Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської районної ради про поновлення на роботі. В пояснення позову пояснив, що працював лікарем в Державному закладі «Вузлова лікарня станції Сарни ДТЕО «Львівська залізниця», яка в 2016 році була реорганізована шляхом перетворення в ко\-мунальний заклад «Сарненська районна лікарня Сарненської районної ради», а в 2019 році приєднана до Комунального закладу «Сарненська центральна районна лікарня Сарненської районної ради». 1 квітня 2020 року був звільнений з роботи на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП Ук\-раїни, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників. Таке звільнення вважає незаконним, посилаючись на те, що частиною 1 статті 40 пунктом 1 Кодексу законів України про працю пе\-редбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємст\-ва, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників може мати місце у ви\-падку змін в організації виробництва і праці. Змін в організації виробництва і праці в Кому\-нальному закладі «Сарненська центральна районна лікарня Сарненської районної ради» не відбулося, а отже скорочення чисельності і штату працівників і як наслідок його звільнення вважає незаконними. Крім того, вказує, що до числа громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Статтею 20 частиною 1 пунктом 7 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсь\-кої катастрофи» гарантовано, що громадянам, які належать до категорії 1 гарантується пере\-важне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організа\-ції виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні під\-приємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування. Зазначене вище відносно мене виконано не було. Так як частиною 1 статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисель\-ності працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивніс\-тю праці. Також вказує, що він один має вищу кваліфікаційну категорію з ендокринології. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Поспехова А.В. проти позову заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Вказуючи, що станом на 02 січня 2020 року штат КНП «Сарненська ЦРЛ» становив 929,75 грн. штатних одиниць, а станом на 01 квітня 2020 року становить 834,25 грн. штатних одиниць. Враховуючи норми діючого законодавства щодо реформування системи охорони здоров`я та проаналізувавши фінансову спроможність КНП «Сарненська ЦРЛ» щодо утримання штату відповідної чисельності працівників з урахуванням майбутньої системи фінансування, з метою приведення у відповідність чисельності працівників лікарні до очікуваного фінансування та об`єму надання медичної допомоги головним лікарем було видано наказ від 29.01.2020 р., № 44-ос «Про внесення змін в організацію виробництва і праці: скорочення штату та чисельності працівників, зміну істотних умов праці», згідно якого було скорочено 52 ліжка із загального фонду стаціонарних відділень КНП «Сарненська ЦРЛ» та скорочено 110,0 штатних одиниць КНП «Сарненська ЦРЛ». Згідно Додатку №1 до наказу, із штатного розпису Відповідача, виведено посаду лікаря-ендокринолога поліклініки відділення по вул. Київській в кількості 0,75 штатна одиниця. У відповідності до ст.43 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) Відповідачем 02.01.2020 р., за №2 адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської районної ради було надіслано лист голові профспілкового комітету про заплановану оптимізацію КНП «Сарненська ЦРЛ», а саме: про майбутнє скорочення штатних одиниць (згідно додатку). 28.02.2020 р. за № 384 був направлений лист голові профспілкового комітету про надання згоди на розірвання трудового договору за пунктом 1 статті 40 КЗпП України 01 квітня 2020 року, з дотриманням вимог чинного законодавства України, надання пільг та компенсацій, згідно з Законом, з працівниками КНП «Сарненська ЦРЛ», згідно додатку. У відповідь на звернення, голова профспілкового комітету надіслав лист в якому зазначалося, що профспілковий комітет не заперечує щодо розірвання трудового договору за пунктом 1 статті 40 КЗпП України 01 квітня 2020 року з працівниками зазначеними в додатку. 30 січня 2020 року Позивача ( [PERSON] ), було попереджено про скорочення штату та чисельності (вручено під підпис письмове попередження №189, ознайомлено під підпис з наказом про скорочення № 44-ос). Крім того, Позивач при попередженні його під розпис про майбутнє вивільнення не виявив незгоди з цим, не попросив будь-яких більш детальних пояснень з приводу причин скорочення штату працівників, копії наказу про скорочення і взагалі не подав вигляду про свою незгоду з вивільненням. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. До 01 квітня 2020 року в КНП «Сарненська ЦРЛ» вакантних посад, які могли б бути запропоновані [PERSON] за спеціальністю «ендокринологія» не було. Позивача було звільнено 01.04.2020 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату з вихідною допомогою в розмірі середньомісячного заробітку та з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку. Першого квітня 2020 р. [PERSON] ознайомився під підпис з наказом №131-ос від 24.03.2020 року про звільнення та забрав свою трудову книжку. Щодо переважного права Позивача на залишення на роботі в порівнянні з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, то суд враховує, що при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників. Проаналізувавши порівняльний аналіз продуктивності праці лікарів-ендокринологів КНП «Сарненська центральна районна лікарня» Сарненської районної ради з 2016 року по І квартал 2020 року, а саме: кількість зареєстрованих ендокринних захворювань всього; кількість виявлених захворювань вперше; кількості осіб, що перебувають на обліку; кількості осіб, що лікувались у стаціонарах, за звітний період; кількості проведених консультацій в денному стаціонарі. На підставі наведених даних, більш високу продуктивність праці та навантаженість мають лікарі [PERSON] та [PERSON] . Лікар-ендокринолог [PERSON] відповідно до наказу № 6-ОД від 16.01.2018р. призначена районним позаштатним спеціалістом Сарненського районну за спеціальністю - ендокринологія (копія наказу додається), отримала сертифікати українського та міжнародних зразків про проходження навчання та підвищення професійного розвитку за спеціальністю - ендокринологія. Диспансерна група хворих на цукровий діабет розподілена між двома лікарями - ендокринологами, а саме: між [PERSON] та [PERSON] . Єдина навантаженість позивача - це проведення прийомів з приводу медоглядів працівників АТ «Укрзалізниця», що в порівняні з двома іншими лікарями є значно нижчою. Таким чином, представник відповідача вказує, що зі своєї сторони виконав всі необхідні дії згідно законодавства України, аби трудові права Позивача [PERSON] не було порушено. Суд вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював лікарем в Державному закладі «Вузлова лікарня станції Сарни ДТГО «Львівська залізниця»», яка в 2016 році була реорганізована шляхом перетворення в комунальний заклад «Сарненська районна лікарня Сарненської районної ради», а в 2019 році приєднана до Комунального закладу «Сарненська центральна районна лікарня Сарненської районної ради». 1 квітня 2020 року був звільнений з роботи на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників. 30 січня 2020 року Позивача ( [PERSON] ), було попереджено про скорочення штату та чисельності (вручено під підпис письмове попередження №189, ознайомлено під підпис з наказом про скорочення № 44-ос). Крім того, Позивач при попередженні його під розпис про майбутнє вивільнення не виявив незгоди з цим, не попросив будь-яких більш детальних пояснень з приводу причин скорочення штату працівників, копії наказу про скорочення і взагалі не подав вигляду про свою незгоду з вивільненням. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 цієї статті визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Згідно зі ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Доказів того, що скорочення посади позивача відбулося з порушенням прав позивача, матеріали справи не містять. Доводи про те, що у КЗ «Сарненська центральна районна лікарня Сарненської районної ради» було відсутнє обґрунтування необхідності розірвання трудового договору з позивачем, суд вважає необґрунтованим, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що з боку роботодавця було дотримано вимог трудового законодавства при звільненні позивача за п.1 ч.40 КЗпП України. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed