Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" про визнання незаконним звільнення з посади берегового матроса швартової бригади служби флоту, визнання незаконним наказу про припинення трудового договору №377к 3-1 від 26.08.2014 року, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням та компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.08.2014 року Наказом «Про припинення трудового договору» № 377К 3-1 від 26.08.2014р. його було звільнено з посади берегового матроса швартової бригади служби флоту Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт». Причина звільнення - прогул без поважних причин п. 4 ст. 40 КЗпП України. Позивач зазначив, що вважає вказане рішення безпідставним, а документи якими відповідач обґрунтовує вказане рішення не відповідають фактичним обставинам справи з наступних причин. На Державному підприємстві «Одеський морський торговельний порт» він займає посаду берегового матроса швартової бригади служби флоту. Вказана посада передбачає роботу змінами. Однак зміни роботи постійно змінюються та переносяться, у разі, якщо хтось захворіє, чи за інших обставин не вийде на роботу, треба перекривати робочі прогалини, за для того, що б не порушувався виробничий процес. Вказаний фактор призвів до того, що вже тривалий час з графіком несення вахт ніхто не ознайомлюється та він взагалі не доводиться до матросів швартової бригади, та йому взагалі не було відомо, що він досі складається та взагалі існує. Про необхідність виходу на робочу зміну його, та його колег сповіщає старший шкіпер Максимов А.Г. Таким чином, з графіком несення вахт він ознайомлений не був та не знав, що 29.07.2014р. з 20:00 до 08:00 30.07.2014р. він повинен був заступати на зміну. 21.08.2014 року його викликали до профкому служби флоту, де пройшло зібрання та йому поставили питання про документи, які оправдують його відсутність на робочому місці 29.07.2014р. та 01.08.2014р. Він пояснив вказану ситуацію, після чого повернувся до виконання своїх посадових обов'язків. Згодом, 28.09.2014 року він дізнався, що наказом «Про припинення трудового договору» № З77К 3-1 від 26.08.2014р. його звільнили з роботи. Причина таких дій та фальсифікацій відносно нього є конфлікт з керівництвом Одеського морського торговельного порту, який продовжується досить тривалий час. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 30.07.1990 року. [PERSON] почав працювати на посаді берегового матроса швартової бригади підмінного складу Служби флоту ДП «ОМТП» з 01.04.2009 року ( наказ №190/к від 31.03.2009 р.), а з 24.06.2099 р. - основного складу (наказ №454/к від 01.07.2009 р.). Наказом № 377К 3-1 від 26.08.2014 р. позивач був звільнений з посади берегового матроса швартової бригади основного складу Служби флоту ДП «ОМТП» за п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Підставою цього звільнення є подання адміністрації порту №02-6/460 від 12.08.2014 року (а.с.55); виписка із рішення профспілки від 21.08.2014 року (а.с.56); рапорт №26/1144 від 05.08.2014 року (а.с.52). З копії книги обліку руху трудових книжок вбачається, що позивач отримав трудову книжку 28.08.2014 року (а.с.70-72). За інформацією відповідача, що не заперечувалося позивачем, розрахунок за звільненням позивача ДП «ОМТП» здійснило 28.08.2014 року (а.с.73). Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, у справах про звільнення працівник може звернутися з заявою в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. У судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2014 року, представник позивача зазначив, що позов був направлений поштою 26.09.2014 року. Судове засідання було відкладено та представнику позивача був наданий час для надання доказів направлення позову поштою. На наступне судове засідання представник позивача надав до суду копію квитанції поштового відправлення від 26.09.2014 року, з якої не вбачається хто саме і що відправляв на адресу Приморського районного суду м. Одеси. Опис вкладення поштового відправлення до суду позивач або його представник не надали. При цьому, конверт у матеріалах справи відсутній. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач отримав трудову книжку 28.08.2014 року, строк звернення до суду сплинув 29.09.2014 року, а з позовною заявою він до суду звернувся лише 01.10.2014 року, заяву про поновлення строку до суду не подавав, в судовому засіданні відповідних клопотань не заявляв. Таким чином, суд дійшов до висновку, що [PERSON] звернувся з вказаним позовом до суду поза межами визначеного трудовим законодавством строку. У абз. 4 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при пропуску місячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи права і обов'язки сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Судом встановлено, що [PERSON] був відсутній на роботі без поважних причин 29.07.2014р. з 20:00 до 08:00 30.07.2014р.; 01.08.2014р. з 08:00 до 20:00 01.08.2014р.; 05.08.2014р. покинув вахту без поважних причин. Цей факт підтверджується наступним: - табелем обліку робочого часу (а.с.44-49); - журналом робочих операцій швартової бригади (а.с.30-43); - рапортом шкіпера швартової бригади Бережнова І.А. від 30.07.2014 року про відсутність [PERSON] на робочому місці 29.07.2014р. з 20:00 до 08:00 30.07.2014р. (а.с.50); -рапортом старшого шкіпера швартової бригади Максимова А.Г. від 30.07.2014 року про відсутність [PERSON] на робочому місці 29.07.2014р. з 20:00 до 08:00 30.07.2014р.(а.с.51); - рапортом начальника служби флоту Саханенка С.М. від 05.08.2014 року на ім'яв.о. директора ДП «ОМТП» про невихід без поважним причин [PERSON] на вахту 29.07.2014р. в 20:00 та 01.08.2014р. в08:00, а також про те, що 05.08.2014р. [PERSON] прибув на вахту та без пояснення причин покинув вахту(а.с.52); - рапортом шкіпера швартової бригади Бережнова І.А. від 05.08.2014 року про відсутність [PERSON] на робочому місці 29.07.2014р. з 20:00 до 08:00 30.07.2014р.; 01.08.2014р. з 08:00 до 20:00 01.08.2014р., та проте, що 05.08.2014р. [PERSON] прибув на вахту та без пояснення причин покинув вахту (а.с.53); - актом від 08.08.2014 року, про те, що 05.08.2014р. [PERSON] прибув на вахту та без пояснення причин покинув вахту в 09:30 (а.с.54); - поданням в.о. директора ДП «ОМТП» від 12.08.2014 року в цеховий профспілковий комітет Служби флоту (а.с.55); - протоколом засідання профкому Служби флоту від 21.08.2014 року. Доводи позивача про те, що він не був ознайомлений з графіком несення вахт спростовуються матеріалами справи. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку ДП «ОМТП», затверджених на конференції трудового колективу 30.09.2013 р., для матросів швартової бригади встановлений наступний режим роботи (час початку і закінчення роботи та обідньої перерви, а також надання вихідних днів) (а.с.27-29): Робочий час Обідня перерва 45 хвил. у період Вихідні дні: після денної зміни - 24 години після нічної зміни - 48 годин ПочатокЗакінчення ПочатокЗакінчення 08-00 20-0020-00 08-00з 12-00 з 00 - 00до 15-00 до 03 - 00 Кожний факт прийняття / зміни вахти швартових бригад відображається у спеціальному журналі (а.с.30-43). Як вбачається з табелів обліку робочого часу, у такому режимі [PERSON] працював у липні-серпні місяці 2014 року(а.с.44-49). Відповідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, профком Служби флоту дав згоду на звільнення [PERSON] за п.4 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується протоколом засідання від 21.08.2014 року (а.с.56). Позивачем не надано суду доказів, що 29.07.2014р. з 20:00 до 08:00 30.07.2014р., 01.08.2014р. з 08:00 до 20:00 01.08.2014р. та 05.08.2014р. він був відсутній на робочому місці з поважних причин. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання незаконним звільнення з посади та поновлення на посаді. Враховуючи, що судом позивачу відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про визнання незаконним звільнення з посади та поновлення на посаді, а відтак позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням та компенсації за спричинену моральну шкоду є похідними, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed