Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 04.03.2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся із позовом до [PERSON] та [PERSON] «про стягнення заборгованості», яким просили стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 13504 доларів США 81 цент, що за курсом 23.13 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.02.2015 року складає 312366 гривень 26 копійок за кредитним договором № DZE0GA00000043 від 23.07.2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 23.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким [PERSON] отримав суму кредиту 25000 доларів США, зі строком повернення 23.07.2017 року. В зв'язку із невиконання зобов'язань згідно до умов кредитного договору, [PERSON] станом на 06.02.2015 року має заборгованість 13504,81 доларів США, яка складається із: - 11781,41 доларів США - заборгованість за кредитом; - 1152,94 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 350,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 220,46 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Також, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитом, між Банком та [PERSON], як поручителем було укладено договір поруки, згідно до якого з підстав ст.ст. 610, 554 ЦК України, відповідачі несуть солідарну відповідальність за заборгованість по кредитному договору. 10.05.2018 року позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уточнено позовні вимоги заявлені до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 140-141), згідно до якого позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача: - заборгованість у розмірі 11890,61 долар США, що за курсом 26,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.04.2018 року складає 312366,32 гривні, станом на 26.04.2018 року за кредитним договором № DZE0GA00000043 від 23.07.2007 року; - 5512,09 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); - 6378,52 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; Стягнув з відповідачів солідарно судові витрати які поніс позивач. В обґрунтування уточнених вимог позивач послався на новий розрахунок доданий до позовної заяви, з посиланням на кредитний договір № DZE0GA00000043 від 23.07.2007 року та договір поруки. 29.05.2018 року позивачем подано відповідь на відзив (а.с. 166-168), де позивач розширив обґрунтування підстав для зменшення заявлених позовних вимог та розрахунку, пославшись на проведення рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32683312 від 02.12.2016 року, за яким банком було звернуто стягнення на заставне майно боржника, а саме квартиру, та реалізовано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Але враховуючи що отриманих грошових коштів виявилось недостатньо для повного погашення заборгованості, тому Банк вимушений звертатися із позовом до суду щодо стягнення залишку заборгованості. Відповідач № 1 [PERSON] не визнав позовні вимоги у повному обсязі та 08.05.2018 року подав відзив на позовну заяву (а.с. 133- 135), згідно до якого зазначив, що факт укладання кредитного договору між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ним 24.07.2007 року за № DZE0GA00000043, за яким він отримав кредит у розмірі 25000 доларів США на строк до 23.07.2017 року він визнає та не оспорює. Але в забезпечення його зобов'язань за даним кредитним договором, було укладено договір Іпотеки від 24.07.2007 року, де він передав як заставне майно власну квартиру [ADDRESS], нотаріальне посвідчення іпотеки було зареєстровано у реєстрі за № 2126. 02.12.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснив звернення на зазначену квартиру, про що здійснено реєстраційний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, під індексним номером витягу 74629769, а тому з часу перереєстрації права власності на зазначену квартиру, виключає будь-яку заборгованість за зазначеним кредитним договором. На уточнений позивачем позов, відповідач № 1 [PERSON] подав 29.05.2018 року відзив на уточнену позовну заяву (а.с. 162-164), згідно до якого відповідач заперечує щодо приведеного розрахунку заборгованості за кредитом з врахуванням зарахування вартості іпотечного майна на погашення зобов'язань. Позовні вимоги складаються із стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5512,09 доларів США та процентів за користування кредитом у розмірі 6378,52 долари США, а усього 11890,61 долар США. Але у розрахунку заборгованості (передостанній аркуш розрахунку, четверта колонка) на дату 26.04.2017 року значиться прострочена заборгованість за кредитом у сумі 10601,75 долари США, а 03.05.2017 року (наступний рядок) розмір простроченої заборгованості вказаний як 4332,43 долари США, тобто зменшений на 6269,32 долари США. При цьому позивач не зменшив розмір поточної заборгованості на обидві дати, лишив його незмінним, а саме у розмірі 1179,66 доларів США. Крім того, здійснити перевірку таких розрахунків відповідач не має можливості, із-за відсутність посилань позивача на підстави такого зменшення, як у самому розрахунку так і в документах долучених до уточненої позовної заяви. Відповідач № 2 [PERSON] не визнав позовні вимоги заявлені позивачем до нього та подав відзив на позов від 08.05.2018 року), згідно до якого відповідач зазначає, що заявлені позовні вимог з приводу виконання договору поруки, як договору № DZE0GA00000043/1 від 24.07.2007 року не стосується самого кредитного договору № DZE0GA00000043, так як в зазначеному договорі вказано зобов'язання за виконання зобов'язань [PERSON] зобов'язань за кредитним договором DZEGA00000043, згідно до якого кредитор надає боржнику кредит у сумі 25000 доларів США, а боржник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 27530 доларів США, у строк по 23.05.2027 рік, включно. Тобто даний договір, яким позивач обґрунтовує свої позовні вимоги не містить: прізвища «САЛОВ», яке у договорі поруки не згадується взагалі, ані як прізвище боржника за основник договором, ані у іншому контексті. Більш того, боржником за даним договором є [PERSON]. Номер кредитного договору, зазначено у договорі поруки є № DZEGA00000043, замість № DZE0GA00000043, тобто номери різняться цифрою «0» між буквами E та G. Строк дії кредитної лінії [PERSON] встановлений до 23.05.2027 року, в той же час, за кредитним договором [PERSON] отримав кредит зі строком до дії до 23.07.2017 року. А тому відповідач зазначає на не укладення взагалі згаданого договору поруки, між ним та банком в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 24.07.2007 року за № DZE0GA00000043, так як позивач жодного доказу на існування будь-яких зобов'язань у [PERSON] за зобов'язаннями [PERSON] по зазначеному кредитному договору не надав. Заяви, клопотання: 05.06.2018 року з боку представника відповідача № 1 - [PERSON] подана заява про витребування документів, а саме в зв'язку із уточненням суми заявлених позовних вимог та з врахуванням реєстрації за собою позивачем прав власності на квартиру за адресою [ADDRESS], яка за договором іпотеки забезпечувала виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № DZE0GA00000043 від 23.07.2007 року, просили витребувати у позивача - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: - первинні документи бухгалтерського обліку, якими визначаються підстави зменшення простроченої кредитної заборгованості на 6269,32 доларів США; - первинні документи бухгалтерського обліку, якими визначаються підстави та сума зменшення кредитної заборгованості внаслідок реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки. На клопотання стороною позивача надано копію документів: звіту про оцінку майна (т. 2 а.с. 2), висновок про вартість об'єкта оцінки (т. 2 а.с. 3), договорі іпотеки квартири від 24.07.2007 року (т. 2 а.с. 4-9), інформаційну Довідку з реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с. 10-11). Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо): 04.03.2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся із позовом до [PERSON] та [PERSON] «про стягнення заборгованості». 10.03.2015 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження за позовом (а.с. 26). 28.05.2015 року відповідачем [PERSON] подано клопотання про відкладення розгляду справи, з підстав звернення до позивача із заявою про зміну умов кредитного договору з урахуванням Меморандуму щодо врегулювання питання реструктуризації споживчих кредитів в іноземній валюті (а.с. 35-36). 19.02.106 року постановлено Заочне Рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 208/1769/15 (а.с. 50-51), яким позовні вимоги задоволено. 28.03.2016 року відповідачем [PERSON] подана заява про перегляд заочного рішення (а.с. 56-57). 11.11.2016 року з підстав звільнення з посади головуючого судді по цивільній справі № 208/1769/15-ц, справа повторно перерозподілена між суддями, та передана до провадження судді Івченко Т.П. (а.с. 79). 20.11.2017 року з боку представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подані заперечення щодо заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення (а.с. 105-112). 23.04.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області скасовано, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 08.05.2018 року від відповідача № 1 [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с. 133- 135). 08.05.2018 року від відповідача № 2 [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с. 137-139). 10.05.2018 року позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уточнено позовні вимоги заявлені до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 140-141). 29.05.2018 року з боку відповідача № 1 [PERSON] подано відзив на уточнену позовну заяву (а.с. 162-164). 29.05.2018 року позивачем подано відповідь на відзив (а.с. 166-168). 06.07.2018 року позивачем продано відповідь від 06.07.2018 року на відзив відповідача [PERSON] (а.с. 194). 09.07.2018 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (т. 2 а.с. 15), закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду. Заслухав представників сторін, повно і всебічно з'ясував обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідив в судовому засіданні докази надані сторонами, суд приходить до наступного: Спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав виконання кредитного договору, та регулюються Книгою П'ятою Цивільного Кодексу України. 24.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № DZE0GA00000043, згідно до якого Банк надав кредит [PERSON] в сумі 27530 доларів США, на строк по 23.07.2017 року, що підтверджено п. 7.1. договору (т. 1 а.с. 14-15). Згідно до п. 7.3. кредитного договору № DZE0GA00000043, забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека квартири, розташованого за адресою: [ADDRESS], а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п. надані Банку з метою забезпечення зобов'язань за даним Договором. 24.07.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки (т. 1 а.с. 18), згідно до п. 16 договору - предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 24.07.2007 року № DZEGA00000043, згідно якого кредитор надав 25000 доларів США, а боржник повинен виконати зобов'язання: повернення кредиту наданого у вигляді не відновлюваної лінії в сумі 27530 доларів США у строк по 23.05.2027 року. 24.07.2018 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки квартири, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л. (реєстр № 6027), зареєстрованого в реєстрі за № 2126 (т. 2 а.с. 4-9). Згідно до умов договору Іпотеки квартири п. 33.1. предметом договору є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна зазначеного в п. 33.3. - квартира [ADDRESS], вартістю 161600 гривень, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Іпотекодержателем. П. 33.2. за договором Іпотеки забезпечується виконання зобов'язань Іпотекодавця за кредитним договором від 24.07.2007 року № DZE0GA00000043. Так, згідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Виконання цивільних обов'язків здійснюється у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України) Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Отже сторони не оспорюють факт виникнення договірних правовідносин між позивачем та відповідачем № 1 з підстав укладання кредитного договору від 24.07.2007 року № DZE0GA00000043. Як встановлено в ході судового розгляду станом на 06.02.2015 року, [PERSON] мав перед позивачем за зазначеним вище кредитним договором заборгованість 13504,81 доларів США, яка складалась із: - 11781,41 доларів США - заборгованість за кредитом; - 1152,94 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 350,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 220,46 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджено розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 6-9). 10.05.2018 року позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уточнено позовні вимоги заявлені до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 140-141), згідно до якого позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача: - заборгованість у розмірі 11890,61 долар США, що за курсом 26,27 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.04.2018 року складає 312366,32 гривні, станом на 26.04.2018 року за кредитним договором № DZE0GA00000043 від 23.07.2007 року, та складається із: - 5512,09 доларів США - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); - 6378,52 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Згідно до п. 27 Договорі іпотеки квартири від 24.07.2007 року (т. 2 а.с. 4-9), Визначено право Банку як Іпотекодержателя на звернення стягнення на Предмет іпотеки за його вибором у позасудовому порядку, в тому числі шляхом переходу до Іпотекодержателя прав власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити Іпотекодавця. Як встановлено в ході судового розгляду, позивача - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», скористувався зазначеним досудовим врегулюванням, шляхом переходу до Іпотекодержателя прав власності на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS]. Так, згідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.. Згідно до ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). А тому враховуючи, що позивач, діючи на власний розсуд, будучи обізнаний з правовими наслідками позасудового врегулювання, про вартість іпотечного майна, що підтверджено проведеною позивачем оцінкою від 18.01.2017 року (т. 2 а.с. 2-3), здійснив дії на позасудове врегулювання шляхом переходу до Іпотекодержателя прав власності на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS], що підтверджено в ході судового розгляду представником позивача та відзивом на відзив від 29.05.2018 року поданий позивачем (а.с. 166-168), а тому виходячи із приписів ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», втрачає право вимоги щодо боржником основного зобов'язання. На підставі чого суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог заявлених до відповідача № 1 - [PERSON]. Щодо позовних вимог заявлених позивачем до відповідач № 2 - [PERSON] як поручителя за виконання відповідачем № 1 [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 24.07.2007 року № DZE0GA00000043, суд виходить з того, що доказом такого обов'язку є долучений позивачем договір поруки від 24.07.2007 року (т. 1 а.с. 18). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України). Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В той же час, зі змісту наданого договору поруки від 24.07.2007 року вбачається, що за даним договором [PERSON] є поручителем за іншу особу ніж [PERSON], а саме згідно до п. 16 Договору (т. 1 а.с. 18), [PERSON] надав поруку як поручитель перед кредитором - ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за виконання [PERSON] зобов'язань, а саме за кредитним договором від 24.07.2007 року № DZEGA00000043, згідно якого кредитор надав 25000 доларів США, а боржник повинен виконати зобов'язання: повернення кредиту наданого у вигляді не відновлюваної лінії в сумі 27530 доларів США у строк по 23.05.2027 року. Таким чином, суд не може прийняти позицію позивача, що саме цей договір поруки є підставою для задоволення вимог позивача за зобов'язаннями які виникають з іншого кредитного договору та за зобов'язаннями іншого боржника, а тому і в цій частині позовних вимог позов є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню. Згідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи докази у їх сукупності, повно і всебічно з'ясував обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо наведених сторонами доводів та міркувань, то згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29), (П. 58 Рішення ЄСПЛ «Серявін та інші проти України»). Щодо понесених судових витрат стороною позивача, враховуючи що позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed