Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

У січні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 19 квітня 2013 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачем проживають окремо, сімейні стосунки припинені. Зазначала, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. На протязі тривалого періоду часу між нею та відповідачем погіршувались стосунки, що в кінцевому результаті призвело до розпаду їх сім»ї. Просила шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі по 700 грн. щомісячно але не менше 30 % від прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з»явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив заяву в якій прохав слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 квітня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 286. Від шлюбу сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. В зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю між сторонами виникають сварки, внаслідок чого їх сім»я розпалась. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Спору про майно та місце проживання дитини не заявлено. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 11 вказаного вище Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів свої дитини. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги те, що неповнолітня проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, враховує матеріальний стан платника аліментів, стан здоров'я, те що хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом, інших осіб на утримання не має. Згідно ст.. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги викладене, а також проаналізувавши та оцінивши надані сторонами докази суд вважає, що визначений розмір аліментів у 700 грн. є достатнім, для забезпечення неповнолітньої доньки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved