чи проводилось засіданні зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету ППО РССКП «СКПКПО» від 25.11.14 р. Рішення у формі протоколу від 25.11.14 р. було сфальсифіковано [PERSON], про що знали директор РССКП «СКПКПО» [PERSON], голова ППО РССКП «СКПКПО» [PERSON], які схвалили та узаконили незаконні дії [PERSON] у вигляді фальсифікації, вчинивши злочин. Позивач зазначає, що через такі неправомірні дії відповідачів щодо фальсифікації рішення у формі протоколу від 25.11.14 р. у нього виникло безсоння, хвилювання, підвищення артеріального тиску, стали загострюватися хронічні хвороби, що призвело до втрати сталих життєвих зв'язків, потребувало додаткових зусиль для організації свого життя, чим було завдано йому моральну шкоду. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, у матеріалах справи міститься заява позивача у якій він просить розглядати справу без його участі. Представник відповідача Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» в судове засідання не з'явився, суду подані письмові заперечення (т.1 а.с. 119-123) та пояснення (т.4 а.с. 12-13) з проханням відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на їх безпідставність, зазначили, що позивачем оскаржуються дії щодо факту складання протоколу засідання первинної профспілкової організації від 25.11.2014 року, як і сам протокол, які в свою чергу, не породжували для позивача ніяких ані прав, ані обов'язків, як на момент створення, так і в подальшому та з тексту позову неможливо зрозуміти які саме права і обов'язки позивача було порушено, не визнано або оспорювано відповідачами. Представник відповідача Первинної профспілкової організації ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», відповідач [PERSON], відповідач [PERSON], відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі учасників справи, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України. Позивачем була подана заява від 06.11.2017 року про зміну предмета позову, яка, з урахуванням положень ст. 49 ЦПК України ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2018 року повернута позивачу, оскільки за вимогами вказаної заяви позивачем заявлені додаткові вимоги, що являється зміною як підстав, так і предмету позову. До того ж, оскарження позивачем у заяві про зміну предмета позову наказу Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» № 214 від 24.11.2014 року про скорочення чисельності і штату працівників та наказу № 151-к від 16.06.2015 року про звільнення позивача та поновлення на роботі, у тому числі з підстав не врахування переважного права на залишення на роботі було предметом розгляду за позовом [PERSON] у інших цивільних справах. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. За нормою ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. ст. 16 Цивільного кодексу України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Судом встановлено, що наказом Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 01.10.2014 року № 172 створено робочу групу по напрацюванню відповідного матеріалу для проведення реорганізації структурних підрозділів з метою забезпечення беззбиткового функціонування підприємства, для визначення об'єктивної виробничої необхідності у трудових ресурсах (т. 1, а.с. 80, 81, 243, 244). 24.11.2014 року РССКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» прийнято наказ № 214 «Про скорочення чисельності і штату працівників», додатками № 1 та № 2 до якого є відповідно Перелік структурних підрозділів, що розформовуються, та посад, які скорочуються та виводяться з штатного розпису підприємства з 11.02.2015 року та Перелік структурних підрозділів та посад, що утворюються та вводяться до штатного розпису підприємства з 11.02.2015 року (т. 1, а.с. 233-237). Пунктом 3 вищевказаного наказу № 214 від 24.11.2014 року наказано робочій групі в термін до 08.12.2014 року з урахуванням переважного права на залишення на роботі визначити конкретних працівників, що підлягають скороченню, та надати на затвердження проект наказу про попередження про звільнення. Предметом спору, серед іншого, є визнання незаконним рішення у формі протоколу засідання зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету Первинної профспілкової організації Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 25.11.2014 року (надалі по тексту - Протокол від 25.11.2014 р.). Вказаний протокол погоджений Головою Первинної профспілкової організації ритуальної служби СКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» [PERSON] 25.11.2014 року та затверджений директором Ритуальної служби СКП «Спецкомбінат ПКПО» [PERSON] 25.11.2014 року (т. 1, а.с. 245-250). Зі змісту протоколу убачається, що зборами членів робочої групи підприємства та профспілкового комітету визначалися працівники, що підлягають скороченню, з урахуванням переважного права залишення на роботі, у перелік яких було включено позивача, на виконання п. 3 наказу «Про скорочення чисельності і штату працівників» № 214 від 24.11.2014 року з урахуванням п. 7, п. 9 додатку № 1 до наказу № 214 від 24.11.2014 року та п. 4 додатку № 2 до наказу № 214 від 24.11.2014 року. Рішенням зборів вирішено з урахуванням переважного права на залишення на роботі згідно ст. 42 КЗпП України запропонувати відповідні посади [PERSON], [PERSON], [PERSON], також запропоновано посади [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на протоколі засідання зборів робочої групи та профспілкового комітету від 25.11.2014 року відсутній реєстраційний індекс, протокол не був зареєстрований і не був погоджений з начальником юридичного відділу, тому є сфальсифікований та незаконний. Однак до таких тверджень суд відноситься критично, виходячи з наступного. Наказом Ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 17.04.2012 року № 102 затверджено Положення про порядок документування управлінської інформації та організації роботи з документами на РС СКП «Спецкомбінат ПКПО», яким визначено, що організаційно-розпорядчі документи оформляються з урахуванням вимог ДСТУ 4163-2003; головний інженер, заступник та помічник директора, начальники структурних підрозділів РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» підготовку документів здійснюють у відповідності до вимог «Типової інструкції з діловодства у центральних органах влади, Ради Міністрів АРК, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1242 та з урахуванням вимог ДСТУ 4163-2003; ведення журналу реєстрації договорів та проведення юридичної експертизи самих договорів покладається на юридичний відділ; підготовка проектів наказів здійснюється за напрямками виробничої діяльності та контролюється начальниками відповідних структурних підрозділів (т. 1, а.с. 82-84). Протокол засідання зборів робочої групи та профспілкового комітету не являється організаційно-розпорядчим документом щодо якого вищевказаним Положенням відповідача визначені вимоги про проведення юридичної експертизи та здійснення реєстрації. Крім того, обов'язок стосовно ведення діловодства на підприємстві лежить на його посадових особах, правильність ведення діловодства перевіряється контролюючими органами та до компетенції суду не входить. Також позивач в обґрунтування вимог посилається на те, що голова Первинної профспілкової організації ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» [PERSON] не мала юридичних та законодавчих підстав приймати участь в засіданні зборів робочої групи по проведенню реорганізації структурних підрозділів та профспілкового комітету від 25.11.2014 року, оскільки була обрана головою профкому на зборах за відсутності кворуму, тому являється не легітимним головою. Проте матеріали справи містять рішення № 1 профспілкового комітету Первинної профспілкової організації ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 25.02.2014 року щодо обрання [PERSON] Головою профспілкового комітету ППО РС СКП «Спецкомбінат ПКПО» (т. 1, а.с. 226). При цьому суду не надано доказів стосовно скасування вказаного рішення чи визнання його недійсним. Також суд приймає до уваги ті обставини, що протокол засідання зборів робочої групи та профспілкового комітету, що оспорюється позивачем, не є правочином, а являється процедурним документом, що носить інформаційний характер. У тому числі суд не може погодитись, що для розгляду питання щодо врахування переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідачем повинно бути складене техніко-економічне обґрунтування, оскільки це не передбачено ст. 42 КЗпП України. Позивач також просить визнати неправомірними дії відповідачів при веденні, складанні, підписанні та затвердженні спірного протоколу від 25.11.2014 року, посилаючись на незаконність рішення та фальшивість його складання. Положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, з урахуванням заявлених вимог про визнання дій відповідачів неправомірними позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених цивільних прав, оскільки вказані відповідачі не являються органом державної влади або органом місцевого самоврядування та їхніми посадовими особами. Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Надані позивачем докази у цій справі не містять інформації щодо предмета доказування та відомості про обставини, які мають значення для вирішення справи, що дало б підстави для висновку про підробку або недостовірність спірного протоколу від 25.11.2014 року. Трудовим законодавством при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці до компетенції роботодавця віднесено встановлення переважного права на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Проте законодавчо не визначено механізму здійснення процедури обрання членів, у тому числі відповідальних посадових осіб, як і не регламентовано порядок проведення за участю таких осіб відповідних засідань щодо визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників. Складовими трудових прав працівників відповідно до ст. 2 КЗпП України є право на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управління підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. У випадку порушення трудових прав працівник має право на їх відновлення у встановленому законом порядку. Трудові спори - це неврегульовані внаслідок безпосередніх переговорів розбіжності між працівником і працедавцем з приводу застосування норм трудового законодавства, а також встановлення нових або зміни існуючих умов праці. КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників, що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. У разі виникнення спору між працівником і роботодавцем та установлення порушеного права працівника, ефективним способом відновлення такого права є повернення працівника у становище, яке існувало до такого порушення. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження наказу про його звільнення. У ході розгляду справи було встановлено, що правомірність звільнення [PERSON] з посади є предметом розгляду іншої справи, у межах вирішення якої судом повинно бути з'ясовано питання дотримання визначеної законом процедури звільнення працівника та обрано спосіб правового захисту у разі установлення порушеного права чи інтересу позивача. Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з приводу предмету позову, суд вважає, що вимоги про визнання неправомірними дій відповідачів та незаконним рішення засідання зборів у межах даного спору задоволенню не підлягають за недоведеністю та як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. У частині вимог про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Законодавством встановлено, що маральна шкода - це втрати немайнового характеру, яких позивач зазнав внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії відповідача. Як загальна умова цивільно-правової відповідальності законодавством передбачений зв'язок між протиправною поведінкою та наставшими наслідками. Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, а в діях відповідачів при проведенні засідання зборів та складанні протоколу від 25.11.2014 року відсутня така неправомірна поведінка, яка мала б наслідком настання цивільної відповідальності за спричинення моральної шкоди, у зв'язку з чим суд вважає вимогу позову про стягнення моральної шкоди такою, що задоволенню не підлягає. Виходячи з наведеного, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed