Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 1 604, 57 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.02.2009 року відповідачеві надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. Відповідача знято з обліку 19.06.2009 року у зв'язку з відмовою безробітного від двох пропозицій підходящої роботи. 10.08.2015 року Харківським міським центром зайнятості отримано [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 20808490, згідно якого стало відомо, що [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 12.07.1996 року по 22.12.2014 року, у зв'язку з чим проведено розслідування, за наслідками якого Харківським міським центром зайнятості видано 11.08.2015 року наказ № 1154 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю» в сумі 1 604, 57 грн. 12.08.2015 року відповідачу направлено листи-претензії з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів у добровільному порядку. У зв'язку з тим, що сума незаконно отриманої допомоги відповідачем не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити. Зокрема, зазначає, що рішенням господарського суду Харківської області від 18.04.2005 року по справі № 51/119-05 припинена підприємницька діяльність ФОП [PERSON] Таким чином, відповідач вважала, що її підприємницька діяльність припинена. Під час звернення у 2009 році до центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного, працівниками центру перевірялась інформація щодо реєстрації [PERSON] у якості суб'єкта підприємницької діяльності. Вважає, що відсутня вина відповідача у поданні недостовірних відомостей. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.02.2009 [PERSON] звернулась до Харківського МЦЗ з заявою про надання статусу безробітної та надання допомоги по безробіттю. При цьому, [PERSON] у своїй заяві вказала, що вона не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності. На підставі наказу Харківського міського центру зайнятості №НТ090205 від 05.02.2009 року [PERSON] надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю строком на 180 календарних днів з 05.02.2009 року по 03.08.2009 року. 19.06.2009 року [PERSON] знято з обліку Харківського міського центру зайнятості у зв'язку з відмовою безробітного від двох пропозицій підходящої роботи. 10.08.2015 року Харківським міським центром зайнятості отримано [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20808490, відповідно до якого [PERSON] з 12.07.1996 року по 22.12.2014 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за №232/16248, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Харківським міським центром зайнятості складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 290-ФОП від 11.08.2015 року, яким встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому статус безробітної [PERSON] надано без законних підстав, оскільки вона відносилася до категорії зайнятого населення і не могла бути визнана безробітною. У зв'язку з цим, Харківським міським центром зайнятості 11.08.2015 року видано наказ № 1154 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]О.», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів, виплачених [PERSON] як допомога по безробіттю за період з 05.02.2009 року по 18.06.2009 року в сумі 1 604, 57 грн. У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. 12.08.2015 року на адресу [PERSON] направлено Лист-претензію № ХМЦЗ-02-10902-26/15 разом з наказами про повернення коштів та актом розслідування страхових випадків з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство". (ч. 3 ст. 1 Закону) Судом встановлено, що відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітної та отримання допомоги по безробіттю відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Відповідно до статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням фізична особа-підприємець або уповноважена нею особа подає (надсилає) державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням. Дата внесення до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Таким чином, відповідачем не було вчинено усіх необхідних дії для припинення підприємницької діяльності. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, зареєстрована як ФОП (незалежно від того, сплачує вона єдиний податок чи перебуває на загальній системі оподаткування), не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. (Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.07.2014 року №21-79а14) Проте, відповідачем був проігнорований свій обов'язок надання відповідної інформації, що в свою чергу спричинило незаконне отримання коштів у вигляді допомоги по безробіттю у розмірі 1 604, 57 грн. Сума отриманих виплат та вартість соціальних послуг підтверджується довідкою Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 1 604, 57 грн. Щодо доводів заперечень про відсутність вини відповідача у невнесенні до Єдиного державного реєстру відомостей про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] на підставі рішення господарського суду Харківської області від 18.04.2005 року по справі № 51/119-05, то суд зазначає, що підставою прийняття наказу про повернення коштів є подання відповідачем недостовірних відомостей. Надаючи позивачеві у заяві від 05.02.2009 року відомості про те, що вона не зареєстрована як фізична особа підприємець, [PERSON] подала недостовірні відомості, не перевіривши чи припинена у встановленому законом порядку її діяльність як субєкта підприємництва. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved