Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 14 грудня 2019 року працівниками Управління патрульної поліції в Чернівецькій області було винесено постанову про накладення на нього, адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та призначено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Зазначає, що на підставі ч. 2 ст. 308 КпАП України, у порядку примусового виконання цієї постанови, органами державної виконавчої служби стягнути з нього подвійний розмір штрафу в сумі 510 грн. Стверджує, що в подальшому, постанова у справі про адміністративне правопорушення направлена для примусового виконання до Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області. Вказує, що 21 лютого 2020 року державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Піц Альоною Василівною відкрито виконавче провадження №61332696. Посилається на те, що 04.03.2020 року вказаним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (тобто його) та направлено вказану постанову до AT КБ «ПРИВАТБАНК», а також AT «Універсал Банк». Зазначає, що згідно довідки AT КБ «ПРИВАТБАНК» в даній фінансовій установі він має такі рахунки: [NUMBER] - картка Універсальна Голд, та [NUMBER] -картка для виплат Голд. На вказані рахунки відповідно до вищевказаної постанови державного виконавця був накладений арешт. Стверджує, що на картку для виплат, згідно виписки по рахунку, він отримує пенсію та заробітну плату. Будь-яких інших банківських рахунків в нього немає. Вважає, що наклавши арешт на рахунок по картці [NUMBER] , державний виконавець порушив його конституційне право на отримання заробітної плати. Вказує, що крім того, на вказаний картковий рахунок він також отримує пенсію. Разом з тим, наклавши арешт на даний рахунок, державний виконавець позбавив його можливості отримувати не тільки заробітну плату, а й пенсію. Таким чином, він взагалі був позбавлений можливості отримувати будь-які доходи. Зазначає, що про наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження він дізнався тільки коли звернувся в установу банку, оскільки не мав можливості скористатись своєю карткою [NUMBER] для розрахунку в аптеці. Будь-яких повідомлень та постанов про відкриття виконавчого провадження на його адресу не надходило. Стверджує, що 06.03.2020 року він звернувся до Першого відділу ДВС м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із відповідною заявою, чому заблокована його банківська картка проте, відповіді ніякої він не отримав. Вказує, що 11 березня поточного року він повторно звернувся до органу виконавчої служби із відповідною заявою та тільки 12.03.2020 року арешт з його банківського рахунку був знятий. Таким чином, більше тижня він був позбавлений можливості користуватися своїми коштами, отримувати пенсію та заробітну плату. Вказані дії державного виконавця негативно вплинули на стан його здоров`я, оскільки він інвалід 3 групи, інвалід війни, учасник бойових дій, постійно перебуває під наглядом лікарів. Стверджував, що на його матеріальному забезпеченні знаходилась його сім`я, а саме: мати [PERSON] , яка померла [INFO] , його брат [PERSON] , який помер [INFO] , а також його дружина [PERSON] , яка на сьогоднішній день не працює. Зазначає, що в сукупності всі ці обставини призвели до того, що він позбавив свою сім`ю нормального існування, а тому він змушений був позичати гроші у своїх знайомих. Погіршився його стан здоров`я, він став пригніченим та нервозним. Вважає, що в наслідок таких дій державного виконавця йому спричинена моральна шкода, яку оцінює в розмірі 40 000 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) через Головне управління Державної казначейської служби у Івано-Франківській області на його користь моральну шкоду в сумі 40 000 (сорок тисяч) гривень. Від представника відповідача Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшов відзив на позовну заяву, в яких він заперечував проти позовних вимог за безпідставністю, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Посилались на доводи, викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Представник відповідача Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилалась на доводи, викладені у відзиві на позов. Просив суд в задоволенні позову відмовити, з причин безпідставності та необґрунтованості. Представники відповідача Головного управління Державної казначейської служби у Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, хоча повідомлялись судом належним чином про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши думку всіх присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступного: Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 56 Конституції Україникожен маєправо навідшкодування зарахунок державичи органівмісцевого самоврядуванняматеріальної таморальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходилась на примусовому виконанні постанова УПП в Чернівецькій області №1861417 від 14.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь УПП в Чернівецькій області штрафу в розмірі 510 грн. за порушення вимог ч.1 ст. 122 КпАП України (а.с. 18-20). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.02.2020 року, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Семенова Максима Валерійовича (1-ий батальйон 4 рота) про визнання незаконною та скасування постанови серії ЕАК №1861417 від 14.12.2019 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень - відмовлено, що і в судовому засіданні підтвердив сам позивач [PERSON] (а.с. 64-67). Як встановлено судом, державний виконавець діяв в межах вимог ст.. 2, 11, 19, 52 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 21.02.2020 року відкрито виконавче провадження №61332696 з примусового виконання вказаної постанови УПП в Чернівецькій області №1861417 від 14.12.2019 року. (а.с. 17). В межах виконавчого провадження №61332696 стягнення проводилось на підставі постанови УПП в Чернівецькій області. Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Піц А.В. від 04.03.2020 року винесено постанову про арешт грошових коштів, що містяться на відкритих рахунках, а також коштів на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику. На виконання вказаної постанови накладено арешт на рахунки в установах Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та Акціонерного товариства «Універсал Банк». (а.с. 15, 27-31). В своєму позові [PERSON] зазначає, що два арештованих рахунки у банках є спеціальними рахунками, на які він отримує заробітну плату та пенсію. Згідно пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна або його частини державним виконавцем є отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Проте, як було встановлено судом, державному виконавцю, на час винесення постанови про арешт коштів боржника, не було відомо та банками документально підтверджено останньому не було, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Державний виконавець знімає арешт з майна боржника на підставі п.1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» за наступних обов`язкових умов: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Піц А.В. від 12.03.2020 року знято арешт з коштів, що і не заперечували позивач та його представник в судовому засіданні. (а.с. 72). Таким чином, судом встановлено, що державний виконавець при виконанні виконавчого провадження діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження» та будь-яких порушень Законодавства України, ним, вчинено не було. У п. 28 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014, роз`яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, з боку відповідачів до фізичної особи [PERSON] вчинено не було. Сам факт накладення арешту постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Піц А.В. від 04.03.2020 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на рахунки в установах Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та Акціонерного товариства «Універсал Банк», не свідчить про протиправність дій державного виконавця. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, що підтверджували б отримання ним моральної шкоди, спричиненої відповідачами по справі, оскільки державний виконавець при винесенні вищевказаних постанов діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження» та будь-яких порушень Законодавства України, ним, вчинено не було, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed