Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просила стягнути з Акціонерного товариства «Просто-страхування», Харківської філії Акціонерного товариства «Просто-страхування» страхове відшкодування у розмірі 15280,05 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20.08.2012 року між [PERSON] та АТ «Просто-страхування» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АВ№7953548), згідно якого забезпеченим транспортним засобомстав автомобіль LEXUSRX 350 реєстраційний номер [NUMBER]. 05.12.2012 року між позивачем та СК «Оранта» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АВ№9277202), згідно якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль CHEVROLETNIVA реєстраційний номер [NUMBER]. 30.03.2013 року о 13 годині на перехресті автодоріг «Київ-Харків-Довжанський» і «Харків-Липці» відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля LEXUSRX 350 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля CHEVROLETNIVA реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача. 20.03.2013 року СВ Липецького ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області дана подія була внесена до ЄРДР за №12012220430001405 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Також 20.03.2013 року позивачем письмово було подано повідомлення про страховий випадок до Харківської філії АТ «Просто-страхування» та СК «Оранта». 06.12.2013 року кримінальне провадження №12012220430001405 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутності складу злочину, в ході розслідування було встановлено, що в діях водія автомобіля LEXUSRX 350 [PERSON] вбачаються порушення п.п.8.7.3 (е) та 8.10 Правил дорожнього руху України, які знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. З даним висновком позивач звернулася до представника АТ «Просто-страхування», на що отримала відповідь, що для отримання страхового відшкодування необхідно рішення суду відносно особи винної в ДТП, що надасть право на отримання страхового відшкодування від страхової компанії забезпеченого транспортного засобу. 10.04.2014 року постановою судді Кіровського районного суду Макіївки Донецької області [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Зазначена постанова 23.07.2014 року була направлена представнику позивача на його запит від 29.05.2014 року та була отримана позивачем лише 20.08.2014 року. 22.08.2014 року позивач подала постанову суду, матеріали переписки представнику відповідача і після цього було призначено експертне оцінювання завданої шкоди. 13.10.2014 року представником відповідача було представлено висновок експерта по завданим збиткам і запропоновано написати заяву про страхове відшкодування з зазначенням суми страхового відшкодування. 26.11.2014 року позивачем було отримано лист від АТ «Просто-страхування» про відмову у проведенні виплати страхового відшкодування в зв'язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позивач вважає дане рішення відповідача безпідставним та незаконним, оскільки право на отримання від відповідача [PERSON] отримала в серпні 2014 року, коли отримала постанову суду, тобто вже після спливу одного року після дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, зазначає, що відповідач, всупереч п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», не зробив жодного запиту щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування, поклавши весь тягар щодо отримання відповідних документів на позивача. Позивач в судове засідання не з'явився, оскільки матеріали справи містять достатньо даних для вирішення спору, суд вирішує його на підставі наявних документів. Представники відповідачів в судове заслання не з'явились, надали письмові заперечення. Третя особа у судове засідання не з*явилась, оскільки неможливе її належне повідомлення, у зв'язку з проживанням у Донецькій області. Суд, вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.03.2013 року о 13 годині 00 хвилин на перехресті автодоріг «Київ-Харків-Довжанський» і «Харків-Липці» відбулось зіткнення автомобіля CHEVROLET NIVA реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля LEXUS RX 350 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були госпіталізовані. Постановою старшого слідчого СВ Липецького ВМ Харківського РВ ГУ МВС України Харківської області Мирошник І.А. від 06.12.2013 року кримінальне провадження №12012220430001405 від 20.03.2013 року було закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст..286 КК України, виділені матеріали та направлені начальникові Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області для притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності згідно КУпАП. Зазначена постанова була направлена позивачеві 17.12.2013 року вих..№93/1-4114. Згідно постанови судді Кіровського районного суду м.Макіївки Донецької області від 10.04.2014 року було встановлено , що ДТП сталося внаслідок порушення [PERSON] вимог п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП, стосовно [PERSON] закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Копія даної постанови була отримана адвокатом [PERSON] у липні 2014 року (вих. суду №15860/3/268/247/14 від 23.07.2014 року) на його запит від 29.05.2014 року. На дату дорожньо-транспортної пригоди діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс АВ№7953548 від 20.08.2012 року, згідно якого забезпеченим транспортним засобом став автомобіль LEXUS RX 350 реєстраційний номер [NUMBER], яким під час ДТП керував [PERSON] 20.03.2013 року позивач [PERSON] звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. 13.10.2014 року позивач [PERSON] звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. АТ «ПРОСТО-страхування» було відмовлено позивачу [PERSON] у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому п.35.1 статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав,визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Згідно п.34.2, п.34.3 ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розмірушкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Тому посилання позивача на те, що експертне оцінювання завданої шкоди було призначено відповідачем після подання нею постанови суду 22.08.2014 року, не приймається судом, як поважна причина для несвоєчасного подання заяви про страхове відшкодування, оскільки на підставі зазначеної норми закону в разі неявки представника страхової компаніїдля визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, вона мала право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. Відповідно до п.37.1.4. статті 37Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода (страховий випадок) сталась 19.03.2013 року, в той час як заява на виплату страхового відшкодування подана [PERSON] 13.10.2014 року, тобто вже після спливу строку для подання такої заяви, передбаченого ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів». Згідно п.23 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки "строки, передбачені статтею 33 Закону № 1961-IV для звернення до страховика, а у випадку, зазначеному в статті 41 цього Закону, - до МТСБУ, із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, не є строками здійснення потерпілим свого права на отримання страхового відшкодування. Тому у разі відмови страховика відприйняття документів на отримання страхового відшкодування з посиланням на пропущення цих строків потерпілий має право звернутися до суду з метою вирішення спору по суті. Оскільки ст.33 Закону № 1961-IV не стосується строків звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування, страховиком не відмовлено у прийнятті документів на отримання страхового відшкодування, то підстав для визнання рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати необґрунтованим та незаконним не вбачається, та суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску 1-річного строку подання заяви про страхове відшкодування [PERSON] Крім того, в порушення вимог ст..30 ЦПК України одним із відповідачів у справі заявлено філію АТ «Просто-страхування», тому в частині вимог про стягнення відшкодування з філії, суд відмовляє ще з підстави подання позову до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed