Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У травні 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON], в якому просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь позивача неустойку за користування об'єктом оренди у період з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року в розмірі 40 600,00 грн. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2017 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь [PERSON] неустойку за користування об'єктом оренди у період з 01.11.2016 року по 31.05.2017 року у розмірі 40 600 грн та сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн. В апеляційній скарзі ПрАТ «Телесистеми України» просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.. В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції не встановив календарну дату припинення дії договору оренди, якщо така подія мала місце; календарну дату виникнення у позивача права вимоги на стягнення неустойки, викладеної у позовній заяві;яке порушення допущено відповідачем, що є підставою застосування неустойки, а також якими доказами це підтверджується;наявність вини відповідача, як підстави відповідальності за порушення зобов'язання у вигляді неустойки. Договір оренди діє до 31.12.2017 року, належних доказів його дострокового припинення матеріали справи не містять, відповідач не мав обов'язку повернення об'єкту оренди, тобто відсутні правові підстави застосування до відповідача неустойки, передбаченої статтею 785 ЦК України. Судом не надано належної оцінки факту невиконання позивачем зустрічних зобов'язань договору - забезпечення доступу до об'єкту оренди, що підтверджується матеріалами справи. Представник позивача на апеляційну скаргу подав заперечення, в яких просить про її відхилення та залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на відсутність доказів виконання наймачем обов'язку щодо негайного повернення майна наймодавцеві. З таким висновком суду, судова колегія не погоджується, з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.01.2012 року між сторонами укладено договір оренди № 0-02/N КНА КНА 0060/010112 (далі - договір оренди), відповідно до умов якого орендарю, відповідачу по даній справі, передано в оренду частину даху по [ADDRESS] загальною площею 36,00 м.кв. зі сплатою до 10 числа розрахункового місяця орендної плати у розмірі 2900 грн. Пунктами 5.1, 5.3 договору оренди визначено, що договір укладено на строк з „01" січня 2012 р. по „31" грудня 2014 р., але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Договір укладено з можливістю його подальшої пролонгації. За 2 місяці до закінчення строку дії договору, сторона, яка бажає припинити його дію або продовжити її з коригуванням умов договору, повинна письмово попередити про це іншу сторону. Якщо у вказаний термін зазначене повідомлення не було зроблене, новий договір вважається укладеним сторонами на тих самих умовах на аналогічний строк. При бажанні достроково звільнити об'єкт оренди і припинити дію даного договору орендар попереджає про це орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до такого звільнення. Договір оренди було пролонговано до 31.12.17 року. В листі від 06.09.2016 року за №16/ГО/440-2 ПрАТ «Телесистеми України» просило надати доступ до телекомунікаційного обладнання з метою його демонтажу і вивозу та вважати договір № 0-02/N КНА КНА 0060/010112 від 01.12.2012 року припиненим з 06.10.2016 р. Відповідно до п. 3.4.4. договору оренди орендар мас право цілодобового безперешкодного доступу до об'єкта оренди. Між тим, матеріали справи містять висновок, затверджений начальником Шевченківського ВП (м. Харкова) Головного управління Національної поліції в Харківській області Тороповим С.М., згідно з яким 05.12.2016 року до Шевченківського ВП (м. Харків ) ГУ Національної поліції в Харківській області поступила заява від [PERSON], 1974 р.н., працюючого в ПрАТ «Телесистеми України» відносно гр. [PERSON], 1972 р.н., який являється орендодавцем приміщення за адресою [ADDRESS], нібито останній порушив умови договору та не впустив в приміщення, де знаходиться базова станція сотового зв'язку. Працівник відповідача [PERSON] пояснив, що 05.12.2016 р., близько 12:00 год. його не впустила охорона в приміщення за вищевказаною адресою, де знаходиться базова станція сотового зв'язку, для обслуговування обладнання, таким чином порушивши умови договору. В телефонній бесіді [PERSON] пояснив, що 05.12.2016 р. охороною приміщення за адресою [ADDRESS] за його вказівкою були не допущені в приміщення працівники ПрАТ «Телесистеми України», так як на даний час керівниками цієї фірми за умовами договору накопилась заборгованість, яку вони не сплатили. Пунктом 4.2. договору оренди передбачено, що нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акта прийому-передачі об'єкта оренди Датою припинення нарахування орендної плати вважається дата припинення дії договору або його дострокового розірвання. У цих випадках обома сторонами підписується акт прийому-передачі приміщення про повернення приміщення від орендаря до орендодавця. Дозвіл на виконання демонтажу та вивозу телекомунікаційного обладнання був наданий [PERSON] лише 22 серпня 2017 року на лист ПрАТ «Телесистеми України» № 17/ГО/0389 від 21 серпня 2017 року. Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого посилався на норми статті 785 ЦК України, якими визначено обов'язки наймача у разі припинення договору найму. Так, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Матеріали справи не містять доказів невиконання обов'язку ПрАТ «Телесистеми України» повернення об'єкту оренди, отже й відсутні підстави для стягнення неустойки за користування об'єктом оренди. В судовому засіданні в апеляційному суді Харківської області відповідачем надано копію акту прийому-передачі приміщення, згідно з яким 26 листопада 2017 року ПрАТ «Телесистеми України» повернув, а [PERSON] прийняв нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS]. Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи у відповідності до вимог ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON]

Outcome: dismissed