Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

12.09.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про виділ частки із спільної часткової власності та визнання права власності, третя особа: сектор містобудування та архітектури Петриківської районної державної адміністрації. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він із [PERSON] , яка є його рідною сестрою, отримали спадщину, як спадкоємці за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно відповідних свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 04.10.2016 [PERSON] та [PERSON] належать по Ѕ частці такого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер 1223780800:02:002:0108) та земельної ділянки площею 0,6000 га (кадастровий номер 1223780800:02:002:0109), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В теперішній час [PERSON] бажає виділити належну йому частку домоволодіння та земельної ділянки в окремий об`єкт нерухомого майна, а тому посилаючись на технічний висновок про стан будівельної конструкції по результатам обстеження будівель та споруд № 1-5/19 від 30.07.2019, підготовлений Державним підприємством «Проектний інститут» «Дніпродзержинськцивільпроект» позивач просить суд: виділити в окремий об`єкт нерухомого майна належну йому 1/2 частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: приміщення загальною площею 25,1 кв.м. в житловому будинку А-1, а саме: кімната (1-2) площею 25,1 кв.м.; сарай (Б-1) площею 13,2 кв.м. з підвалом площею 9,1 кв.м., 1/2 частка гаража (В-1) площею 21,3 кв.м., душ (ж-1) площею 1,0 кв.м., колодязь № 4, частка огорожі № 1; визнати за ним, [PERSON] право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна на кімнату (1-2) площею 25,1 кв.м. в житловому будинку А-1, сарай (Б-1) площею 13,2 кв.м. з підвалом площею 9,1 кв.м., 1/2 частка гаража (В-1) площею 21,3 кв.м., душ (ж-1) площею 1,0 кв.м., колодязь № 4, частка огорожі № 1, що дасть підстави для присвоєння окремої поштової адреси та реєстрації права власності в органах державної реєстрації. 18.10.2019 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні третю особу: сектор містобудування та архітектури Петриківської районної державної адміністрації, замінено на - сектор архітектури та містобудування Петриківської районної державної адміністрації. Ухвалою суду від 06.10.2020 закрито підготовче провадження в даній цивільній справі та призначити справу до судового розгляду. Під час підготовчого розгляду, 21.11.2019, представник відповідача адвокат Бєлік С.П. подав відзив на позов в якому не заперечує право позивача на частку в успадковуваному майні, заперечує проти позову так як позивачем не доведено технічної можливості переобладнання спірного будинку в ізольовані приміщення які за розмірами та призначенням відповідають розміру часток співвласників у праві власності; не надано доказів щодо можливості переобладнання приміщень без завдання співмірної шкоди житловому призначенню будівель; не надав доказів, що використання запропонованого ним розділу майна в натурі дозволить користування земельними ділянками площею 0,25га та 0,600 га, не порушуючи права власників; не надав доказів щодо можливості використання інших кімнат як житлових, що може привести до порушення прав співвласників; в технічному висновку не зазначено яким чином буде відбуватися поділ між співвласниками інженерних мереж та вузлів обліку електропостачання та газопостачання; незрозумілим є використання по Ѕ частину гаражу (В-І) кожним із співвласників; незрозумілим є позбавлення відповідача питної води, оскільки колодязь №4 позивач бажає виділити собі; незрозумілим є позбавлення відповідача жилої кімнати, оскільки житлову кімнату (1-2) пл.25,1 кв.м. позивач бажає виділити собі, інше не пропонується та не обґрунтовується. Представник третьої особи надав до суду пояснення де не заперечує проти позову, але зазначив, що наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55 затверджено Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» (зі змінами) (далі -Інструкція). Інструкцією передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). В подальшому представник позивача просив розглядати справу без їх участі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кущ О.М. позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити посилаючись на докази, що подані до суду разом з позовом. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК). Так, судом встановлено, що сторони отримали спадщину, як спадкоємці за заповітом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Так [PERSON] та [PERSON] належать по Ѕ частці такого майна: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,2500 га (кадастровий номер 1223780800:02:002:0108) та земельної ділянки площею 0,6000 га (кадастровий номер 1223780800:02:002:0109), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини сторонами не оскаржуються та підтверджуються матеріалами справи ( а.с. 11-19) За правовстановлюючими документами та технічним паспортом вищевказане домоволодіння має наступну характеристику: А-1 - житловий будинок, Б-1 - сарай, В-1- гараж, Г-1 - сарай, Ж-1 - душ, З-1 вбиральня, № 1-3 огорожі, № 4 - колодязь, № 5 - свердловина. В свою чергу житловий будинок загальною площею 52,8 кв.м. і має 25,1 кв.м. житлової площі, складається з коридору (1-1), кімнати (1-2), кухні (1-3), кладової (1-4) та коридору (І) (а.с. 20-22). Згідно ст.355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частиною 1 ст.356 ЦК України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України також зазначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Враховуючи те, що після виділу частки із спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією № 55 затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідност.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідност.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно п.п. 21, 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при вирішення цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно дост. 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у редакції від 25.05.1998, при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділена відокремлена частина будинку із самостійним виходом (квартира). Виходячи з цього, виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно правових позицій, викладених в Постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 № 36-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм стст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває в спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Для виділу частки із спільного нерухомого майна повинна бути технічна можливість. Насамперед це означає, що частка яка виділяється повинна бути реально окремим об`єктом нерухомого майна. При цьому частка яка залишається у іншого власника (власників) має також бути окремим об`єктом нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Тобто, з певної точки зору при будь-якому виділі частки з нерухомості, завжди відбувається поділ цієї нерухомості на два самостійних об`єкта. Для цього у справі проводяться будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи. Для позитивного висновку експертизи частки співвласників повинні бути ізольовані один від одного, мати окремі виходи, окремі системи водопостачання, водовідведення, опалення, тощо. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Кількість та розміри виходів повинні відповідати вимогам будівельних норм за видами будинків та споруд. Якщо при поділі відбувається реконструкція та необхідно додержуватися вимог ДБН та санітарних правил. (Ухвала Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року). Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. Разом із тим у випадках, коли вирішення справи залежить від психічного стану особи в момент вчинення нею певної дії, наприклад при розгляді справ про визнання правочинів недійсними з мотивів укладення їх фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла ними керувати (стаття 225 ЦК), і за відсутності клопотання про призначення експертизи, суд, згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК, повинен роз`яснити позивачу його право на заявлення такого клопотання та наслідки невчинення цієї процесуальної дії. Експертиза повинна бути обов`язково призначена у випадках, передбачених статтею 145 ЦПК. Як на доказ наявності технічної можливості (з дотриманням часток співвласників, умов ДБН та інших вимог) поділу спільного домоволодіння позивачем надано суду технічний висновок про стан будівельної конструкції по результатам обстеження будівель та споруд № 1-5/19 від 30.07.2019, підготовлений Державним підприємством «Проектний інститут» «Дніпродзержинськцивільпроект», проти висновків якого категорично заперечує відповідач та який не приймається судом як допустимий доказ на підтвердження вказаної обставини виходячи з наступного. З змісту та вступу технічного висновку № 1-5/19 від 30.07.2019 вбачається, що метою його підготови є отримати об`єктивну вичерпну інформацію про стан будівельних конструкцій для оцінки їх технічного стану, можливості подальшої безпечної експлуатації будівель і споруд, і можливості поділу об`єкта, який знаходиться у спільній частковій власності на 2 окремі об`єкти нерухомого майна з присвоєнням окремих поштових адрес, а саме, можливості виділення в окремий об`єкт нерухомого майна Ѕ частки домоволодіння, що належить [PERSON] . За висновком технічного висновку № 1-5/19 від 30.07.2019 «На підставі результатів обстеження технічного стану будівельних конструкцій житлового будинку (літ. А - 1) з нежитловою прибудовою (літ. а-1), гаража (літ.В -1), сарая (літ. Б-1) з підвалом та душа (літ. Ж-1), розташованих по [ADDRESS] . встановлено: в конструкціях фундаментів, внутрішніх, зовнішніх стін, перекриттів, покриттів, покрівлі, а також у вузлах їх сполучення небезпечні пошкодження і деформації відсутні, конструкції знаходяться в задовільному стані, що відповідає категорії К-2. (крім душа). Стан будівлі К-2 - задовільний: в будинку відсутні несучі та огороджувальні конструкції, які відповідають непридатного до нормальної експлуатації стану конструкцій К-3 і аварійного К-4. Відповідно до технічного паспорта, виконаному обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації » станом об`єкту на 19. 03. 2008 року (інвентаризаційна справа №600, реєстровий №511) будови, які розташовані на ділянці по [ADDRESS] згідно свідоцтв на спадщину від 26.02.2014 знаходяться у власності [PERSON] та [PERSON] . Власність [PERSON] (1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами): 1. Приміщення загальною площею 25,1 м2 в житловому будинку, позначених на плані ділянки як літер А-1, а саме: кімната (1-2) - 25,1м2; 2. Сарай (літер Б-1) площею 13,2 м2 з підвалом площею 9,1 м2. 3. Частка гаража (літер В-1) площею 21,3 м2. 4. Душ (літер Ж-1) площею 1,0 м2. 5. Колодязь №4 6. Частка огорожи №1; Власність [PERSON] (1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами): 1. Приміщення загальною площею 27,7 м2 в житловому будинку, позначених на плані ділянки як літер А-1, а саме: коридор (1-1) - 4,0 м2; кухня (1-3) - 8,5 м2; кладова (1-4) - 6,2 м2; коридор (І) - 9,0 м2; 2. Вбиральня (літер 3-1) площею 1,0 м2; 3. Сарай (літер Г-1) площею 28,0 м2; 4. Частка гаража (літер В-1) площею 15,3 м2; 6. Огорожі №№ 1 (частка), 2; 7. Ворота з хвірткою №3; 8. Свердловина №5. Наявність окремого виходу на [ADDRESS] забезпечує незалежне у фізичних відносинах положення обстежуваної частин домоволодіння [PERSON] , що дозволяє виділити цю частину ділянки з розташованими на ній будівлями і спорудами в самостійний об`єкт з привласненням окремої поштової адреси. Для виділення частини ділянки з розташованими на ній будівлями і спорудами, яка належить [PERSON] в самостійний об`єкт з привласненням окремої поштової адреси необхідно влаштування хвіртки в огорожі №1 для утворення виходу на [ADDRESS] , підвести електропостачання в приміщення житлового будинку, яке відчужується [PERSON] з установкою приладу обліку електроенергії. В даному приміщенні необхідно на місці існуючого віконного отвору виконати дверний проріз. Існуючий дверний проріз в стіні між окремими частками житлового будинку закласти. У приміщенні гаража розділ виконати по внутрішній несучій стіні. Враховуючи окреме розташування (після влаштування хвіртки) об`єктів в планувальній структурі ділянки, фахівці ГПІ «Днепрдзержінськцивільпроект» вважають за можливе розподіл нерухомого майна належного [PERSON] та [PERSON] в окремі об`єкти нерухомого майна з привласненням окремих поштових адрес. При розділі земельної ділянки необхідно дотримувати вимоги ДБН 360-92** - «для догляду за будовами і здійснення їх поточного ремонту відстань до сусіднього кордону ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1.0м». Фактично розділ земельної ділянки в натурі має бути вироблений за участю місцевих органів влади, управлінням земельних ресурсів у відповідності до діючих норм законодавства залежно від наявності у власників документів на володіння землею.» Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК). При вирішення питання про технічну можливість поділу домоволодіння необхідне визначення конструктивних характеристик будинку, його технічного стану, відповідності (невідповідності) вимогам будівельних норм; визначення дійсної вартості домоволодіння (житлового будинку, господарчих будівель і споруд); визначення можливості (неможливості) реального розділу житлового будинку, з врахуванням ідеальних часток у спільній власності; розробка варіантів реального розділу домоволодіння в частках, що відповідають ідеальним, або близьких до них; визначення часток домоволодіння після його розділу і розмір компенсації співвласнику, частка якого після розділу буде меншою за ідеальну. Наведені питання у вказаному технічному висновку № 1-5/19 від 30.07.2019 не відображені. Судом неодноразово роз`яснювались позивачу положення ст. 78 ЦПК щодо допустимості доказів для з`ясування тих обставин, які потребують спеціальних знань, роз`яснено його право на заявлення клопотання про призначення та проведення судової експертизи та наслідки невчинення цієї процесуальної дії. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності технічної можливості реального поділу (виділу) спірного домоволодіння відповідно до часток співвласників, з дотриманням будівельних норм та можливістю обладнання двох ізольованих квартир з окремими входами з окремою системою життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), за необхідності, з проведенням відповідних переобладнань. Позивачем не надано суду варіантів такого поділу. Позивачем ніяк не зазначено, якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Позивачем жодним чином не вирішено питання щодо поділу земельної ділянки, на якій перебуває спірне домоволодіння. Отже позовні вимоги [PERSON] про виділ частки із спільної часткової власності та визнання права власності по запропонованому ним варіанту, не доведені та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. При надані до суду пояснень, представником відповідача повідомлено про здійснення відповідачем витрат пов`язаних з розглядом даної справи, однак підтвердження розміру таких витрат, на час ухвалення судом рішення, не надано. Однак, адвокатом Бєлік С.П. повідомлено суд про додаткове подання клопотання про розподіл судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed