Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У травні 2020 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Головного сервісного центру МВС України в особі територіального сервісного центру №7442 МВС в Чернігівській області про визнання державної реєстрації автомобіля недійсною, згідно з якою позивач просить суд :визнати недійсною державну реєстрацію автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] проведену 24 червня 2015 р. ТСЦ ДАНІ № 7402 м.Прилуки на ім`я [PERSON] (правонаступник Головний сервісний центр МВС). Позивач вказує, що 17 лютого 2012 року він придбав, а потім зареєстрував на своє ім`я у Центрі ДАІ №1 м. Донецьк автомобіль 2007 року випуску, сірого кольору, марки MITSUBISHI OUTLANDER, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] . У червні 2014 року виїжджав у тривале відрядження до м. Київ, та оскільки в м. Донецьку вже було неспокійно, залишив свій автомобіль на дачі у с. Піски Ясинуватського району Донецької області. Так, позивач зазначає, що тривалий час він не наважувався відвідати с. Піски та з`ясувати що з належним йому автомобілем. Така можливість випала лише у січні 2017 року. Саме тоді він дізнався, що його автомобіль відсутній на місті, і 06 січня того ж року звернувся з відповідною заявою до начальника Департаменту карного розшуку національної поліції України. 18 січня 2017 року заява була внесена до ЄРДР № 12017050390000188 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.З КК України, з зазначенням органу досудового розслідування: Дружківське відділення поліції Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області. Позивач вказує, що під час проведення досудового слідства було з`ясовано , що 24 червня 2015 року автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER , номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] був перереєстрований в ВРЕР ДАІ 7402 м. Прилуки, розташованого за адресою: Чернігівська обл., м Прилуки, вул. Індустріальна, 8 на громадянина [PERSON] , [INFO] , з видачею номерних знаків [NUMBER] . При цьому, під час досудового слідства [PERSON] відмовився надавати будь які пояснення посилаючись на вимоги ст.63 Конституції України. Відповідно даним Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області територіального сервісного центру 1443, 04 липня 2015 року вказаний автомобіль був знятий з обліку для реалізації у ВРЕР-6 м. Київ, а вже 28 липня 2015 року зареєстрований у ВРЕР м. Рівне на ім`я [PERSON] з видачею останній номерних знаків [NUMBER] . Крім того, позивач вказує, що ухвалою слідчого судді Дружківського міського суду Донецької області від 29 березня 2017 року був накладений арешт на вказаний автомобіль. ухвалою Дружківського міського суду від 19 травня 2017 року вказаний автомобіль був переданий мені на відповідне зберігання без права його відчуження. При цьому, як в першому так і в другому випадку, слідчі судді зазначали , що відповідно документів які маються в матеріалах кримінального провадження ( ЄРДР № 12017050390000188 від 18 січня 2017 року ) автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER , кузов [NUMBER] належить саме позивачу. Позивач вважає, що автомобіль 2007 року випуску , марки MITSUBISHI OUTLANDER , сірого кольору, номерний знак [NUMBER] ( після перереєстрації [NUMBER] ), кузов [NUMBER] , незаконно був перереєстрований на [PERSON] , а позивач протиправно позбавлений свого майна та ніяких правочинів щодо відчуження автомобілю не здійснював. В позивача зберігається оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який був необхідний при знятті автомобіля з обліку. Свідоцтво, яке в нього знаходиться й досі, не має відрізаного кута, який повинен був бути відрізаний при знятті з обліку. Крім того позивач зазначає, що відповідно даних РСЦ МВС в Донецькій області перереєстрація автомобілю була здійснена у центрі ДАІ 7402 м.Прилуки на ім`я [PERSON] 24 червня 2015 року. Втім, про це позивач дізнався набагато пізніше, та з того часу постійно вживав заходи щодо повернення автомобілю. Тобто вважає, що ним пропущений строк звернення до суду з поважних причин. У зв`зку із викладеним, позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 27.05.2020 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного сервісного центру МВС України в особі територіального сервісного центру №7442 МВС в Чернігівській області про визнання державної реєстрації автомобіля недійсною. Постановою Київського апеляційного суду від 28.10.2020 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2020 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного сервісного центру МВС України в особі територіального сервісного центру №7442 МВС в Чернігівській області про визнання державної реєстрації автомобіля недійсною, підлягає розгляду. Розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 29.04.2021 року до суду надійшов відизив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд застосувати строк (сплив) позовної давності до подачі позовної заяви або відмовити позивачу у задовленні позовних вимог. Відповідачем зазначено, що скасування державної реєстрації транспортного засобу можливе лише у разі виявлення факту фіктивності чи підробки документів, за якими проводилася реєстрація. При цьому ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Так, підставою для скасування державної реєстрації ТЗ може слугувати судове рішення за результатом розгляду кримінального провадження, в якому встановлений факт підробки (фіктивності) документів, на підставі яких був зареєстрований автомобіль. В судовому засіданні, 12.05.2021 року суд залучив у якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою Шевченківвського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі та повному обсязі. Представник відповідача в судвомоу засідання заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі. Третя особа в судове засінння не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявку суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначає позивач, реєстраційні дії щодо перереєстрації автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , проведені 24 червня 2015р. ТСЦ ДАІ № 7402 м. Прилуки на ім`я [PERSON] були вчинені незаконно, проти волі [PERSON] . Комплекс заходів, пов`язаних з проведенням державної реєстрації (перереєстрації) та зняттям з обліку призначених для експлуатації на вулично- шляховій мережі загального користування транспортних засобів усіх типів здійснюють територіальні сервісні центри МВС, як структурні підрозділи територіальних органів МВС - Регіональних сервісних центрів МВС. Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ). Статтею 34 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Згідно частини другої статті 34 Закону № 3353-ХІІ державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Пунктом 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядок реєстрації) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Таким чином, з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів. Підставами для відмови в наданні адміністративної послуги є: подання до суб`єкта надання адміністративної послуги неповного пакета документів; невідповідність ідентифікаційних номерів складових частин транспортного засобу із зазначеними в поданих документах; в результаті перевірки за Єдиним державним реєстром МВС та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби встановлено, що транспортний засіб перебуває в розшуку під арештом. В окремих випадках наявність обтяжень відносно транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та відсутність або наявність відповідної інформації про фізичну особу в Єдиному державному демографічному реєстру, Єдиному реєстрі боржників. Згідно п.1.4 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 р. № 379 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.01.2011р. за № 123/18861 (далі - Інструкція № 379) реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, що належать фізичним особам, здійснюються за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) власника. При цьому в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) особи, за якою реєструється транспортний засіб. Особа власника ТЗ (транспортного засобу) або уповноваженої ним особи встановлюється на підставі паспорта громадянина України або іншого документа, що його замінює, для іноземців або осіб без громадянства на підставі документів, визначених законодавством України (п.3.2 Інструкції № 379). За Єдиним державним реєстром Державтоінспекції, наявними базами даних АІС "Довідка-рахунок", «Митний документ», «Автомобіль», «Документ», «АРМ-РОЗШУК» проводиться перевірка документів, які подаються до Центру для проведення реєстрації ТЗ. Перевірці підлягають: свідоцтво про реєстрацію ТЗ або технічний паспорт, відповідні документи Держмитслужби, довідка-рахунок, акт приймання-передачі ТЗ, договір купівлі-продажу, біржова угода, інші документи, що підтверджують правомірність придбання ТЗ. Результати проведеної перевірки відмічаються на заяві і підписуються уповноваженою посадовою особою Центру (із зазначенням П.І.Б., дати та часу проведення перевірки) (п.3.3 Інструкції № 379). Відповідно до п.40 Порядку № 1388 (який діяв на час той час (2015р)) зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Пунктом п.5.1 Інструкції № 379 зняття з обліку ТЗ проводиться працівниками Центру відповідно до вимог пунктів 12, 15, 32, 40 - 46 Порядку. З аналізу даних правових норм слідує, що будь-які реєстраційні дії зі зняття ТЗ з обліку могли бути проведені відповідним підрозділом автоінспекції лише в разі одночасної наявності таких умов: 1) на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи про зняття ТЗ з обліку, 2) після перевірки документа, що посвідчує його особу, 3) після огляду ТЗ в підрозділах Державтоінспекції 4) з вилученням номерних знаків, які були закріплені за ТЗ. Стаття 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Гарантоване ст.55 Конституції України та ЦПК України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обгрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Так, на обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що правочин щодо транспортного засобу, який належав йому на праві власності, вчинено іншою особою проти його справжньої волі при цьому протиправність зняття з реєстрації, та в подальшому перереєстрації на третіх осіб не оскаржується, і в той же час прохальна частина стосується недійсності реєстрації. Разом з тим, як вбачається з обставин даної справи, за зверненням Позивача, 18 січня 2017 року Краматорським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12017050390000188 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом належного [PERSON] , а саме автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDAR, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , який знаходився в с. Піски, Ясинуватського району, Донецької області, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1,3 ст. 289 КК України, в якому Позивача визнано заявником або потерпілим. Як вбачається матеріалів справи та витягів з кримінального провадження №12017050390000188, обставини незаконного заволодіння транспортним засобом внаслідок кримінально-карного діяння інших осіб, не підтверджує відсутність певного документа під час оформлення зняття з реєстрації/перереєстрації транспортного засобу. Суд враховує, що на теперішній час досудове розслідування, яке внесено в ЄДРДР за № 12017050390000188 триває, здійснюються відповідні слідчі дії, а тому визнання недійсною державну реєстрацію автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDAR, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] є передчасним. Тобто вказане не підтверджує недотримання територіальним органом МВС вимог законодавства у сфері реєстрації транспортного засобу, за умови подання необхідного пакету документів. При цьому, згідно з абзацом третім пункту 40 Порядку №1388 у разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування. Якщо виявлено факт підроблення митних документів, їх ксерокопії з необхідним поясненням надсилаються до органів доходів і зборів, у зоні діяльності яких проживають особи, за якими зареєстровані відповідні транспортні засоби. Відповідно до пункту 5.7 Інструкція №379, на підставі документів, що підтверджують встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в Центрі, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв`язку з незаконним заволодінням, або інформацію про реєстрацію яких не санкціоновано внесено до автоматизованої бази даних АІС «Автомобіль» та (або) Єдиного державного реєстру Державтоінспекції. працівники Центру оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки. Аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти висновку про те, що уповноважені особи сервісних центрів МВС скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію) у разі виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України, і передають усі відповідні документи до відповідного органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки. Відповідно до ст.655 ЦK України за договором купівлі-продажу одна сторона/продавець/передає або зобов`язується передати майно/товар/ у власність другій стороні/покупцеві/, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно/товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 658 ЦK України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Статтею 203 ЦK України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скасування державної реєстрації транспортного засобу можливе лише у разі виявлення факту фіктивності чи підробки документів, за якими проводилася реєстрація. При цьому ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, щодо обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд також враховує висновки, відповідно до яких Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вище викладене, суд вважає, що Позивачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин з боку саме Відповідача, з огляду на що, у суду відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, згідно з ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, з урахування встановлених обстави по справі, суд приходить до висновку про відсутність правовових підстав для застування наслідків пропущення строків позовної давності. На підставі викладено та

Outcome: dismissed