Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

03 березня 2020 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просить суд: розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн на кожну дитину, судові витрати та витрати за послуги адвоката. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 02.10.2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на сімейне життя, різні інтереси. Шлюб розпався внаслідок втрати почуття поваги та любові одне до одного. На даний час, ведення між ними спільного господарства припинено. Примирення вважає неможливим. Малолітні діти проживають разом із нею та знаходяться на її повному утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає. З урахуванням вищевикладеного, вона і звернулася з вказаним позовом до суду. 06 березня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та вона призначена до судового розгляду по сутті на 06 квітня 2020 рік об 11.00 годині. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши клопотання про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розірвати шлюб між ним та позивачем, винести рішення, яким стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх доньок грошові кошти у розмірі 1400 грн на кожну дитину. Свою заяву обґрунтовує тим, що він не відмовляється від утримання своїх дітей, однак він офіційно працює в Фермерському господарстві "Наташа" на посаді робітника фермерського господарства та має заробітну плату у розмірі 4800 грн, третю групу інвалідності і не може сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 5000 грн на кожну дитину, згодний сплачувати у розмірі1400 грн на кожну дитину. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих клопотання та заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 02 жовтня 2006 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №2), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області. /л.с. 9/ Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, примирення між нею та чоловіком вважає неможливим, стверджує, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідач відповідно його заяви погоджується з вказаними вимогами позивача. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в частині розірвання шлюбу. Стосовно вимог про стягнення аліментів на дітей, суд приходить до наступного. Так, дійсно від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER] /, та доньку - [PERSON] , [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER] /. У відповідності до довідки № 38 від 2802.2020 року, виданої виконавчим комітетом Карналіївської сільської ради, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . ЇЇ діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дійсно на даний час фактично проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, та на підставі вищезгаданих письмових доказів, діти проживають разом із матір`ю, позивачем по справі. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання їх дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач частково заперечуючи проти позовних вимог позивача надав до матеріалів справи копію посвідчення № [NUMBER] , відповідно до якого він є інвалідом третьої групи та довідку № 30 від 06 серпня 2020 року, відповідно до якої він працює в Фермерському господарстві "Наташа" з 23 червня 2020 року, дохід за період з 01 червня 2020 року по 06 серпня 2020 року склав 6000 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.07.2020 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років - 2318 грн, для дітей віком до 6 років - 1859 грн. У відповідності до ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дітей, їх потреби враховуючи також й те, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, проте прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, який є інвалідом 3 групи, працює, суд приходить до висновку про те, що доцільно буде стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 4636 грн, щомісячно, тобто рекомендованого розміру аліментів, визначеного нормою закону у вигляді прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви, тобто з 03.03.2020 року і до досягнення повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] включно, потім з [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2318 грн, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] включно, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному нею розмірі 5000 грн. на кожну дитину щомісячно, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення підлягає з відповідача на користь держави. Також, у зв`язку із обґрунтованістю позовних вимог в частині розірвання шлюбу, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею згідно квитанції від 26.02.2020 року судовий збір у розмірі 840,80 грн. Разом з тим, стосовно вимог про відшкодування їй витрат на послуги адвоката, варто вказати про таке. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Проте, позивачем не надано на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу договору про надання правничої допомоги та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин, суд вважає недоцільним стягнення з відповідача на користь позивача витрат за послуги адвоката у розмірі 500 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial