Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому згідно останньої редакції уточнених позовних вимог зазначив, що він у 2004 року придбав на своє ім`я зброю, спеціальні засоби та газовий пістолет, а саме: гладкоствольну мисливську рушницю Сайга -410 К № НО 3280305 кал. 410; мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал. 7,62 мм, № ХК -310256; спеціальний засіб травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал. 9 мм., № Д-4658; газовий пістолет «РГ-725», кал. 9 мм. № АА-0367008. Право власності, зберігання та носіння вищезазначеної зброї, спеціального засобу та газового пістолету підтверджуються відповідними дозволами УМВС України в Дніпропетровській області: дозвіл № 3187 на право зберігання та носіння вогнепальної зброї - мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал. 7,62 мм, № ХК -310256; дозвіл № 236 на право зберігання та носіння газової зброї - газовий пістолет «РГ-725», кал. 9 мм. № АА-0367008; дозвіл № 2219 на право зберігання та носіння спецзасобу травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал. 9 мм., № Д-4658. В грудні 2009 року цивільна дружина позивача отримала офіційне попередження від 24.12.2008 року № 10/3 2914 начальника відділу дозвільної системи управління громадської безпеки ГУМВС України в Дніпропетровській області, в якій було запропоновано здати зброю належну позивачу. Добровільно виконуючи вимоги начальника відділу [PERSON] 27.12.2008 року здала, а старший інспектор ОПС УСБ [PERSON], згідно квитанції № 490 від 27.12.2008 р. прийняв на тимчасове зберігання зброю. В травні 2009 року позивач звернувся до відділу дозвільної системи управління громадської безпеки ГУМВС України в Дніпропетровській області з усною заявою про намір перереєструвати належну йому зброю, однак позивачу було відмовлено, оскільки зброя вже передана до магазину «Зброя» ТОВ «Бумеранг» для реалізації шляхом примусового комісійного продажу. Вважає, що його права порушено, у звязку з чим звернувся з вказаною позовною заявою. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/9261/13-а від 22.08.2013 року, що набрала законної сили, визнано протиправним та нечинним рішення ГМВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи управління громадської безпеки щодо передачі в комісійну торгівлю для примусового продажу належну позивачу зброю. Вказаним рішенням права позивача відновлені не в повному обсязі, а лише частково. Неправомірними діями ГМВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи управління громадської безпеки було порушено право власності на майно позивача, що викликало у нього сильні душевні страждання та моральні переживання, які тривали довгий час. 09.10.2007 року на позивача було скоєно замах, за цим фактом порушена кримінальна справа. Згідно уточнених позовних вимог позивач просив відновити порушене право, як власника зброї та спеціального засобу травматичної дії вітчизняного виробництва, шляхом визнання за [PERSON] права особисто або через уповноважену особу передати на комісійний продаж або подарувати особі, яка має дозвіл на придбання зброї: мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал. 7.62 мм, №ХК-310256 та спеціальний засіб травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал. 9 мм., №Д-4658, витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] та передати [PERSON] мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал.7.62 мм., №хк-310256, витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] та передати [PERSON] спеціальний засіб травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал.9 мм., №Д-4658 та відшкодувати моральну шкоду, завдану [PERSON] [PERSON] управлінням МВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду Управління громадської безпеки за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в сумі 15\~000 грн.; стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бумеранг» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 6000 грн.; стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 21\~945,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бумеранг»-[PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні. Співвідповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином. Від [PERSON] надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Представники співвідповідача [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду Управління громадської безпеки [PERSON] та [PERSON]В.в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та в задоволенні позову просили відмовити. В судових дебатах участі не приймали. Направили письмові заперечення згідно яких позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи-Державної казначейської служби України в судове засідання не з*явився. Про день, час та місце судового засідання сповіщались належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли. Представник третьої особи [PERSON]-[PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, \~встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] придбав та отримав дозволи на право зберігання та носіння зброї та спеціальних засобів , а саме: - мисливського нарізного карабіну «Вулкан-М», кал. 7,62 мм, № ХК -310256, право на зберігання та носіння якого підтверджується дозволом № 3187, виданим УМВС України в Дніпропетровській області 30.04.2007 року терміном дії до 30.04.2010 року; - спеціального засобу травматичної дії вітчизняного виробництва, «Форт-12р», кал. 9 мм, № Д-4658, право на зберігання та носіння якого підтверджується дозволом № 2219, виданим УМВС України в Дніпропетровській області 30.05.2004 року терміном дії до 30.05.2010 року (Т.1, а.с.19); - газового пістолету «РГ-725», кал. 9 мм НОМЕР-4, право на зберігання та носіння якого підтверджується дозволом № 236, виданим Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 06.07.2006 року терміном дії до 18.02.2009 року (Т.1, а.с.20). Згідно вироку Ялтинського районного суду Автономної Республіки Крим від 27 червня 2008 року [PERSON] було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.345 Кримінального Кодексу України та з 30 жовтня 2008 року по 06 березня 2009 року відбував покарання в Солонянській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області №21 (Т.1, а.с.36-38). 24 грудня 2008 року за № 10/3-2914 на адресу [PERSON] з відділу дозвільної системи Управління громадської безпеки [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області було направлено офіційне попередження, в якому зазначено, що за наявною інформацією за місцем її помешкання незаконно зберігається мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал. 7,62 мм, № ХК -310256 та спеціальний засіб травматичної дії вітчизняного виробництва, «Форт-12р», кал. 9 мм, № Д-4658, які належать [PERSON]. У зв'язку із засудженням останнього, [PERSON] запропоновано у добровільному порядку здати вказану зброю до відділу дозвільної системи Управління громадської безпеки [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області (Т.1, а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2013 року [PERSON] вказану зброю та спецзасіб, а також газовий пістолет «РГ-725», кал. 9 мм № АА-0367008 добровільно передано до ВДС УГБ ГУМВС України в Дніпропетровській області на тимчасове зберігання, про що [PERSON] отримала квитанцію від 27 грудня 2013 року №420 про прийняту зброю. (Т.1, а.с.9-10). 29 грудня 2008 року старшим інспектором ВДС УГБ ГУМВС України в Дніпропетровській області був винесений Висновок про анулювання дозволів на зберігання та носіння: мисливського нарізного карабіну «Вулкан-М», кал.7.62 мм. №ХК-310256, дозвіл на право зберігання та носіння виданий ГУМВС України в Дніпропетровській області терміном до 30.04.2010 року, спецзасобу травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал.9 мм №Д-4658, дозвіл на право зберігання та носіння виданий ГУМВС України в Дніпропетровській області терміном дії до 30.05.2010 року та газового пістолету «РГ-725», кал. 9 мм. №АА-0367008, дозвіл на право зберігання та носіння виданий Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області терміном дії до 18.02.2009 року відповідно до якого прийнято рішення анулювати дозволи на право зберігання та носіння зброї, належної [PERSON], та направити таку зброю на реалізацію з відшкодуванням вартості на користь колишнього власника (Т.1, а.с.67). Листом від 31 грудня 2008 року №10/3-3012 УГБ ГУМВС України в Дніпропетровській області, адресованим [PERSON], повідомлялося про прийняте рішення щодо анулювання дозволів [PERSON] на належну йому зброю та її подальшу реалізацію, а саме: мисливський нарізний карабін та спецзасіб травматичної дії вітчизняного виробництва направлено в збройовий магазин «Зброя» [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Бумеранг" (далі - ТОВ «Бумеранг») на реалізацію з відшкодуванням вартості, а газовий пістолет передано в Жовтневий РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для проведення експертизи та прийняття рішення по зброї. 16.01.2009 року Управлінням громадської безпеки ГУМВС України в Дніпропетровській області було направлено на комісійний продаж до магазину «Зброя» зброю, що належить [PERSON], а саме: мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал.7.62 мм. №ХК-310256 та спеціальний засіб травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал. 9 мм, №Д-4658 /а.с.39/. 25.02.2009 року мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал.7.62 мм. №ХК-310256 на підставі відповідного дозволу було реалізовано [PERSON] за 5\~040 грн., з яких вираховуються комісійні, податки на додану вартість та з доходу фізичних осіб. Сума яка підлягає отриманню [PERSON] складає 2\~975 грн. 11.03.2009 року спеціальний засіб травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал.9 мм. №Д-4658 на підставі відповідного дозволу було реалізовано [PERSON] за 1\~440 грн., з яких сума для отримання [PERSON] складає 850 грн. ТОВ «Бумеранг» своїми листами від 05.06.2009 року за №7/6 та від 06.03.2012 року за №6/03 повідомляло [PERSON] про отримання грошей від реалізації зброї, але по цей час позивач зазначені суми так і не отримав /а.с.63-65/. 02.04.2013 року ТОВ «Бумеранг» на адресу [PERSON] було направлено поштовим переказом гроші у розмірі 3\~875 грн. від реалізації зброї /а.с.132 -134т.2/, але переказ було повернуто за спливом строку зберігання. Згідно повідомлення Управління громадської безпеки [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області від 10.06.2015 року за №1140 /а.с.155 т.2/ мисливський нарізний карабін «Вулкан-М», кал.7.62 мм. №ХК-310256 з квітня 2014 року значиться зареєстрованим на громадянина [PERSON], дозвіл на право зберігання і насіння №5918, виданий УГБ ГУМВС України в Дніпропетровській області терміном дії до 13.03.2018 року. Спеціальний засіб травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал. 9 мм №Д-4658 зареєстрований на громадянина [PERSON], дозвіл на право зберігання і носіння №8005, виданий УГБ ГУМВС України в Дніпропетровській області терміном дії до 18.03.2018 року. Відповідно до листа відділу дозвільної системи Управління громадської безпеки ГУМВС України в Дніпропетровській області від 08.09.2010 року за №К-220 газовий пістолет «РГ-725», кал. 9 мм. №АА-0367008, згідно акту №194 від 25.11.2009 року передано на склад УРЗ ГУМВС України в Дніпропетровській області для знищення у встановленому порядку /а.с.66, 68 -69 т.1/. З пояснень сторін судом також встановлено, що в травні 2009 року позивач звернувся до ВДС УГБ ГУМВС України в Дніпропетровській області з усною заявою про намір перереєструвати належні йому на праві власності зброю та спецзасоби, які знаходяться на тимчасовому зберіганні у відповідача, на його цивільну дружину [PERSON] та його друзів, які мають дозволи на придбання такої зброї та, відповідно, надати позивачу перелік документів, необхідних для здійснення цього, однак, працівники відповідача відмовились від виконання прохання позивача, пославшись на те, що належні йому на праві власності зброя та спецзасоби вже передані до магазину «Зброя» ТОВ «Бумеранг», для реалізації шляхом примусового комісійного продажу, що підтверджується копією листа від 16 січня 2009 року №10/3-18. З відповіді відповідача від 26 червня 2009 року №10/3-1324 на адвокатський запит [PERSON] стало відомо, що у зв'язку з його засудженням у 2007 році, враховуючи вимоги Закону України «Про міліцію» та Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, дозволи на право зберігання та носіння зареєстрованої на ім'я позивача зброї були анульовані, а зброя передана у встановленому порядку на комісійний продаж у збройний магазин «Зброя» ТОВ «Бумеранг», розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Кірова, 14. Відповідно до ст..316 ЦК України правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.7 ст.319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов*язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до листа Верховного Суду України «[PERSON] деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» від 01.07.2013 року зазначено: аналіз законодавства дає підставу для висновку, що абсолютність прав власника зовсім не означає, що ніхто і ніколи не може їх обмежити. Разом із тим, як вбачається зі ст..319 ЦК України обмеження права власності не підлягає розширеному тлумаченню. Закріплений у п.2 ст.319 ЦК України принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника. Держава стримує власника, коли встановлює обмеження в цивільному обороті певного майна, в тому числі вогнепальної та іншої зброї. Відповідно до ч.2 ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Законодавчо порядок набуття та припинення права власності на зброю врегульований : Постановою Верховної [PERSON] України від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна» та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року №622. Відповідно до п.1 Положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою КМУ від 12.10.1992 року за № 576, дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин. Згідно пунктів 12.20, 12.21 та 12.22 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року (далі Інструкція), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1998 року за № 637/3077 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Інструкція) вогнепальну, пневматичну, холодну зброю згідно з законодавством може бути вилучено в громадян органами внутрішніх справ за допущені порушення правил її зберігання, перевезення і користування, а також в інших випадках, передбачених цією Інструкцією. Про анулювання дозволу на зберігання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї органом внутрішніх справ виноситься мотивований висновок про анулювання дозволу на зберігання вогнепальної, пневматичної, чи холодної зброї, який затверджується начальником органу внутрішніх справ відповідно до додатку 23. У висновку викладаються підстави і мотиви прийняття такого рішення. У разі анулювання органом внутрішніх справ дозволу на зберігання зброї вона, а також бойові припаси до неї в 15-денний строк передаються власниками чи їхніми представниками на комісійний продаж або можуть бути подаровані особі, що має дозвіл на придбання такої зброї. Якщо власник зброї у вказаний строк відповідного рішення щодо її реалізації не прийняв, вона вилучається і передається в комісійну торгівлю з поверненням власнику її вартості після продажу. Вогнепальна, пневматична і холодна зброя, а також бойові припаси, що належать особам, які притягуються до кримінальної відповідальності, зберігаються в органах внутрішніх справ до прийняття остаточного рішення слідчих органів або суду щодо кримінальної справи. Постановою Верховної [PERSON] України від 17 червня 1992 року N 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», затверджений перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об'єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України та встановити спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна, а саме, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об'єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси. Зазначеною Постановою затверджений також спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна відповідно до якого громадяни набувають право власності на такі види майна, придбаного ними з відповідного дозволу. Виходячи з зазначеного можна зробити висновок, що право власності громадянина на зброю невід*ємно пов*язано з наявністю дозволу на цю зброю. Як було зазначено, дозволи на зберігання та носіння зброї : мисливський нарізний карабін «Вулкан-М». кал.7.62 мм, №ХК-310256 та спеціальний засіб травматичного дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал. 9 мм, №Д-4658 на [PERSON] були анульовані 29.12.2008 року. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що саме з 29.12.2008 року [PERSON] втратив право мати у власності зазначену зброю. На час розгляду справи позивач [PERSON] дозволи на зберігання та носіння зброї не отримав. Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2013 року, яка набрала законної сили, визнано протиправним та нечинним рішення [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду Управління громадської безпеки у вигляді висновку про анулювання дозволів на зберігання та носіння мисливського нарізного карабіну, спецзасобу травматичної дії вітчизняного виробництва та газового пістолету громадянина [PERSON] від 29.12.2008 в частині щодо направлення на реалізацію зброї належної громадянину [PERSON] з відшкодуванням вартості на користь колишнього власника, а саме: - мисливського нарізного карабіну «Вулкан-М», кал. 7,62 мм, № ХК -310256; - спеціального засобу травматичної дії вітчизняного виробництва, «Форт-12р», кал. 9 мм, № Д-4658; - газового пістолету «РГ-725», кал. 9 мм № АА-0367008. Визнано протиправними дії [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду Управління громадської безпеки щодо передачі [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Бумеранг» для комісійного продажу належних [PERSON] зброї та спеціальних засобів, а саме: - мисливського нарізного карабіну «Вулкан-М», кал. 7,62 мм, № ХК -310256; - спеціального засобу травматичної дії вітчизняного виробництва, «Форт-12р», кал. 9 мм, № Д-4658; - газового пістолету «РГ-725», кал. 9 мм № АА-0367008 (а.с.182-185). Разом з тим, в іншій частині рішення щодо анулювання дозволів [PERSON] на належну йому зброю залишилося чинним, що має суттєве значення для вирішення позовних вимог позивача. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Зі змісту ч.1 ст.319 ЦК України випливає, що власник має право: володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, що є складовою цього поняття. Виходячи із встановлених судом обставин слідує, що [PERSON] не має права саме в розпорядженні майна, що є однією із складових власності. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону-ч.2 ст.319 ЦК України. Тобто, виходячи з зазначеного слідує, що саме власник має право розпоряджатися своїм майном та вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Оскільки з боку позивача не доведено, що він є власником зазначеної зброї, то відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відновлення порушеного права, як власника зброї та спеціального засобу травматичної дії вітчизняного виробництва шляхом визнання за [PERSON] права особисто або через уповноважену особу передати на комісійний продаж або подарувати особі, яка має дозвіл на придбання зброї. Відповідно до ст..387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відповідним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати /добросовісний набувач/, власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1)було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2)було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3)вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто, з аналізу зазначених норм права слідує, що головною умовою для витребування майна є власність. Тобто, позивач повинний бути власником майна, яке просить витребувати. Оскільки з боку позивача не надано належних та допустимих доказів в підтвердження його права власності на зазначену зброю, то не підлягають і задоволенню позовні вимоги в частині витребування майна із чужого незаконного володіння [PERSON] та передачі [PERSON] мисливського нарізного карабіна «Вулкан-М». кал. 7.62 мм, №ХК-310256 та витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] та передачі [PERSON] спеціального засобу травматичної дії вітчизняного виробництва «Форт-12р», кал. 9 мм., №Д-4658. Позовні вимого щодо відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] управлінням МВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду Управління громадської безпеки за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку у розмірі 15\~000 грн., а також відшкодування моральної шкоди ТОВ «Бумеранг» шляхом стягнення з ТОВ «Бумеранг» на користь позивача грошових коштів у розмірі 6\~000 грн. також не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. В обґрунтування позовних вимог в цій частині позивач посилається на те, що неправомірними рішеннями та діями ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи управління громадської безпеки було порушено його право власності на майно, що викликало у нього сильні душевні страждання та моральні переживання, які тривали довгий час. Відповідачі незаконно продали належні йому на праві власності зброю та спецзасоби. Уся зброя придбалась для захисту життя та житла родини. Зазначає, що 09.10.2007 року на нього було скоєно замах ( стріляли з гранатомету). За цим фактом порушена кримінальна справа №68071381, яка розслідується СУ УМВС України в Дніпропетровської області. Тобто, позивач заподіяну моральну шкоду пов*язує саме з неправомірними рішеннями та діями ГУМВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи управління громадської безпеки.. Як зазначалось постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2013 року було задоволено адміністративний позов [PERSON] до [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області в особі відділу дозвільної системи, ліцензування та державного охоронного нагляду Управління громадської безпеки, третя особа: ТОВ «Бумеранг», [PERSON] про визнання протиправними дій та рішення, якою визнано протиправним та нечинним рішення в частині щодо направлення на реалізацію зброї належної [PERSON] Саме при розгляді зазначеної адміністративної справи [PERSON] і мав право заявляти позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями та рішенням [PERSON] управління МВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» №4 від 31.03.1995 року передбачено, що вимога про відшкодування моральної шкоди повинна бути передбачена законом. Законом України «Про міліцію» не передбачено відшкодування моральної шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди з ТОВ «Бумеранг», то суд вважає позовні вимоги в цій частині безпідставними та необґрунтованими оскільки в діях ТОВ «Бумеранг» відсутня вина. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної шкоди» моральна шкода відшкодовується особою, винними діями якої вона заподіяна. Наявність вини в будь-якій формі і причинного зв*язку між винними діями і заподіяною шкодою є однією з умов відповідальності за заподіяну шкоду. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги, в частині витрати на правову допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed