Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

У червні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому майно: 1/2 квартири [ADDRESS], земельну ділянку гіл. 0,0629га з кадастровим номером [NUMBER] в СТ «Здоров'я» в м. Боярка, грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями та земельну ділянку пл. 0,0600 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в Громадській організації Садове товариство «Газовик» з цільовим призначенням - для ведення колективного садівництва. Спадщину прийняв у встановленому законом порядку шляхом подання заяви в.Києво-Святошинську районну державну нотаріальну контору. 22.03.2017 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на ? квартири [ADDRESS],земельну ділянку пл. 0,0629 в СТ «Здоров'я» та грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаціями. Однак, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 22.03.2017 року позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку пл. 0,0600 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в межах Малютянської сільської ради в Громадській організації Садове товариство «Газовик» з цільовим призначенням - для ведення колективного садівництва у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Між тим належність померлому [PERSON] земельної ділянки пл. 0,0600 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в громадській організації «Газовик», ділянка [NUMBER] в межах Малютянської сільської ради, Києво-Святошинського району підтверджується наказом Держгеокадастру у Київській області №24 від 03.03.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та надано йому у власність вищевказану земельну ділянку. Однак, у зв'язку зі смертю [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Враховуючи вищезазначене, позивач успадкував земельну ділянку пл. 0,0600га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану на території СТ «Газовик», ділянка [NUMBER] в межах Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області. Відтак, у суду є підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказану земельну ділянку. Тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку пл.0,0600 га, з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в Садівничому товаристві «Газовик», ділянка [NUMBER] в адміністративних межах Малютянської сільської ради. У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати за ним [PERSON] у порядку спадкування право на продовження приватизації земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], розташованої на території СТ «Газовик», ділянка [NUMBER] в межах Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області, після смерті [PERSON], який помер [INFO] Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу за йогно відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідолялися належним чином, надіслали до суду заяву, просили розглядати справу за їх відсутність. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом на належне йому майно: 1/2 квартири [ADDRESS], земельну ділянку гіл. 0,0629га з кадастровим номером [NUMBER] в СТ «Здоров'я» в м. Боярка, грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями та земельну ділянку пл. 0,0600га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в Громадській організації Садове товариство «Газовик» з цільовим призначенням - для ведення колективного садівництва. Спадщину прийняв у встановленому законом порядку шляхом подання заяви в.Києво-Святошинську районну державну нотаріальну контору. 22.03.2017 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на ? квартири [ADDRESS],земельну ділянку пл. 0,0629 в СТ «Здоров'я» та грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсаціями. Однак, постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 22.03.2017 року позивача відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку пл. 0,0600 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в межах Малютянської сільської ради в Громадській організації Садове товариство «Газовик» з цільовим призначенням - для ведення колективного садівництва у зв'язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Між тим належність померлому [PERSON] земельної ділянки пл. 0,0600га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану в громадській організації «Газовик», ділянка [NUMBER] в межах Малютянської сільської ради, Києво-Святошинського району підтверджується наказом Держгеокадастру у Київській області №24 від 03.03.2015 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та надано йому у власність вищевказану земельну ділянку. Однак, у зв'язку зі смертю [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Враховуючи вищезазначене, позивач успадкував земельну ділянку пл. 0,0600 га з кадастровим номером [NUMBER], розташовану на території СТ «Газовик», ділянка [NUMBER] в межах Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області. Відтак, у суду є підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку у натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Додатково цивільне законодавство визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України термін, позивач звернулася до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області для прийняття спадщини, але приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки мною не надано правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Відповідно до вимог ст. 25, 328, 346 ЦК України, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та спадкоємцям вирішується судом. Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з вимог п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Правило статті 1225 ЦК України, про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності. Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом. У разі коли спадкодавець заповів всю земельну ділянку або її частину іншим особам, які не успадковували нерухоме майно, то спадкоємці мають право на земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно від змісту заповіту. За такими правилами здійснюється й перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна, а якщо був установлений порядок користування ним - то з урахуванням цього порядку. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 07.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків, Кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За приписами ст. 3 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1268, 1269, 1296ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, що відображено в ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved