Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, суми приросту інфляції та трьох процентів річних, в якому вказав, що ПАТ "Донецькобленерго" здійснює постачання електроенергії відповідачу за адресою: [ADDRESS], та контролює оплату за її використання, а відповідач споживає електроенергію, яку постачає позивач. Отже, відповідач зобов'язаний здійснювати плату за спожиту електричну енергію. Відповідач є споживачем електричної енергії (особовий рахунок № [NUMBER]). Таким чином, між Енергопостачальником та відповідачем існують зобов'язання. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду України від 4 червня 2008 року). Відповідно до п. 42 ч.5 та ч.6 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію, здійснюючи її перерахування виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Згідно п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність згідно з діючим законодавством за порушення вищевказаних Правил. Згідно п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Згідно п. 26 ПКЕЕН у разі зміни тарифів (цін) на електроенергію оплата заборгованості проводиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг. У разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність (п.28 ПКЕЕН). З боку боржника на адресу позивача заяв не надходило. Станом на 08.10.2013р. відповідач має заборгованості в сумі 103,89грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У зв,язку з цим, боржнику, відповідно до ст.625 ЦК України, були нараховані наступні суми: приріст інфляції складає (103,89 грн. * 2,4520)-103,89 грн. = 150,85 грн., де 2,4520 - індекс інфляції; сума трьох процентів річних від простроченої суми складає: (3/365 * 3492 днів * 103,89грг./100% = 29,82 грн. Тому, просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 103,89грн., суму приросту інфляції в розмірі 150,85грн., суму трьох процентів річних в розмірі 29,82 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача наполягала на позовних вимогах, між тим, додатково суду пояснила, що відповідачем сума боргу у розмірі 103,89грн. була сплачена 13.12.2001року згідно проведеної перевірки оплати станом на 20.08.2015р. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що він з 13.09.2002 р. не проживає за адресою: [ADDRESS], станом на 13.12.2001 р. ним було сплачено 292,76 грн. за 21174 кВт/г, тому, він не має заборгованості за спожиту електроенергію, а якщо позивач допускає наявність такої заборгованості за позовом в сумі 103,89грн. , яку ним було сплачено ще у 2001році, тому, просить застосувати строк позовної давності, а у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що споживачем електроенергії за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] був до 10.09. 2002р., що підтверджується паспортом останнього та довідкою КУП « Мирком» (а.с.6-9, 47-48,58). Ухвалою Дебальцевського міського суду Донецької області від 21.01.2014р., судовий наказ № 2н/224/1717/2013, 224/4023/13 від 22.11.2013р. за заявою ПАТ «ДТЕК Донецькоблеренго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, було скасовано (а.с.4). Згідно довідки Дебальцевського РОЕ станом на 08.10.2013р. заборгованість за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] становить 103,89грн. (а.с.5). Згідно довідки КУП «Мирком» від 12.08.2015р., за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований у тому числі, у період з 26.02.1981р. по 10.09.2002р. [PERSON] (а.с.52), згідно довідки КУП «Мирком» від 12.08.2015р., особовий рахунок [NUMBER], за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON], вказаний будинок знаходиться на балансі КУП «Мирком» (а.с.58). Згідно довідки Дебальцевського РОЕ від 20.08.2015р. та письмових пояснень до позову споживач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] о/р [NUMBER], сплатив заборгованість за електроенергію у повному обсязі в розмірі 103, 89 грн. 13.12. 2001р. (а.с.59,60). Враховуючи викладене, оскільки станом на 13.12.2001р. відповідачем було сплачено , у т.ч. 103,89 грн., тому, підстави для задоволення вимог в цій частині позову відсутні. Також, в обґрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних заявник посилається на ст.625 ЦК України (матеріальне право). Між тим, згідно довідки про споживання електроенергії за адресою: [ADDRESS] о/р [NUMBER],за період з січня 2000р. по жовтень 2013р. вперше заборгованість у розмірі 103,89 грн. зазначена у липні 2008 року, при цьому, без зазначення розміру спожитої електроенергії ( а.с.7-8). Таким чином, зазначена в довідці заборгованість у розмірі 103,89 грн. за липень 2008 р. не може бути віднесена до відповідача за вищезазначеними обставинами, а тому, і підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 відсотків річних не вбачається. При цьому, у приведеному розрахунку у позові інфляційних витрат та 3 відсотків річних взагалі не зазначений конкретний період нарахування і іншого розрахунку позивачем не надано. Враховуючи викладене, тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed