Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] 25.03.2014 року звернувся до суду з даним позовом, та просить поділити житлову квартиру [ADDRESS] в натурі між співвласниками та виділити йому у власність кімнату загальною площею 12 кв.м., кухню, ванну, туалет та коридор виділити у спільне користування. Свої вимоги мотивує тим, що він за рішенням суду є співвласником 1/3 частини вказаної квартири, відповідач - 2/3 ідеальних частин. Проте [PERSON] заволоділа всією квартирою, не допускає його до своєї власності та відмовляється домовитись користуватися квартирою спільно. Зазначає, що квартира є трикімнатною і тому в порядку ст. 364 ЦК України просить поділити майно, що перебуває у спільній частковій власності, в натурі, виділивши йому кімнату. В добровільному порядку відповідач відмовляється від поділу. За захистом своїх прав змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що не перешкоджає [PERSON] користуватись квартирою, проте останній з моменту розірвання шлюбу фактично там не проживає. Ключі від квартири у нього є. Просила відмовити за безпідставністю. Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Сторони є співвласниками квартири [ADDRESS]. За рішенням апеляційного суду Житомирської області від 05.03.2013 року за позивачем визнано право власності на 1/3 ідеальну частину квартири, за відповідачем - на 2/3 ідеальні частини. Відповідач [PERSON] також зареєструвала своє право власності у порядку, встановленому законом, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 ЦК України) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Частина 2 ст.183 ЦК України визначає, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Стаття 282 ЦК України визначає квартиру як ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до переконання, що квартира, навіть і трикімнатна, є неподільною річчю, оскільки її поділ без втрати цільового призначення неможливий. Тобто, влаштування окремого входу та переобладнання у два повноцінні житлові приміщення є неможливим. Аналогічні роз'яснення містяться і в ПП ВСУ від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» - квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. Позивач не довів, що є технічна можливість використовувати частки квартири, як окремі житлові приміщення, та не заявляв вимог про отримання грошової або іншої матеріальної компенсації її частки. Також окремо суд звертає увагу на той факт, що [PERSON] фактично не набув права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], оскільки не зареєстрував своє право власності у встановленому законом порядку. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно (п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових права на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, позовні вимоги [PERSON] про поділ житлової квартири в натурі не ґрунтуються на положеннях закону та задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладене,

Outcome: dismissed