Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 12 032,32 грн., з яких: основна сума боргу - 10 212,90 грн., три відсотки річних - 331,50 грн., інфляційні втрати - 1487,92 грн., та стягнути судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.10.2016 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 7 Договору купівлі-продажу від 07.10.2017р. відповідач заявив, що на момент оформлення цього договору немає заборгованості по оплаті комунальних послуг, послуг а користування електроенергією, послуг зв'язку та інших послуг, пов'язаних з користуванням квартирою. Аналогічні твердження про відсутність боргів по оплаті комунальних та інших послуг [PERSON] висловлювала неодноразово при огляді квартири. Натомість у лютому-березні 2017 р. позивач отримав платіжні документи, які свідчать про наявність боргу по сплаті комунальних платежів попередньої власниці квартири. Станом на 01.10.2016 р. борг за утримання будинків та прибудинкових територій складає 7059,44 грн., борг за постачання холодної води та водовідведення складає 1613,87 грн., борг за водовідведення гарячої води складає 41,58грн., борг за електроенергію складає 90,75 грн., борг за надання послуг за постачання гарячої води складає 1407,26 грн. Борги відповідач, як попередня власниця квартири, не сплачує та з останнього часу на зв'язок не виходить. Позивач, посилаючись на ст. ст. 525, 532, 625, 679 ЦК України, зазначає, що недоліки нерухомого майна у вигляді заборгованості по житлово-комунальним послугам разом з трьома відсотками річними та з урахуванням інфляційних втрат повинні буди сплаченні відповідачем на користь позивача. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2018 р. при відкритті провадження у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Київенерго», Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 29, 30). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини та підстави зазначені в позовній заяві, просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, свого представника в судове засідання не направила, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористалась. В судовому засіданні представник третьої особи ПАТ «Київводоканал» Авраменко О.А. просила ухвалити рішення на розсуд суду, підтримала направлені нею до суду письмові пояснення на позов, у яких зазначила, що нарахування та виставлення вартості споживчих послуг з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] здійснюється на [PERSON] та станом на січень 2018р. за вказаною адресою обліковується заборгованість у розмірі 1888,82 грн. Власник квартири не звертався до товариства із заявою про заключення договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, також жодних інших заяв до товариства не надходило. Представники третіх осіб ПАТ «Київенерго» та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, своїм правом надати пояснення на позовну заяву не скористались. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи ПАТ «Київводоканал», вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.10.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рохмановою О.В. за реєстраційним номером 2672, 2673 (а.с. 7-11). З договору купівлі-продажу від 07.10.2016 р. убачається, що [PERSON] заявила, що на момент оформлення цього договору не має заборгованості по оплаті комунальних послуг, послуг за користування електроенергією, послуг зв'язку та інших послуг, пов'язаних з користуванням квартирою (пункт 7 Договору) (а.с. 8). Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копії рахунків, повідомлень про нарахування оплат за житлово-комунальні послуги, з яких убачається, що станом на 01.09.2016 р. за адресою [ADDRESS] обраховується борг за утримання будинків та прибудинкових територій в розмірі 7059,44 грн., за постачання холодної води та водовідведення - 1672,22 грн., водовідведення гарячої води - 41,17 грн. (а.с. 14), за електроенергію - 71,85 грн. (а.с. 15). Крім того, за вересень 2016 р. за адресою [ADDRESS] нарахована плата за утримання будинків та прибудинкових територій в розмірі 84,59 грн., за постачання холодної води та водовідведення - 242,08 грн., водовідведення гарячої води - 41,58 грн. (а.с. 14), обраховується борг за електроенергію в розмірі 90,75 грн. (а.с. 15), за послуги постачання гарячої води борг станом на 01.10.2016 року складає 1407,26 грн. (а.с. 16). Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказів сплати вищевказаної заборгованості за житлово-комунальні послуги позивачем надано суду не було. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що йому не відомо чи сплачувалися позивачем спірні кошті на користь третіх осіб. При цьому суд критично оцінює посилання позивача на ст. 679 ЦК України щодо недоліків товару, оскільки відповідно до п. 15 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Так, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару, що кореспондується зі ст. 678 Цивільного кодексу України. Отже, на спірні правовідносини норма ст. 679 ЦК України не поширюється, так як заборгованість за житлово-комунальні послуги не відноситься до критеріїв стосовно якості нерухомого майна у розумінні як товару, пов'язаного з його експлуатацією за призначенням. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Нормою статті 11 ЦК України закріплені законодавчі підстави виникнення цивільних прав та обов'язків. Такими підставами, зокрема, є основні юридичні факти - договори та інші правочини, акти цивільного законодавства, а також акти органів державної влади, рішення суду, настання або ненастання певної події. Як зазначено вище, позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] 07.10.2016 р., а отже саме з вказаної дати у нього на підставі ст. ст. 319, 322 ЦК України та ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виник обов'язок утримувати своє майно та сплачувати житлово-комунальні послуги. Крім того, положення статті 625 ЦК України регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Оскільки спірна заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг позивачем перед третіми особами не погашена, також між сторонами не виникло грошових зобов'язань в розумінні ст. 509 ЦК України, тому дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання на спірні відносини також не поширюється. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed