Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

22.05.2018 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про здійснення відшкодування. Ухвалою суду від 19.05.2020 року по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - [PERSON] . Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 08.12.2016 року між ПАТ «АСК «ОМЕГА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1578261, згідно якого ПАТ «АСК «ОМЕГА» взяла на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , а страхувальник (або будь-яка особа, яка управляє забезпеченим транспортним засобом на законних підставах) зобов`язання щодо виконання обов`язків покладених на страхувальника Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», включаючи своєчасне письмове повідомлення страховика про настання ДТП та надання інших відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна. 08.01.2017 року відбулося ДТП, учасниками якого були відповідач по справі [PERSON] (транспортний засіб «Фіат» д.н.з. [NUMBER] ) та транспортний засіб «Опель» д.н.з. [NUMBER] . На підставі страхового акту №6214-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, Звіту за шкоду завдану транспортному засобу «Опель» [NUMBER] було виплачено страхове відшкодування у розмірі 23033,44 гривень. Зазначає, що про ДТП, що сталося 08.01.2017 року відповідач [PERSON] у відповідності до вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент ДТП), письмово їх не повідомив і вони звернулися до нього з досудовою вимогою про відшкодування шкоди, однак останній шкоду не відшкодував і у зв`язку з чим змушені звернутися з вказаним позовом до суду. Враховуючи вищенаведене, просять суд стягнути з [PERSON] на їхню користь суму в розмірі 23033 гривень 44 копійок, як відшкодування шкоди, а також сплачений судовий збір в розмірі 1762 гривні. 17.09.2018 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву ПАТ «АСК «ОМЕГА», в якому позовні вимоги позивача вважає безпідставними та просив в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що ним з ПАТ «АСК «ОМЕГА» 08.12.2016 року не укладався договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АК/1578261. Зазначає, що підпис позначений у вищезазначеному договорі (полісі) йому не належить і є підроблений. Крім того, його ніхто не повідомляв про те, що позивачем здійснено виплату коштів [PERSON] - потерпілій у ДТП, яке мало місце 08.01.2017 року за участі його транспортного засобу. Також просив суд призначити судову почеркознавчу експертизу, для встановлення достовірності його підпису, поставленого 08.12.2016 року у договорі (полісі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1578261. Представник позивача - ПАТ «АКС «ОМЕГА» в судове засіданні не з`явився, однак від їхнього представника поступило клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Куций О.С. позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що дійсно 08.01.2017 року приблизно о 22 год 12 хв по вул. Свободи в м. Яремче, Івано-Франківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Fiat Skudo», д.н.з. [NUMBER] , яким він керував та автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] , в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладеного на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн. Зазначає, що договір (поліс) обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/1578261 від 08.12.2016 року з ПАТ «АСК «ОМЕГА» ним не укладався, власноручно не підписувався і про існування такого договору (полісу) йому не було відомо. У зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави для задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» до задоволення не підлягають з наступних підстав. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Так, положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Положеннями частин 1 та 3 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (положеннястаттей 76-80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2016 року між ПАТ «АСК «ОМЕГА» та відповідачем [PERSON] був укладений договір (поліс) №АК / 1578261 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого ПАТ «АСК «ОМЕГА» взяла на себе зобов`язання щодо відшкодування шкоди перед третіми особами, яку може бути завдано транспортним засобом «Фіат» д.н.з. [NUMBER] , а страхувальник (або будь-яка особа, яка управляє забезпеченим транспортним засобом на законних підставах) - зобов`язання щодо виконання обов`язків покладених на страхувальника Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», включаючи своєчасне письмове повідомлення страховика про настання ДТП та надання інших відомостей про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна ( а.с.3). 08.01.2017 року приблизно о 22 год 12 хв відповідач [PERSON] в м. Яремче по вул. Свободи, Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «Fiat Skudo», д.н.з. [NUMBER] , при поганих дорожніх умовах не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням гр. [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив п.п.12.1,13.1 ПДР України. Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (триста сорок гривень). Постанова набрала законної сили 07.03.2017 року (а.с.8). Дані обставини сторонами не спростованими та не заперечуються. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 7 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Положеннями ч. 1 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, відповідно до ч. 2 ст.1192 ЦК України. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, що визначено ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З`ясовано також, що [PERSON] якій завдано майнової шкоди і яка залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача 11.01.2017 року звернулася до ПАТ «АСК «Омега» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування ( а.с.9). На підставі страхового акту №6214-ЦВ від 28.08.2017 року, звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №27, протоколу огляду транспортного засобу від 31.01.2017 року, ремонтної калькуляції № 27 від 06.02.2017 року [PERSON] , яка керувала транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування у розмірі 23033 грн. 44 коп., що стверджується платіжним дорученням № 1199 від 14.09.2017 року ( а.с.4, 7,9-20). Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно підпункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції, яка діяла на момент ДТП страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених, у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 зазначеного вище закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як випливає з матеріалів справи, про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 08.01.2017 року за участю автомобіля «Fiat Skudo», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , останній позивача - ПАТ «АСК «ОМЕГА» письмово не повідомив. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як передбачено ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. З метою досудового врегулювання питання погашення по відшкодуванню шкоди 01.12.2017 року за вих. №3207 представником ПАТ «АСК «ОМЕГА» на адресу відповідача [PERSON] було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості в сумі 23033 грн. 44 коп. страхового відшкодування ( а.с.3). За положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності з положеннями ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Як вбачається з висновку експерта №СЕ-19/109/8/7-7ПЧ/20 від 31.01.2020 року судової почеркознавчої експертизи, який було здійснено на виконання ухвали суду про призначення судової почеркознавчої експертизи від 05.12.2019 року, досліджуваний підпис, розташований в графі "Страхувальник" в договорі (полісі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1578261 від 08.12.2016 року, укладених між [PERSON] та ПАТ «АСК «ОМЕГА», виконаний не гр. [PERSON] , а іншою особою (а.с.138-141). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 ст.77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, спірний вищезазначений договір (поліс) був укладений без волевиявлення [PERSON] , факт непідписання ним договору (полісу) підтверджується як матеріалами справи, так і висновком експерта. Експертиза виконана згідно з вимогами закону, предметом дослідження безпосередньо був оригінальний примірник саме договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1578261 від 08.12.2016 року, висновок експертизи не оспорений і оцінюється судом як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства і є належним доказом. Отже, факт відсутності волевиявлення [PERSON] на укладення договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1578261 від 08.12.2016 року є доведеним. Позивачем не надано доказів, які б спростовували висновок експертизи. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відвому в задоволенні позову ПАТ «АСК «ОМЕГА». Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають. На підставі ст.ст. 12,16,202,203,207,626,627,638,979,993,1166,1191,1192 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: dismissed