Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про відшкодування в порядку зворотної вимоги шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 лютого 2018 року об 16 год. 20 хв. у м. Львові, на перехресті вулиць Кульпарківська та Перфецького мала місце пригода за участю автомобіля Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Chery QQ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 138239 від 25.02.2018р., рапорту інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП у Львівській області від 04.03.2018р. [PERSON] 25.02.2018 о 16 год. 20 хв. у м. Львові, на перехресті вул. Кульпарківська - Перфецького керуючи автомобілем Chery QQ д.н.з. [NUMBER] не стежила за дорожньою обстановкою відповідно не відреагувала на її зміну на регульованому перехресті, здійснила рух на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.2.3б, 8.7.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Автомобіль Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був застрахований у ПрАТ СК «Велтлінер» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту в тому числі і від ризику «ДТП». ПрАТ СК «Велтлінер» після настання страхового випадку провела власне розслідування події і прийняла рішення про виплату страхового відшкодування, розмір якого склав 85 249 (вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 97 коп. Відповідно до ст. 993 Цивільного Кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Статтею 27 Закону України "Про страхування" з наступними змінами і доповненнями, встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі статтей 22, 1166, 1188 ЦК України просить стягнути з відповідача [PERSON] суму матеріальної шкоди в розмірі 85 249 (вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 97 коп. та понесені судові витрати в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 коп. Представник позивача в чергове судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить такий задоволити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання не прибувала, про причини неявки суд не повідомила, хоч належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у її відсутності та відзиву на позовну заяву суду не надала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно договору №18001-135/17 КАСКО добровільного страхування наземного транспорту від 14 липня 2017 року, автомобіль марки Opel Insignia реєстраційний номер [NUMBER] застрахований в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Велтлінер», страхувальником є гр. [PERSON] . Згідно заяви - повідомлення від 25 лютого 2018 року поданої гр. [PERSON] на адресу ПрАТ СК «Велтлінер», 25 лютого 2018р. відбулось ДТП за участю автомобіля Opel Insignia реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував гр. [PERSON] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №138239 від 25.02.2018р., 25 лютого 2018 року об 16 год. 20 хв. у місті Львові на перехресті вулиць Кульпарківська - Перфецького водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chery QQ д.н.з. [NUMBER] не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагувала на її зміну, на регульованому перехресті здійснила рух на заборонений сигнал світлофору, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки Opel Insignia д.н.з. [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень. Даними діями [PERSON] порушила вимоги п.2.3б, 8.7.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. За даними звіту №ФД-00066 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу від 05.03.2018р., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 142 083 (сто сорок дві тисячі вісімдесят три) гривень 29 коп. (включаючи ПДВ на матеріали фарбування та запасні частини). Згідно платіжного доручення №80 від 15 березня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Велтлінер» перерахувала гр. [PERSON] грошові кошти в розмірі 85 249 (вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 97 коп. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Відповідно до абзацу 2 п.4 постанови Пленуму, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, в тому числі, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Таким чином, за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львів від 16.07.2018, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП повернуто начальнику Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення з підстав, викладених в постанові. Позивачем до матеріалів справи долучено постанову Франківського районного суду м. Львова від 05.11.2018, згідно якої провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП. Відтак, станом на день розгляду справи, відсутнє рішення суду про визнання винною та притягнення до адміністративної відповідальності відповідачки за обставин ДТП, які мали місце 25 лютого 2018 року. Відтак, обов`язку відшкодовувати матеріальну шкоду у відповідачки не виникло. Крім того, суд критично оцінює як доказ виплати грошових коштів за платіжним доручення №80 від 15 березня 2018 року, оскільки з самого платіжного доручення не вбачається, що особа, якій завдано шкоду, фактично отримала перераховані кошти. Зважаючи на викладене, в матеріалах справи відсутні будь - які дані, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позивачем вимог до відповідача. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed