Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що рішенням Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області № 69-5-VI від 28 лютого 2011 року надано [PERSON], [PERSON], [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS]. Однак позивач вважає таке рішення незаконним, оскільки Великосолтанівською сільською радою надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, а не проекту із землеустрою, а тому вона підлягає скасуванню. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. На адресу суду надійшла заява, в якій зазначено що відповідачем прийнято рішення про скасування спірного рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій зазначив що не заперечує проти скасування спірного рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій зазначила що не заперечує проти скасування спірного рішення. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій зазначила що не заперечує проти скасування спірного рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що рішенням Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області№ 69-5-VI від 28 лютого 2011року «Про розгляд заяви громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON]» надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,40 га по [ADDRESS] . 23 січня 2013 року Васильківською міжрайонною прокуратурою Київської області було внесено протест на рішення Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області 69-5-VI від 28 лютого 2011року «Про розгляд заяви громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON]». Рішенням Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області № 218-15-VI від 02 березня 2012 року «Про розгляд протесту Васильківської міжрайонної прокуратури за № 403 вих. 12 від 23.01.2012 року на рішення Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області 69-5-VI від 28 лютого 2011року «Про розгляд заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON]» відхилено вищезазначений протест, в зв'язку з тим, що вказане рішення прийнято у відповідності до діючого на час прийняття законодавства, без зміни цільового призначення вказаної земельної ділянки, на підставі даних БТІ. Рішенням Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області № 400-25-VI від 20 серпня 2013 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» скасовано рішення Великосолтанівської сільської ради № 69-5-VI від 28 лютого 2011 року та надано [PERSON], [PERSON], [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у спільну часткову власність земельної ділянки загальною площею 0,40 га, розташованої по [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Вимогами ч. 7, ч. 8 та ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою статті 203 цього Кодексу. Слід зазначити, що рішенням Конституційного суду України у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року вирішено, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Приймаючи до уваги те, що рішенням Великосотанівської сільської ради Васильківського району Київської області було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, а не проекту із землеустрою, тим самим вищезазначене рішення прийнято з порушенням вимог ст. 118 ЗК України, проте оскільки рішенням Великосотанівської сільської ради Васильківського району Київської області № 400-25VI від 20 серпня 2013 року вищезазначене рішення скасовано та прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну часткову власність суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed