Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт», третя особа ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця про стягнення вихідної допомоги, невиплаченої при звільненні працівника. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачка працювала головним бухгалтером - начальником фінансового відділу Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» з 28 листопада 2012 року. Повідомленням № 1 від 12.09.2014 року їй було повідомлено про заплановане звільнення з посади, у зв'язку зі скороченням посади головного бухгалтера - начальника фінансового відділу та попереджено про звільнення з посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також було запропоновано переведення на посаду начальника фінансово-економічного відділу - заступника директора з посадовим окладом нижче, ніж позивачка мала на посаді головного бухгалтера. Окрім того, на позивача, як на головного бухгалтера були покладені обов'язки по розподілу оборотних коштів по статтям витрат, але фактично розподілом оборотних коштів на підприємстві займався генеральний директор Линник Сергій Олександрович. Протягом останніх років на підприємстві склалося тяжке фінансове становище, постійно не вистачало оборотних коштів, у зв'язку з чим постійно затримувалася заробітна плата. Відповідно до чинного законодавства позивачка, як головний бухгалтер при недостатності оборотних коштів повинна в першу чергу сплачувати заробітну плату, податки та збори, а потім сплачувати кредиторську заборгованість постачальникам. Коли розпорядження генерального директора відповідали чинному законодавству - позивачка їх виконувала, а коли він вимагав платити постачальникам позивачка заперечувала і директор вимагав її звільнення. Так, 02.09.2014 року розпорядженням № 5 він зобов'язав сплатити постачальнику [PERSON] та у зв'язку з цим знову вимагав звільнення позивачки. Після цього, директор підписав наказ № 87 від 12.09.2014 року про скорочення посади головного бухгалтера - начальника фінансового відділу. В порушення п.п. 4.5.3 Статуту перебільшив свої повноваження, не погодивши звільнення головного бухгалтера з головою правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Голова правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» наказом від 10.09.2014 року № 178 ввів з 10.09.2014 року в штат ДП «СКРЦ «Слов'янський курорт» посаду фінансового директора та зобов'язав внести зміни до штатного розкладу, але нічого не вказав про скорочення посади головного бухгалтера, як передбачає п.п. 4.5.3 статуту підприємства. Після отримання повідомлення позивачка вимушена була піти в тарифну відпустку з 15.09.2014 року по 28.09.2014 року. 15.09.2014 року директор негайно змінив зразків підписів на банківських документах, та таким чином відсторонив позивачку від виконання обов'язків головного бухгалтера. Після виходу з відпустки позивачка дізналася, що працівники бухгалтерії за вказівкою генерального директора підпорядковуються не головному бухгалтеру, а фінансовому директору. Одночасно була розроблена посадова інструкція, відповідно до якої відповідальність за невиплату заробітної плати покладається на головного бухгалтера, що є порушенням діючого законодавства, оскільки відповідно до діючого законодавства за своєчасність виплати заробітної плати відповідає керівник підприємства. Від такого морального та психологічного напруження позивачка захворіла та перебувала на лікарняному з 06.10.2014 року по 15.10.2014 року. Вважає, що таким чином генеральний директор створив ситуацію, в якій позивачка не могла фактично виконувати свої посадові обов'язки. Працювати на підприємстві стало нетерпимо, тому позивачка була вимушена написати заяву про звільнення за власним бажанням з повним розрахунком по заробітній платі за квітень - жовтень 2014 року, виплатою відпускних, компенсації за невикористану відпустку та виплатою вихідної допомоги в розмірі 3-місячної середньої заробітної плати. Генеральний директор погодився та надав розпорядження фінансовому директору провести розрахунок згідно чинного законодавства. Але фактично було перерахована заборгованість по заробітній платі за квітень - жовтень 2014 року, відпускні та компенсація за невикористану відпустку в сумі 15623,28 грн. Вихідна допомога в розмірі 3-х місячної заробітної плати в сумі 18755.22 грн. не булу нарахована та перерахована в день звільнення. Вважає, що вищенаведене є порушенням діючого законодавства та просить суд стягнути з відповідача вихідну допомогу в розмірі трьохмісячної середньої заробітної плати в сумі 18755,22 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн. Відповідно до відзиву на позовну заяву ДП «СКРЦ Слов'янський курорт», [PERSON] була прийнята 28 листопада 2012 року на підставі наказу № 488/п на посаду головного бухгалтера - начальника фінансового відділу. Рішенням правління ПрАТ «Укрпровздоровниця» № 178 від 10.09.2014 року до штатного розпису ДП «СКРЦ Слов'янський курорт» внесено зміни та з 10.09.2014 року введено посаду фінансового директора. 11.09.2014 року на посаду фінансового директора прийнято [PERSON], дана кандидатура погоджена з Правлінням ПрАТ «Укрпрофоздоровниця». Наказом № 84-1 від 04.09.2014 року внесені зміни у штатний розпис, скорочено ряд посад в тому числі й посаду головного бухгалтера. На підставі наказу № 87 від 12.09.2014 року працівники, чиї посади скорочуються були попереджені про заплановане звільнення. [PERSON], також була під розпис попереджена про скорочення посади та їй запропоновано переведення на посади: начальника фінансово-економічного відділу - заступника директора з окладом 5145,00 грн., начальника фінансового відділення з окладом 5145,00 грн. Від запропонованого працевлаштування [PERSON] відмовилася. На підставі заяви позивача від 12.09.2014 року, їй була надана відпустка з 15 по 28 вересня 2014 року. З 06.10.2014 року по 15.10.2014 року [PERSON] перебувала на лікарняному, а 16.10.2014 року на ім'я генерального директора від позивача надійшла заява про звільнення за власним бажанням з виплатою заборгованості по заробітній платі, відпускних та вихідної допомоги у розмірі тримісячної середньої заробітної плати. Наказом № 338/п від 16.10.2014 року [PERSON] з займаної посади була звільнена. В день звільнення позивачці була виплачена заборгованість по заробітній платі та відпускні в повному обсязі в розмірі 15623,28 грн. Вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку не виплачена, оскільки при звільненні працівника за власним бажанням діючим законодавством виплата вихідної допомоги не передбачено, про що позивачці були надані відповідні роз'яснення. Окрім того, заборгованість перед постачальником ФЛП [PERSON] була сплачена на підставі відкритого у ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції виконавчого провадження, в процесі якого кредитором була подана заява про арешт банківських рахунків відповідача. У разі арешту рахунків підприємство не мало б можливості сплачувати заробітну плату та відрахування до бюджету, була б паралізована фінансово-господарська діяльність відповідача, оскільки відносно відповідача відкрито ряд виконавчих проваджень на загальну суму більш ніж 2 млн. грн. Також, ствердження позивачки про те, що під час її відпустки була розроблена посадова інструкція, відповідно до якої відповідальність за невиплату заробітної плати покладається на головного бухгалтера, є надуманими та перебільшеними, оскільки згідно п. 2.16 розділу 2 «Завдання та обов'язки» - головний бухгалтер вживає заходів щодо запобігання нестачам, необґрунтованим витратам, іншим порушенням. Забезпечує вчасну виплату заробітної плати та інших нарахувань. Окрім того, в своїй позовній заяві позивачка не зазначила в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань позивачка виходила, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Просить суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. В судовому засіданні позивачка [PERSON] надала пояснення, аналогічні обґрунтуванню позовних вимог та зазначила, що на даному підприємстві вона працювала з 28.11.2012 року, з директором у неї постійно виникали конфлікти у зв'язку з тим, що він понуджував її здійснювати платежі всупереч вимогам Закону. 11 вересня 2014 року її фактично усунули від виконання посадових обов'язків. Просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі Довіреності від 23 жовтня 2014 року, в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням, якими обґрунтуванні позовні вимоги [PERSON], просив позов задовольнити. Представник відповідача Себіскверидзе І.К., що діє на підставі Довіреності від 01 серпня 2014 року, в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні письмовим поясненням, викладеним у відзиві на позовну заяву. Просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», в судове засідання свого представника не направило, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника третьої особи, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] перебувала в трудових правовідносинах з відповідачем та перебувала на посаді головного бухгалтера - начальника фінансового відділу з 28.11.2012 року (наказ № 488/п від 28.11.2012 року - а.с. 32) по 28.09.2014 року( наказ № 146/В від 12.09.2014 року - а.с. 43). Статут дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Слов'янський курорт» - відповідача по справі затверджено загальними зборами акціонерів ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровиця». Окрім того, відповідно до п. 1.2 Статуту засновником та власником підприємства є ЗАТ лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». Відповідно до п. 4.5.3 Статуту до компетенції голови правління товариства належить погодження прийняття на роботу та звільнення з роботи заступників директора, головного бухгалтера, які користуються правом підпису на банківських документах Підприємства та інших посадових осіб згідно із затвердженим Правління товариства переліком. 12.08.2014 року Рішенням Правління Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» № П4-7р затверджена нова структура ДП СКРЦ «Слов'янський курорт» (а.с. 33). На виконання Рішення Правління ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок «України» «Укрпрофоздоровниця», Наказом № 83 від 01.09.2014 року дочірнього підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр Слов'янський курорт» запроваджена нова організаційна структура ДП «СКРЦ «Слов'янський курорт». Начальника планово-економічного відділу у термін до 01.09.2014 року зобов'язано скласти штатний розпис відповідно до нової організаційної структури. Відповідно до Наказу № 84-І від 04.09.2014 року «Про зміни в штатному розписі» у зв'язку з введенням в дію нового штатного розпису, посада головного бухгалтера - начальника фінансового відділу скорочена. Як вбачається з Наказу ПрАТ лікувально - оздоровчих закладів України «Укрпрофоздоровниця» № 178 від 10.09.2014 року «Про зміни в штатному розписі ДП «СКРЦ Слов'янський курорт ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», з 10.09.2014 року в штат Дочірнього підприємства «СКРЦ Слов'янський курорт» введена посада фінансового директора (а.с. 8). Наказом № 293/П від 11.09.2014 року на посаду фінансового директора ДП «СКРЦ Слов'янський курорт» з правом другого підпису на всіх документах призначено [PERSON] 12.09.2014 року, відповідно до Наказу №87, виконуючий обов'язки начальника відділу кадрів [PERSON] зобов'язаний підготувати письмові повідомлення про наступне звільнення з пропозицією про переведення на вакантні посади працівників, у тому числі й позивачки [PERSON] Як вбачається з повідомлення № 1 від 12.09.2014 року, [PERSON], відповідно до Наказу № 87 від 12.09.2014 року попереджена про наступне звільнення з посади головного бухгалтера - начальника фінансового відділу на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та одночасно їй запропоновано переведення на посаду начальника фінансово-економічного відділу - заступника фінансового директора або начальника фінансового відділення. Дане повідомлення позивачка отримала 12.09.2014 року, з запропонованою пропозицією про переведення не згодна (а.с. 7). Отже, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, приймаючи до уваги той факт, що посада, на якій працювала позивачка підлягала скороченню, адміністрацією ДП «СКРЦ Слов'янський курорт» виконані вимоги законодавства щодо порядку звільнення при скороченні штату, позивачка була попереджена про наступне звільнення з посади головного бухгалтера - начальника фінансового відділу на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та одночасно їй запропоновано переведення на посаду начальника фінансово-економічного відділу - заступника фінансового директора або начальника фінансового відділення, суд доходить до висновку, що вимоги діючого трудового законодавства відповідачем порушені не були. Окрім того, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що з 15.09.2014 року по 28.09.2014 року позивачка знаходилася в черговій відпустці ( Наказ № 146/В від 12.09.2014 року - а.с. 43) та з 06.10.2014 року по 15.10.2014 року перебувала на лікарняному (а.с. 13, 47). Після виходу на роботу, 16.10.2014 року, [PERSON] власноручно написала заяву про звільнення за власним бажанням 16.10.2014 року з проведенням повного розрахунку, зі сплатою відпускних та компенсації за невикористану відпустку та виплатою вихідної допомоги у розмірі 3-х місячної середньої заробітної плати. Відповідно до Наказу № 338/П від 16.10.2014 року [PERSON] звільнена з посади 16.10.2014 року за власним бажання на підставі ст. 38 КЗпП України. Як вбачається з довідки № 07/1210 від 16.10.2014 року ДП «СКРЦ Слов'янський курорт», остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачкою був проведений 16.10.2014 року, тобто в день звільнення. При цьому у виплаті вихідного допомоги [PERSON] було відмовлено, оскільки відповідно до ст.ст. 38, 39 КЗпП України виплата вихідної допомоги можлива лише внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного або трудового договору (а.с. 15). Звільнення позивачки [PERSON] було погоджено з Головою правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» в порядку, передбаченому п. 4.8.11 Статуту. Таким чином, суд доходить до висновку, що порушення трудового законодавства при звільненні [PERSON] не відбулося. Аналізуючи ствердження позивачки [PERSON] про те, що вона була вимушена виконувати розпорядження генерального директора, які не відповідають чинному законодавству, суд виходить з наступного. Зі службової записки від 28.08.2014 року позивачки [PERSON] на ім'я головного юрисконсульта [PERSON] вбачається, що позивачці, як головному бухгалтеру, була надана Постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ДП «СКРЦ «Слов'янський курорт» на користь [PERSON] 150433,00 грн., у зв'язку з чим [PERSON] просила надати письмове роз'яснення, чи має вона право оплатити дану заборгованість при наявності заборгованості по заробітній платі, по сплаті єдиного соціального внеску, та інших податків та зборів. Окрім того, [PERSON] 29.08.2014 року була надана Службова записка на ім'я в.о. генерального директора ДП «СКРЦ Слов'янський курорт», відповідно до якої вона довела до відома про наявність Постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ДП «СКРЦ «Слов'янський курорт» на користь [PERSON] 150433,00 грн. та просила зобов'язати юрисконсульта оскаржити зазначену Постанову про відкриття виконавчого провадження. Розпорядженням генерального директора № 5 від 02 вересня 2014 року, з метою недопущення арешту банківських рахунків та зупинення фінансово-господарської діяльності підприємства, [PERSON] була зобов'язана провести оплату ФЛП [PERSON] в розмірі 102292,00 грн. та судового збору в розмірі 3008 грн. Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2014 року, головним державним виконавцем Слов'янського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу № 905/8421/13 від 05.05.2014 року Господарського суду Донецької області про стягнення з Дочірнього підприємства «Санаторно - курортний реабілітаційний цент «Слов'янський курорт» на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 150433,00 грн. та судовий збір у розмірі 3008,66 грн. Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Отже, наявність Постанови про відкриття виконавчого провадження свідчить про те, що на виконанні у відділі державної виконавчої Слов'янського міськрайонного управління юстиції перебувало виконавче провадження про стягнення з ДП «СКРЦ «Слов'янський курорт» на користь [PERSON] 150433,00 грн. та дії, спрямовані на перерахування грошових коштів [PERSON] розцінює, як дії, спрямовані на виконання рішення суду. Окрім того, відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Тобто, необхідною умовою для виплати вихідної допомоги, при звільненні працівника відповідно до ст.ст. 38, 39 КЗпП України, є факт порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні факт порушення законодавства про працю, колективного чи трудового договору не знайшов свого підтвердження, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Аналізуючи ствердження [PERSON] про те, що генеральний директор створив таку ситуацію, внаслідок якої працювати їй підприємстві стало нетерпимо та вимагав її звільнення, у зв'язку з чим вона була вимушена написати заяву про звільнення за власним бажанням, суд доходить до висновку, що дані обставини в судовому засіданні не доведені. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, суд критично оцінює ствердження позивачки про те, що під час її відпустки була розроблена посадова інструкція, відповідно до якої відповідальність за невиплату заробітної плати покладається на головного бухгалтера, оскільки згідно п. 2.16 розділу 2 «Завдання та обов'язки» - головний бухгалтер вживає заходів щодо запобігання нестачам, необґрунтованим витратам, іншим порушенням та забезпечує вчасну виплату заробітної плати та інших нарахувань. Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством України передбачена кримінальна відповідальність за безпідставну невиплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більш як за один місяць, яка покладається на керівника підприємства, установи або організації незалежно від форми власності - ст. 175 КК України. Аналізуючи пояснювальну записку [PERSON], службову записку від 02.10.2014 року [PERSON], Наказ № 89-1 від 26.09.2014 року про проведення службового розслідування, Акт Управління пенсійного фонду України в м. Слов'янську та Слов'янському районі Донецької області, суд вважає, що дані документи є не належними доказами, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Стаття 1167 Цивільного Кодексу України встановлює підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 своєї Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що в судовому засіданні позивачем та її представником не доведений факт наявності моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що унеможливлює стягнення моральної шкоди. Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed