Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Бериславського районного суду Херсонської області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка в позовній заяві посилається на те, що 30.01.2014 року померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне майно, а саме 1/2 частина будинку №92, що розташований за адресою: с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, вул. Калініна. Звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріальною контори, було відмовлено, в звязку з пропущенням строку звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Причиною пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори є те, що вона зверталась до Бериславського районного суду з позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/2 частину домоволодіння №92, що розташоване за адресою: с. Тягинка Бериславського району Херсонської області, вул. Калініна у порядку спадкування після смерті батька за відсутності у спадкодавця право встановлювальних документів. Просила визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася 30 січня 2014 року після смерті матері [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась була повідомлена належним чином про день, місце та час розгляду справи, причина неявки суду не відома. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених в позові, заявивши суду, що поважною причиною пропуску строк для звернення з заявою до нотаріальної контори є догляд позивачкою за онуками, зазначивши, що позивач позбавлений іншим законним шляхом оформити спадщину, так як нотаріальною конторою їй в цьому відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Бериславського району Херсонської області в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, на задоволенні позову не заперечують. Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки учасника розгляду цивільної справи, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, визначивши закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, дослідивши усі надані докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Згідно ст. 10-11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та суд вирішує справу в межах заявлених вимог та підставі наданих йому доказів. Відповідно до ст. 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині Відносно надання суду будь-яких інших доказів представник позивача наголосив на тому, що надав до справи всі наявні в нього докази . З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Вирішуючи зазначений спір суд повинен застосовувати норми цивільного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини та Конституцію України. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судові органи, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечують захист гарантованих Конституцією України та законами прав і свобод людини і громадянина, інтересів суспільства і держави. Так, судом встановлено, 30.01.2014 року в м. Херсоні померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №47 від 31січня 2014 року (а.с.8). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивачка має дошлюбне прізвище «Кебо», натомість померла 30.01.2014 року спадкодавиця, має прізвище «Кеба» що унеможливлює суд пересвідчитись у тому, що позивачка є спадкоємицею померлої (а.с.6,7). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Крім того, главою 87 ЦК України визначено процедуру здійснення права на спадкування. Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно листа КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" №4825 від 08.09.2014 року, власниками домобудівлі №92 по вулиці Калініна в селі Тягинка Бериславського району Херсонської області, по 1/2 частині є [PERSON] та [PERSON], яким він належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1994 року, виданого Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області, згідно з розпорядженням від 19.12.1994 року №2053. Після смерті [PERSON], яка померла 30.01.2014 року залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частини будинку, що розташований за адресою: с. Тягинка Бериславського району Херсонської області по вул. Калініна, 92. 07.04.2015 року державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, яка вмотивована тим, що [PERSON] не звернулась до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини з відповідною заявою про прийняття спадщини на майно, яке належало її матері [PERSON] та не надіслала листом заяву на адресу нотаріальної контори (а.с. 12). 15.05.2015 року державним нотаріусом [PERSON] надано суду довідку №351/01-16 про те, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої 30.01.2014 року не заводилась за відсутністю заяв від спадкоємців. У розумінні ст.1270 ЦК України [PERSON] при наявності доказів ступеню споріднення вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки звернулась до нотаріальної контори 07.04.2015 року, тобто після закінчення шестимісячного терміну з моменту відкриття спадщини. Станом на час розгляду справи у суді вищезазначена відмова державного нотаріуса ніким не оскаржена, не скасована, а тому є чинною. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] при наявності доказів ступеню споріднення, пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки звернулась до нотаріальної контори з заявою 07.04.2015 року, у той час, коли 31.07.2014 року збіг шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. За ч.ч.1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка посилається на те, що правовстановлюючий документ на даний житловий будинок був втрачений та не було можливості отримати дублікат, але доказів зазначеного суду не надала та нотаріусом дана підстава у якості відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину не зазначена. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Законодавством передбачено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Виходячи з вищезазначеного позивачка у розумінні ст.ст.10, 60 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування»,

Outcome: dismissed