Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

У січні 2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Фастівського міського суду Київської області від 24 березня 1998 року у справі № 2-551, з відповідача [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітної плати до повноліття дитини, починаючи з 11 березня 1998 року. На підставі даного рішення судом було видано виконавчий лист № 2-551. 02 вересня 1998 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-551. Позивач зазначає, що відповідач аліменти не сплачував, у зв`язку із чи виникла заборгованість, яка станом на 10 лютого 2012 року становила 24921,17 грн. Між тим, 20 серпня 2015 року державним виконавцем ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Станом на 28 січня 2020 року відповідач борг не погасив, а тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Просила суд стягнути з відповідача на її користь борг по аліментах у сумі 24921,17 грн., пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24921,17 грн.., а також витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 11 червня 2020 року до участі у розгляді справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] . Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в ньому, просили суд його задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Оскільки, відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні позов підтримала, просила суд позов задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 10 березня 1994 року (а.с.75). Між тим, у зв`язку із реєстрацією шлюбу 10 листопада 2000 року з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », а в подальшому зв`язку із реєстрацією шлюбу 06 грудня 2019 року із [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] виданим 10 листопада 2000 року та Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 06 грудня 2019 року (а.с.11,12). [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] » та 27 липня 2005 року видано нове Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] (а.с.76). Між тим, [PERSON] після укладення шлюбу 26 липня 2017 року з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим 26 липня 2017 року (а.с.77). Так, судом встановлено, що 24 березня 1998 року Фастівським міським судом Київської області ухвалено рішення у справі № 2-551, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини його заробітної плати, але не менше половини прожиткового мінімуму прибутку встановленого законодавством до повноліття дитини, починаючи з [INFO] (а.с.13-14). На підставі вказаного рішення 24 березня 1998 року Фастівським міським судом Київської області видано виконавчий лист № 2-551. 20 серпня 2015 року державним виконавцем ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції Казнодій Г.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 3534276 з примусового виконання виконавчого листа № 2-551 про стягнення з [PERSON] аліментів (а.с.16). Згідно Довідки-Розрахунку заборгованості № 03.2-22/14248-6 виданої Фастівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області 18 вересня 2015 року, на підставі виконавчого листа № 2-551 від 24 березня 1998 року виданого Фастівським міським судом, за [PERSON] станом на 10 лютого 2012 року рахується заборгованість у розмірі 24921,17 коп.. (а.с.17). Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Враховуючи той факт, що відповідач був обізнаний про стягнення з нього за рішенням суду на користь позивача аліментів на утримання доньки та їх розмір, він повинен був сплачувати аліменти щомісячно до повноліття доньки [PERSON] . Однак, своїх обов`язків [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 10.02.2012 року становить 24921,17 грн., про що свідчить Довідка-рахунок № 03.2-22/14248-6 видана Фастівським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області 18 вересня 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення в цій частині позовних вимог. Між тим, вирішуючи питання про стягнення пені за прострочку сплати аліментів, слід зазначити наступне. Так, ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Так, у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Так, позивачем в позовній заяві проведено розрахунок пені, за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідно до розрахунку позивача, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , за період з 11 лютого 2012 року по 28 січня 2020 рік становить 26135,65 грн.. Проте, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 24921 грн. 17коп.. При наданні розрахунку позивач посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, та проводить розрахунок за кожний день прострочення сплати аліментів. Між тим, постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц визнано, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року, на яку посилається позивач при обчисленні розрахунку неустойки (пені), помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення слати аліментів. Тобто, з вказаного вище вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про його невідповідність Закону та правовій позиції Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц. Суд вважає за необхідне провести свій розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 11 лютого 2012 року по 28 січня 2020 рік на загальну суму заборгованості за формулою ?р=(А1 х Q1 х 1 %)+(A2 х Q2 х 1 %)+………(An х Qn х l %), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. А саме, 24921,17 грн. (заборгованість) х 2908 (днів) х 1 % = 724707,62 грн.. Згідно проведеного судом розрахунку за вищевказаною формулою, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину за період з 11 лютого 2012 року по 28 січня 2020 рік становить 724707,62 грн.. Таким чином, враховуючи те, що виконання по виконавчому листу № 2-551 від 24.03.1998 року закінчено, але борг залишився не погашеним, суд приходить до висновку про примусове стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу по несплаченим аліментам в сумі 24921,17 гривень. Окрім того, з огляду на те, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-551 від 24.03.1998 року, за період з 11 лютого 2012 року по 28 січня 2020 рік становить 724707,62 грн., суд враховує положення ст. 196 СК України та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 24921,17 гривень. Разом з тим, враховуючи положення ст.141 ЦПК України та ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. за позовну вимогу про стягнення боргу, а також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., за позовну вимогу про стягнення пені за прострочку сплати аліментів. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області. Відповідно до Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 354 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. На підставі викладеного,

Outcome: approved