Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони уклали кредитний договір. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. За Договором факторингу Банк відступив право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки ТОВ «Кей Колект». 29.12.2015 року позивач набув права власності на спірну квартиру в порядку, передбаченому ст.37 ЗУ «Про іпотеку». 17.11.2016 року позивачем, як законним власником, була здійснена спроба потрапити до приміщення квартири [ADDRESS], однак було виявлено, що у квартирі проживає відповідач. Позивачем було складено [PERSON] обстеження майна від 17.11.2016 року. [PERSON] обстеження від 21.11.2016 року стан майна встановити не виявилось можливим, оскільки не надано доступу до нього. Позивач вважає, що його право, як власника, порушено, тому просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, розташованого за адресою: м.Дніпро, вул.Солідарна, 2/51, шляхом надання постійного безперешкодного доступу до цього майна; визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.01.2017 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду. 03.03.2018 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому посилається на те, що позовні вимоги ТОВ «Кей Колект» є безпідставними, оскільки право власності на спірну квартиру припинено за рішенням суду від 15.11.2016 року, яке в свою чергу залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року. Просить у задоволенні позову відмовити. 08.08.2018 року представник позивача надав заяву, в який просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. [PERSON] ч.1\~ст. 4ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст.\~12,\~81ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Кей-Колект» отримало право вимоги по кредитному договору та договору іпотеки, що укладені з [PERSON] [PERSON] п. 1.1 Договору Факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, ПАТ «УкрСиббанк» (Клієнт) зобов'язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект» (Фактор), а Фактор - прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було прийнято рішення №27638962 від 29 грудня 2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою, м. Дніпропетровськ, вул. Солідарна, будинок, 2, квартира, 51, за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки №2691 від 16 жовтня 2007 року, посвідченого ПН Дніпропетровського міського нотаріального округу, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №67830827 від 12 вересня 2016 року. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2016 року у цивільній справі №200/16003/16-ц позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення, припинення права власності\~задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, №27638962 від 29.12.2015, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] стосовно об'єкту нерухомого майна: квартири [ADDRESS], та припинено право власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру [ADDRESS] шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №27638962 від 29.12.2015 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про реєстрацію речового права власності на квартиру [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (код ЄДРПОУ 37825968). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»\~відхилено та рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2016 року\~залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] частини 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і від 07.02.2014\~№5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони непов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК\~позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, позивач не довів свого права власності на спірну квартиру, а тому і не довів права вимоги до відповідача щодо усунення перешкод у користуванні власністю та визнання відповідача таким, що втратив право користування цієї квартирою, які може предявляти лише власник цього майна. В свою чергу, на момент звернення до суду з даним позовом позивач вже не був власником спірної квартири, як і не є на день розгляду даної справи, оскільки таке його право припинено за рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.11.2016 року, яке набрало законної сили 15.11.2017 року після розгляду справи в апеляційній інстанції. Крім того, жодні майнові права ТОВ «Кей-Колект», у розумінні ст.ст.15, 16 ЦК України, відповідачем порушено не було, а тому позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed