Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, та [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] . На теперішній час вона разом із відповідачем не проживає, дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання добровільно не надає. Позивачці необхідна матеріальна допомога на своє утримання, оскільки на даний час вона знаходиться у декретній відпустці та доходу не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. Сторони уклали шлюб 03.07.2019 року (а.с.6), від шлюбу у подружжя [PERSON] [INFO] народилась дочка [PERSON] (а.с.7), яка проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.8) Позивачка [PERSON] працює в КНП «Маріупольська міська лікарня № 1» на посаді сестри медичної неврологічного відділення, з 13.02.2020 року по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.9). Згідно зі статтею 84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 79СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходу) на утримання дружини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Так, позивачка в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Так, як вбачається із матеріалів справи, позивачка [PERSON] уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Алфьоровою О.А., пунктом 5.1 якого сторони передбачили, що сума гонорару адвоката узгоджується сторонами в додатковій угоді. Додатковою угодою від 18 січня 2021 року сторони домовились, що гонорар адвоката складає 2700 грн. за наступні послуги консультація, складання позовної заяви (а.с.13). Також позивачкою надано акт приймання-передачі адвокатських послуг та квитанцію, згідно з якими позивачкою сплачено адвокату 2700,00 гривень. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та фактичних обставин справи, виходячи з об`єму фактично виконаних робіт по наданню правової допомоги, суд вважає, що позивачка понесла судові витрати на правову допомогу у цій справі в сумі 2700,00 грн.

Outcome: approved