Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

В травні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ «Приват Банк», Банк) звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] посилаючись на те, що 15.08.2007 року між відповідачем [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір № ODR0GA00000362, згідно якого відповідач отримала шляхом відкриття кредитної лінії кредит у розмірі 82790,00 грн з кінцевим терміном повернення цих коштів до 15.08.2017 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено договір іпотеки від 15.08.2007 року № ODR0GA00000362, згідно п.33.3 договору іпотеки відповідач передала в іпотеку Банку квартиру №42, розташовану в БОС №169 смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, належну відповідачу на підставі договору купівлі-продажу. Свої грошові зобовязання [PERSON] належним чином не виконувала, в звязку з чим рішенням Роздільнянського районного суду від 11.06.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру №42, БОС №169 смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приват Банк». Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру відповідачі зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя звільнити житло протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги. Відповідачі в добровільному порядку вимогу Банку не виконали, тому їх виселення повинно здійснюватись на підставі рішення суду. На підставі вищевикладеного просили виселити відповідача [PERSON] з квартири № 42, яка розташована за адресою БОС 169 смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області.(а.с.3-4) В подальшому після отримання довідки з інформацію про осіб, які зареєстровані в квартирі №42, БОС №169 смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, Банк подав позовну заяву про виселення до [PERSON] та [PERSON], надавши до суду позовну заяву в новій редакції і на тих же підставах просив вказаних осіб виселити зі спірного нерухомого майна. (а.с.41-42). Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти винесення по справі заочного рішення.(а.с.32) Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились. На підставі ч.5 ст.74 ЦПК України відповідачі викликалась поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно поштових повідомлень по місцю реєстрації: кв. №42, БОС №169 смт Лиманське Роздільнянського району Одеської області, відповідачі не проживають, а тому суд вважає, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. (а.с.33,37,54,55) В порядку ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та згоди представника позивача. В порядку ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку їх законності та обґрунтованості, прийшов до висновку , що в задоволенні позову Банку належить відмовити виходячи з наступного. 15.08.2007 року між відповідачем [PERSON] та Банком було укладено кредитний договір № ODR0GA00000362, згідно якого відповідач отримала шляхом відкриття кредитної лінії кредит у розмірі 82790,00 грн з кінцевим терміном повернення цих коштів до 15.08.2017 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між [PERSON] та Банком було укладено договір іпотеки від 15.08.2007 року № ODR0GA00000362, згідно п.33.3 договору іпотеки відповідач передала в іпотеку Банку квартиру №42 розташовану в будинку БОС №169 смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, належну відповідачу на підставі договору купівлі-продажу. Свої грошові зобовязання Відповідач належним чином не виконувала, в звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.06.2012 року за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ODR0GA00000362 від 15.08.2007 року, в розмірі 176019,45 гривен, звернуто стягнення на належну [PERSON] квартиру, загальною площею 52,00 кв.м., розташовану за адресою: Одеська область Роздільнянський район смт. Лиманське, БОС 169, кв.42, що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу ПАТ КБ «Приват Банк». Вказана квартира належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Роздільнянської районної нотаріальної контори від 15.06.2005 року, зареєстрованому в реєстрі за №1050. Дані обставини встановлені на підставі договору іпотеки. Відповідно до ч.1,2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предмет іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою ст.40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. За змістом ч.2 ст.40 закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при звернення стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку чи іншої особи, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Тому при виселенні мешканців житлових будинків чи житлових приміщень на підставі ч.3 ст.39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього закону, так і ч.2 ст.109 ЖК УРСР. ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу [PERSON] направив повідомлення від 05.03.2015 року, про вимогу добровільно протягом 30 днів, з дня отримання повідомлення, виселитися з квартири №42, яка розташована за адресою: будинок БОС №169 смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області (а.с.16,17-18). Відповідно до листа Роздільнянського районного сектору головного управління державної міграційної служби України в Одеській області відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у спірній квартирі. (а.с.34) Із матеріалів справи вбачається, що в іпотеку [PERSON] передано квартиру №42 БОС №169 смт Лиманське, яка не була придбана за рахунок кредитних коштів, а тому підстав для виселення її та [PERSON] з вказаної квартири в судовому порядку без надання їм іншого постійного житла, як про те просить Банк, не має. ( ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ Верховного суду України у справі №6-1049цс15 від 02.09.2015 року) Виходячи із правил ст.10 ч.2, ст.60 ч.ч.1,3,4 ЦПК України щодо засад змагальності сторін, обовязку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявність підстав для виселення відповідачів з квартири без надання їм іншого постійного жилого приміщення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed