Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивачі у своїй позовній заяві посилаються на те, що вони згідно свідоцтва про право власності на житло отримали двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (син позивачки [PERSON].), та колишній чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] Відповідач [PERSON], за даною адресою не проживає з 24.04.2013 року, він пішов з дому забравши свої речі, повідомивши смс - повідомленням, що більше не повернеться. Позивачам відомо, що Відповідач на даний час створив нову сім`ю. З 24.04.2013 року Відповідач не користується квартирою та не виконує обов`язки члена сім`ї, пов`язані з утриманням, оплатою комунальних послуг. У зв`язку із викладеним позивачі прохають визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання, призначене на 02 червня 2014 року позивачі не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,(а.с. 27, 28, 30). 02 червня 2014 року за вхідним № 15028 до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області надійшла заява [PERSON] у якій вона прохала цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги прохала задовольнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача прохала ухвалити заочне рішення (а.с. 31). Ухвалою суду від 02 червня 2014 року явка позивачів у судове засідання визнана обов'язковою (а.с. 32) В судові засідання, призначені на 16 червня 2014 року та на 02 липня 2014 року, позивачі не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином,(а.с. 35, 36, 38-43, 49-50). Таким чином, в силу частини 2 статті 77 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не з'явився до суду без поважних причин. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав (а.с. 29, 37, 44-46). Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Заперечень, клопотань, заяв від Відповідача не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи КП «ЖУК» Зайцева І.В. надала письмову заяву у якій прохала справу розглянути у письмовому провадженні, позовні вимоги не підтримала, оскільки факт непроживання [PERSON] не підтверджено належним чином, надала копію особового (лицьового) рахунку (а.с. 54). За таких обставин справу розглянуто заочно у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ст. 47 Конституції України гарантує кожному громадянину право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо буде встановлено, що вона не проживає у житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. За правилами ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачі є власниками квартири (спільна, сумісна власність), розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Установлено, що в квартирі зареєстровані, згідно особового рахунку: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (син позивачки [PERSON].), [PERSON] - чоловік позивачки [PERSON] (а.с. 22). Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 19). Відповідно до ст. ст. 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє колишніх членів сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня1985 року з наступними змінами та доповненнями " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача. В п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня1985 року роз'яснено, що відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Установлено, що факт непроживання відповідача за адресою: [ADDRESS], більше шести місяців без поважних причин - не підтверджено належними і допустимими доказами. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: dismissed