Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до начальника ВДАІ Галицького РВ УМВС Чопика Олега Михайловича про стягнення моральної шкоди. Просить суд визнати неправомірними дії начальника ВДАІ Галицького РВ УМВС Чопика Олега Михайловича, які полягають у направлені листа ДВС від 15.01.2014 про накладення штрафу у розмірі 510 грн., стягнути з відповідача моральну шкоду в розмір 10000,00 грн., справу розглядати за його відсутності. Позовну заяву мотивує тим, що 21.07.2013 постановою серії АА2 №771453 був накладений на позивача штраф за перевищення швидкості у розмірі 255, 00 грн., який було сплачено 25.07.2014р. Проте, не перевіривши дані по сплаті вищевказаного штрафу, начальник ВДАІ Галицького РВ УМВС Чопик Олег Михайлович направив листа до відділу ДВС Галицького РУЮ в Івано-Франківській області про відкриття виконавчого провадження та стягнення з позивача у примусовому порядку штраф у подвійному розмірі в сумі 510, 00 грн. Позивач вважає, що діями начальника ВДАІ Галицького РВ УМВС Чопика О.М., йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, оскільки неправомірні дії відповідача знайшли відображення в його свідомості в формі відчуття (фізичні страждання) і уявлення (моральні страждання) та викликали певну психічну реакцію. Протягом семи днів позивач перебував у відчутті страху перед працівниками ДАІ, щоб вони його не зупинили, та не забрали його автомобіль на штрафмайданчик за несплату штрафу. Крім того, позивач, докладаючи великих зусиль, дістав меморіальний ордер №156 від 25.07.2014 р., як доказ сплати штрафу, на що затратив матеріальні ресурси та особистий час. Відповідач начальник ВДАІ Галицького РВ УМВС Чопик О.М. подав суду заперечення на позовну заяву [PERSON], які обґрунтовує тим, що сплачуючи накладений штраф, відповідач у квитанції вказав серію та номер постанови в справі про адміністративне правопорушення, а потрібно було вказати серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення. Таким чином, інформація про сплачений штраф не відобразилася у національній автоматизованій інформаційній системі ДАІ, що стало підставою для звернення про відкриття виконавчого провадження в органи ДВС. Позивач подав суду відзив на заперечення відповідача та просив суд не брати до уваги вищезгадане заперечення, оскільки воно, на думку позивача, є незаконним та не обґрунтованим. Дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з таких підстав. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, яка передбачає , що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Судом встановлено, що на позивача було накладено штраф в сумі 255, 00 грн. за перевищення швидкості, який він оплатив 25.07.2013 р, що підтверджується меморіальним ордером №156. Наказом МВС України № 606 "Про вдосконалення процедури сплати штрафів за порушення Правил дорожнього руху та застосування механізму автоматичного заліку таких штрафів під час отримання коштів" встановлено, що відбувається щоденне завантаження до автоматизованої системи «Управління фінансами МВС України» виписок про сплачені штрафи за порушення ПДР, отриманих у територіальних органах Державної казначейської служби України, а це в свою чергу звільняє громадянина від необхідності в наданні копій квитанцій про сплату штрафів до підрозділів ДАІ. При оплаті штрафу громадянином банки (філії, відділення) зобов'язано вимагати від платників під час оплати адміністративних штрафів у сфері забезпечення дорожнього руху заповнювати у реквізиті касового документа «призначення платежу» серію та номер протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, у наданій позивачем суду копії меморіального ордеру про сплату штрафу у реквізиті «призначення платежу» зазначено серію та номер постанови в справі про адміністративне правопорушення. Тому, інформації про сплату штрафу в сумі 255, 00 грн. в національній автоматизованій системі ДАІ не відобразилася, що в свою чергу, стало правовою підставою для звернення начальника ДАІ до відділу ДВС для виконання постанови про адміністративне правопорушення в примусовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що начальник ВДАІ Галицького РВ УМВС Чопик О.М., звертаючись до відділу ДВС діяв правомірно та в межах наданих йому повноважень. Так, відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 суд, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Проте, позивачем жодного доказу на підтвердження вищевказаних фактів суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованим і не мотивованими. Враховуючи вищенаведене, та

Outcome: dismissed