Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON] 12.06.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, який 24.10.2017 року його представник уточнив, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.04.2008 року між відкритим акціонерним товариством «ВТБ [PERSON]» (правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ВТБ [PERSON]» далі по тексту ПАТ «ВТБ [PERSON]») та [PERSON] було укладено кредитний договір №КР-34/Ф, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти на загальну суму 45000,00 доларів США із строком користування кредитними коштами до 09.03.2023 року для споживчих цілей. 19.02.2013 року Додатковою угодою № 02 до кредитного договору №КР-34/Ф від 03.04.2008 року внесені зміни до редакції кредитного договору, встановлений договором строк користування кредитними коштами до 09.03.2023 року не змінився. Під час укладання кредитного договору [PERSON] не міг передбачити, що офіційний курс долара США до гривні може зрости, сподівався на стабільну ситуацію на валютному ринку, та не міг запобігти виникненню світової фінансової кризи та попередити її негативний вплив. За таких обставин, подальше виконання договору на наявних умовах при критично високому курсі валюти кредиту до гривні приведе к явному порушенню співвідношення інтересів сторін та позбавить [PERSON] того, на що він розраховував при укладенні договору так як в результаті знецінювання гривні його затрати на погашення кредиту значно перевищують затрати на які він розраховував при укладенні договору. Крім того, [PERSON] зазначив, що в договорі сторони не зазначили хто несе ризик та наслідки зміни курсу валюти кредиту до гривні. Внести зміни до кредитного договору відповідно до ситуації, яка склалася, не вдалося. У звязку з викладеними обставинами, відповідно до ст.ст.651, 652 ЦК України просить доповнити договір від 19.02.2013 року про внесення змін №02 до Кредитного договору №КР-34/Ф від 03.04.2008 року про надання споживчого кредиту пунктом такого змісту: 5.4.2 У випадку зміни офіційного курсу долара США до національної валюти більш ніж на 10% від курсу існуючого на момент укладення договору, позичальник має право погашати кредит у національній валюті по курсу НБУ який діяв на момент укладення договору, а саме 1$=7,99 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, та просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позову з підстав викладених в письмових запереченнях на позов. Представник третьої особи до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно до вимог ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За змістом ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідно до п.15 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2015 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів щодо розірвання (зміну) кредитного договору з посиланням , зокрема, на світову фінансову кризу, чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини 2 ст.652 ЦК і виходити з того, що закон повязує можливість розірвання (зміну) договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених ч.2 цієї статті, при істотній зміні обставин. Отже, для розірвання (зміни) договору у разі істотної зміни обставин необхідно наявність всіх перелічених умов одночасно. Судом встановлено, що 03.04.2008 року між відкритим акціонерним товариством «ВТБ [PERSON]» (правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ВТБ [PERSON]») та [PERSON] було укладено кредитний договір №КР-34/Ф, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти на загальну суму 45000,00 доларів США із строком користування кредитними коштами до 09.03.2023 року для споживчих цілей. 19.02.2013 року Додатковою угодою №02 до кредитного договору №КР-34/Ф від 03.04.2008 року змінена редакція кредитного договору, встановлений договором строк користування кредитними коштами до 09.03.2023 року не змінився. З п.6.1.6 Додаткової угоди №02 від 19.02.2013 року, вбачається, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе Позичальник. Позичальник [PERSON] повністю погодився із умовами укладеного в іноземній валюті кредитного договору, в тому числі щодо обовязку повернення цього кредиту саме в доларах США. Стабільність курсу гривні до іноземних валют не закріплена на законодавчому рівні, а відтак позичальник усвідомлював та погодився із можливістю коливання курсу гривні до іноземної валюти, оскільки згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим постановою Правління НБУ №496 від 12.11.2003 р., офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється щоденно, для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. Враховуючи динаміку зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти гривні і її девальвації, існувала можливість передбачення в момент укладення кредитного договору зміни курсу гривні відносно долара США, також існувала можливість отримання кредиту в національній валюті задля уникнення валютних ризиків. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Вказана правова позиція зазначена в рішенні колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26.05.2010 року. Позивачем [PERSON] не доведено, що сторони при укладенні кредитного договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане. Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за зміну матеріального стану і ризики зміни курсу валют лежить саме на позичальнику. З урахуванням фактів, на які посилається позивач, ним не доведено, необхідність для внесення змін до кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Оскільки істотних обставин в контексті вимог ст.652 ЦК України, які в своїй сукупності є підставою для внесення змін до договору, в ході судового розгляду справи не було встановлено, то суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed