Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом про збільшення розміру аліментів,в обґрунтування якого зазначає, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано. Рішенням суду від 19 червня 2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, до повноліття дитини. На даний час вартість життя зросла, вказаних коштів не вистачає на утримання дитини та ставить її у скрутне становище. Крім того, рішенням суду від 16 листопада 2005 року з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку. Однак в подальшому, рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року стягнення аліментів з відповідача припинено та стягнуто з неї аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на користь [PERSON] . Їй потрібні кошти і на своє утримання. Відповідач працює, інших утриманців, окрім сина [PERSON] , на утримання якого з неї стягнуті аліменти, не має, участі у вихованні доньки він не приймає, а тому вважає, що необхідно змінити розмір сплачуваних на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] з 1/ 10 на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. 04 серпня 2020 року позовна заява надійшла до суду. 26 серпня 2020 року судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 27 серпня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та викладені в позові обставини. Пояснила, що вартість життя стрімко збільшується, дитина зростає, відвідує додатково заняття у репетитора, хворіє та потребує збільшення коштів на її утримання. Останній раз вона отримувала аліменти в жовтні 2020 року, відповідач має заборгованість із сплати аліментів, розмір якої вона не знає. Рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] не набрало законної сили. Просить позов задовольнити. Відповідач та його представник - адвокат Мірошниченко М.В. під час судового розгляду позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що він сплачує аліменти на утримання доньки, останній раз позивач отримувала аліменти в січні 2021 року. Представник відповідача зазначила, що позивач не надала доказів про зміну обставин, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Просили відмовити в задоволенні позову. В подальшому в судові засідання відповідач та його представник не з`явились, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти заявлених вимог заперечує, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухав учасників процесу, дослідив письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с.7). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2005 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (а.с.8). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 червня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2013 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення (а.с.9). Позивач здійснює оплату комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та випливають з обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття та з права отримувача аліментів звернутися з позовом про збільшення їх розміру. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Приписами ст.180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, за наявності доведених у судовому порядку підстав. Слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова ВС від 20.06.2019 у справі № 632/580/17). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з дня набрання чинності рішенням суду про стягнення аліментів на доньку, збільшився розмір мінімальної заробітної плати, прожитковий мінімум на дітей віком від шести років, відбулось стрімке зростання цін на товари та послуги, а тому отримуваних коштів не вистачає для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Окрім того вона потребує коштів на сплату комунальних послуг, придбання предметів гігієни, одягу тощо. Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами статей 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, на сторону покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Судом неодноразово в судовому засіданні роз`яснювалось позивачу вищевказані норми законодавства щодо обов`язку доведення обставин, на які вона посилається в позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог та подання доказів на підтвердження таких обставин. Однак позивачем не надано суду доказів про розмір отриманих нею аліментів на утримання дитини, відсутні докази про розмір заробітку відповідача. Позивачем не доведено перед судом, що розмір отримуваних аліментів є меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, встановлений законодавством, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; не доведено, що відбулось погіршення здоров`я дитини та покращення матеріального становища платника аліментів. Доказів про таке під час розгляду справи суду не надано, клопотання про їх витребування не заявлялись. Пояснення позивача про те, що вона не отримує щомісячно аліменти, присуджені за рішенням суду від 19 червня 2013 року і відповідач має заборгованість, не підтверджені належними доказами та не є підставою для збільшення їх розміру, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 17 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Оскільки однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, зважаючи на встановлені судом обставини та загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Таким чином, в даному випадку позивачем не надано суду жодного доказу, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, на підтвердження обставин, які є підставами для зміни розміру аліментів, а саме щодо покращення матеріального становища платника аліментів, погіршення стану здоров`я та матеріального становища дитини, зміну сімейного стану сторін, що мали місце після винесення судом рішення від 19 червня 2013 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання спільної доньки [PERSON] . Доказів про розмір отриманого позивачем доходу та про його зменшення позивачем суду також не надано. При встановлених обставинах, виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов`язок обох батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягнуті за рішення суду на користь позивача на утримання доньки [PERSON] . За таких обставин, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню, як обґрунтовані відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що при пред`явленні даного позову позивач звільнена від сплати судового збору, а в його задоволенні було судом відмовлено, тому судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed