Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до Слов'янської міської ради, про визнання за нею права власності на ? частку квартири [ADDRESS], в порядку набувальної давності. Свої вимоги обгрунтувала тим, що їй належить 1\\2 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право за заповітом виданого 23.11.1999року. Інша ? частка зазначеної квартири належить [PERSON]. Остання померла [INFO]. 08.12.1999року вона вселилась разом із членами своєї родини в спірну квартиру і проживає там по теперішній час. Вона відкрито та добросовісно користується зазначеною квартирою, утримує її . Таким чином вважає, що вона добросовісно заволоділа та користується зазначеною квартирою з 1999року протягом п'ятнадцяти років, відповідно до ст. 344 ЦК України набула право власності в порядку набувальної давності на ? частку квартири , що належала [PERSON]. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала. Представник позивача адвокат Землянський Ю.В. здійснюючи представництво позивача в суді, вимоги підтримав, навів аналогічні доводи. Відповідач- Слов'янська міська рада повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились надавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Заперечень проти задоволення позову не надали. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В суді з вірогідністю встановлено, що станом на 01.01.2013року, право власності 1\\2 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 23.11.1999року зареєстровано за [PERSON]. Інша ? частка зазначеної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Слов"янською міською радою 20.06.1995року , зареєстровано було в БТІ м. Слов'янська , що підтверджується довідкою КП «БТІ». /а.с.6/ Як вбачається із свідоцтва про про смерть серії [NUMBER] від 20.02.1997року, [PERSON] померла [INFO]./а.с.15/ Також встановлено, що квартира [ADDRESS] належала в рівних частках [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності Слов'янської міської ради від 20.06.1995року./ а.с.9/ Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON], заповідав належну йому 1\\2 частки квартири [ADDRESS], [PERSON], яка прийняла спадщину , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.11.1999року, після померлого [INFO] [PERSON] /а.с.16/ Відповідно до інформації Першої Слов'янської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] була заведена за заявою про прийняття спадщини [PERSON] ( спадкова справа №866955 від 13.03.1997року) . Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Також із інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), вбачається. що [PERSON] [INFO] склала заповіт, посвідчений сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області №1057381 , який на теперішній час чинний. Позивач, як на підставу своїх вимог про набуття права власності на 1\\2 частки квартири [ADDRESS] , посилається на положення ст.344 ЦК України. Так ч.1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.9 роз'яснень наданих в Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від.07.02.2014року, зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів, щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Пунктом вісім прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набуття чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що ЦК України набув чинності з 1 січня 2004року, норми ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001року. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу (ст.60 ЦПК України) Перевіряючи доводи позивача суд посилається на надані ним докази. Так позивачем в якості доказу надано наведені вище документи та послався на свідка [PERSON], яка в суді пояснила. що позивачка її сусідка. Також вона була знайома з [PERSON] зав її життя в спірній квартирі. Після її смерті в квартирі проживав її чоловік [PERSON] А вже після смерті останнього в квартирі стала проживати позивачка і живе по теперішній час. Окрім цього. Як на докази [PERSON] послалась на акт від 23.11.2015року складений представниками КП «ЖЕК-1», з якого вбачається, що зі слів жителів будинку [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з 08.12.1999 року в квартирі проживає [PERSON] з дочкою та онукою. Надані докази дають суду підстави зробити висновок, що позивачем доведено факт того, що вона є власником ? частки квартири [ADDRESS] а власником другої ? частки є [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, про прийняття якої подав заяву нотаріусу [PERSON]. Стосовно наведеного вище акту від 23.11.2015року, складеного представниками КП «ЖЕК-1», суд виходить з того, що зазначений акт зазначає факти з посиланням на свідчення осіб, які не були допитані як свідки, а тому відомості зазначені в акті не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.57 - 59 ЦПК України. Аналіз наведених доказів в їх сукупності, свідчить, що вони не є такими, що можуть бути прийняті судом беззастережно , як докази добросовісності заволодіння [PERSON] чужим майном, 1\\2 частки квартири [ADDRESS] . Вселення позивачка в спірну квартиру відбулось на підставі отримання нею у власність 1\\2 частки квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивачем не надано суду доказів того, що при заволодінні чужим майном вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на 1\\2 частки квартири [ADDRESS], що належала [PERSON]. Також не надано доказів відкритого володіння нею, зазначеною часткою квартири. Наведені вище докази не дають підстав вважати доведеними зазначеними обставинами, що є обов"язковою та необхідною умовою для застосування ст. 344 ЦК України. Окрім того в суді встановлено, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON] та була заведена спадкова справа. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Однак це не є перешкодою, для спадкоємців останнього прийняття спадщини після його смерті. Інших доказів, які б свідчили про добросовісність заволоділа чужим майном і продовження відкрито , безперервно володіти нерухомим майном, а саме 1\\2 частки квартири [ADDRESS], що належить [PERSON], протягом 10 років, позивач суду не надала. За таких обставин суд вважає не доведеним факт добросовісного заволодіння чужим майном та безперервного володіння спірним нерухомим майном позивачем протягом 10 років. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed