Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що є власником частини будинку по [ADDRESS], відповідач є співвласником сусіднього будинку по [ADDRESS]. Сторони є користувачами суміжних земельних ділянок, однак відповідач порушив межу та здійснив самозахват частини ділянки позивачки, чим створює перешкоди позивачу у користуванні ділянкою. Просить суд визнати дії відповідача неправомірними і примусити повернути огорожу на законне місце, відшкодувати моральну шкоду 2000грн. та збитки внаслідок самозахвату та використання 96 кв.м земельної ділянки на протязі 10 років в сумі 8000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив задоволити. Вказував, що рішеннями міськвиконкому в 1956 році за домоволодінням позивачки закріплено у постійне користування 513 кв.м, а в 1991 році у тимчасове користування 557 кв.м, однак відповідач з 1992 року порушив межу та захватив частину ділянки позивачки, добровільно відмовляється усунути допущене порушення прав на користування земельною ділянкою. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Черкаської міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про право власності № 153 від 06.08.1982 року [PERSON] на праві приватної власності належить 37/50 частина житлового будинку з відповідою частиною надвірних споруд [ADDRESS]. Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956року за домоволодінням по [ADDRESS] закріплено у постійне користування 513 кв.м, рішенням № 108 29.04.1991р. у тимчасове користування залишені земельні лишки в розмірі 557 кв.м. Згідно технічного паспорту від 02.08.2001р. фактична площа ділянки домоволодіння по [ADDRESS] становила 1245 кв.м, в тому числі незакріплені лишки площі 1245 - 513 - 557 = 175 кв.м. Рішенням Черкаської міської ради від 07.11.2013року № 4-199 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] 740 кв.м у власність та 181 кв.м в оренду, всього площею 740 + 181 = 921 кв.м (1245*37/50). Однак при обстеженні ділянок 25.12.2013року було встановлено, що по фактичному користуванню площа ділянки по [ADDRESS] порівняно з розміром 1245 кв.м зменшилась на 96 кв.м, таким чином складає 1245 - 96 = 1149 кв.м., що стало підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом. Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України виникнення права на земельну ділянку право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст.22 ЗК України 1991 року, ст.126 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7, згідно зі ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Встановлено, що позивачкою не оформлене у встановленому законом порядку своє право користування земельною ділянкою по [ADDRESS], не встановлені межі цієї ділянки в натурі (на місцевості), не одержаний документ, що посвідчує право власності або право користування землею, тоді як для звернення за правовим захистом право користування земельною ділянкою має бути набутим у встановлений законом порядок. Суд також враховує, що в даний час у фактичному користуванні співвласників домоволодіння по [ADDRESS] кв.м перебуває ділянка більшої площі, ніж закіріплена на праві постійного 513 кв.м та тимчасового користування 557 кв.м, всього закріплено 513+557 =1070 кв.м, а фактично перебуває 1149 кв.м, таким чином невизначеним є місце розташування незакріплених лишків земельної площі 79 кв.м. Також встановлено, що до комісії по вирішенню земельних спорів позивачка не зверталась, тоді як відповідно ст.158 ЗК України питання встановлення меж земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян відноситься виключно до компетенції органу місцевого самоврядування, відмова органу місцевого самоврядування може бути оскаржена до суду. За таких обставин, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачкою не оформлене належним чином виникнення права користування земельною ділянкою,за захистом якого звернулась до суду, також в користуванні позивачки наявні лишки земельної площі, таким чином позивачем не доведено порушення права на користування земельною ділянкою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed