Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Комунального закладу охорони здоров*я «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16», Комунального закладу охорони здоров*я «Харківська міська поліклініка № 22», Комунального закладу охорони здоров*я «Обласний наркологічний диспансер» про визнання неправомірною відмову у проведенні медичного огляду та зобов*язання вчинити певні дії, в обгрунтування якого зазначила, що 24.10.2017 вона звернулася до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16» для отримання медичної довідки (сертифікату) про проходження обов*язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, втім їй було відмовлено через те, що вона не мала змоги сплатити кошти за отримання сертифікату, адже єдиний її дохід складає виплата як безробітній в сумі 544 гривні. 30.10.2017 вона звернулася до КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» для отримання медичної довідки (сертифікат) про проходження профілактичного наркологічного огляду втім, їй було відмолено у безкоштовному огляді і видачі цієї довідки через те, що вона не має змоги оплатити послуги наркологічного диспансеру. 24.10.2017 позивач зверталася до КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 22» для отримання довідки про проведення медичного огляду. В тім, в проходженні медогляду їй було заборонено, так як вона не може сплатити послуги з огляду на свій скрутний матеріальний стан. Лікар [PERSON] на її звернення відреагувала агресивно і розбиратися не стала. При цьому, в регістратурі закладу їй відмовили в записі на прийом до лікарів невропатолога та терапевта. В подальшому, позивач звернулася з заявами до відповідних медичних закладів. З вини головного лікаря [PERSON] вона лишилася без медичної допомоги і понесла матеріальну шкоду, так як вона не може без медогляду влаштуватися на роботу, що призвело до неможливості отримувати заробітну платню та забезпечувати себе. Усі документи їй необхідні для постановлення на облік в потенційні опікуни, а також для влаштування на роботу. Втім, на жаль, вона не має грошей для сплати за проходження медичних оглядів та отримання сертифікатів, адже єдиний її дохід виплата по безробіттю у розмірі 544 гривні в місяць, що підтверджується Довідкою Харківського міського центру зайнятості від 01.10.2017, що вона зареєстрована як безробітна в Харківському МУЗ з 16.02.2017 року. Посилаючись на норми ст. 49 Конституції України, ст. 284 ЦК України, п.5 ст.3 ЗУ «Про екстрену медичну допомогу», ст. 31 Основ законодавства України про охорону здоров*я, позивач зазначила, що відповідно до постанови КМУ «Про обов*язковий профілактичний наркологічний огляд і порядок його проведення» професія оператор котельні входить до переліку категорій населення, які повинні проходити обов*язкові медичні огляди, а отже, без відповідних сертифікатів вона не може влаштуватися на роботу, що призводить до неможливості її належного матеріального забезпечення. До того ж, ці довідки необхідні для постановлення її на облік кандидатів в потенційні опікуни, про що повідомлено у листах Служби у справах дітей по Основ*янському району м. Харкова від 30.06.2017 року до Головного лікаря психоневрологічного диспансеру № 16 та Лікаря-нарколога Основ*янського району КЗОЗ «Обласного наркологічного диспансеру». 12.10.2017 позивач отримала лист Департаменту охорони здоров*я, яким їй було дозволено отримати безкоштовно сертифікат про проходження профілактичного психіатричного огляду, втім, у КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16» їй було відмовлено у наданні такого безкоштовного сертифіката. До того ж, незаконними діями відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, адже вона не тільки не може стати на облік кандидатів в опікуни, але не має можливості влаштуватися на роботу, що суттєво принижує її честь та гідність. Тому, позивач просила: -визнати незаконною відмову КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16», КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 22», КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер»; -зобовязати КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16» провести психіатричний огляд та видати медичну довідку (сертифікату) про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів; -зобовязати КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» провести профілактичний наркологічний огляд та видати медичну довідку (сертифікат) про проходження профілактичного медичного огляду; -зобовязати КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 22» провести медичний огляд та видати довідку; -стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 10\~000, 00 грн. у рівних частинах. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.02.2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження за даною справою в порядку спрощеного позовного провадження. Однак, 26.02.2018 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила розглядати цивільну справу з обов*язковою її участю. Тому, з метою захисту процесуальних прав позивача, суд вирішив призначити дану цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з*явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням, відповідно до якого [PERSON] 06.04.2018 було отримано судову повістку про її виклик на судове засідання, призначене на 15-30 годину 24.04.2018 року. Про поважність причини неявки у судове засіданні не повідомила. Представник КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16» у судове засідання не з*явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відміткою про вручення судової повістки на зворотньому поштовому повідомленні. 28.02.2018 року до суду надійшли заперечення від головного лікаря КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16» [PERSON], відповідно до яких вважає позовну заяву [PERSON] необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.169 КЗпП та ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ роботодавець зобов*язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов*язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. У пункті 2.4 Переліку проведення медичних оглядів працівників певних категорій затверджений наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007 року зазначено, що для проведення попереднього (періодичних) медичного огляду працівників роботодавець повинен укласти або вчасно поновити договір з закладом охорони здоров*я та надати йому список працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду. Під час прийняття на роботу, в разі проведення на іншу важку роботу, роботу із шкідливими чи небезпечними умовами праці роботодавець повинен видати направлення на обов*язковий попередній медичний огляд працівника за формою, зазначеною у додатку 3. Згідно з п.2.5 Переліку, роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та виробничо зумовлені захворювання та їх медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань. З огляду на вищевикладене, роботодавець [PERSON]Г повинен за власний рахунок забезпечити організацію проведення медичного огляду та видати направлення на проходження медичного огляду. Довідка на бланку диспансера, завірена печаткою, в опекунську раду була видана [PERSON] безкоштовно. Враховуючи вищезазначене, просили відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Представник КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 22» у судове засідання не з*явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відміткою про вручення судової повістки на зворотньому поштовому повідомленні. Враховуючи положення ч.1 ст.223, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних учасників справи. Представники КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували в повному обсязі. Так, 05.03.2018 року до суду надійшов відзив від головного лікаря КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» [PERSON] на позовну заяву [PERSON], відповідно до якого він вважає її необгрунтованою та також, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.169 КЗпП та ст. 17 ЗУ «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694-ХІІ роботодавець зобов*язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах зі шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов*язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. У пункті 2.4 Переліку проведення медичних оглядів працівників певних категорій затверджений наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007 року зазначено, що для проведення попереднього (періодичних) медичного огляду працівників роботодавець повинен укласти або вчасно поновити договір з закладом охорони здоров*я та надати йому список працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду. Під час прийняття на роботу, в разі проведення на іншу важку роботу, роботу із шкідливими чи небезпечними умовами праці роботодавець повинен видати направлення на обов*язковий попередній медичний огляд працівника за формою, зазначеною у додатку 3. Згідно з п.2.5 Переліку, роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та виробничо зумовлені захворювання та їх медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань. З огляду на вищевикладене, роботодавець повинен за власний рахунок забезпечити організацію проведення медичного огляду та видати направлення на проходження медичного огляду [PERSON] Враховуючи вищезазначене, просили відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Також, в матеріалах справи містяться заперечення головного лікаря КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 12.01.2018 року, відповідно до яких гр. [PERSON] звернулася до наркологічного кабінету Червонозаводського району м. Харкова для отримання медичної довідки від лікаря нарколога про перебування чи не перебування на обліку у диспансері. Ця довідка видається безкоштовно. Лікар пояснила [PERSON] про те, що вона повинна надати письмову згоду на обробку її персональних даних. [PERSON] відмовилась. Починаючи з грудня 2016 року вона почала звертатися на Урядову гарячу лінію з цим же питанням. Кожного разу отримувала відповідь, як треба вирішити ці питання. Станом на сьогоднішній день, [PERSON] за довідкою, яка надається безкоштовно, до наркологічного кабінету не звернулась, отримала роз*яснення, що сертифікат надається відділенням профілактичного наркологічного огляду і сплачується замовником. Вважає, що в діях комунального закладу охорони здоров*я «Обласний наркологічний диспансер» порушень не має. Суд, вислухавши пояснення представників відповідача КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер», дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. На підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала до суду: -довідку Харківського міського центру зайнятості від 11.10.2017, з якої вбачається, що з 16.02.2017 позивачка зареєстрована в Харківському міському центрі зайнятості, як безробітна особа, її дохід за період з 16.02.2017 по 30.09.2017 склав 2\~049, 07 грн, зокрема: в червні 417,07 грн та липні, серпні, вересні по 544, 00 грн на місяць; -листи начальника Служби у справах дітей від 30.06.2017 на ім*я лікаря-нарколога Основянського району КЗОЗ «Обласного наркологічного диспансеру» та головного лікаря психоневрологічного диспансеру № 16, відповідно до яких служба у справах дітей по Основ*янському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просить надати медичну довідку (сертифікат) про проходження профілактичного наркологічного огляду та обов*язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, відповідно, [PERSON] Медична довідка необхідна для постановки гр. [PERSON] на облік кандидатів в потенційні опікуни; -відповідь заступника директора Департаменту охорони здоров*я на адресу [PERSON] щодо розгляду звернення [PERSON] стосовно сприяння у наданні безкоштовного сертифікату щодо проведення профілактичного психіатричного огляду, відповідно до якої за інформацією головного лікаря КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16№ сертифікат про проходження профілактичного огляду [PERSON] може отримати у вищезазначеному медичному закладі при зверненні безкоштовно за умови письмової згоди на проведення такого огляду. -Заяви [PERSON] на ім*я головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №22» КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер», Харківського міського голови [PERSON], з проханням надати їй медичну допомогу відповідно до ст.49 Конституції України (проходження медогляду для оформлення на роботу), одержанні сертифікатів. Судом встановлена та не заперечувалася та обставина, що [PERSON] зверталася до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16», КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 22», КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» з проханням провести медичний огляд та видати їй медичну довідку (сертифікат). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 49 Конституції України «у державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно» (справа про безоплатну медичну допомогу), № 10-рп/2002 від 29 травня 2002 року, положення частини третьої статті 49 Конституції України "у державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно" треба розуміти так, що у державних та комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається всім громадянам незалежно від її обсягу та без попереднього, поточного або наступного їх розрахунку за надання такої допомоги. Поняття медичної допомоги, умови запровадження медичного страхування, у тому числі державного, формування і використання добровільних медичних фондів, а також порядок надання медичних послуг, які виходять за межі медичної допомоги, на платній основі у державних і комунальних закладах охорони здоров'я та перелік таких послуг мають бути визначені законом. Згідно ст. 3 Основ законодавства України про охорону здоров'я: -медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв'язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв'язку з вагітністю та пологами; -медичне обслуговування - діяльність закладів охорони здоровя та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоровя, що не обовязково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо повязана з її наданням; -послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга, що надається пацієнту закладом охорони здоровя або фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт. Згідно п. «в» ст.7 Основ законодавства України про охорону здоров'я держава згідно з Конституцією України гарантує всім громадянам реалізацію їх прав у сфері охорони здоров'я шляхом фінансування надання всім громадянам та іншим визначеним законом особам гарантованого обсягу медичних послуг та лікарських засобів у порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ст. 18 Основ законодавства України про охорону здоров'я, фінансове забезпечення охорони здоровя може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Медична допомога надається безоплатно за рахунок бюджетних коштів у закладах охорони здоровя та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, з якими головними розпорядниками бюджетних коштів укладені договори про медичне обслуговування населення. Згідно ст. 31 Основ законодавства України про охорону здоров*я, з метою охорони здоров'я населення організуються профілактичні медичні огляди неповнолітніх, вагітних жінок, працівників підприємств, установ і організацій з шкідливими і небезпечними умовами праці, військовослужбовців та осіб, професійна чи інша діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення або підвищеною небезпекою для оточуючих. Власники та керівники підприємств, установ і організацій несуть відповідальність за своєчасність проходження своїми працівниками обов'язкових медичних оглядів та за шкідливі наслідки для здоров'я населення, спричинені допуском до роботи осіб, які не пройшли обов'язкового медичного огляду. Перелік категорій населення, які повинні проходити обов'язкові медичні огляди, періодичність, джерела фінансування та порядок цих оглядів визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.169 Кодексу Законів про працю, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Відповідно до п. 1.3 Переліку проведення медичних оглядів працівників певних категорій затверджений наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007, обов'язкові попередній (під час прийняття на роботу) і періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди проводяться для працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, та щорічно для осіб віком до 21 року. П.1.4 вказаного Переліку зазначено, що попередній медичний огляд проводиться під час прийняття на роботу з метою: визначення стану здоров'я працівника і реєстрації вихідних об'єктивних показників здоров'я та можливості виконання без погіршення стану здоров'я професійних обов'язків в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу; виявлення професійних захворювань (отруєнь), що виникли раніше при роботі на попередніх виробництвах, та попередження виробничо зумовлених і професійних захворювань (отруєнь). У пункті 2.4 Переліку проведення медичних оглядів працівників певних категорій затверджений наказом МОЗ № 246 від 21.05.2007 року зазначено, що для проведення попереднього (періодичних) медичного огляду працівників роботодавець повинен укласти або вчасно поновити договір з закладом охорони здоров*я та надати йому список працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду. Під час прийняття на роботу, в разі проведення на іншу важку роботу, роботу із шкідливими чи небезпечними умовами праці роботодавець повинен видати направлення на обов*язковий попередній медичний огляд працівника за формою, зазначеною у додатку 3. Згідно з п.2.5 Переліку, роботодавець за рахунок власних коштів забезпечує організацію проведення медичних оглядів, витрати на поглиблене медичне обстеження працівника з підозрою на професійні та виробничо зумовлені захворювання та їх медичну реабілітацію, диспансеризацію працівників груп ризику розвитку професійних захворювань. Крім того, згідно п.5 Інструкції про профілактичний наркологічний огляд та його обов*язкові обсяги з Наказу № 339 від 28.11.1997 року «Про вдосконалення системи профілактичних протиалкогольних та протинаркотичних заходів та обов*язкових профілактичних наркологічних оглядів» - обов*язкові профілактичні наркологічні огляди проводяться за рахунок замовників. Відповідно до ч.1,2 приміток до порядку проведення обов*язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів Постанови КМУ № 1465 від 27.09.2000 року «Про затвердження Порядку проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих» працівники, які провадять види діяльності, зазначені у графі Категорія працівників та види діяльності цього переліку, перед влаштуванням на роботу проходять обовязковий попередній психіатричний огляд. Обовязкові попередні та періодичні психіатричні огляди працівників, зазначених у пунктах 1-7, 9-12 цього переліку, проводяться за списками виробництв, робіт, професій і посад, що затверджуються відповідними міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади за погодженням з уповноваженими представниками всеукраїнських профспілок, їх обєднань та всеукраїнських обєднань організацій роботодавців. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що позивач, стверджуючи, що їй було неправомірно відмовлено у проходженні попередніх медичних оглядів, мала надати докази на підтвердження даного факту. Однак, доказів того, що було укладено договір з вищезазначеними закладами охорони здоров*я, а також те, що [PERSON] було видано направлення на проходження обов*язкового попереднього медичного огляду, суду не надано. Саме таке направлення є передумовою проведення медичного огляду з метою подальшого працевлаштування і зазначенням професії та характеристики робочого місця. Що стосується відмови відповідачів КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 16» та КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» у видачі довідки (сертифікату), то, як зазначено вище, для видачі сертифікату встановлений певний порядок, доказів дотримання якого [PERSON] не надала. Тому, правові підстави для задоволення позову відсутні. Посилання позивача на ту обставину, що порушено її право на медичну допомогу, свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Як встановлено, [PERSON] звернулася за медичною послугою у вигляді проходження медичного, наркологічного та психіатричного огляду і видачі сертифікату, що у відповідності до ст.3 Основ законодавства України про охорону здоров*я є медичною послугою, порядок надання якої визначений вищевказаними нормами. Тобто, доказів того, що [PERSON] було неправомірно відмовлено у проходженні попередніх медичних оглядів, суду позивачем не надано. Щодо позову [PERSON] в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 10\~000 грн у рівних частинах, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Частиною другою п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв*язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов'язок по відшкодуванню шкоди. \~\~\~\~\~\~\~\~ У зв*язку з наведеним суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача оскільки судом не встановлено і позивачем суду не надано доказів протиправної поведінки відповідачів, внаслідок чого позивачу завдано моральну шкоду. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed