Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 13.10.2017 року звернулися до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» про стягнення коштів за користування земельними ділянками. У позовній заяві [PERSON] вказано, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2499 га, яка розташована на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області, кадастровий номер 5323685900:00:002:0148, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON], яка померла 04 грудня 2015 року. Щодо вказаної земельної ділянки між померлою спадкодавицею [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецьке» до 2011 року існували договірні відносини оренди. Позивач вказує, що рішенням Оржицького районного суду від 20.01.2017 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30.03.2017 року, договір оренди земельної ділянки, укладений 16 лютого 2011 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецьке» та [PERSON], зареєстрований у відділі Держкомзему в Оржицькому районі 05.10.2012 року визнано недійсним. Позивач зазначає, що починаючи з 05 жовтня 2012 року до моменту набрання законної сили рішення Оржицького районного суду від 20.01.2017 року про визнання вказаного договору оренди земельної ділянки недійсним, СТОВ «Селецька» неправомірно користувалося належною позивачу земельною ділянкою. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач [PERSON] просить суд стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Селецька» на її користь збитки понесені нею у вигляді неодержаних доходів від користування земельною ділянкою площею 3,2499 га, кадастровий номер 5323685900:00:002:0148, що розташована на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області за 2015-2016 роки в сумі 6714,38 грн. та стягнути судові витрати. Провадження у справі було відкрито ухвалою судді Оржицького районного суду Гришка О.Я. від 19.10.2017 року, тобто за правилами ЦПК України, який діяв до 15.12.2017 року. Судове засідання було призначене на 01.12.2017 року. Представник відповідача в судове засідання не зявився, за клопотанням представника позивача було оголошено перерву до 27.12.2017 року. 26.12.2017 року від представника відповідача директора СТОВ «Селецька» [PERSON] надійшов письмовий відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що сторона відповідача заявлені до неї позовні вимоги не визнає. Також представник відповідача зазначає, що позивач не доказав протиправної поведінки відповідача в частині використання спірної земельної ділянки в 2015 і 2016 роках. Позивачем не надано належних і допустимих доказів розміру збитків. Неодержані доходи згідно позовної заяви є абстрактними, що згідно діючого законодавства не підлягають відшкодуванню, тому у звязку з відсутністю елементів складу цивільного правопорушення, цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування неодержаних доходів до відповідача не повинна застосовуватись. В судове засідання 27.12.2017 року сторони не зявилися, від представника позивачів адвоката [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з його перебуванням у м. Полтава в якості представника обвинуваченого в кримінальному провадженні. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю представника відповідача у іншому судовому засіданні. У звязку з набранням 15.12.2017 року в Україні чинності нової редакції ЦПК України, з огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 27.12.2017 року було визначено, що розгляд даної цивільної справи необхідно проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 24.01.2018 року, відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позовну заяву. Підготовче засідання 24.01.2018 року було відкладене за клопотанням представника позивача на 08.02.2018 року. До суду надійшла відповідь представника позивача [PERSON] на відзив\~ представника відповідача СТОВ «Селецька», в якій представник позивача вказав, що рішення Оржицького районного суду від 20.01.2017 року, яким договір оренди земельної ділянкиз кадастровим номером 5323685900:00:002:0148 набрало законної сили. В судовому засіданні при розгляді справи про визнання договору недійсним, представником відповідача було заявлено, що до 20.01.2017 року земельна ділянка позивача знаходилась в оренді відповідача, представник відповідача також пояснював в судовому засіданні, що [PERSON] отримувала орендну плату за користування її землею з 2011 року. Розмір неодержаних доходів позивачем визначено виходячи з розміру орендної плати, яку отримував за попередні роки від СТОВ «Селецька» та розміру орендної плати відповідно до Указу Президента України від 02.02.2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв). 08.02.2018 року у справі було проведено підготовче засідання, в якому судом було виконано вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за наслідками проведення підготовчого засідання, підготовче засідання було закрито, справу було призначено до судового розгляду по суті\~ у відкритому судовому засіданні на 15.03.2018 року. Ухвалою суду від 15.03.2018 року позовні вимоги позивачів було розєднано, позовні вимоги [PERSON] було виділено у самостійне провадження. В судовому засіданні 15.03.2018 року за клопотанням представника відповідача було оголошено перерву до 23.03.2018 року. В судовому засіданні 23.03.2018 року представник позивача свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилався на обставини та доводи, що викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив представника відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні 23.03.2018 року позов не визнав, підтримав доводи, викладені ним у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка [PERSON], допитавши в якості свідка за його згодою представника позивача [PERSON], дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] стягнення коштів за користування земельною ділянкою не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,2499 га, кадастровий номер 5323685900:00:002:0148, що розташована на території Селецької сільської ради Оржицького району Полтавської області. Вищевказану земельну ділянку позивач успадкувала після [PERSON], яка померла 04.12.2015 року (а.с. 5 зворот, 7). До 2011 року між [PERSON] та відповідачем існували договірні відносини оренди щодо вищевказаної земельної ділянки, що стверджувалося стороною позивача, та не заперечувалося іншими учасниками справи. Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 20.01.2017 року визнано договір оренди земельної ділянки, укладений 16 лютого 2011 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Селецька» та [PERSON], з порушенням вільного волевиявлення учасника правочину, недійсним. Рішення набрало законної сили 30.03.2017 року (а.с. 8-10). 31.03.2017 року позивач [PERSON] повідомила відповідача СТОВ «Селецька» про те, що нею розпочата процедура реєстрації договору оренди належної їй земельної ділянки з іншим орендарем та просила не проводити ніяких сільськогосподарських робіт на земельній ділянці (а.с. 81). 06.07.2017 року позивач звернулася до відповідача з вимогою провести оплату за користування належною їй земельною ділянкою з кадастровим номером 5323685900:00:002:0148 за 2015-2016 роки (а.с. 12). Згідно із частиною другою\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини першої\~статті 156 ЗК України). За змістом\~статті 157 ЗК України\~відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють, зокрема, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N 284\~(далі - Порядок), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, в тому числі, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття, обмеження прав, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Позивач у позовній заяві при наведенні розрахунку збитків посилався на положення Указу Президента України від 02.02.2002 р. «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», відповідно до якого запроваджена плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та на зміст довідок відділу в Оржицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №3034 та №3035 від 06.07.2017 року, однак, ні самих вказаних довідок, ні їх належним чином завірених копій суду не надав. Сторона позивача також не надала інших розрахунків розміру збитків, про які йдеться в позовних вимогах, та не надала належних та допустимих доказів на підтвердження таких розрахунків. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сторона позивача не надала належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяних їй збитків. Зі змісту довідки начальника Оржицького відділення Лубенської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 16.02.2018 року (а.с. 113) неможливо однозначно встановити, який конкретно дохід було виплачено відповідачем спадкодавиці в сумі 8140 грн. в 3 кварталі 2014 року (надання майна в лізинг, оренда або суборенда), за який період здійснювалася така виплата, чи в повній мірі проведена відповідна випала, частково чи у більшому розмірі. Крім того, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач використовував земельну ділянку позивача протягом 2015-2016 років. Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON] про те, що відповідач використовував у вказаний період спірну земельну ділянку, оскільки він, повідомивши про цю обставину, не зміг назвати хто користується суміжними земельними ділянками, не зміг точно назвати сільськогосподарські культури, які вирощувалися на земельній ділянці. Крім того, представником відповідача суду було надано копію рішення у цивільній справі № 543/544/16-ц від 09.12.2016 року, з якого вбачається, що свідок був позивачем у справі, де одним з співвідповідачів був відповідач. [PERSON], допитаний за його згодою в якості свідка дав показання про те, що відповідач у вказаний період використовував спірну земельну ділянку, однак суд приймає до уваги те, що [PERSON] є представником позивача у справі і особисто зацікавлений у прийняття рішення про задоволення позовних вимог. З огляду на це, суд критично відноситься до показань цих свідків. Суд не приймає до уваги зміст договору обміну земельними ділянками від 04.05.2017 року, укладеного між Фізичною особою підприємцем [PERSON] та СТОВ «Селецька» в частині передачі від СТОВ «Селецька» до ФОП [PERSON] у користування спірної ділянки в обмін на іншу земельну ділянку, оскілки з моменту постановлення Апеляційним судом Полтавської області ухвали від 30.03.2017 року у справі № 543/790/15-ц, рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 20.01.2017 року набрало законної сили. Таким чином, СТОВ «Селецька» на момент підписання договору не мала права укладати жодних договорів, повязаних з використанням спірної земельної ділянки. Отже, сторона позивача не спростувала належними до допустимими доказами твердження сторони відповідача про те, що відповідач не використовував спірну земельну ділянку протягом 2015-2016 років. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, тому, ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed