Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

03.04.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, до якої 02.06.2015 року надав заяву про зміну позовних вимог та просить визнати його, [PERSON], добросовісним набувачем легкового автомобіля седан марки DAEWOO SENS, 2004 року випуску, № Y6DT1311040204972, реєстраційний номер [NUMBER]; зняти арешт та заборону відчуження легкового автомобіля седан марки DAEWOO SENS, 2004 року випуску, № Y6DT1311040204972, реєстраційний номер [NUMBER], накладені Першим Київським ВДВС ОМУЮ. При цьому позивач посилається на те, що вказаний автомобіль був придбаний ним за відплатним договором, про що свідчить довіреність та розписка. На момент придбання автомобіля позивач не знав та не міг знати, що відповідач є боржником перед ПАТ «Марфін Банк» і не виконає своїх зобовязань, та буде арештоване його майно, зокрема, і спірний автомобіль. У зв'язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Перший Київський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 09.06.2010 року [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] продати, зняти з обліку в ДАІ, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб ОІС № 632468, виданого МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 08.07.2004 року, легковий автомобіль сєдан марки DAEWOO SENS, 2004 року випуску, № Y6DT1311040204972, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] та зареєстрована у реєстрі за № 1846 /а.с. 7/. Тобто між сторонами склалися правовідносини які за змістом є договором доручення. 09.06.2010 року [PERSON] складена розписка про отримання від [PERSON] коштів у розмірі 20\~000 грн. в якості оплати за проданий автомобіль DAEWOO SENS, 2004 року випуску, № Y6DT1311040204972, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 8/. Судом встановлено, що з 09.06.2010 року, тобто з часу передачі коштів за автомобіль та отримання довіреності на оформлення продажу [PERSON] не здійснив зняття транспорту з реєстрації з власника [PERSON] для подальшого продажу автомобіля до моменту затримання транспортного засобу працівниками ДАІ, тобто до 17.03.2015 року, коли згідно Акту № 431 від 17.03.2015 року автомобіль був вилучений у водія [PERSON] та переданий на зберігання до арешт майданчик ДАІ /а.с.10/. Судом досліджено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.02.2015 року ВП № 44759624, з якої слідує, що головним державним виконавцем Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилається на ст.ст. 330 та 388 ЦК України. Згідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно ст. 338 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Однак, судом встановлено, що на момент складання розписки, а саме на 09.06.2010 року, спірний транспортний засіб марки DAEWOO SENS, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОІС № 632468, виданого МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області 08.07.2004 року. [PERSON] [PERSON] мав законне право на відчуження транспорту. Таким чином, посилання позивача на положення статей 330 та 388 ЦК України, є безпідставними. При цьому, суд зазначає, що позивачем на підтвердження заявлених вимог не надано жодних доказів. Оскільки, відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до положень п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388від 7 вересня 1998 р., державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно абз. 4 п. 33 Порядку, у разі відчуження транспортних засобів, зазначених в абзаці другому цього пункту, їх перереєстрація проводиться за умови дотримання вимог щодо відчуження, які визначені нормативно-правовими актами Фонду державного майна та іншими актами законодавства. Пунктом 42 вказаного Порядку передбачено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації". Таким чином, позивачем не надано доказів, що ним було зареєстровано право власності на транспортний засіб із дня отримання довіреності та складання розписки, а саме з 09.06.2010 року, у передбаченому законом порядку, до часу накладення державним виконавцем арешту та заборони відчуження вказаного майна, тобто до 19.02.2015 року, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, що позивач не може бути визнаним добросовісним набувачем спірного автомобіля. Проаналізувавши доводи позивача та дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що немає підстав вважати, що [PERSON] набув право власності на автомобіль на підставі довіреності, виданої на його імя [PERSON], оскільки довіреність не є договором купівлі-продажу та позивачем не надано належних доказів стосовно укладення такої угоди, отже він не є добросовісним набувачем вказаного автомобіля, так як не мало місце його відчуження, а був укладений договір доручення, в звязку з чим немає підстав для задоволення вимог позивача. З урахуванням вказаного, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в обраному ним способі захисту своїх прав, не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

Outcome: dismissed