Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, в якому прохала збільшити розмір на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], шляхом зміни способу стягнення аліментів визначеного за рішенням суду, стягнувши з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи заявлені вимогу позивач посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, вони мають спільну малолітню доньку [PERSON], на утримання якої за судовим рішенням відповідач зобовязаний до сплати аліментів в розмірі 700 грн. щомісячно. Враховуючи, що визначений судом розмір аліментів, на сьогодні є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позивач прохає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку. Ухвалою суду від 20 лютого 2018 року (а.с.18) позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Будучи належним чином повідомленими про дату час і місце розгляду справи, сторони у підготовче судове засідання не зявились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивач уточнила заявлені вимоги та остаточно прохала суд збільшити розмір аліментів, що стягуються на утримання доньки [PERSON] до суми у 2100 грн. на місяць. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористався, натомість надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у вказаному позивачем розмірі. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Встановивши фактичні обставини справи, зясувавши позиції сторін та дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне. Починаючи з 17.02.2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.05.2008 року (актовий запис про розірвання шлюбу №143 від 17.08.2009 року складений ВРАЦС Комсомольського МУЮ). Після розірвання шлюбу позивачем дошлюбне прізвище не відновлювалось (а.с.6,7,13). Сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (ас.5), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини. Місце проживання [PERSON] зареєстровано разом із позивачкою у справі (а.с.4,11). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.05.2008 року (а.с.12) з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. на місяць, починаючи з 25.03.2008 року і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи із змісту позову, вимога щодо зміни раніше визначеного способу аліментів, викликана забезпеченням гармонійного розвитку дитини, оскільки розмір аліментів у сумі, що становить 700 грн. на місяць, наразі є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини зі сторони батька. Розглянувши справу у межах заявлених вимог, оцінивши досліджені письмові докази, суд доходить висновку про задоволення вимог [PERSON] у повному обсязі, з огляду на нижче наведене. Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного Кодексу України, також судом взято до уваги положення Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, норми Закону України «Про охорону дитинства», та розяснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи із змісту ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоров'я та матеріального становища дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, рухомого, нерухомого майна, грошових коштів, інші обставини, що мають істотне значення тощо. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК). Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з розясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року, суд може змінити розмір аліментів за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючі всі обставини справи, стан здоров'я, матеріальне становище дитини, платника аліментів, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне збільшити визначений попереднім судовим рішенням розмір аліментів та стягнути на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 2100 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. З огляду на закріплений Сімейним кодексом України принцип рівності обовязків обох батьків по утриманню дитини, визначений судом розмір аліментів цілком відповідатиме об'єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved