Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

У травні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 10 січня 2014 року вона знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану адміністрації Червоножовтневого району м. Волгоград Російської Федерації, актовий запис № 01. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження ІІ-РК № 727718, яке видано 18.06.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану адміністрації Червоножовтневого району м. Волгоград Російської Федерації, запис акта про народження № 847, яка на цей час проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалося з причин діаметрально протилежних поглядів на шлюб, а також з приводу сварок та конфліктів, у звязку з чим з січня 2015 року вони не ведуть спільного господарства та не мешкають однією родиною. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану адміністрації Червоножовтневого району м. Волгоград Російської Федерації, актовий запис № 01. Позивач надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутністю зазначивши, що на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надав. Також задля належного повідомлення відповідача по справі було надіслано доручення компетентним органам Російської Федерації про вручення [PERSON] копії позовної заяви з додатками до нього та допитати його по суті позову. Проте, доручення повернуто на адресу суду без виконання у звязку з неявкою відповідача (а.с. 56-58, 69-116). Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 30 січня 2017 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 10 січня 2014 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану адміністрації Червоножовтневого району м. Волгоград Російської Федерації, актовий запис № 01. (а.с. 11) Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження ІІ-РК № 727718, яке видано 18.06.2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану адміністрації Червоножовтневого району м. Волгоград, запис акта про народження № 847, яка на даний час мешкає з нею та перебуває на її утриманні. (а.с. 12) Спільне життя не склалося з причин діаметрально протилежних поглядів на шлюб, а також з приводу сварок та конфліктів, у звязку з чим з січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] не ведуть спільного господарства та не мешкають однією родиною. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог СК України. Стаття 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачає, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. За змістом статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Але, відповідного до ст. 3 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору. Так, відповідно до ст.ст. 28, 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то компетентні також установи цієї Договірної Сторони. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до суду одним з подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. \~Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що шлюбні стосунки між сторонами припинились, позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, а тому суд приходить до висновку, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позовної заяви про розірвання шлюбу позивач по справі сплатила судовий збір в розмірі 551,21 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 900,00 грн., тому зазначені суми витрат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. (а.с. 2,54).

Outcome: approved