Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У травні 2021 року позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсними договори відступлення прав вимоги (цесії) №№602-18, 603-18 від 11.10.2018 р., укладених між ПАТ «Київенерго», як кредитором, та КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як новим кредитором, в частині, що стосуються передачі права вимоги на суму заборгованості його (позивача) як боржника, за послуги з центрального опалення в розмірі 12 492,93 грн та 17 398,18 грн; зобов`язати КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як постачальника послуг з централізованого опалення, припинити дії, спрямовані на нарахування йому боргу в розмірі 12 492,93 грн по договору відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 р. та в розмірі 17 398,19 грн по договору відступлення права вимоги (цесії) №603-18 від 11.10.2018 р. та включати суми вказаного боргу до рахунків на оплату; зобов`язати КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як постачальника послуг з централізованого опалення, зробити перерахунок суми заборгованості, виключивши з неї суми боргу в розмірах 12 492,93 грн та 17 398,19 грн, та виключивши суму грошових коштів, які були зараховані у якості оплати боргу за вказаними договорами. Вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що 23.11.2017 року Печерським районним судом м. Києва в порядку наказного провадження було видано судовий наказ № 757/65867/17 про стягнення з нього на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості на загальну суму 17 398,19 грн. 06.02.2018 року на підставі його заяви вказаний судовий наказ скасовано. Одночасно роз`яснено заявнику, яким був ПАТ «Київенерго», його право звернутись до суду в порядку позовного провадження. Проте своїм правом звернутись до суду в позовному провадження в межах строку позовної давності ПАТ «Київенерго» не скористалось. 24.04.2018 р. Київською міською радою прийнято рішення № 517/4581 про завершення укладеної з ПАТ «Київенерго» угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 з 30 квітня 2018 року. На підставі чого з 01.05.2018 ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м. Києва, тим самим припинило дію пропозиції (оферти) із надання послуг у сфері теплопостачання. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною організацією «Київенерго» Комунальне підприємство «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Вказана інформація була опублікована на офіційному сайті Київської міської ради та наведені обставини встановлені в рішенні Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2019 р. у справі №910/14213/18 за участю ПАТ «Київенерго». 15.03.2019 КП «Київтеплоенерго» подало до Печерського районного суду м. Києва заяву про заміну сторони в межах справи №757/65867/17-ц, в якій порушено питання про заміну стягувача з ПАТ «Київенерго» на його правонаступника - КП «Київтеплоенерго». Заява обґрунтована тим, що між ПАТ «Київенерго», як кредитором та КП «Київтеплоенерго», як новим кредитором 11.10.2018 р. були укладені договори цесії № 602-18 та 603-18, за якими новий кредитор набув згідно витягу з додатку №1 (вимоги боржників, які передані до суду) право вимоги до нього, як боржника за скасованим у справі №757/65867/17 судовим наказом на суму 17 398,18 грн та право вимоги до нього на суму 12 492,93 грн, яка є заборгованістю за послуги централізованого опалення, в т.ч. заборгованості яка є предметом судового розгляду або підтверджена як така, що підлягає на підставі судового рішення (з ПДВ). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2020 року у задоволенні заяви КП «Київтеплоенерго» про заміну стягувача у справі №757/65867/17-ц відмовлено, з тих підстав, що відсутнє судове рішення, яке б підтверджувало стягнення заборгованості з нього (позивача) на користь ПАТ «Київенерго» чи його правонаступника КП «Київтеплоенерго». Вважає, що єдиною підставою набуття новим кредитором - КП «Київтеплоенерго» права вимоги до нього за договорами цесії №602-18 від 11.10.2018 р. та №603-18 від 11.10.2018 р. у розмірі 17 398,19 грн є скасований судовий наказ у справі 757/65867/17. Тобто судовий наказ від 23.11.2017 року не набрав законної сили, оскільки був скасований, а тому не створив для ПАТ «Київенерго» жодних прав, а для нього жодних обов`язків, в частині сплати заявлених 17 398,19 грн. На його думку, відсутність позову з боку ПАТ «Київенерго» або його правонаступника КП «Київтеплоенерго» до нього, як боржника, свідчить про відсутність порушеного права кредитора (ів). Таким чином, існування боргу в сумі 17 398,19 грн на момент укладення договорів цесії є припущенням і у ПАТ «Київенерго» на момент укладення спірних договорів були відсутні правові підстави відступати права на цю суму КП «Київтеплоенерго». Зазначає також, що направляв на адресу КП «Київтеплоенерго» листи з вимогою виключити з рахунків неіснуючий борг, в т.ч. у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Проте адресат його вимогу не виконав і борг продовжує виставляти в рахунках. Також зазначив, що ще однією підставою для визнання спірних договорів недійсними, є факт перевищення особою, що їх підписала своїх повноважень. Посилаючись на наведені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. 30.06.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив позовні вимоги з підстав викладених у відзиві. 08.07.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, а 14.07.2021 року відповідач надав заперечення. Обидві заяви по суті справи дублюють позиції сторін, викладені ними у позові та відзиві. Третя особа свої пояснення по суті справи не надала. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню , виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27.09.2001 (Угода), укладеною між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» (в подальшому перейменована на ПАТ «Київенерго» та АТ «К.Енерго»), майно енергетичного комплексу міста Києва було передано у володіння та користування ПАТ «Київенерго». Згідно рішення Київської міської ради від 24.04.2018 № 517/4581 зазначена Угода припиняє свою дію стосовно майна ТЕЦ №5 та ТЕЦ №6, сміттєспалювального заводу (Завод «Енергія») з 01.08.2018, а стосовно іншого майна - з 01.05.2018р. Вищезазначене майно в подальшому було закріплене за відповідачем на праві господарського відання на виконання розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», та наказу Департаменту комунальної власності виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 04.05.2018 № 224 із змінами та доповненнями внесеними від 01.08.2018 №370. Таким чином, КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ) з 01.05.2018 р. З цього періоду підприємство здійснює нарахування за послуги з ЦО та ЦПГВ і у будинку позивача. Питання надання послуг з ЦО та ЦПГВ регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (Правила), Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Пунктом 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, який оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення договірних правовідносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ч.2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. 28.03.2018 р. в газеті Київської міської ради «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085), розміщено оголошення про те, що КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг з ЦО та ЦПГВ та розміщено договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачаннягарячої води, який є договором приєднання та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому законом порядку не надали заперечення щодо його умов. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, послуги ЦО та ЦПГВ надаються КП «Київтеплоенерго» на підставі договору про приєднанняв т.ч. й для позивача. Тобто зобов`язання позивача перед ПАТ «Київенерго», а згодом перед КП «Київтеплоенерго» виникли на підставі договору приєднання, а не на підставі судового наказу, як помилково вважає позивач. Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5, 6, 13 ст. ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". У разі планування перерви в наданні послуг виконавець зобов`язаний повідомити про це споживача через засоби масової інформації, а також письмово не пізніше ніж за 10 днів до її настання (за винятком перерви, що настала внаслідок аварії або дії непереборної сили). У повідомленні зазначаються причина та час перерви в наданні відповідних послуг. Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами. Послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). У квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку Факт відсутності підписаного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно з п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України, передбачено, що договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення Зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу У крани). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 11.10.2018 року ПАТ «Київенерго» (кредитор) та КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до якого кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів) станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 додати укладення договору цесії №602-18. Згідно п. 3.4.2 договору цесії №602-18 КП «Київтеплоенерго» має право на отримання замість ПАТ «Київенерго» від споживачів, визначених у додатку № 1 сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором цесії. Згідно з додатком №1 до договору №602-18 до КП «Київтеплоенерго» передано право вимоги заборгованості за послугу ЦО за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , споживач [PERSON] на суму 12 492,93 грн. На підставі викладеного, КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги щодо виконання споживачами грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.2018 теплової енергії, у тому числі підприємство набуло право вимоги до позивача на постачання теплової енергії у гарячій воді. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Отже, в даному випадку не вбачається порушення прав позивача. Статтями 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладання договору міжпервісним кредитором та новим кредитором. Зауваження позивача у позові про необізнаність про укладені договори неспроможне, з огляду на факт доведення цієї інформації до широкого кола споживачів, шляхом опублікування її на зворотному боці квитанції про оплату комунальних послуг за жовтень 2018 року. Щодо зауваження позивача про перериваннястроку позовної давності за боргом суд зазначає наступне. Звернення до суду особи за судовим захистом є правом особи, а не її обов`язком. Сторони визнали, що Печерським районним судом м. Києва від 23.11.2017 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з тепло-, водопостачання. Згодом судовий наказ був скасований. В подальшому ні ПАТ «Київенерго», ні КП «Київтеплоенерго» не звертались до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, що є правом цих підприємств. В той же час, КП «Київтеплоенерго» регулярно надсилає позивачу рахунки-повідомлення на оплату послуг з ЦО та ГВП (в т.ч. із зазначенням боргу, який перейшов за договорами цесії), які за своєю суттю є претензією. У постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 462/5889/16-ц та ухвалі Верховного Суду України від 23.02.2011 у справі № 6-26441св09 зокрема розтлумачено, що являє собою рахунок-повідомлення. Зокрема, що нарахування розміру плати за певні види житлово-комунальних послуг (заборгованості за такими), є різновидом претензії, і оспорювання правильності нарахування плати чинним законодавством, як спосіб захисту не передбачений, споживачі вправі у випадку пред`явлення до них вимог про стягнення таких нарахувань заперечувати стосовно них з наданням відповідних доказів. Тобто надсилання позивачу рахунків-повідомлень на оплату комунальних послуг не можу тлумачитись, як порушення його прав. Що стосується зауваження позивача про перевищення посадовою особою [PERSON] своїх повноважень при підписанні спірних договорів цесії, суд зазначає таке. Рішенням Господарського суду м. Києва від 09.10.2018 у справі № 910/7807/18 затверджено Мирову угоду між КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго» (Мирова угода). Відповідно до п. 2 Мирової угоди ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло право грошової вимоги, що станом на дату укладання Мирової угоди складає 2 389 598 643, 09 грн шляхом укладення Договорів про відступлення права вимог до юридичних осіб, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців за теплову енергію, до юридичних осіб, фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців за комунальні послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, а також юридичних, фізичних осіб та фізичних осіб підприємців з оплати додаткових до основних зобов`язань (неустойки (штрафів, пені), нарахувань (три відсотки річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати у зв`язку з примусовим стягненням боргу). 31.10.2018 року Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано відповідь, стосовно погодження істотних умов договорів відступлення права вимоги в рамках виконання мирової угоди, затвердженої рішенням Господарського суду м. Києвата повідомлено, що будь-які організаційно-правові дії, що пов`язані з урахуванням погодження проекту мирової угоди та із виконанням вже затвердженої мирової угоди не потребують повторного погодження з Департаментом. За таких обставин посадова особа [PERSON] при підписанні спірних договорів діяла в межах своїх повноважень. Також позивач у позові порушує питання про припинення дій спрямованих на нарахування 12 492,93 грн по договору відступлення права вимоги (цесії) №602-18 та 17 398,19 грн за договором відступлення права вимог (цесії) № 603-18. Разом з тим, аналізуючи докази у справі суд вбачає, що сума в 12 492,93 грн є заборгованістю за надані послуги з ЦО та ЦПГВ перед ПАТ «Київенерго», що утворилась у позивача до 01.05.2018 р. (договір цесії №602-18), а сума 17 398,19 грн є сумою, що була стягнута за судовим наказом від 23.11.2017 року і який в подальшому скасований. Отже, не вбачається, що дії відповідача будь-яким чином порушують права позивача. До того ж сума в 17 398,19 в рахунках-повідомленнях не відображається. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст.ст. 15, 16 ЦК України). Захисту підлягає тільки порушене право. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі 635/2907/16-ц. За ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За таких обставин, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про зобов`язання КП «Київтеплоенерго», як постачальника послуг з централізованого опалення, зробити перерахунок суми заборгованості, виключивши з неї суми боргу в розмірах 12 492,93 грн та 17 398,19 грн, та виключивши суму грошових коштів, які були зараховані у якості оплати боргу за спірними договорами цесії, то вони не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від основних вимог. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати також не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed