Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому. з урахуванням уточнених позовних вимог, просив відшкодувати моральну шкоду, завдану Святошинським районним управлінням Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, посилаючись на те що внаслідок бездіяльності останнього позивачу була завдана шкода у розмірі 1 000 000,00 гривень. Також просив зобов'язати Святошинське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві належним чином розглянути справу ЄО № 857 та заяву від 05.11.2014 року. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11.12.2014 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26.01.2015 року позовну заяву [PERSON] було повернуто у зв'язку з невиконанням вимог ухвали. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11.03.2015 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 26.01.2015 року скасовано та передано на новий розгляд. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15.04.2015 року відмовлено у відкритті провадження за позовними вимогами [PERSON] до Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в місті Києві у частині зобов'язання відповідача належним чином розглянути справу ЄО№857 та заяву від 05.11.2014 р. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15.04.2015 року позовну заяву [PERSON] до Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в м. Києві у частині вимог про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового слідства залишено без руху. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28.04.2015 року позовну заяву [PERSON] до Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в м. Києві у частині вимог про відшкодування моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового слідства. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.06.2015 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28.04.2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2015 року ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28.04.2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17.06.2015 року скасовано та передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач у судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник Головного управління Національної поліції у м.Києві у межах судового засідання проти задоволення даного позову заперечував з огляду на необґрунтованість його вимог у зв'язку із відсутністю факту заподіяння позивачеві моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідача. Представник Головного управління Державного казначейства України в м. Києві у судове засідання не з'явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги даного позову не підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на бездіяльність Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві, що полягає у відсутності будь-яких відповідей щодо його звернення. Згідно ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно ч2 право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно ч.6 шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно ч7 порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Верховний Суд України в пункті 5 постанови Пленуму №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. з наступними змінами і доповненнями, роз'яснив про те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У відповідності до частини 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, а саме: в чому полягає спричинена йому моральна шкода, якими саме діями чи бездіяльністю відповідача вона спричинена і чим підтверджується протиправність цих дій або бездіяльності відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням винної особи, в чому полягає вина відповідача в спричиненні йому даного виду шкоди, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або інших втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, чим він обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди та з чого він при цьому виходив. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує доводами, не підтвердженими належними і допустимими доказами. Наведене свідчить про безпідставність і недоведеність заявлених [PERSON] позовних вимог, що зумовлює відсутність підстав для їх задоволення.

Outcome: dismissed