Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

у листопаді 2016 року [PERSON], від імені якої діє [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить постановити рішення, яким: - поновити їй строк звернення до суду, зважаючи на те, що такий пропущений з поважних причин; - визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та її, [PERSON]; - визнати за нею право приватної власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] право приватної власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] в її користь судовий збір. В обгрунтування своїх вимог зіслалася на те, що вона, [PERSON], з 28 січня 1984 року по 08 травня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] за час їх спільного проживання ними була придбана квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу квартири від 17.10.2001 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Окіс І.С. за реєстровим №2311. На підставі даного договору купівлі - продажу [PERSON] було отримано реєстраційне посвідчення від 21.11.2001 року на зазначену квартиру. Вона довший час не заявляла позовних вимог про поділ майна подружжя, оскільки відповідач обіцяв добровільно відшкодувати вартість частки спірної квартири. Однак, у жовтні 2016 року відповідач відмовився добровільно відшкодувати вартість частки, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на доводи, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у письмовому запереченні та просили у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника [PERSON], відповідача [PERSON] та його представників [PERSON] і [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 28 січня 1984 року по 08 травня 2007 року перебували в шлюбі. Згідно з копії свідоцтва серії [NUMBER] від 08 травня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з договору купівлі - продажу квартири від 17.10.2001 року, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Окіс І.С., який зареєстрований у реєстрі за №2311, [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Таким чином, в період перебування сторін у шлюбі [PERSON] була придбала в інтересах сім'ї квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] зареєстрував право власності на спірну квартиру, що стверджується реєстраційним посвідченням від 21.11. 2001 року. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.23 Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові кошти та майно, належне подружжю та іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Виходячи з припису ст. 60 Сімейного кодексу України, згідно якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, суд вважає, що квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 36,9 кв.м. є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, як це передбачено ч. 2 ст. 69 Сімейного кодексу України , даний спір повинен вирішуватися судом. Враховуючи вищевикладене, на думку суду, спірна квартира [ADDRESS], яка була придбана сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, є спільною власністю подружжя. Відтак суд приходить до висновку, що в порядку розподілу спільного майна подружжя, необхідно виділити у власність [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. Згідно з ч.2 ст. 72 Сімейного кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Щодо поновлення строку позовної давності для звернення до суду, суд вважає за можливе поновити такий, оскільки позивач з часу розлучення з відповідачем намагалася вирішити питання поділу квартири добровільно. В силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати в розмірі 551, 20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved