Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач у вересні 2012 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № K3V3AK22145986 від 24.05.2007 року у розмірі 77467,53 грн.; з ПАТ «Акцент - банк», [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та з [PERSON] стягнути на свою користь судовий збір. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про стягнення заборгованості була задоволена. Ухвалою суду від 07 травня 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. В обґрунтування своїх вимог, позивач у позовній заяві, зазначив, що відповідно до відповідно до договору № K3V3AK22145986 від 24.05.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит 113800,89 грн., зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.05.2012 року. Проте, в порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд відмовити в задоволені позовних вимог в зв'язку зі спливом строку позовної давності. Представник ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ « ПриватБанк») та [PERSON] укладено договір № K3V3AK22145986 , згідно з умовами якого банк надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 113800,89 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.05.2012 року. Період оплати з 24 про 28 число кожного місяця. Щомісячний платіж 2945,11 грн. Відповідно до п.7.9 Договору невід'ємними Додатками до цього Договору є Додаток 1. Графік погашення кредиту за кредитним договором № K3V3AK22145986 від 24 травня 2007 р. - при оформлені погашення кредиту за графіком. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ « Акцент Банк» та ПАТ КБ « ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ « Акцент Банк» взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники ( п.4 договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн. Згідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ « ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.09.2012 р. виникла заборгованість в розмірі 87467,53 грн., яка складається з 26503,79 грн. - заборгованість за кредитом; 29002,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5576,20 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26384,57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитними договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у заставу був наданий автомобіль марки MITSUBISHI, модель LANGER, рік випуску: 2007 ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] і який був ПАТ КБ « ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості та реалізований банком. Як вбачається із наданої ПАТ КБ « ПриватБангк» виписки по рахунку кошти від продажі автомобіля зараховані на рахунок 15.06.2009 року. ( а.93). Відповідач погашення заборгованості за кредитним договором після 15.06.2009 року не здійснював. Представник відповідача подав заяву про застосування стоків позовної давності. Вказав, що кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється відповідно до графіків погашення кредиту, то початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його. Враховуючи, що відповідно до умов кредитного договору сторони узгодили період сплати з 24 по 28 число кожного місяця , а останній платіж був 15.06.2009 року, то перебіг позовної давності розпочався 29.07.2009 року , а позивач звернувся до суду 24. 09.2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності. На підставі вищенаведеного просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2,3,4 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням положень ст.257 ЦК України у зв'язку зі спливом позовної давності до вимог слід застосувати позовну давність. Оскільки зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги ( стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно тощо) , положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів» застосовуються і до додаткових вимог банку ( іншої фінансової установи). Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити зв'язку зі сплавом строку позовної давності. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed