Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

24 березня 2021 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання протиправним розгляд скарги та зобов`язати вчинити певні дії, визнання відсутності доставки газет порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 листопада 2020 року він оформив підписку на газету «Зоря» про надходження її за його адресою, однак на початку 2021 року відповідачем не було виконано зобов`язання стосовно направлення газети «Зоря» за його адресою. Для усунення порушень в лютому 2021 року він звернувся до відповідача з проханням переадресувати газету на інше поштове відділення, натомість переадресацію газети було вчинено лише з березня 2021 року. Оскільки відповідачем було порушено строки виконання договору позивач просить суд стягнути на його користь 3% за кожен день прострочки, а саме 506 грн. за 59 днів. Позивач вважає, що вказаною бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка полягає у порушенні звичного укладу життя, позивач змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 1\~000\~000 грн. та просить суд стягнути з відповідача на його користь ( а.с.1-3). 12 липня 2021 року представником відповідача надано відзив на позов в якому зазначили, що позивачем дійсно було оформлено річну підписку періодичного видання, але «Зоря -город» індекс видання 89658. В період з січня по березень 2021 року позивач добровільно та самостійно отримував газету у відділенні поштового зв`язку, у день доставки газети у відділення, тобто в середу. На підставі наказу Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» від 27 листопада 2020 року № 1311 «Про об`єднання відділення поштового зв`язку № 27 м. Дніпро та відділення поштового зв`язку № 5 м. Дніпро Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» у зв`язку з оптимізацією мережі з 12 січня 2021 року змінено адресу відділення № 5 в м. Дніпро з пр. Гагаріна 13/15 на вул. Героїв Крут 1. Переадресацію газети за заявою позивача на іншу адресу здійснено 09 лютого 2021 року. Вважали позовні вимоги позивача необгрунтованими та такими що не підлягають задоволеню, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження порушення його прав та спричинення моральної шкоди саме від дій відповідача (а.с.34-36). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 березня 2021 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.4). Ухвалою судді від 29 березня 2021 позовна заява [PERSON] була залишена без руху (а.с. 5). 28 квітня 2021 року ухвалою судді визнано необґрунтованим заявлений позивачем відвід судді у даній цивільній справі. Цивільну справу передано до канцелярії суду для вирішення питання про відвід судді у порядку ст. 40 ЦПК України. (а.с.10-11). Ухвалою судді Наумової О.С. від 30 квітня 2021 року відмовлено в задовленні заяви [PERSON] про відвід головуючого у справі та справа повернута для подальшого розгляду. (а.с.23-24) 12 травня 2021 року ухвалою сідді позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 28). Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, оцінивши зібрані докази по справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами законодавства, вважаю, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] 25 листопада 2020 року оформив підписку на газету «Зоря» про надходження її за його адресою (а.с.3 назвороті). 09 лютого 2021 року за вих. № 11-12-74 відповідачем надано відповідь на звернення позивача, стосовно несвоєчасної доставки періодичного видання Зоря город індекс 89658, передплачене 23 листопада 2020 року, в якому зазначено, оскільки позивач отримував газету у відділенні поштового зв`язку, доставка за адресою не здійснювалась (а.с.42). 09 лютого 2021 року позивачем подано заявку про переадресацію газети Зоря-город. На підставі наказу Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» від 27 листопада 2020 року № 1311 «Про об`єднання відділення поштового зв`язку № 27 м. Дніпро та відділення поштового зв`язку № 5 м. Дніпро Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» у зв`язку з оптимізацією мережі з 12 січня 2021 року змінено адресу відділення № 5 в м. Дніпро з пр. Гагаріна 13/15 на вул. Героїв Крут 1. Між сторонами виникли відносини з приводу невиконанння зобов`язань. Правилами розповсюдження періодичних друкованих видань, затвердженими наказом Державного комітету зв`язку України, Міністерством інформації України, Міністерством транспорту України 10 грудня 1998 року за № 169/81/492 від 10.12.98 та зареєстровані в МЮУ 25 грудня 1998 року за № 820/3260 зазначено, що розповсюдження періодичних друкованих видань, зареєстрованих у встановленому порядку, здійснюється згідно з договорами, укладеними між редакціями і видавцями або друкарнями, між редакціями (видавцями) та розповсюджувачами і адміністраціями транспортних підприємств незалежно від форм власності. \~ \~ \~ \~Згідно п. 101 Правил газети та журнали доставляються передплатникам за списками (ходовиками), складеними листоношами за кожною доставною дільницею згідно з доставними картками ф.СП-1 в послідовності обходження доставної дільниці. \~ \~ \~ \~Для доставлення періодичних видань застосовуються абонентські поштові шафи з індивідуальними скриньками для кожної сім`ї та абонементні поштові скриньки, які встановлюються безпосередньо у відділеннях поштового зв`язку (п. 106). Статтею 633\~ЦК України\~ зазначено\~,\~що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За нормою\~ст.1 Закону України "Про звернення громадян"\~громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Згідно ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Так, позивач дійсно оформив річну підписку періодичного видання, «Зоря - город», індекс видання 89658. 09 лютого 2021 року [PERSON] оформив заявку на переадресацію газети на іншу адресу. Відповідачем 09 лютого 2021 року надано відповідь на звернення [PERSON] стосовно не направлення йому газети. Посилання позивача на порушення відповідачем його прав, а саме не отримання на протязі двох місяців газети за вказаною ним адресою, не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обстави, натомість відповідачем у відповіді на звернення позивача від 09 лютого 2021 року зазначено, що доставка за адресою відповідача не здійснювалася, оскільки останній отримував її у відділенні, а тому позовні вимоги в частині не даставки газети на протязі двох місяців та стягнення неустойки за затримку є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволення з підстав вищенаведених. Крім того, слід зазначити, що згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка заподіяла моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. З постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, позивачем не надано жодних доказів протиправності дій відповідача, спричинення йому моральної шкоди та не здійснено її розрахунок. Отже, при відсутності встановленого факту порушень прав позивача, відшкодування йому моральної шкоди не є його абсолютним правом, а підлягає доказуванню за усіма критеріями, визначеними законодавством: наявність шкоди, протиправна поведінка, вина заподіювача шкоди, причинно - наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Саме позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Проте, позивачем не надано жодних доказів протиправної бездіяльності зі сторони відповідача В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01 березня 2005 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позові не зазначено співвідношення розміру моральної шкоди позивача залежно від характеру та обсягу його душевних страждань, характеру майнових втрат, можливості їх відновлення, тяжкість вимушених змін у суттєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану. З урахуванням принципу змагальності, встановленому ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження його моральних страждань. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. З постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня1995 року № 4 (зі змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягають такі обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Вирішуючи спір у межах позовних вимог, з урахуванням установлених обставин, суд вважає, що позивачем не доведений факт заподіяння йому шкоди діями (бездіяльністю) саме відповідача. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed