Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації звернулася з позовом в суд до [PERSON] про позбавлення материнських прав та стягнення аліментів . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини -[PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини зареєстровані відповідно до ст. 135 СК України. Неповнолітня дитина обділена материнською турботою, відповідачка фактично не займається її вихованням, здоров'ям та розвитком. Зі слів сусідів відповідачка разом зі своїм співмешканцем зловживають спиртними напоями, між ними постійно виникають сварки та суперечки, які негативно впливають на розвиток дитини. Житловий будинок, в якому проживає відповідачка з дочкою, в занедбаному стані, в дитини не створені належні умови для проживання, сну, розвитку. Оскільки відповідачка неналежно виконує свої материнські обов'язки по відношенню до своєї дитини, практично самоусунулася від її виховання, служба в справах дітей надала висновок про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини -дочки [PERSON]. В судовому засіданні представник служби у справах дітей Надвірнянської РДА позов підтримала, вважає, що є всі підстави позбавити [PERSON] материнських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], суду пояснила, що мати дитини не приділяє належної і необхідної дочці уваги, не піклується про неї і, незважаючи на неодноразові профілактичні бесіди, належних висновків для себе не зробила, а тому просить суд постановити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі по 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визналата пояснила, що вона по мірі можливого займається як вихованням, так і утриманням дитини. Її дочка [PERSON] є розвиненою дівчинкою, допомагає їй, слухається у всьому, а вона в свою чергу займається її вихованням та матеріально утримує - купує одяг, продукти харчування, лікує по мірі необхідності. В зв*язку з важкими матеріальними умовами на даний час дочка влаштована в Надвірнянську школу-інтернат. Тому вважає позов безпідставним і просила в його задоволенні відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, вислухавши неповнолітню [PERSON],яка заперечила проти позбавлення її матері материнських прав, заслухавши прокурора, свідків та дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно ст.164 Сімейного кодексу підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації Івано-Франківської області № 57 від 05.12.2016 року малолітню [PERSON], 2008 року народження, взято на облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. А ст. 150 Сімейного Кодексу України прямо передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. В даному випадку служба у справах дітей, як особа, що подала даний позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по виханню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на вихання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення матері до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СУ України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема :не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних чи інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Однак, в судовому засіданні будь-яких належних доказів умисного ухилення [PERSON] від виконання обов'язків по вихованню дитини не надано і не здобуто. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в силу своїх обов'язків як соціальний педагог Пнівської ЗОШ добре знає сім'ю [PERSON] і вважає, що мати дитини не належним чином займається її вихованням та піклуванням про неї, оскільки господарство, в якому проживає мати з дитиною є досить запущеним, брудним, житловий будинок потребує ремонту. Свідок [PERSON] також підтвердив в судовому засіданні, що він як працівник Пнівської сільської ради , також знає родину відповідачки, як не зовсім благополучну, а відповідачка не в належному рівні утримує свою малолітню дочку, їх сім'я є недостатньо забезпеченою, хоча відповідачка намагається виконувати свої материнські обов'язки. Між дитиною і матірю існують хороші відносини, вони прив*язані один до одного. З наданих суду актів обстеження умов проживання вбачається, що представники служби провідували родину відповідачки і констатували факт незадовільних умов проживання родини в цілому. Однак суд вважає, що недостатність матеріальних коштів в родині не є підставою для того, щоб позбавляти відповідачку [PERSON] батьківських прав. В зв'язку з цим суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Надвірнянської РДА від 26.12.2016 року № 04-36/59 про доцільність позбавлення батьківських (материнських) прав [PERSON] щодо дитини [PERSON], оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є передчасним, недостатньо обґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає. На підставі наведеного, ст. ст. 164, 165, 166 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed