Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником 1/2 частини жилого будинку №82 по вул. Шопена в м.Маріуполі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 червня 2006 року, а іншим співвласником 1/2 частини будинку є [PERSON] Крім того, позивач є власником земельної ділянки, розташованої по вул. Шопена, 82 в м.Маріуполі на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №132415. У зазначеному будинку зареєстровані її колишній чоловік [PERSON], який не проживає з 2011 року за зазначеною адресою, та [PERSON], яка не проживає у зазначеному домоволодінні з 2013 року. Відповідачі не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в утриманні домоволодіння. У будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідачів. Просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, вул. Шопена, буд. 82. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала вимоги, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. За викладених обставин, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11047902, вбачається, що [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння №82 по вул. Шопена в м.Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.06.2006 року. Іншим співвласником 1/2 частини зазначеного домоволодіння є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.06.2006 року. З викладеного суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] є власником 1/2 частини домоволодіння №82 по вул. Шопена в м.Маріуполі, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що повязані з володінням та користуванням цим майном. Відповідно до домової книги про прописки громадян, які мешкають в будинку №82 по вул. Шопена в м.Маріуполі вбачається, що у вказаному домоволодінні зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 14.12.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.09.2009 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, розірвано. Згідно акту №60 від 20.10.2015 року, складеного головою КСН «селище Україна», [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з 01 серпня 2013 року. Згідно акту №60 від 20.10.2015 року, складеного головою КСН «селище Україна», [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], з 01 червня 2011 року. Відповідно до ст..72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в [INFO] понад один рік, вони втратили право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved