Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка в вересні 2013 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеського національного морського університету про стягнення коштів, згодом позивачка надала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з Одеського національного морського університету на її користь витрати, а саме: суму понесених витрат, що складає 37 004, 60 грн.; суму поліпшення майна, що складає 29 924,40 грн.; витрати, пов'язані з явкою до суду, що складає 1 219,09 грн., що загалом складає 68 148,09 грн. та судовий збір у розмірі 681,48 грн. (370 грн. +311,45 грн.). В обґрунтування позову вказала, що в липні 2010 року в Інтернет мережі нею було знайдено об'яву Одеського національного морського університету про продаж яхти ЛЄС-35 1988 року випуску. Після огляду в м.Одесі цієї яхти було виявлено недоліки, що унеможливлювали використання яхти та фідфрахтування її до іншого міста по воді. Листом Одеського національного морського університету № 1152-к від 13.08.2010 року, представників позивача було допущено до ремонтних робіт на яхті, після чого почались ремонтно-відновлювальні роботи, та позивачем були придбані необхідні для проведення ремонту матеріали на суму 21 917 грн. 25.08.2010 року позивач, на підставі договору купівлі-продажу плавзасобу придбаного на аукціоні, купила яхту ЛЕС-35 1988 року випуску, судовий білет [NUMBER] від 10.05.2000 року, знак [NUMBER] під назвою "Робін Гуд". Яхта знаходиться на балансі у Одеського національного морського університету, який виступив продавцем. Позивач перерахував на рахунок відповідача 79 750 грн. 44 коп. Після укладення договору зняттям з обліку яхти займався представник університету. Представники позивача продовжували ремонтно-відновлювальні роботи та території Чорноморського яхт-клубу, та 15.09.2010 року корпус яхти було відновлено, однак після закінчення ремонтно-відновлювальних робіт корпусу яхти, представником університету було повідомлено, що зняти з реєстраційного обліку яхту виявилось неможливо, оскільки через зміни у законодавстві, укладений 25.08.2010 року договір є недійсним. 20.09.2010 року позивач отримав сплачені кошти та обіцянку від представників відповідача, що питання про продаж яхти буде належним чином вирішено та оформлено договір купівлі-продажу яхти. 20.09.2010 року на адресу ректора ОНМУ [PERSON] було направлено заяву про кількість та вартість ремонтно-відновлювальних робіт яхти «Робін Гуд», дана заява була отримана відповідачем 26.09.2010 року. Позивачем було отримано листа №1546-к від 25.10.2010 року з ОНМУ, з якого вбачалося, що балансоутримувач яхти направив листа до власника з проханням надати дозвіл на проведення продажу за процедурою, встановленою чинним законодавством, відповіді на який ще не отримано. З того часу минуло майже три роки, та в телефонних розмовах представники ОНМУ повідомляли лише те, що власник - Міністерство освіти і науки України належної згоди не надав. На підставі цього, у позивача виникають сумніви та переживання, що яхта «Робін Гуд» не буде їй відчужена, а кошти витрачені на її відновлення та удосконалення повернуто не буде. Вважаючи власником яхти відповідно до договору від 25.08.2010 року позивач отримавши ключі від яхти, приступила до ремонтно-відновлювальних робіт. Будь-яких перешкод у користуванні та роботі з яхтою їй не чинили, тобто фактично плавзасіб було передано [PERSON], отже позивачка була добросовісним набувачем. Загалом на відновлення корпусу яхти пішло 21 робочий день, на роботах були зайняті чотири особи, яким листом ОНМУ було надано право на роботи. Робота проходила по 12 годин в день, з 8 години до 21 години вечора з обідньою перервою на одну годину. Враховуючи 12-годинний робочий день та шкідливі умови праці (розчинники та отверджувачі для епоксидних смол, деревна стружка) робота оплачувалася по 10 грн. за годину, тобто 10 080 грн. оплата праці на всіх осіб (2 520*4) тобто (12*10=120 (в день на особу), 120*21=2 520 грн. (за весь час роботи на особу). Також за час роботи по відновленню яхти позивачем, через [PERSON], було сплачено 5 007,60 грн. за стоянку яхти на вересень 2010 року. Отже загальний розмір понесених позивачем витрат складає 21 917 грн.+10 080 грн.+5007,60 грн.=37004,60 грн. Після повернення грошової суми сплаченої за яхту позивачем, відповідачем не було враховано поліпшення майна зробленого позивачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 13.01.2012 року, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та стягнути з Одеського національного морського університету на користь [PERSON] суму понесених витрат, що складає 37 004,60 грн., суму поліпшення майна у розмірі 29 924 грн., витрати пов'язані з явкою до суду, що складає 1 219,09 грн. та судовий збір у розмірі 681 грн. При цьому вказала, що з наданих документів представником відповідача до заперечень, а саме з копії висновку Фонду держмайна вбачається визначена вартість яхти ЛЕС-35 1988 року випуску, судовий білет [NUMBER] від 10.05.2000 року, знак [NUMBER] під назвою «Робін Гуд», що відповідно до оцінки від 21.12.2012 року складає 118 536 грн. З даного приводу вважає, що оцінка проведена станом на липень 2010 року, яка визначена в протоколі Одеської товарної біржі від 25.08.2010 року становить 88 611,60 грн. Отже 118 536 грн.- 88 611,60 грн.=29924,40 грн. - це сума поліпшення стану яхти позивачем. В судовому засіданні представник Одеського національного морського університету Москвін М.І., якій діє на підставі довіреності від 28.045.2013 року, позовні вимоги не визнав, просив у задоволені позову відмовити. При цьому вказав, що надані позивачем чеки про придбання матеріалів для проведення ремонту яхти видані раніше, ніж було укладено договір купівлі-продажу яхти, жодної експертизи щодо вартості ремонтних робіт не проводилося, таким чином встановити вартість ремонту яхти неможливо. Також скільки коштує яхта після поліпшення, тобто ремонту невідомо, оскільки відповідної експертизи після ремонту не здійснювалося. Можливо поліпшення має місце, проте його вартість може бути як меншою, так і більшою за ту суму, яку намагається стягнути позивач. Також він пояснив, що відповідно до п.6 Постанови від 15.03.2010 року «Про затвердження порядку відчуження об'єктів державної власності» рішення про надання згоди на відчуження морських суден, суден внутрішнього плавання приймається суб'єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна. Відповідно до висновку Фонду державного майна від 22.03.2013 року у надані погодження на відчуження яхти відповідачу відмовлено, оскільки Фонд держмайна вкрай прискіпливе ставиться до пакету документів щодо відчуження яхти. Як приклад такого ставлення можна навести зауваження щодо техніко-економічного обґрунтування відчуження, яке за думкою Фонду держмайна, начебто не містить достатніх економічних та технічних розрахунків. Проте у техніко-економічному обґрунтуванні містяться повний розрахунок доцільності відчуження. А що стосується технічного обґрунтування, то яким воно може бути у разі продажу яхти невідомо. Всі зауваження вказують на небажання Фонду надавати згоду на відчуження яхти з суб'єктивних причин, що у свою чергу вказує на відсутність вини відповідача у заподіяні збитків позивачу. Вислухавши пояснення представників сторін, свідків, заслухавши в судовому засідання пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитаних за судовим дорученням, дослідивши матеріали справи, додані до неї документи суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що балансоутримувачем плавзасобу - яхти «Робін Гуд». 1988 року випуску, судновий білет [NUMBER] від 10.02.2010 року знак [NUMBER]. є Одеський національний морський університет,у якого яхта перебуває на праві оперативного управління, Міністерство освіти освіти і науки, молоді та спорту України здійснює контроль за використанням цим державним майном, а власником- є Фонд державного майна. Відчуження державного майна, яким є яхта, здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 803 від 06.06.2007 року «Про затвердження порядку відчуження об'єктів державної власності». Відповідно до п.6 Постанови рішення про надання згоди на відчуження морських суден, суден внутрішнього плавання приймається суб'єктами управління лише за погодження з Фондом державного майна. З пояснень сторін вбачається, що син позивачки [PERSON] -[PERSON] в липні 2010 року, маючи намір купити яхту, знайшов в Інтернеті об'яву про продаж яхти ЛЕС -35 1988 року випуску. При огляді яхти [PERSON] було виявлено недоліки, що унеможливлювали використання яхти. Судом встановлено, що 25.08.2010 року укладено договір купівлі-продажу реєстраційний номер 2/10 на Одеській товарній біржі, де продавець [PERSON], діюча за дорученням № 1164-к від 19.08.2010 року від імені Одеського національного морського університету, продала а покупець [PERSON], діючий за дорученням № 823 від 29.09.2009 року від імені [PERSON] купив плавзасіб яхта «Робін Гуд». 1988 року випуску, судновий білет [NUMBER] від 10.02.2010 року знак [NUMBER].(а.с. 8) Відповідно до п. 1.2. договору сторонами узгоджена ціна плавзасобу у розмірі 79750,44 грн. При цьому в п.1.4. зазначено, що строк поставки товару - терміново, а в п.4 вказано, що при підписанні цього договору сторони гарантують виконання своїх зобов'язань щодо поставки та сплати вартості у строки, визначені договором. Згідно протоколу проведення аукціону з реалізації майна, яке належить Одеському національному морському університету від 25.08.2010 року стартова вартість яхти типа «ЛЕС-35» «Робин Гуд», 1988 року випуску становить 88 611,60 грн. з ПДВ., в ході торгів було проведено зниження стартової ціни та ціна продажу склала 79 750, 44 грн. (а.с. 39) Відповідно до квитанції від 26.08.2010 року [PERSON] сплатила вказану в договору суму у розмірі 79750,44 грн. (зв.б. а.с. 8). Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що позивачка не набула право власності на зазначену яхту у зв'язку з відсутністю відповідної реєстрації судна у встановленому законом порядку. Також, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22.04.2013 року у задоволені позову [PERSON] до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, третя особа Одеський національний морський університет про стягнення витрат, відмовлено. (а.с. 23-26). Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 17.07.2013 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22.04.2013 року залишено без змін.(а.с. 27-28). Як вбачається з рішення суду представником позивач не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження того, в чому проявляється завдані позивачу збитки, не надано обґрунтованих доказів які б вказували, що саме в наслідок незаконних дій відповідача, позивачу завдано матеріальну шкоду, як і не надано жодних об'єктивних доказів на обґрунтування заявленого до відшкодування розміру збитків. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу яхти було укладено без дотримання відповідних погоджень та дозволів від Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України. Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22.04.2013р. та ухвали апеляційного суду м.Києва від 17.07.2013р. цей правочин є нікчемний. Відповідно до ч. 2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до чого, кошти, отримані Одеським національним морським університетом за договором купівлі-продажу яхти були повернуті [PERSON] 20.09.2010 року [PERSON] надіслав заяву на ім'я ректора ОНМУ про кількість і вартість ремонтно-відновлювальних робіт яхти «Робин Гуд»» у сумі21 865,45 грн. та про надання інформації про подальші умови продажу яхти «Робін Гуд».(а.с. 10-12). Згідно листа ОНМУ від 25.10.2010 року. університет як балансоутримувач яхти направив 23.09.2010 року листа до Міністерства освіти і науки України з проханням надати дозвіл на проведення продажу яхти за процедурою встановленою чинним законодавством. Відповідь на поточний момент не була отримана, але відповідач запевнив, що у разі надання відповідного дозволу власником яхти, університет продовжить з [PERSON] співробітництво з питання реалізації яхти з у рахуванням взаємних інтересів. (а.с. 13) З матеріалів справи вбачається, що ректор ОНМУ [PERSON] зверталася на прохання [PERSON] до директора Д.П. «Чорноморський яхт-клуб» Котова С.К. з листом від 13.08.2010 року про надання дозволу по проведенню ремонтних робіт на яхті «Робин Гуд» наступним особам- [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також в листі було вказано, що оплата за стоянку яхти та споживання електроенергії буде здійснена готівкою вище переліченими особами. (а.с. 5) В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка це його мати і у нього є кваліфікація яхтинного капітана. Тому він бажав придбати яхту і шукав інформацію в Інтернеті з приводу продажу яхт і побачив інформацію на одному з сайтів про продаж яхти, було фото - яхта дерев'яна і була цікава ціна 80-90 тисяч грн. У нього тоді не було вільних коштів і йому його мати запропонувала допомогу в цьому питанні. Він зателефонував по вказаному телефону, з ним розмовляла [PERSON] і вона сказала, що вона працює в Одеському національному морському Університеті. Університет має намір продати яхту, так як не має коштів, фінансування на її утримання та на неї готові документи. Він приїхав в літку 2010 року і вона показала яхту разом зі своїм чоловіком на ім'я [PERSON]. Проте яхта була в стані, який потребував ремонту, вона тривалий час простояла на суші, були щілини між обшивкою корпусу, але він знав як її можна відремонтувати, тому він прийняв рішення, що умови продажу його влаштовують, приблизно прикинув склад необхідних робіт і будівельних матеріалів: епоксидну смолу, склотканину, герметик, машинки для зчищення фарби, кісті, валики, та інше. Він поспілкувався з працівником інституту [PERSON] і вона заявила, що дійсно всі документи у них на яхту готові, вона виступає як посередник чи брокер, і попросила у нього гроші 4000 грн. за свої послуги, та він ці гроші сплатив, про що вона склала розписку. Він також поспілкувався з ректором [PERSON], яка підтвердила намір університету продати яхту, але оскільки це державна установа, то визначений певний порядок продажу і участь його в прилюдних торгах, які з початку не відбулися так як він був тільки 1 покупець, є визначений перелік документи (дозвіл з Фонду держмайна та Міністерства освіти) і йому було запропоновано знайти ще одного покупця, щоб торги відбулися. Він був впевнений, що люди з якими він спілкувався розуміють що роблять і порядні, і що торги відбудуться. В цей час він придбав певні будівельні матеріали і в Києві і в м.Одесі і після прибуття в м.Одесу він зняв на 2 місяця квартиру, запросив своїх друзів, щоб вони допомагали йому в ремонтних роботах. З початку серпня 2010 року він почав закупати матеріали на ремонт яхти, та за попередньою домовленістю з ректором університету з середини серпня 2010р. почали ремонтно-відновлювальні роботи. При цьому пояснив, що він розпочав ремонті роботи, так як вважав себе, тобто маму, єдиним покупцем, та [PERSON], яка мала займалася продажем яхти, запевнила його, в намірі університету продати саме йому яхту. Однак на територію яхт-клубу, де стояла яхта «Робін Гуд» його не пустили, так як з'ясувалося, що університет заборгував їм за стоянку цієї яхти та ще у нього не має дозволу на прохід в територію яхт-клубу, при цьому йому необхідно сплатити частково за стоянку цієї яхти, інакше його не допустять до роботи з цією яхтою. Він телефонував та спілкувався з [PERSON] з цього приводу, і вона підготувала листа про його допуск з його друзями. Але цього було мало і його не пускали в яхт-клуб поки він не сплатить гроші за стоянку яхти і він сплатив суму стоянки за місяць і заплатив суму готівкою в серпні в офісі «Трансбункер». Згодом він дізнався, що бухгалтерія провела цей платіж в вересні 2010 року. З середини серпня почали відновлювальні роботи на яхті, знімали стару фарбу, безпосередньо сил його та його друзів було недостатньо, тому він по оголошенню найняв робітників, яким сплачував за роботу гроші. Після зняття фарби було здійснено оклеювання корпусу склотканиною на епоксидну смолу, застосовувався в роботі охрозіл і мікросфера. 25.08.2014 року були проведені торги, які відбулися і [PERSON] придбала для нього яхту, у зв'язку з чим було укладено договір купівлі-продажу та за яхту було передано кошти. Але через декілька днів вони не змогли зняти яхту з обліку, договір було визнано нікчемним, так як змінилося діюче законодавство. Його це дуже засмутило, були проведені складні ремонтні роботи. Він в присутності [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] поспілкувався з [PERSON] та з [PERSON], який запропоновував все вирішити за 4000 грн.. Він йому дав ці 4000 грн., але яхту так ніхто і не зняв з реєстрації. Згодом Ректор [PERSON] вибачилася перед ним і йому були повернуті гроші, сплачені за яхту. Він підготував листа до Університету про перелік виконаних робіт, йому сказали, що це питання буде вирішено протягом 2-3 місяців, щоб він не хвилювався і він чекав, але пройшло більш року. Було подано позов до Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України, але вони не є балансоутримувачем і йому в задоволені позову було відмовлено. І [PERSON] і [PERSON] його запевняли що всі питання погоджено з [PERSON] і все буде нормально. Тобто ці особи його ошукали, так як вони свідомо вводили його в оману і фактично викрали в нього 8 000 грн. Весь цей час він був переконаний що він є належним покупцем. В середині вересня ремонтні роботи були закінчені і корпус яхти став повністю герметичний і яхту можна було спустити на воду. Однак для того щоб використовувати яхту потрібно пройти техогляд і для того щоб можливо її експлуатувати потрібно провести додаткові роботи і встановити додаткове обладнання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що в літку 2010 року [PERSON] їй повідомив, що він з матір'ю бажають купити яхту, що знаходиться в Одесі, він показував їй фото з сайту і просив її допомогти йому у відновлювальних роботах, оскільки яхта потребувала ремонту. На початку серпня 2010 року за його проханням вона приїхала в Одесу, та після того, як був наданий дозвіл відповідача за підписом ректора про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дозволено перебувати на території яхт-клубу, вони почали ремонті роботи, зняли старе фарбове покриття яхти, потім шліфували корпус, після всі розщелини позакривали герметиком, знову шліфували, потім покривали в три шари склотканиною на основі клею. Корпус яхти було покрито ґрунтом а згодом пофарбовано. Періодами вона приїздила з середини серпня до вересня 2010 року кожного тижня з четверга по неділю включно. На деяких етапах [PERSON] наймав інших працівників. Проживанням та харчуванням її забезпечував [PERSON] за свої кошти. Вона також бачила, як [PERSON] передавав 4000 грн. чоловіку на ім'я [PERSON]. Також вона була присутня при укладанні договору купівлі-продажу 25.08.2010 року і в той же день познайомилася з [PERSON] - працівником Університету, і саме з її слів свідку стало відомо, що попередні торги не відбулися так як був лише один покупець [PERSON] А на других торгах вже був присутній [PERSON] в якості другого покупця і була зменшена сума вартості яхти 79 750,44 грн. Також зі слів [PERSON] знає, що 4000 грн. він передав [PERSON], щоб він зняв з обліку і поставив на облік на ім'я йогом мати. Вона особисто чула цю розмову та рядом з нею знаходилася [PERSON]. На запитання головуючого свідок пояснила, що ремонтні роботи почали раніше ніж придбання яхти, оскільки крім [PERSON] яхту ніхто не бажав купувати, та їм дозволи розпочати ремонтні роботи. Вони поспішали розпочати ремонтні роботи, так як в вересні температура повітря нижче, тому епоксидна смола при низьких температурах могла довго застивати. Також зі слів [PERSON] знає, що [PERSON] в телефонній розмові сказала йому, що за стоянку яхти вони не платять. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює ректором ОНМУ з 21.05.2003 року, у них було оголошено продаж яхти. Потім був укладений з [PERSON] договір про продаж цієї яхти, який згодом був визнаний недійсним, оскільки посередник порушив нормативний акт і неможливо було зареєструвати яхту в реєстрі морських суден у державного реєстратора. Після чого вони повернули позивачу гроші за вартість яхти за договором. Посередником була торгівельна біржа, назву якої вона не пам'ятає. Власником яхти є Міністерство та на відчуження яхти є спеціальна процедура, та цим займається спеціальна комісія. Вони надають дозвіл на продаж цієї яхти, однак університет на даний час досі не отримав цей дозвіл. Термін дійсності оцінки 6 місяців, а в Міністерстві довго розглядають документи, тому час минає і необхідно робити нову оцінку і подавати звіт до міністерства. Ця процедура тягнеться з 2009 року. При цьому також підтвердила, що їй було відомо, що роботи з приводу відновлення яхти до морехідного стану проводилися, і роботи проводив [PERSON] та ним була витрачена певна сума грошей, але яка саме їй не відомо. За проханням працівника університету [PERSON], яка займалася продажем яхти, вона прийняла [PERSON] в серпні 2010 року, та він погодився купувати яхту і пояснив, які роботи необхідно провести для відновлення яхти. Тобто вона з ним спілкувалася виключно з приводу ремонту яхти. При цьому він зазначив, що яхта знаходиться в непридатному для експлуатації стані, тому йому треба отримати він неї дозвіл на вихід у відкрите море для переводу у Крим, для чого яхту необхідно привести у робочий стан, а для цього необхідно провести відновлювальні роботи та попросив дозвіл на початок ремонтних робіт до укладання договору і перерахування коштів на рахунок Університету. Так як вони були впевнені, що договір буде укладений, вона дозволила розпочати ремонті роботи по відновлюванню яхти. Також підтвердила, що до неї надходила заява від [PERSON] від 20.09.2010 року на яку вони надали відповідь від 25.10.2010 року. Щодо питання про заборгованість перед яхт-клубом, пояснила, заборгованість не існувала, так як яхта виведена з експлуатації. Їй відомо, що [PERSON] оплачував яхт-клубу за послуги, так як на їх території проводилися ремонтні роботи та надавалися послуги - світло, вода. Також свідок пояснила, що [PERSON] працювала завідуючою лабораторією кафедри та 11.09.2013 року. [PERSON] не розказувала свідку, як саме вона познайомилася з [PERSON], сама ж [PERSON] не пропонувала [PERSON] купити яхту. [PERSON] була матеріально відповідальною особою, та на неї була видана довіреність на купівлі-продажу яхти з боку Університету. [PERSON] також пояснила, що бачила [PERSON] один раз у своєму кабінеті , надавши свою згоду на проведення ремонтних робіт 13.08.2010 року, а кошти за стоянку [PERSON] сплачені в вересні 2010 року. У Університету з яхт-клубом укладений договір, в переліку якого вказаної яхти не було, так як вона виведена з експлуатації, і яхта стояла на огородженої території яхт-клубу. При спілкування з директором яхт-клубу Котовим, він їй сказав, що не може пропустити на територію яхт - клубу [PERSON], так як власником яхти є Університет, і при цьому [PERSON] необхідно сплачувати за стоянку, оскільки вони будуть отримувати їх послуги при проведені ремонтних робіт. Судом встановлено, що за стоянку яхти [PERSON] було сплачено 5007,60 грн. на рахунок СД ДП «Чорноморський яхт-клуб» за період з 01.09.2010 року по 30.09.2010 року, що підтверджується листом ТОВ «ТСТ» від 15.11.2011 року (зв.б. а.с.13) Однак, у даному листі не вказано за стоянку якої яхти сплачено кошти, що також встановлено в ухвалі апеляційного суду м.Києва від 17.07.2013 року.(справа №2/761/859/13). Також, з пояснень представника позивача судом встановлено, що позивач розпочав ремонтні роботи яхти вважаючи себе власником яхти, витративши кошти на закупівлю матеріалів на ремонті роботи на суму 21 917 грн. (а.с. 14) про що надав ксерокопії фіскальних чеків, квитанції на матеріали (а.с. 6,7,41,42,43). При цьому,як зазначено в рішенні Шевченківського районного суду м.Києва від 22.04.2013р. (а.с.24) частину чеків було видано раніше ніж було укладено договір купівлі-продажу яхти, а інша частина чеків отримана після укладення договору купівлі-продажу. Також в судовому засіданні представником позивача було пояснено, що взагалі на відновлення корпусу яхти пішло 21 робочий день, на роботах були зайняті чотири особи, яким листом ОНМУ було надано право на роботи. Робота проходила по 12 годин в день, з 8 години до 21 години вечора з обідньою перервою на одну годину. Враховуючи 12-годинний робочий день та шкідливі умови праці (розчинники та отверджувачі для епоксидних смол, деревна стружка) робота оплачувалася по 10 грн. за годину, тобто 10 080 грн. оплата праці на всіх осіб (2 520*4) тобто (12*10=120 (в день на особу), 120*21=2 520 грн. (за весь час роботи на особу). Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України вимога про визнання правочини недійним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою. права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 216 ЦК України передбачено загальні наслідки недійсності правочину - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу прав власності до набувача. Крім того, реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при неналежному виконанні зобов'язання. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Також, згідно ухвали апеляційного суду м.Києва від 17.07.2013 року, вбачається, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.344 ЦК України) Згідно вимог пункту 25 Порядку ведення Державного суднового реєстру України Суднової книги України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 00.09.1997 року № 1069. Для реєстрації судна та отримання суднових реєстраційних документів судновласник подає копії платіжних документів, що свідчать про сплату відповідних зборів в установленому розмірі. Орган державної реєстрації після надходження висновку Укрморічінспекції, а для риболовних суден - Держрибагенству та Укррічінспекції у триденний строк видає судновласнику такі реєстраційні документи: свідоцтво на право плавання під Державним прапором України та свідоцтво про право власності на судно. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що [PERSON] набула право власності на яхту у відповідності з вимогами Закону. Колегія апеляційного суду м.Києва, погодилася з висновками суду першої інстанції, що позивачкою в обґрунтування розміру витрачених коштів на відновлювальний ремонт яхти не надано суду належних доказів. Також, як вказано в ухвалі апеляційної інстанції, станом на момент продажу яхти 25.08.2010 року її вартість становила 79 750 грн.44 коп., а згідно висновку № 4821/4822/12-54 судової товарознавчої експертизи ринкова вартість яхти ЛЕС-35 1988 року випуску, судновий білет [NUMBER] від 10.05.2000, знак [NUMBER] під назвою «Робін Гуд» станом на 24.04.2012 року складає 48 750 грн. При цьому на вирішення товарознавчої експертизи було постановлено питання, яка ринкова вартість яхти, а не вартість відновлювального ремонту яхти. При розгляді даної справи сторонами не заявлялось клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості відновленому ремонту яхти. У зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат на ремонт яхти. При цьому суд враховує, що такі дії з ремонту яхти здійснювались позивачем в той час коли не було укладено вищезазначеного договору купівлі-продажу яхти, тобто на маючи на те правових підстав. Також судом не приймається до уваги лист ТОВ «Трансбункер Сейлінг Тіам» № 34 від 15.11.2011 року, в якому зазначено, що за стоянку яхти за період з 01.09.2010 по 30.09.2010 зараховано 5007,60 грн. від [PERSON], так як в ньому не вказано за стоянку якої яхти сплачено кошти. Згідно вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями свідка [PERSON], що позивачу листом надано 13.08.20101р. було дозвіл про доступ на територію Чорноморського яхт-клубу до яхти. Однак при цьому не було отримано згоди на проведення ремонту від Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України який здійснює контроль за використанням державного майна та власника яхти. Як вбачається з матеріалів справи, Університет є балансоутримувачем яхти та не має право розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, цим спростовуються твердження позивача щодо ремонту яхти, закупівлі матеріалів та оплати за оренду яхти в якості добросовісного набувача, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Одеського національного морського університету на користь [PERSON] витрат у сумі 37 0004, 60 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно листа Фонду державного майна України від 22.03.2013 року щодо відчуження майна Одеського національного морського університету, після розгляду документів щодо відчуження яхти, вбачається, що надіслані документи мають недоліки та за результатами рецензування Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості яхти «Робин Гуд» встановлено, що він має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки та запропоновано усунути зазначені недоліки та надати до Фонду доопрацьовані документи. (а.с 29). Як вбачається з рецензії на Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості яхти «Робін Гуд» від 12.03.2013 року величина вартості майна, визначена у звіті про оцінку майна дорівнює 118 536 грн. з урахуванням ПДВ. (а.с. 30-35) Також, як вбачається з технічно-економічного обґрунтування доцільності відчуження шляхом продажу спортивної яхти «Робин Гуд» Одеського національного морського університету (а.с.36), спортивна яхта «Робин Гуд» не відноситься до переліку майна визначеного п.5 Постановою КМУ № 830 від 06.06.2007 року, на яке не розповсюджується дія цієї постанови, утримання яхти на стоянці (на приколі) коштує 3 260 грн. на місяць і відповідно 39 120 грн. на рік, при вартості самої яхти по бухгалтерському обліку 77 384 грн. Очікувана вартість коштів від продажу яхти згідно оцінки складає 162 189 грн. Постійне знаходження яхти на суші з кожним днем погіршує стан дерев'яного корпусу і палубних споруд, що в більшій частині потребує вартісного капітального ремонту. Наведені дані підтверджують недоцільність утримання недіючої яхти на балансі ОНМУ витрачаючи кошти за її стоянку при очікуваному доході від продажу 118 536 грн. Представник позивача в судовому засіданні вказала, що з копії висновку Фонду держмайна вбачається визначена вартість яхти ЛЕС-35 1988 року випуску, судовий білет [NUMBER] від 10.05.2000 року, знак [NUMBER] під назвою «Робін Гуд», що відповідно до оцінки від 21.12.2012 року складає 118 536 грн., при цьому оцінка проведена станом на липень 2010 року, яка визначена в протоколі Одеської товарної біржі від 25.08.2010 року становить 88 611,60 грн., отже сума поліпшення майна становить 29924,40 грн. (118 536 грн.- 88 611,60 грн.). Згідно ч. 4 ст. 390 ЦК України, добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість. На момент проведення ремонтних робіт позивачка не набула, згідно чинного законодавства, право власності на яхту. Суд не приймає доводи представника позивача щодо врахування суми поліпшення майна в розмірі 29924,40 грн., як різницю між оцінками вартості майна, виходячи з визначеної у Звіті про незалежну оцінку ринкової вартості яхти (2013р.) у сумі 118 536 грн., оскільки позивачем не надано належних доказів, що вартість яхти збільшилася саме у зв'язку з проведеними позивачем ремонтними роботами в 2010 році. При цьому позивачем також не надано належних доказів того, що вартість яхти на момент закінчення ремонтних робіт у вересні 2010 року становила 118 536 грн. Інших належних та допустимих доказів суду не представлено. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного позивачем не надано об'єктивних доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суму поліпшення майна у розмірі 29 924 грн. 40 коп. У зв'язку з зазначеним також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення витрат пов'язаних з явкою до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed