Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

17.12.2018 позивач [PERSON] в особі свого представника Шипілова О.В. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь 742000 гривень в рахунок відшкодування шкоди, завданої бездіяльністю Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.1-5). Свої вимоги позивач обґрунтує наступним. 03.12.2014 головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Прус О.М. була винесена постанова про відкриття ВП №45659868 про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] кошти у сумі 150354 доларів США 54 центи та судовий збір в сумі 3654 гривні на підставі виконавчого листа №359/5247/14-ц від 18.11.2014року, виданого Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Зазначає, що в заяві від 18.11.2016 вона просила накласти арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] 21.01.2015 відповідач у власності боржника [PERSON] виявила квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з відповідних державних реєстрів. Як вбачається з матеріалів ВП №45659868 іншого майна боржника відповідачем виявлено було але для забезпечення реального виконання судового рішення в порушення статті 57 Закону України Закону України «Про виконавче провадження», відповідач постанову про арешт на виявлену квартиру боржника не виніс та не оголосив заборону на відчуження. Такі дії не були здійснені вчасно відповідачем, що надало змогу боржнику [PERSON] здійснити продаж вищевказаної квартири [PERSON] за договором купівлі-продажу від 09.02.2016 року та уникнути виконання судового рішення. З метою контролю в межах ВП №45659868 була проведена перевірка та визнано дії державних виконавців Прус О.М. та Григорян О.О. такими, що суперечать вимогам статей 6,11,30,57 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язано державного виконавця Пільтяй Г.В. провести виконавчі дії. Актом держвиконавця від 27.07.2017 зафіксована продаж вищевказаної квартири. Листом ПАТ «Дельта Банк» зафіксовано відсутність рахунків у боржника. Зазначає, що держвиконавцем Пільтяй Г.В. була винесена постанова про арешт майна боржника лише 9.02.2017, тобто через рік після відчуження майна боржника. Такі дії призвели до того, що діючий власник спірної квартири [PERSON] звернувся з позовом до Бориспільського міськрайонного суду Київської області до Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби про зняття арешту з майна в межах виконавчого провадження ВП №45659868. Стверджує, що бездіяльність відповідача призвела до того що на майно, рахунки боржника не було вчасно накладено арешт в межах виконавчого провадження та у подальшому стягнення боргу в сумі 154354 доларів США 54 центи і, зокрема, в межах вартості відчуженої квартири в сумі 742000 грн., чим і було завдано матеріальної шкоди позивачу в сумі 742000грн., які позивач могла отримати у разі реалізації майна боржника в порядку встановленому законом України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.25). Ухвалою суду від 20 березня 2019 року було частково задоволено клопотання представника позивача адвоката Шипілова О.М. про витребування письмових доказів, витребувано від приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок Валентини Василівни належним чином завірені копії документів, на підставі яких були вчинені реєстраційні та нотаріальні дії при державній реєстрації речових прав на квартиру за адресою: [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 09.02.2016, укладеним між фізичними особами [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупцем) за реєстровим №95 (а.с.120,123-125). Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву від 06.02.2019 (а.с.а.с.31-33), за змістом якого просять відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач зазначає, що зі змісту позову, казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало, та не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших осіб. Звертає увагу, що позивач знаходився у правовідносинах із відповідачем-1 саме внаслідок дій зазначеного державного органу виникла підстава для звернення позивача до суду для відновлення порушених прав. Зазначають, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має значення для справи про відшкодуванням шкоди. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб органу державної влади вищого рівня. Зазначає, що за відсутності такого рішення, державний орган неможливо притягнути до відповідальності та зобов`язати відшкодувати шкоду, тому посилання позивача на норми статті 1173, 1174 ЦК України є безпідставним. Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції 19.02.2019 подало відзив, відповідно до якого вважає позов безпідставним та необґрунтованим (а.с.55-56). Зазначили, що відповідно до ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порядку доступу державних виконавців №83981211 від 21.12.2005 державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника та було виявлено об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Також державним виконавцем встановлено, що згідно державного реєстру іпотек на вищевказаний об`єкт нерухомого майна встановлено заборону відчуження, що унеможливлює звернення стягнення на даний об`єкт нерухомого майна. 06.09.2017 року до відділу надійшла заява від ПАТ «Дельта Банк» про прийняття до виконання виконавчого листа номер 2/359/2875/2014 від 19.01.2017 про звернення стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору №66489 від 10.10.2017 року квартиру [ADDRESS] . Дана обставина підтверджує той факт, що станом на 06.09.2017 [PERSON] мав боргові зобов`язання перед іпотекодержателем, а саме ПАТ «Дельта Банк» та відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] в рамках виконавчого провадження №45659868. У листі від 23.07.2018 року ПАТ «Дельта Банк» повідомив представника позивача Шипілова О.В. про наявність у [PERSON] боргових зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк». Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Позовній заяві позивач оцінює розмір матеріальної шкоди, беручи до уваги пункт 3 Договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 05.02.2018 року, не звертаючи уваги на те що згідно пункту 4 договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 09.2016 року ринкова вартість вказаної квартири становить 508180 грн. Також зазначає, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.03.2018 було відкрито провадження у цивільній справі №359/1509/2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 19.02.2016року, про що позивач не повідомив позовній заяві. Представники позивача в судовому засіданні підтримали прозова, просили задовольнити. Представники відповідача Бориспільського ВДВС ГТУЮ в Київській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в з наведених у відзиві підстав. Представники відповідача Державної казначейської служби України в призначене судове засіданні повторно не з`явились. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши відзив відповідача, матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Згідно ч. ч. 1, 2ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ст.5 цього Закону, згідно якої державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених ним Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч.2 ст.87 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на 5.10.2016 року, збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом. Крім того, статтею 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах. При розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про від шкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода від шкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Судом встановлено, що на виконанні у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження № 45659868 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/1675, виданого 01.10.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 154354,54 доларів США, а також судового збору 3654 грн. (а.с.7-8). Вказане виконавче провадження відкрито 03.12.2014 року (а.с.6). Згідно із заявою про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника від 18 листопада 2014 року, поданої представником стягувача адвокатом Шипіловим Олександром Вікторовичем (а.с.9), останній просив: прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист та відкрити виконавче провадження за місцем знаходження боржника, накласти арешт на виявлені кошти, рахунки та на все майно боржника у сумі боргу в розмірі 154354,54 долари США та судового боргу в сумі 3654 грн. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порядку доступу державних виконавців №83981211 від 21.12.2005 державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника [PERSON] та було виявлено об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., за змістом якого згідно державного реєстру іпотек на вищевказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано іпотеку, а також заборону на нерухоме майно на підставі договору іпотеки 2794 від 10.10.2007 року, приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Лазоренко Л.Є., іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк», підстав обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» №2949 від 08.12.2011 (а.с.37-38). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №156098421 від 13.02.2019 зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, дата реєстрації - 01.08.2017, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна, серія та номер 45659868, виданий 09.02.2017, видавник: державний виконавець Бориспільського МРВ ДВС ГТУЮ в київській області Пільтяй Ганна Василівна (а.с.39-42). Водночас, встановлено, що 09.02.2016 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок Валентиною Василівною було нотаріально посвідчено Договір купівлі-продажу квартири за реєстровим №95, на підставі якого боржник у виконавчому провадження [PERSON] продав, а [PERSON] набув у власність належну боржнику квартиру [ADDRESS] (а.с.143). На підставі вказаного договору 09.02.2016 приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дідок Валентиною Василівною була здійснена державна реєстрація права власності на вказану квартиру за покупцем [PERSON] (а.с.145). Згідно з п.3 Договору за домовленістю сторін продаж проводився за 742000, які продавець отримав від покупця повністю до підписання цього договору. Водночас, за змістом п.4 Договору ринкова вартість вказаної квартири становить 508180гривень згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, виданого ТОВ «Косалтингова фірма «Євротерра» 02.20.2016 (а.с.150-151). Згідно з постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 28.07.2017 виконуючого обов`язки начальника Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Київській області Сергієнко Олексія Миколайовича, останній постановив: -визнати дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прус О.М. такими, що вчинені з порушенням статей 6,11,57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинного на момент вчинення порушення); -визнати дії державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Григорян О.О. такими, що вчинені з порушенням статей 6,11,30,57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинного на момент вчинення порушення); -зобов`язати державного виконавця Пільтяй Г.В. провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом, спрямовані на повне та фактичне виконання виконавчого листа №2/259/1625 від 01.10.2014, виданого Бориспільським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 154354,54 доларів США, а також судового збору 3654 грн. (а.с.93-97). Зі змісту описової та мотивувальної частини постанови вбачається, що в ході проведеної перевірки, зокрема встановлено, що виконавчий документ на примусове виконання надійшов до відділу, оскільки боржник значиться за адресою [ADDRESS] . 03.12.2014 державним виконавцем відділу Прус О.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 21.01.2015 державним виконавцем відділу Шведом Р.М. сформовано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, згідно якої за боржником зареєстрована квартира реєстраційний номер майна: 2422200, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 09.02.2017 державним виконавцем Пільтяй Г.В. з метою забезпечення повного виконання рішення суду, винесено постанову про арешт майна боржника, обтяження внесено до Державного реєстру заборон прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер запису про обтяження: 18940618; 27.07.2017 державним виконавцем Пільтяй Г.В. з метою забезпечення повного виконання рішення суду здійснено вихід для опису майна боржника, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що боржник [PERSON] здійснив продаж квартири [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу №95 від 09.02.2016 року, про складено відповідний акт державного виконавця. Як стверджує представник позивача постанова про арешт майна боржника винесена лише 09.02.2017, тобто через рік після відчуження майна боржника, а також, що бездіяльність відповідача призвела до того що на майно, рахунки боржника не було вчасно накладено арешт в межах виконавчого провадження та у подальшому стягнення боргу в сумі 154354 доларів США 54 центи, зокрема, в межах вартості відчуженої квартири в сумі 742000 грн., чим і було завдано матеріальної шкоди позивачу в сумі 742000грн., які позивач могла отримати у разі реалізації майна боржника в порядку встановленому законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Даючи оцінку дослідженим доказам та аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини, суд дійшов висновку, вимога позивача щодо відшкодування завданої їй матеріальної в сумі 742000 грн., оскільки зазначена сума не є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, оскільки сам лише факт відчуження боржником належного йому майна, за рахунок якого могло бути частково погашено суму заборгованості за виконавчим документом, не свідчить про те, що позивач зазнала втрат на вказану суму через знищення або пошкодження належного їй майна, або мусить зробити витрати для відновлення свого порушеного права в зазначеному розмірі, отже не є реальними збитками та не є упущеною вигодою. При цьому позивач залишається стягувачем у виконавчому провадженні, та відповідно, не втратила права на отримання належного виконання від боржника в ході примусового виконання виконавчого листа №2/359/1675, виданого 01.10.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на її 154354,54 доларів США, а також судового збору 3654 грн. А також не позбавлена права оспорювати дійсність укладеного боржником договору купівлі-продажу, та, відповідно, реалізувала своє право звернувшись до суду з відповідним позовом (справа №359/1509/18) (а.с.92-93). Стягнення зазначеної позивачем суми за рахунок коштів державного бюджету, призвело б до перекладання обв`язку щодо виконання судового рішення з боржника на державу. Оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження спричинення їй бездіяльністю відповідачів матеріальної шкоди, пов`язаної з виконанням рішення суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позивач звільнені від сплати судового збору, інші витрати по справі не значаться. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed