Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У лютому 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] (надані по тексту позивач) до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (надані по тексту відповідач), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна (надалі по тексту третя особа) в якому позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №2962, вчинений 16.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про стягнення з позивача суми боргу в розмірі 23 378,29 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. вчинений виконавчий напис за реєстровим №2962 від 16.06.2017 року, яким стягнуто з позивача суму боргу в розмірі 23 378,29 грн. Позивач вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, адже заборгованість не є безспірною, адже позивач сплачував кошти протягом травня 2014 по квітень 2017 року та фактично виплатив суму, яка видана кредитором при видачі кредиту, наданий банком розрахунок є невірним, в тому числі і тому, що стягується комісія, а дата остаточного повернення кредиту не настала. Крім того, кредитний договором міститься третейське застереження, тобто, спори, що виникають між сторонами вирішується у Третейському суді про Асоціації українських банків. Тому, виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, адже він порушує його законні права та інтереси. У письмових поясненнях третя особа вказала, що виконавчий напис вчинений у відповідності до норм закону, а підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню, немає. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Позивач у судове засідання зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у поданий поясненнях просила проводити розгляд справи за її відсутності. За приписами ч. 1, 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 17.08.2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 13.12.2018 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 14.12.2018 року призначено спрощене позовне провадження по даній справі до судового засідання. Ухвалою суду від 14.12.2018 року у задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі відмовлено. Ухвалою суду від 11.03.2019 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни копії документів, що були підставою для виготовлення і видачі виконавчого напису №2962 від 16.06.2017 року. 08.04.2019 року на адресу суду надішли належним чином завірені копії виконавчого напису №2962 від 16.06.2017 року та документів, на підставі яких він був вчинений. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Згідно п. 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (надалі - Порядок) нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (п. 3.5. Порядку). Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав стягувача шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Крім того, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року по справі №6-158цс15. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису подаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так, 16.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2962, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 23 378,29 грн. за період з 09.06.2016 року по 09.06.2017 року. Як вбачається з матеріалів справи, для одержання вищевказаного виконавчого напису відповідач надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі, й копію вимоги про усунення порушень з відповідними доказами про її направлення позивачу. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність поданих нотаріусу документів вимогам законодавства, суду надано не було. При цьому, посилання позивача на те, що здійснений відповідачем розрахунок боргу не відповідає дійсності, суд оцінює критично, адже вказаний розрахунок позивачем жодним чином не спростований, а надані позивачем копії квитанції про сплату боргу не стосуються періоду стягнення заборгованості, що вказана у виконавчому написі. При цьому, посилання позивача на те, що строк повернення кредиту не настав не може слугувати обставиною для задоволення позову, адже умови кредитного договору передбачають право банку вимагати від позичальника виконання зобовязань за кредитним договором. У даному випадку банк скористався таким правом та звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису та стягнення заборгованості у розмірі 23 378,29 грн. за період з 09.06.2016 року по 09.06.2017 року. Також, наявний у кредитному договорі пункт, що міститься третейське застереження, не позбавляє банк права на захист порушеного права шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-ХII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгулу цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як правило у виконавчому написі сума є більшою ніж у вимозі, але це пов'язано з часом, який пройшов від надіслання вимоги і вчинення виконавчого напису. Отже, якщо у письмовій вимозі боржнику повідомлено, що при вчиненні напису сума заборгованості може буде збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, то у такому випадку спірності суми немає. Між тим, позивачем не надано доказів того, що пункт кредитного договору про стягнення комісії на користь банку визнано недійсним у судовому порядку, що унеможливлює стверджувати про невірність розрахунку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до вимог закону, та в межах повноважень нотаріуса, доказів на спростування такого висновку стороною позивача надано не було, а тому позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed