Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У січні 2015 року позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, що укладений між сторонами 12 лютого 2008 року, у зв'язку з чим у відповідача станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 11286.53 грн., яку позивач просив стягнути із відповідача, а також 243.60 грн. витрат по сплаті судового збору. Представник позивача Ігнатьєв П.А. у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON], його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач ствердив, що кредитного договору він не підписував та кредитними коштами не користувався. Разом з тим, відповідач у судовому засіданні подав заяву від 21 травня 2015 року, у якій просив застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову у зв'язку з пропуском цього строку. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. При цьому суд виходив з наступного. Судом встановлено, що 12 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір приєднання, за умовами якого ПАТ КБ "ПриватБанк" надало відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. установленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та терміном дії картки - два роки. Договір складається із заяви кредитора, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою (а. с. 10-16). Твердження відповідача [PERSON] в судовому засіданні про те, що він кредитний договір не підписував та кредитними коштами не користувався є голослівними, не підтверджені жодними доказами, тому не прийняті судом до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За Умовами і правилами надання банківських послуг, мінімальний обов'язковий платіж - розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті в межах строку дії картки. Прострочений кредит - кредитні кошти, які були надані держателю платіжної картки і не були повернуті банку в термін, передбачений договором (а.с. 11). Згідно п. 3.1.1 Правил користування платіжною картою, строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с. 15). Пунктом 3.1.3 Правил передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при отриманні інших умов продовження, передбачених договором. Відповідно до п. 5.4 Правил, строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Згідно п. 9.4 Умов і правил надання банківських послуг, у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Отже, судом встановлено, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Із змісту заяви позичальника вбачається, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти, строк якої становить два роки, тобто по березень 2010 року (а.с.10 на звороті). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором у нього станом на 30 листопада 2014 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 33709.46 грн., в. т.: 8065.92 грн. - тіло кредиту, 21568.02 грн. - проценти за користування кредитом, 3061.88 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 513.64 грн. - штраф (процентна складова). З матеріалів справи слідує, що заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 грудня 2011 року, що набрало законної сили, проте не виконано боржником, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за цим же кредитним договором станом на 30 вересня 2011 року на загальну суму 22422.93 грн., з яких, заборгованість по тілу кредиту складає 8065.92 грн., 11915.80 грн. - проценти за користування кредитом, 827.26 грн. - комісія, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1043.95 грн. - штраф (процентна складова). Між тим, у пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599- 601, 604- 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Правом на стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не скористався. Разом з тим, позов пред'явлений банком із пропуском строку позовної давності. Так, відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 18 червня 2014 №6-61цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). 21 травня 2015 року відповідачем [PERSON] було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності та відмову у зв'язку з цим в задоволенні позовних вимог. Враховуючи те, що останній платіж на виконання умов кредитного договору відповідач здійснив 10 листопада 2008 року, як видно із доданого до позовної заяви розрахунку, кредит йому наданий на строк дії картки, тобто до березня 2010 року, та переривання строку позовної давності у зв'язку зі зверненням позивача із позовом до суду та ухвалення судового рішення 26 грудня 2011 року, та звернення із даним позовом до суду у січні 2015 року, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права поза межами позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підстави для стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору в сумі 243.60 грн. відсутні. На підставі викладеного, ст.ст. 256, 257, 267, 526, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed