Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення майна за договором зберігання. У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], у якому просила: 1.Встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 1 листопада 2007 року по квітень 2008 року та з серпня 2011 року по 1 лютого 2013 року. 2.Визнати спільною сумісною власністю сторін наступні речі : спальний гарнітур »Антоніна», який складається з ліжка шириною 1,6 м., двох тумбочок, комоду, туалетного столику, пуфа матрацного та шафи шириною 1,6 м., загальною вартістю 3 200 грн.; пральну машини BOSCH WLF 16062. Серійний номер 00249121191088015682 вартістю 2 499,00 грн.; газову плиту GRETA 147000 07 серійний номер 546790508215, вартістю 2 129,00 грн.; мікрохвильову піч SAMSUNG G-271 ER/BWT вартістю 929,00 грн.; пилосос SAMSUNG VCC 4141 вартістю 689 грн.; набір посуду WOLO MIN PZ00003A 4 пр. /1,7 вартістю 209,00 грн.; фільтр сетевой АРС R1-RS /1 роз/ вартістю 149 грн.; копмлект супутникового телебачення, який складається з супутникової антени, 3 конвекторів, 2 супутникових ресиверів та кабелю загальною вартістю 1 300 грн., а усього на суму 11104,00 грн. 3.У порядку поділу майна виділити у власність [PERSON] наступні речі: спальний гарнітур »Антоніна», який складається з ліжка шириною 1,6 м., двох тумбочок, комоду, туалетного столику, пуфа матрацного та шафи шириною 1,6 м., загальною вартістю 3 200 грн.; пральну машину BOSCH WLF 16062. Серійний номер 00249121191088015682 вартістю 2499,00 грн., а усього майна на загальну суму 5699 грн. 4. У порядку поділу майна виділити у власність [PERSON] наступні речі: газову плиту GRETA 147000 07 серійний номер 546790508215, вартістю 2 129,00 грн.; мікрохвильову піч SAMSUNG G-271 ER/BWT вартістю 929,00 грн.; пилосос SAMSUNG VCC 4141 вартістю 689 грн.; набір посуду WOLO MIN PZ00003A 4 пр. /1,7 вартістю 209,00 грн.; фільтр сетевой APC RI -RS /1 роз/ вартістю 149 грн.; копмлект супутникового телебачення, який складається з супутникової антени, З конвекторів, 2 супутникових ресиверів та кабелю загальною вартістю 1 300 грн., а усього майна на загальну суму 5 405 грн. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що познайомилася з [PERSON] 18.10.2007 року на святкуванні його дня народження. Між ними виникла симпатія і після двох тижнів спілкування вони прийняли рішення жити спільно в будинку за місцем реєстрації позивача, проти чого її рідні не заперечували. [PERSON] 1 листопада 2007 року переїхав до [PERSON] і вони стали разом проживати як сім'я за адресою: [ADDRESS]. Між ними одразу ж склались гарні відносини, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки, що притаманні подружжю, в тому числі ними було створено і спільний сімейний бюджет, до якого увійшли як кошти відповідача, так і кошти [PERSON] Оскільки по переїзду відповідача до [PERSON] виникла необхідність в улаштуванні їхньої з ним кімнати, вони вирішили придбати необхідний комплект меблів, та за кошти із сімейного бюджету у ПП [PERSON] 15 листопада 2007 року придбали спальний гарнітур «Антоніна», який складається з ліжка шириною 1,6 м., двох тумбочок, комоду, туалетного столику, пуфа матрацного та шафи шириною 1,6 м., вартість гарнітура склала 3 200 грн., який встановили в кімнаті за місцем їхнього проживання. Однак через деякий час відносини між ними погіршились і в квітні 2008 року вони розійшлись. Після розриву їхніх відносин зі сторони відповідача жодних претензій з приводу придбаного ними спального гарнітуру, який згідно з діючим законодавством є їхньою спільною сумісною власністю, не виникало. На початку серпня 2011р. відносини між ними відновились, вони з'їздили на відпочинок на море, і по приїзду відповідач знову переїхав жити до [PERSON] і вони почали жити як сім'я з взаємними правами та обов'язками, зі спільним сімейним бюджетом, це була друга половина серпня 2011 року. З метою поліпшення побутових умов вони вирішили придбати побутову техніку в кредит. 18.09.2011 року (це був вихідний день і вона не працювала) поїхали до м. Суми, де в магазині по вул. Металургів вибрали необхідну їм побутову техніку (пральну машинку, газову плиту, мікрохвильову піч, пилосос), а також комплект посуду для мікрохвильової печі, фільтр сетевий. Оскільки коштів на ці цілі у них не було, в цей же день на ім'я відповідача було оформлено кредит на суму 8059 грн. 06 коп. При чому [PERSON] ініціював оформлення кредиту на його ім'я, а вона проти цього не заперечувала, оскільки повністю довіряла йому. При оформленні всіх документів по кредиту вона присутньою не була, оскільки слідкувала за тим, щоб придбані ними речі працівниками магазину були перевірені на їх комплектність та справність, та упаковані належним чином. Оформивши кредит та розрахувавшись, придбані речі вони привезли до місця їхнього проживання ([ADDRESS]), якими користувались в повсякденному житті за час спільного сумісного проживання як сім'я без реєстрації шлюбу. Таким, чином, 18.09.2011 року ними було придбано наступні речі: пральну машину BOSCH WLF 16062. Серійний номер 00249121191088015682 вартістю 2 499,00 грн.; газову плиту GRETA 147000 07 серійний номер 546790508215, вартістю 2 129,00 грн.; мікрохвильову піч SAMSUNG G-271 ER/BWT вартістю 929,00 грн.; пилосос SAMSUNG VCC 4141 вартістю 689 грн.; набір посуду WOLO MIN PZ00003A 4 пр. /1,7 вартістю 209,00 грн.; фільтр сетевой АРС R1-RS /1 роз/ вартістю 149 грн. У подальшому за кошти зі спільного сімейного бюджету вони щомісячно здійснювали погашення кредиту. Крім цього, у 2012 році ними за спільні кошти було придбано комплект супутникового телебачення, який складається з супутникової антени, 3 конвекторів, 2 супутникових ресиверів та кабелю загальною вартістю 1 300 грн. З 01 лютого 2013 року наше з відповідачем спільне проживання було припинено. Загальна вартість придбаного майна за кошти зі спільного сімейного бюджету становить 11 104,00 грн. На переконання позивача, її право порушено, і підлягає судовому захисту. За ухвалою суду від 8 лютого 2017 позов [PERSON] залишено без розгляду у відповідності до п. 3 частини першої статті 207 ЦПК України. У судових засіданнях позивач за зустрічним позовом позовні вимоги підтримала з наведених у позові підстав. Звернула увагу суду на те, що до того, як [PERSON] звернувся до суду з позовом про повернення майна за договором зберігання, вона зі змістом кредитного договору не ознайомлювалась, оскільки в цьому не було потреби, а повністю довіряла [PERSON], з яким проживала однією сім'єю та вела спільне господарство, та й відповідач ніколи їй його не показував, вона навіть не знала де він його зберігає. Для неї було несподіванкою побачити в договорі інформацію, що на момент придбання ними вказаних вище речей відповідач ніби - то фактично проживав [ADDRESS], що не відповідає дійсності. Станом на 18.09.2011 року вони проживали разом [ADDRESS]. Наполягала на поділу майна згідно запропонованого переліку. Відповідач за зустрічним позовом заперечив проти задоволення позовних вимог, у судовому засіданні 16.06.2016 суду надав пояснив, що дійсно підтримував з [PERSON] відносини чоловіка та жінки, однак, на його переконання, вони не проживали однією сім'єю, меблі, побутову техніку та інше майно придбавав для власних потреб і певний час зберігав за місцем проживання [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання 08.02.2017 повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 74 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/, причину неявки суд не повідомив, заперечень проти позовних вимог на адресу суду не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158,169, 197, 224 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Допитані судом за клопотанням позивача [PERSON] свідки дали такі покази. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір'ю позивача. 18.10.2007 її донька [PERSON] у барі смт. Краснопілля познайомилася з молодим чоловіком [PERSON], між ними швидко розвивались відносини, а вже з 01.11.2007 останній прийшов до них жити, ще пригадала, у кімнаті [PERSON] на той час робився ремонт, і вони вирішили купити спальню. Кошти за меблі їй дала [PERSON], а свідок особисто віднесла їх у магазин до [PERSON] [PERSON] та [PERSON] то жили, то не жили разом, розходилися тричі. Перший раз [PERSON] уходив навесні 2008 р., після чого [PERSON] підтримувала з ним відносини, вони багато часу спілкувалися по телефону. Пригадала, що третій раз сходилися восени 2011 р. Через 2-3 неділі після спільного проживання купили у м. Суми побутову техніку, а старі речі, що належали свідку, винесли в сарай. Вони спали разом, разом їздили у гості до родичів у м. Лебедин, разом робили у магазині покупки. Свідок ствердила, що [PERSON] увійшов у їхню сім'ю на правах зятя. Про те, що [PERSON] куплені речі привозив до неї додому за місцем мешкання [PERSON] на зберігання, свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що працює приватним підприємцем з продажу меблів у смт. Краснопілля, і їй відомо, що у 2007 році [PERSON] та [PERSON] у її магазині купили собі спальню, при розмові з нею поводили себе як подружжя, гроші за меблі приносила мати [PERSON] Працівник магазину Цедрик викликався за місцем проживання [PERSON] на зборку гарнітуру. Допитані судом за клопотанням відповідача [PERSON] свідки дали такі покази. Свідок [PERSON] суду показав, що йому відомо про відносини між [PERSON]та [PERSON] як чоловіка та жінки. [PERSON] у 2007 р. жив у свідка на квартирі, потів повідомив, що буде переходити жити до [PERSON], буде купляти спальню. За місцем їх мешкання у смт. Краснопілля він був у гостях декілька разів. [PERSON] та [PERSON] жили як співмешканці з 2007 по 2013 чи 2014 роки, але який саме період проживали разом, точно не зміг пригадати. Ствердив, що вони часто сварилися. Відомо зі слів [PERSON], що побутову техніку купляли разом. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] з 2007 по 2009 роки працював у нього на фірмі, і йому відомо, що [PERSON] у кінці 2007 р. познайомився з жінкою на ім'я [PERSON], певний час проживав у неї в смт. Краснопілля, у той період [PERSON] щось купляв коштовне, бо просив видати заробітну плату наперед, в 2011 р. останній оформляв кредит і просив у свідка кошти на погашення відсотків. Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно статті 3 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 15 та 16 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Оцінюючи докази, суд виходить з положень статей 10, 60 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, доведеність не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрована за проживанням за адресою: [ADDRESS], розлучена /копії ас. 50-51, 60/. Відповідач [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], зі слів розлучений /копії ас. 5-6/. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що в період часу з 1 листопада 2007 року по квітень 2008 року та з серпня 2011 року по 1 лютого 2013 року вона з відповідачем проживали у квартирі її матері за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Дані ствердження позивача частково визнав в судовому засіданні і відповідач [PERSON] Не оспорюючи факту проживання за адресою, на яку вказує позивач, та здійснюючи разом придбання меблів та побутової техніки, іншого майна, він не вважав, що проживав у вказаний період з [PERSON] однією сім'єю. Заперечував проти ведення спільного господарства та спільного бюджету. Разом з тим, на підтвердження даних стверджень позивача в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, свідок [PERSON], мати позивача, яка підтвердила той факт, що в період часу з 1 листопада 2007 року по квітень 2008 року та з серпня 2011 року по 01 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Разом купляли меблі та побутову техніку і користувалися купленими речами разом. Свідок [PERSON] підтвердила той факт, що у 2007 р [PERSON] та [PERSON] разом купляли спальний гарнітур і розмістили меблі за адресою проживання [PERSON] Свідок [PERSON] також підтвердив той факт, що [PERSON] у 2007 р. пішов проживати до [PERSON], що вони разом опікувалися питаннями побуту, купували меблі. Згідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України /далі СК України/, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до частини четвертої статті 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом та таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 5 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період часу з 1 листопада 2007 року по квітень 2008 року та з серпня 2011 року по 1 лютого 2013 року. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання речей спільною сумісною власністю та порядку поділу майна судом встановлено та не зеперечувалось сторонами у справі, що згідно накладної № 7 від 15.11.2007 [PERSON] придбав у [PERSON] спальний гарнітур «Антоніна», який складається з ліжка шириною 1,6 м., двох тумбочок, комоду, туалетного столику, пуфа матрацного та шафи шириною 1,6 м., вартість гарнітура склала 3200 грн. 18 вересня 2011 р. у АТ «Банк ренесанс Капітал» [PERSON] оформив кредит та придбав товар: пральну машину BOSCH WLF 16062. Серійний номер 00249121191088015682 вартістю 2 499,00 грн.; газову плиту GRETA 147000 07 серійний номер 546790508215, вартістю 2 129,00 грн.; мікрохвильову піч SAMSUNG G-271 ER/BWT вартістю 929,00 грн.;пилосос SAMSUNG VCC 4141 вартістю 689,00 грн.; набір посуду WOLO MIN PZ00003A 4 пр. /1,7 вартістю 209,00 грн.; фільтр сетевой APC Rl-RS /1 роз/ вартістю 149,00 грн. У 2012 р. [PERSON] придбав копмлект супутникового телебачення, який складається з супутникової антени, З конвекторів, 2 супутникових ресиверів та кабелю загальною вартістю 1 300 грн., а усього на загальну суму 8059 грн. Відповідно до статті 74 СК України, якщо чоловік, жінка проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їй на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до статті 63 СКУкраїни: дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України передбачено що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Судом встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'ю без реєстрації шлюбу в період з 1 листопада 2007 року по квітень 2008 року та з серпня 2011 року по 1 лютого 2013 року. За час спільного сумісного проживання сторонами було придбано наступні цінні речі: спальний гарнітур «Антоніна», який складається з ліжка шириною 1,6 м., двох тумбочок, комоду, туалетного столику, пуфа матрацного та шафи шириною 1,6 м., вартість гарнітура склала 3200,00 грн.; пральну машину BOSCH WLF 16062. вартістю 2499,00 грн.; газову плиту GRETA 147000 07 вартістю 2129,00 грн.; мікрохвильову піч SAMSUNG G-271 ER/BWT вартістю 929,00 грн.; пилосос SAMSUNG VCC 4141 вартістю 689,00 грн.; набір посуду WOLO MIN PZ00003A 4 пр. /1,7 вартістю 209,00 грн.; фільтр сетевой APC Rl-RS /1 роз/ вартістю 149,00 грн.; копмлект супутникового телебачення, який складається з супутникової антени, З конвекторів, 2 супутникових ресиверів та кабелю загальною вартістю 1300,00 грн. Суд вважає, що означені речі являються об'єктом права спільної сумісної власності сторін, оскільки були придбані в період їх спільного проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбу, а саме в період з 1 листопада 2007 року по квітень 2008 року та з серпня 2011 року по 01 лютого 2013 року. На даний час виникло питання щодо поділу спільного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 статті 325 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. П. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11 визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У п. 23 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України звернуто увагу судів на те, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦКможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно п.25 цієї ж постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно п.25 цієї ж постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, поділ спільного майна подружжя», що вартість майна що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. В судовому засіданні в даній справі сторони не заявляли клопотання про призначення експертизи для визначення вартості означеного вище майна. Сторони дійшли згоди про вартість спірного майна становить усього на загальну суму 11104,00 грн. Відповідно до статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової та іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Так, згідно статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1. частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2. річ є неподільною; 3. спільне володіння і користування майном є неможливим; 4. таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Частина третя статті 372 ЦК України визначає, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що спірне майно знаходиться за адресою проживання Позивача: [ADDRESS]; Відповідач спірним майном не користується, фактично проживає за іншою адресою у м. Суми. Також, судом встановлено, що різниця у вартості частки майна становить 294 грн., грошову суму 294 грн., необхідну для виплати Відповідачу вартості його частки у спірному майні позивачем [PERSON] було внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА в Сумській області, що підтверджується квитанцією № 0.0. 662268810 від 01.12.2016, яка долучена до матеріалів справи. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статтей 60, 137 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, враховуючи визнання відповідачем вартості спірного майна, суд дійшов висновку про задоволення позову. Враховуючи, що частки сторін є рівними, а спільне володіння і користування майном є неможливим, тому для захисту майнових прав та інтересів Позивача, в судовому порядку суд вважає за можливе виділити у власність [PERSON] наступні речі: спальний гарнітур «Антоніна», який складається з ліжка шириною 1,6 м., двох тумбочок, комоду, туалетного столику, пуфа матрацного та шафи шириною 1,6 м., загальною вартістю 3 200,00 грн.; пральну машину BOSCH WLF 16062. Серійний номер 00249121191088015682 вартістю 2 499,00 грн., а усього майна на загальну суму 5699,00 грн., та припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на вказане майно. Виділити у власність [PERSON] наступні речі: газову плиту GRETA 147000 07 серійний номер 546790508215 вартістю 2 129,00 грн.; мікрохвильову піч SAMSUNG G-271 ER/BWT вартістю 929,00 грн.; пилосос SAMSUNG VCC 4141 вартістю 689,00 грн.; набір посуду WOLO MIN PZ00003A 4 пр. /1,7 вартістю 209,00 грн.; фільтр сетевой APC RI -RS /1 роз/ вартістю 149,00 грн.; копмлект супутникового телебачення, який складається з супутникової антени, З конвекторів, 2 супутникових ресиверів та кабелю загальною вартістю 1 300,00 грн., а усього майна на загальну суму 5 405 грн., та припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на вказане майно, і повернути [PERSON] з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області 294 грн. як частка майна. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1102 грн. 40 коп. Ця обставина підтверджується квитанцією /ас. 46/. Пред'явлений нею зустрічний позов задово-лений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: approved