Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що його батькам [PERSON] та [PERSON] , а також його брату [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] . [INFO] померла його мати [PERSON] , спадщину після якої прийняв батько позивача (чоловік померлої) [PERSON] , оскільки проживав зі спадкодавцем на момент смерті останньої. Його брат [PERSON] незважаючи на те, що був зареєстрований у спільній вищевказаній квартирі, але фактично проживав за іншою адресою. У березні 2003 року в зв`язку тяжкою хворобою брат переїхав проживати до нього (позивача) і [INFO] помер. Спадкоємцем після смерті брата, який прийняв спадщину, є син останнього - [PERSON] (відповідач по справі). [INFO] помер батько позивача [PERSON] , спадкоємцем за заповітом після смерті якого є він (позивач). Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.11.2018 року було визначено розмір часток кожного із померлих співвласників, яка становила по 1/3 частці за кожним. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з метою оформлення спадщини на 2/3 частини даної кварти, а саме 1/3 частку, належну батькові та 1/3 частку належну матері, оскільки, на його думку, лише батько прийняв спадщину після смерті матері. Нотаріусом було роз`яснено позивачу про те, що другим спадкоємцем за законом після смерті матері є її син [PERSON] (брат позивача), який на час відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем в вищевказаній квартирі, а тому позивач може отримати свідоцтво про право на спадщину лише на часту належну батькові та половину частки належної матері. На думку позивача, реєстрація брата за місцем проживання спадкодавця матері не є свідченням прийняття спадщини, оскільки останній на момент смерті матері фактично не проживав за вказаною адресою та постійно проживав за іншою адресою, а саме в с. Добре Баштанського району. Сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, що спадщина прийнята відповідно до чинного на той час законодавства. Брат [PERSON] не проживав з матір`ю на час її смерті, заяви про прийняття спадщини не подавав, а отже, не може вважатися такою особою, що прийняла спадщину. На підставі викладеного, позивач просив суд встановити той факт, що його брат [PERSON] не прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою від 25.04.2019 року відкрите провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено в підготовче засідання. Відповідачем було надано до суду відзив на позов, яким просив відмовити в задоволенні позову в зв`язку з тим, що його батько [PERSON] будучи зареєстрованим за місцем відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON] є таким, що фактично вступив в управління або воління спадковим майном, а тому в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР визнається таким, що прийняв спадщину після смерті матері. Крім того, самостійною підставою для відмови в позові вказав на пропуск позивачем строку позовної давності. Позивачем було надано до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що батько відповідача фактично не прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки жодного дня не проживав з матірю і не користувався спадковим майном. Також ввважає, що позов подано до суду в межах строку позовної давності. 26.09.2019 року на запит до суду від Баштанської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №144/2004, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 26.09.2019 року на запит до суду від Баштанської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 10.12.2019 року на запит до суду від Державного нотаріального архіву Миколаївської області надійшла копія спадкової справи №306/2002, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою від 06.02.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову посилаючись на їх недоведеність. Заслухавши сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтв про смерть [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; копію заповіту, посвідченого 08.02.2002 року секретарем Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 115; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 19.11.2018 року у справі за № 468/1319/18-ц; копію спадкової справи №144/2004, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ; копію спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; копію спадкової справи №306/2002, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.1995 року Баштанською міською радою, квартира, розташована в [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.42 зворотня сторінка). [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на частку вищевказаної квартири. З матеріалів спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.48-55) вбачається, що спадщину прийняв позивач [PERSON] . Крім того, з наявної в матералах справи довідки Баштанської міської ради від 27.06.2002 року за №3738 слід, що на момент смерті [PERSON] , яка проживаала та була зареєстрована в [ADDRESS] , з нею проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON] та син [PERSON] [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на частку вищевказаної квартири. З матеріалів спадкової справи №306/2002, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.61-93) вбачається, що спадщину прийняв позивач [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом. [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на частку вищевказаної квартири. З матеріалів спадкової справи №144/2004, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.35-46) вбачається, що спадщину прийняв відповідач [PERSON] , який є сином померлого. Рішенням Баштанського районногосуду Миколаївської області від 19.11.2018 року у справі за № 468/1319/18-ц встановлено, що частки співласників на квартиру по [ADDRESS] є рівними та частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становлять по 1/3 частці, кожному (а.с.8). [PERSON] померла [INFO] , тобто на час дії ЦК УРСР, а тому дані спірні правовідносини щодо спадкування після її смерті слід вирішити виходячи з положень вказаного кодексу. Відповдіно дл ч. ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державні йнотаріальні конторі за місцем відкурття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначенні в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністрества юстиції України від 14.06.1994 року №18/5, зареєстрованого в Міністрестві юстиції України 07.07.1994 року за №152/361, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто таким, що які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути, зокрема, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Таким чином, саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном». У такому випадку спадкоємцю достатньо звернутись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Як зазачено вище, в матеріалах спадкової справи №159/2008, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.48-55), наявна довідка Баштанської міської ради від 27.06.2002 року за №3738 з якої слід, що на момент смерті [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , з нею проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON] та син [PERSON] (батько відповідача). Матеріали вищевказаної спадкової справи не містять відомостей на підтвердженя того, що [PERSON] мало місце подання нотаріусу заяви про відмову у прийнятті спадщини після смерті матері [PERSON] . Таким чином, в силу правил ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР [PERSON] є таким, що належним чином прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не підтверджують факт неприйняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] , а тому суд оцінює їх критично та не бере до уваги, оскільки показання свідків [PERSON] та [PERSON] зводяться лише до того, що вони проживаючи по сусідству зі сім`єю [PERSON] , в той фактичний час, що особисто перебували в дома, не бачили [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , після того як останній закінчив школу та поїхав навчатися в м. Новий Буг, а покази [PERSON] - до того, що в 2019 році сторони по справі звертались до нього з питань оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Слід зазначити, що необхідність відмови в задоволенні позову, окрім вищевказного, обумовлена тим, що навіть факт відсутності спадкоємця [PERSON] тривалий проміжок часу за межами зареєстрованого місця проживання жодним чином не спростовує того факту, що місцем його проживання є саме: [ADDRESS] , зважаючи при цьому на те, що положеннями статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" гарантовано всім особам свободу пересування. З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити через їх недоведеність та необгрунтованість. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed