Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

12.02.2016\~ року представник позивачів [PERSON]\~ звернувся\~ з вказаним позовом до суду, в обґрунтування якого зазначив,\~ що засновниками СГК «Діброва»\~є жителі с. Дубрівка Баранівського району в кількості 54 чоловіки, в тому числі і позивачі по справі. В грудні 2015 року їм стало відомо, що в травні 2011 року до статуту СГК «Діброва» було внесено зміни, а саме в травні 2011 року 53 засновника кооперативу було змінено на жителя [INFO] [PERSON] . Вважають, що зазначені зміни в статуті СГК «Діброва» здійснено з грубим порушенням Закону України «Про кооперацію» та статуту підприємства без скликання та проведення загальних зборів, а тому до органів реєстрації було внесено неправдиві відомості. Будь-які угоди про передачу корпоративних прав ними не укладались і не підписувались. Тому представник позивачів просить суд визнати недійсними зміни, внесені в травні 2011 року до статуту\~ сільськогосподарського кооперативу «Діброва», та зобовязати реєстраційну службу Баранівського районного управління юстиції Житомирської області внести зміни до переліку засновників ( учасників ) сільськогосподарського кооперативу «Діброва», відновивши становище, яке існувало до травня 2011 року. Згідно ухвали суду від 22 листопада 2016 року до участі у справі в якості третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача сільськогосподарського кооперативу Діброва залучено [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Т. 1 а.с. 110) .\~ 12 травня 2017 року до суду надійшов уточнений позов від представника тих же позивачів до СГК Діброва , управління економічного , агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області , згідно якого представник позивачів просить суд визнати недійсними зміни, внесені в травні 2011 року до статуту\~ сільськогосподарського кооперативу «Діброва» ( зареєстровані 26.05.2011 року, номер запису 12821050002000391 ) та всі послідуючі зміни, внесені до статуту кооперативу , в тому числі від 15.02.2012 року , номер запису 12821050004000391 , відновивши становище, яке існувало до 01 травня 2011 року та зобовязати відповідача державного реєстратора управління економічного , агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області внести зміни до переліку засновників ( учасників ) сільськогосподарського кооперативу «Діброва», відновивши становище, яке існувало до 01 травня 2011 року. Згідно ухвали суду від 30 травня 2017 року залучено правонаступника відповідача державного реєстратора відділу економічного розвитку , торгівлі та інфраструктури Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області , яким є управління економічного , агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області . Обгрунтовуючи вимоги уточненого позову представник позивачів зазначив, що в травні 2011 року до державного реєстратора було подано протокол зборів СГК Діброва від 15.05.2011 року та зміни до статуту ( зареєстровані 26.05.2011 року, номер запису 12821050002000391 ) , згідно яких змінено склад засновників підприємства . Як слідує з поданих документів , засновників СГК Діброва [PERSON], [PERSON], [PERSON] було змінено на жителя [INFO] Ю.В. Документи , які свідчать про перереєстрацію корпоративних прав сільськогосподарського кооперативу Діброва із 54 чоловік на [PERSON]. [PERSON], [PERSON], а саме протокол зборів та зміни до статуту , у реєстраційній справі відсутні. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав із підстав , зазначених у позові. \~ Представник відповідача СГК «Діброва» [PERSON] уточнених позовних вимог не визнав і пояснив, що права позивачів фактично не порушені , так як вони припинили членство у кооперативі до 2011 року, тобто до внесенні змін у статут СГК Діброва . Крім цього представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності , вважає , що цей строк позивачами пропущений і ні вони, ні їх представник не наводять поважних причин їх пропуску . Представник відповідача управління економічного , агропромислового розвитку, архітектури та житлово-комунального господарства Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області в судове засідання не з»явився , подав заяву про розгляд даної справи у відсутності представника. Треті особи\~[PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились і не повідомили суд про причину неявки, про час та місце розгляду справи вони повідомлені належно, незважаючи на те, що судові повістки повернулись до суду із довідками пошти за закінченням терміну зберігання, а саме: судова повістка [PERSON] направлялась за місцем його реєстрації в м. Київ, вул. Верещагіна 14, що підтверджується копією його паспорта (Т. 1 а.с. 167), а [PERSON], [PERSON] вони направлялась кожному за місцем їх реєстрації в м. Київ, вул. Бестужева 14; м. Київ, вул.Генерала Потапова 1 Д, кв. 68 , відповідно, що підтверджується відповідними відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в м. Києві ( Т. 1 а.с. 122-123). Тому на підставі ст. 74 ч. 5 ЦПК України останні вважаються таким, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги задоволенню не підлягають , виходячи із наступного . Судом встановлено на підставі матеріалів копії реєстраційної справи № 1-282-00039152, яка заведена Баранівським районним управлінням юстиції Житомирської області ( Т. 1 а.с. 145-203) , що сільськогосподарський кооператив Діброва с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області створений шляхом реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства Лан. Вказана обставина підтверджується копією установчого договору , прийнятого на загальних зборах засновників, протокол № 1 від 10 лютого 2000 року (Т. 1 а.с. 199-200). У списку засновників вказаного кооперативу зазначено 54 фізичні особи ( Т. 1 а.с. 200-201). В подальшому на підставі нотаріально засвідчених заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] , останні заявили про вихід із складу засновників сільськогосподарського кооперативу Діброва , та про передачу своїх часток для [PERSON] ( Т. 1 а.с. 173-175). Цю обставину також підтверджує копія витягу із протоколу № 5 від 15 травня 2011 року засновників (Т.1 а.с. 172) . Але прізвища [PERSON], [PERSON], [PERSON] відсутні у списку засновників кооперативу серед 54 фізичних осіб ( Т. 1 а.с. 200-201) . В подальшому у склад засновників кооперативу включено [PERSON], [PERSON] , внесено відповідні зміни у статут кооперативу (Т. 1 а.с. 160-161) . Була проведена державна реєстрація вказаних дій державним реєстратором Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області 26.05.2011 року, номер запису 12821050002000391 ( Т. 1 а.с. 170) та від 15.08.2012 року , номер запису 12821050004000391 ( Т. 1 а.с. 159). Будь-яких документів ( копій протоколів загальних зборів засновників , змін до статуту, тощо) реєстраційна справа по сільськогосподарському кооперативу Діброва с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області щодо входження у склад засновників [PERSON], [PERSON], [PERSON] не містить. Державний реєстратор [PERSON] в судовому засіданні 30 березня 2017 року ( Т 1 а.с. 240-245) підтвердила факт надання суду копії реєстраційної справи в повному обємі по сільськогосподарському кооперативу Діброва . Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON] показали, що вони не були у складі засновників вказаного кооперативу Діброва . Вони написали заяви про передачу своїх начебто часток для [PERSON] під тиском . У відповідності до приписів ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Представник відповідача СГК Діброва в судовому засіданні не подав суду ніяких доказів, які б свідчили про правомірність передачі своїх часток як засновників у кооперативі [PERSON], [PERSON], [PERSON] для [PERSON] та не спростував встановлених вищезазначених судом обставин. Тому суд вважає, що позивачі, які є у списку первинних засновників , є належними засновниками та в подальшому членами створеного кооперативу . Зазначені вище внесені зміни до статуту СГК "Діброва" є недійсними , необхідно відновити становище, яке існувало до 01 травня 2011 року щодо переліку засновників та керівництва кооперативу . Посилання представника відповідача СГК Діброва на те, що дії, які є змістом уточнених позовних вимог, не порушили права та законні інтереси позивачів, так як вони припинили своє членство у кооперативі до 2011 року , спростовуються положеннями статуту СГК Діброва, які є чинними і ним ( відповідачем) не оспорюються. У відповідності до статуту СГК Діброва ( статті 1, 6) останній створений на підставі Законів України Про підприємництво, Про сільськогосподарську кооперацію, Про власність та установчого договору. Основним заданням кооперативу є виробництво товариної продукції рослинництва і тваринництва , а також її переробка та інші види діяльності , спрямовані на задоволення інтересів членів кооперативу та трудового колективу. Приписами ст. 3 Закону України Про сільськогосподарську кооперацію ( далі Закон) передбачено, що за цілями , завданнями і характером діяльності сільськогосподарські кооперативи поділяються на обслуговуючі та виробничі. Статтею 1 цього ж Закону визначено, що сільськогосподарський виробничий кооператив - сільськогосподарський кооператив, який утворюється шляхом обєднання фізичних осіб , які є виробниками сільськогосподарської продукції , для провадження спільної виробничої або іншої господарської діяльності на засадах їх обовязкової трудової участі з метою одержання прибутку . Враховуючи вказані приписи Закону та аналізуючи положення статуту СГК Діброва , суд вважає, що останній є сільськогосподарським виробничим кооперативом. Членами сільськогосподарського виробничого кооперативу можуть бути фізичні особи, які виявили бажання обєднатись для спільної виробничої діяльності на засадах обовязкової трудової участі та внесли вступний внесок і пай у розмірах , визначених статутом кооперативу ( ст. 12 Закону) . Статтею 43 статуту СГК Діброва передбачено, що трудовою участю члена кооперативу в господарській діяльності кооперативу вважається будь-яка трудова діяльність , направлена на одержання доходу цим кооперативом . Трудова участь члена кооперативу в діяльності кооперативу може бути у формі постійної трудової діяльності в кооперативі в обсязі встановленого державними органами балансу річного робочого часу , або у формі роботи в кооперативі по сумісництву при умові відпрацювання не менше половини балансу річного робочого часу , або у формі виконання разових робіт (доручень, послуг) для кооперативу. У відповідності до статуту ( ст. 20 ч. 1 п. г) члени кооперативу зобовязані приймати трудову участь в кооперативі . Членство у кооперативі може бути припинено у випадку припинення трудової участі у діяльності кооперативу ( ст. 17 ч. 1 статуту). Враховуючи вказані приписи Закону та аналізуючи положення статуту СГК Діброва , суд вважає, що членство у кооперативі повязане із трудовою діяльністю його члена, але не обовязково у формі укладення трудового договору , де б видавася відповідний наказ , розпорядження , тощо. У відповідності до ст. 15 ч. 2 Закону України Про кооперацію до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, в тому числі, затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства. Рішень про припинення членства у кооперативі щодо кожного із позивачів сторонами до суду не надано . Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно матеріалів\~ справи\~ відповідач\~\~ подав заяву\~\~\~ про застосування\~\~\~ строків\~ позовної\~ давності до винесення судом рішення ( Т. 2 а.с. 60). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Представник позивача у позовній заяві (Т. 1 а.с. 1) зазначає, що позивачі дізнались про порушення їх прав ( про внесення змін до статуту СГК Діброва) у грудні 2015 року . Але суд виходить із того , що позивачі могли довідатися про порушення своїх прав в межах строку позовної давності , починаючи із травня 2011 року , враховуючи наступне. Загальні збори членів кооперативу ( якими вони є ) скликаються щорічно ( ст. 25 статуту), про що їх необхідно було повідомити. Але такі збори фактично не збирались і позивачі на них не запрошувались. Також позивачі не отримували часткок доходу на паї , виплата яких повинна здіснюватись за підсумками кожного фінансового року ( ст. 41 статуту), тощо. Тобто ці обставини свідчать про те, що позивачі могли дізнатись про порушення своїх прав , починаючи з травня 2011 року, а не у грудні 2015 року. Представник позивачів у судовому засіданні пояснив, що саме він повідомив позивачів про порушення їх прав у грудні 2015 року , самостійно дізнавшись про це із джерел, які є у вільному доступі. Представник позивачів звернувся до суду з позовом 12 лютого 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності, встановленої законом. За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити за спливом позовної давності. Ні представник позивача, ні самі позивачі не наводять ніяких поважних причин пропущення позовної давності , із -за яких їх порушене право підлягало б захисту. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed