Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

24 травня 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю СК "КРЕДО" звернулось до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 10907,07 грн. та судові витрати. Позивач посилався, що 08 лютого 2016 року приблизно о 07:20 год. на автодорозі Н-11 в Дніпропетровській області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілю Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить ПАТ «ПВП» «Кривбасвибухпром». В результаті ДТП автомобілю потерпілої особи заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №17255 від 22.02.2016 року, складеного ПП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю Потерпілої особи склала 21814,14 грн. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахування визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту №ОСГПО-6666434 від 25.03.2016 року складає 21814,14 грн. Зазначене страхове відшкодування виплачено потерпілій особі на підставі платіжного доручення в повному розмірі. Таким чином позивачеві заподіяно шкоду в розмірі 21814,14 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.03.2016 року окрім вини відповідача у спричиненні ДТП, також встановлено, що в момент ДТП саме відповідач керував забезпеченим транспортним засобом, що суперечить умовам договору страхування №АІ/8776423, який було укладено між ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] з застосуванням умов, передбачених пунктом 13.2 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач зазначав, що до нього перейшло право регресної вимоги до відповідача, тому просив суд стягнути з останньої на свою користь в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 50% шкоди в сумі 10907,07 грн. У судове засідання представник позивача не зявився надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На минулому судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Подала заперечення на позов. З урахуванням поданих сторонами по справі заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, оцінуючи зібрані і надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 993 ЦК Укпаїни до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимог, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст.1191 цього кодексу встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чиним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Зі ст.27 Закону України «Про страхування» постає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальгої за спричинені збитки. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 08 лютого 2016 року приблизно о 07:20 год. на автодорозі Н-11 в Дніпропетровській області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Ford Fiesta, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить на праві власності [PERSON](а.с.66) та автомобілю Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], що належить ПАТ «ПВП» «Кривбасвибухпром». В результаті ДТП автомобілю потерпілої особи заподіяно матеріальну шкоду. У відповідності до Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу №17255 від 22.02.2016 року, складеного ПП [PERSON], розмір заподіяної шкоди автомобілю Потерпілої особи склала 21814,14 грн. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі з урахування визначеної Договором страхування франшизи на підставі Страхового акту №ОСГПО-6666434 від 25.03.2016 року складає 21814,14 грн./а.с.17/ Зазначене страхове відшкодування виплачено потерпілій особі на підставі платіжного доручення в повному розмірі./а.с.18/ Таким чином позивачеві заподіяно шкоду в розмірі 21814,14 грн. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02.03.2016 року окрім вини відповідача у спричиненні ДТП, також встановлено, що в момент ДТП саме відповідач керував забезпеченим транспортним засобом, що суперечить умовам договору страхування №АІ/8776423, який було укладено між ТДВ СК «Кредо» та [PERSON] з застосуванням умов, передбачених пунктом 13.2 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до п.2 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умовами, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід ІІ групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або ІІ категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорії громадян України, без мети надання платних послуг перевезення пасажирів або вантажу. Судом безспірно встановлено, що власником застрахованого транспортного засобу є [PERSON](а.с.66), а не [PERSON], з якою ТДВ СК «Кредо» уклало договір страхування №АІ/8776423 на льготних умовах. Разом з тим, у п.27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «Регрес» та «Суброгація». Наприклад у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного субєкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК), а також ст.38 Закону №1961-ІV, а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК України і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення ст.515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Враховуючи викладені обставини та роз'яснення щодо застосування понять «Регресу» та «Суброгації», суд дійшов до висновку, що до позивача не перейшло право регресної вимоги до відповідача, а виникло право вимоги саме в порядку суброгації. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed