Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором з спадкодавця. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.07.2011 року [PERSON] (далі - Позичальник) отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [INFO] позичальник, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.02.2016 року. Відповідно до ст.ст. 608. 1218, 1210 ЦК, у зв`яжу зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бузи виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК - Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 аг. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриті спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статею1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову спадщини у строк з 28.01.2016 року по 28.07.2016 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена; [ADDRESS] . За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право па спадщину, він мас право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коди він дізнався про прийнята спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. З ст. 1281 ЦК України). На виконанім вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 15.06.6 року була направлена претензія кредитора до Другої Лисичанської державної нотаріальної контори. 29.07.2016 року Позивачем було отримано відповідь від Другої Лисичанської державної нотаріальної контори. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовився від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкрита спадщини. Таким чином, Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, Позивач зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємці права на спадщину. 03.03.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно з яким Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 18.07.2011 року становить 13881,45 грн., яка складається з наступного: 4815,23 грн. - заборгованість за кредитом; 9066,22 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.07.2011 року у розмірі 13881,45 грн. та судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 02.03.2020 року ухвалою суду справу № 415/3502/19 було прийнято до провадження та призначено до розгляду. 07.08.2020 року позивач надав клопотання про долучення письмових доказів до матерів справи. 17.09.2020 року, 28.09.2020 року та 15.10.2020 року запити суду про надання витягу (інформаційної довідки) зі спадкового реєстру. 24.09.2020 року, 15.10.2020 року та 28.10.2020 року надійшли інформаційні довідки зі спадкового реєстру. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач є спадкоємцем позичальника який внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустив утворення заборгованості за кредитом. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, в прохальній частині позову просила слухати справу без участі їхнього представника, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у встановлений судом строк, клопотань про відкладення слухання справи або відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що згідно з заявою № б/н від 18.07.2011 року [PERSON] отримала кредит в сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн.. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 18.07.2011 року, загальна сума заборгованості станом на 20.01.2018 року становить 13881,45 грн., яка складається з наступного: 4815,23 грн. - заборгованість за кредитом; 9066,22 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №188. Згідно з претензією кредитора від 15.06.2016 року, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Другої Лисичанської державної нотаріальної контори в порядку ст.. 1281 ЦК України в якій просив: повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника; включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком в розмірі 13881,45 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника; надати відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також які вже прийняли спадщину. Згідно з повідомленням №260/02-14 від 22.07.2016 року, наданого Другою Лисичанською державною нотаріальною конторою, на підставі претензії кредитора нотаріальною конторою заведено спадкову справу №43/2016 щодо майна померло [PERSON] . В разі звернення спадкоємців, вимоги банку будуть доведені до їх відома. Згідно з листом-претензією від 08.01.2016 року, до спадкоємця [PERSON] позивачем було направлено лист-претензію, згідно з яким АТ КБ «Приватбанк» пред`явив свої вимоги до відповідача про сплату заборгованості за кредитним договором б\\н від 18.07.2011. Згідно з повідомленнями №450/01-09 від 17.09.2020 року та №500/01-09 від 06.10.2020 року, наданим Лисичанською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] заведена спадкова справа №43/2016 у Другій Лисичанській державній нотаріальній конторі. Для отримання необхідної інформації слід звернутись за місцем зберігання спадкової справи. Згідно з листом №205/01-16 від 23.10.2020 року, наданим Другою Державною нотаріальною конторою Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що спадкова справа №43/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк». Одночасно повідомляємо, що спадкоємці померлої [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №61959931 від 06.10.2020 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №59268449, номер у нотаріуса 43/2016, дата реєстрації 22.07.2016 року. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до пункту 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року, з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи, судом не було встановлено факт прийняття відповідачем [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] . Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач посилається на те, що відповідач є спадкоємцем позичальника, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тож має сплатити заборгованість за кредитним договором, яка увійшла до складу спадщини. Відповідно до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В даному випадку суд дійшов висновку про відсутність належних, достатніх та достовірних даних про те, що відповідач є спадкоємцем позичальника за законом або за заповітом та прийняв спадщину. За відсутності достатніх доказів про те, що відповідач є спадкоємцем померлого за законом, безпідставним є посилання позивача на те, що відповідач прийняв спадщину оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Адже ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено відповідний порядок прийняття спадщини саме для спадкоємців, а не для будь-яких осіб, які були зареєстровані з померлою особою за однією адресою. Крім того, поданими позивачем доказами не підтверджено належним чином і того факту, що на час смерті позичальника він залишався зареєстрованим з відповідачем за однією адресою, адже завірення копії паспорту позичальника здійснено на час підписання анкети-заяви, натомість померла вона [INFO] , однак матеріали справи не містять даних про місце реєстрації спадкодавця на час її смерті. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.07.2011 року, оскільки позивачем не надано доказів щодо наявності спадкової маси, її вартості, яку фактично прийняла [PERSON] після смерті боржника [PERSON] , в зв`язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed