Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

04 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.11.2016 року по справі № 638/12385/16-ц, яке було змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року, з [PERSON] на її користь на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1 000 грн. щомісяця до 1 700 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і до досягнення ними повноліття. Стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 9 150 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 3 960 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.11.2016 року по справі № 638/12385/16-ц, яке було змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання двох малолітніх дітей в сумі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 серпня 2016 року. На даний час діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів до 1 700, 00 грн., оскільки на даний час самостійно не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей одягом, продуктами харчування, засобами гігієни. Вона має необхідність оплачувати відвідування дітьми необхідних гуртків . Враховуючи збільшення витрат на утримання дітей, а також набрання чинності у липні 2017 року змін до Сімейного кодексу відповідно до яких, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є всі підстави для зміни розміру аліментів. Розмір прожиткового мінімуму для [PERSON] (9 років) складає 1 777 грн. Розмір прожиткового мінімуму для [PERSON] (4 роки) складає 1 426 грн. Таким чином, щомісячна сума аліментів на двох дітей, у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дітей такого віку, складає 888,5 грн. + 713 грн. = 1 601, 1 грн. Той з батків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, в тому числі її хворобою. Згідно даних довідки КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 4» № 944 від 05.12.2016 року , [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом поліклініки з 15.08.2016 року, за цей період він переніс сальмонельоз і респіраторну інфекцію. [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом поліклініки з 15.08.2016 року. За цей період [PERSON] проходив амбулаторне лікування по причині функціонального розладу шлунку. На лікування дітей нею було витрачено 18 300 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Вважає, що відповідач зобов'язаний прийняти участь у витратах, пов'язаних із лікуванням їхніх спільних дітей у розмірі половини від понесених нею витрат, тобто в розмірі 9 150 грн. Згідно даних розрахунку Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області загальна заборгованість по виплаті аліментів [PERSON], за виконавчим листом № 638/12385/16-ц від 28.03.2017 року станом на 01.09.2017 року, складає 13 000 грн. Заборгованість по аліментам виникала саме з вини відповідача, який, достовірно знаючи про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача, про розмір аліментів, що підлягає сплаті, про період виконання обов'язку по сплаті аліментів, про наявність виконавчого провадження, тобто будучи обізнаним про свій обов'язок сплачувати аліменти за рішенням суду, добровільно аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, наведених в їх обгрунтування. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково. Не заперечував проти задоволення вимог в частині зміни розміру аліментів та збільшення суми аліментів до 1 700 грн щомісячно. Заперечував в проти задоволення вимог позивача в частині участі в оплаті понесених позивачем додаткових витрат на дитину у визначеному позивачем розмірі та стягненні неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів. Свої заперечення виклав в письмовому вигляді та долучив до матеріалів справи. Зазначив, що додаткові витрати , що були понесені позивачем у зв"язку з хворобою дитини, були викликані виключно тим, що вона належним чином не здійснювала догляд та контроль за дитиною, через що останній потрапив до лікарні. Під час перебування сина в лікарні він та його мати ( бабуся сина) передавали позивачці грошові кошти в сумі 3 500 грн. Після набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили намагається щомісячно сплачувати суму аліментів . Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами в обгрунтування заявлених вимог та заперечень, дійшов наступного. 01 вересня 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, від якого мають двох малолітніх дітей- [PERSON]., [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2016 року Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.11.2016 року по справі № 638/12385/16-ц, яке було змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року, з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання двох малолітніх дітей в сумі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 серпня 2016 року. У відповідності до ч.2 ст.12 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів. Відповідно до вимог ст.. 80 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Нормою ст. 182 СК України передбачено , що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України , розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я одержувача, та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. В обгрунтування вимог в частині збільшення розміру аліментів з 1000 грн до 1700 грн щомісячно на дітей позивач зазначає, що їх спільні з відповідачем діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, через що збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. В цій частині відповідача вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Зважаючи на те, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини, суд доходить висновку, що вимоги позивача в частині збільшення розміру аліментів з 1000 грн до 1700 грн щомісячно на утримання дітей законні та обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.. 185 СК України, той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разова, періодично або постійно. Позивач в обгрунтування своїх вимог в частині понесених додаткових витрат на дитину посилається на те, що вона приймає участь у додаткових витратах на дитину, а батько дитини, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, не бере участі в цих витратах. Так, в позовній заяві позивач зазначила , що нею були понесені витрати по оплаті лікування дітей нею було витрачено 18 300 грн., на підтвердження чого до позовної заяви в якості додатків надано фіскальні чеки. Позивач вважає, що відповідач зобов'язаний прийняти участь у витратах, пов'язаних із лікуванням їхніх спільних дітей , в розмірі половини від понесених нею витрат, тобто в розмірі 9 150 грн Відповідно до вимог ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Вимогами ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. В обгрунтування своїх вимог в цій частині позивачем до матеріалів справи надано: копію відповіді КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка № 4" на запит позивача від 22.11.2016 року про стан здоров"я її дітей , копії квитанцій за різний період часу про придбання медичних препаратів та копія товарного чеку про придбання лікарських препаратів , лист - відповідь КЗОЗ Обласна дитяча клінічна лікарня № 1 на запит чоловіка позивача [PERSON] про те, що [PERSON], 2008 року народження, знаходився в лікарні з 21.03.2017 року з діагнозом -спадкова кишкова непрохідність, йому було проведено хірургічне втручання , за час перебування дитини а лікуванні батьками було витрачено 7 366 49 грн. В судовому засіданні було беззаперечно встановлено, що відповідач та його мати надавали в цей період позивачу грошові кошти на придбання необхідного для дитини під час перебування на лікуванні в загальній сумі 2 000 грн. Законодавець зазначає, що участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем належними та достатніми доказами підтверджено тільки факт понесення нею фактичних витрат в цей період часу на лікування сина [PERSON] на суму 7 366 49 грн, що відображено в наданому письмовому доказі. Враховуючи той факт, що відповідачем було надано позивачці додатково до сплачуваних ним аліментів на утримання дітей грошові кошти в розмірі 2 000 грн, що свідчить про те, що батько дітей також вже частково прийняв участь в додаткових витратах , з нього підлягає стягнення на користь позивача сума в розмірі ( 7 366,46 :2- 2000 грн) 1 683,25 грн. Позивач не представила суду достатніх та належних доказів на підтвердження наведених нею в обгрунтування заявлених вимог доводів щодо того, що нею в якості додаткових витрат на лікування дітей та забезпечення їх дієтичного харчування під час хвороб понесені витрати в сумі 18 300 грн . Тому вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 3 960 грн (розрахунок наведено). В обгрунтування вимоги зазначає, що заборгованість по аліментам виникала саме з вини відповідача, який достовірно знаючи про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь позивача, про розмір аліментів, що підлягає сплаті, про період виконання обов'язку по сплаті аліментів, про наявність виконавчого провадження, добровільно аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилася вищезазначена заборгованість. Тому вважає, що у неї виникло право на стягнення неустойки (пені) на заборгованість по аліментам відповідно до ст. 196 СК України. Відповідно до вимог ст.. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно з моменту звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням суду від 01.11.2016 року позовні вимоги позивача задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01.08.2016 року. Рішення суду підлягло негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідач не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі поставив питання про зменшення розміру аліментів з 1 500 грн до 1 000 грн. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 02.03.2017 року апеляційну скаргу задоволено, рішення змінено, зменшено розмір аліментів , стягнутих з [PERSON] на користь позивача на утримання дітей з 1 500 грн до 1 000 грн щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01.08.2016 року. На виконання рішення суду , яке набрало законної сили 02.03.2017 року, 28.03.2017 року видано виконавчий лист. Позивачем не надано до суду даних про те, коли будо прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження та з якого часу було застосовано примусове стягнення аліментів. Згідно даних розрахунку Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, станом на 01.09.2017 року загальна заборгованість по виплаті аліментів [PERSON] за виконавчим листом від 28.03.2017 року , становила 13 000 грн. З наданого розрахунку вбачається, що на час набрання рішенням законної сили сума заборгованості вже складала 8 000 грн. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він сплачував аліменти після набрання рішенням законної сили , відповідно, оскарження рішення суду унеможливило своєчасне виконання ним грошового зобов»язання. Під час судового розгляду справи було встановлено, що боржник за виконавчим провадженням своєчасно сплачує грошову суму аліментів на користь позивача на утримання дітей, сума заборгованості значно зменшилась, про що свідчать дані розрахунку заборгованості станом на 01.04.2018 року (за період з жовтня 2017 року по 01.04.2018 року боржником фактично сплачено суму 10 643,55 грн) . Таким чином, суд дійшов висновку, що вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, не встановлено, через що відсутні підстави для стягнення суми неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст..141 ЦПК України , з відповідача на користь держави підлягають стягнення судові витрати в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial