Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

22 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] Реалізуючи своє право на отримання у власність спадкового майна, вона в порядку ст.1276 ЦК України, подала до приватного нотаріуса Нововолинського міського нотаріального округу Башинської Л.П. заяву про прийняття спадщини, яка складається з квартири, що за адресою: [ADDRESS] . Племінниця - відповідач [PERSON] за правом представлення свого батька [PERSON] , що помер [INFO] , також претендує на спадкове майно померлої. Зазначає, що її матір [PERSON] хворіла, перебувала на диспансерному обліку в кардіолога, ендокринолога, окуліста та сімейного лікаря з діагнозами: цукровий діабет середнього ступеня важкості, ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія ІІІ функціональний клас. Дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, серцева недостатність ІІ А ступеня, діабетична ретинопатія. Глаукома правого ока, артифакія лівого ока, центральна дегенерація сітківки, діабетична нейропатія обох очей. Наявні хвороби обмежували її у свободі пересування та можливості забезпечувати себе усім необхідним, виконувати роботи по господарству. Матір втратила зір, потребувала постійної сторонньої допомоги, медикаментозного лікування. Крім того, [PERSON] неодноразово лікувалася у клініці мікрохірургії ока Медікус і лише вона допомагала матері та надавала кошти на її лікування. Крім того, нею було повністю здійснено заходи щодо поховання [PERSON] .. Разом з тим, відповідач [PERSON] свою бабу не відвідувала, необхідну допомогу їй не надавала, інколи телефонувала, на прохання відвідати останню не реагувала, востаннє була в м. Нововолинську в 2008 році, на похорони [PERSON] не приїхала, що, вважає, є підставою для усунення її від права на спадкування після померлої в судовому порядку. Відтак просить суд винести рішення, яким усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили суд позов задоволити. Пояснили, що померла [PERSON] є матір`ю позивача і бабою відповідача. Саме позивач приймала активну участь у догляді за померлою, допомагала її лікувати та здійснила поховання. Відповідач жодної участі не приймала, до [PERSON] тривалий час не приїздила, хоча та тяжко хворіла, перебувала у безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, у зв`язку з чим вважають позов підставним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, у відзиві поданому до суду 02 січня 2019 року просила розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити. Зазначила, що за правом представлення свого батька [PERSON] , який помер [INFO] є спадкоємцем першої черги після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . У встановленому законом шестимісячний строк подала до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З 2011 року в м. Нововолинську не перебувала, навчаючись проживала у м. Києві, а згодом у м. Москва. Доходів за цей час практично не мала, отримувала невелику стипендію і на даний час знаходиться в пошуках роботи. [PERSON] в розмовах по телефону дійсно скаржилася на самопочуття, однак ці скарги не були критичними, крім того будь-яких прохань у допомозі від неї не надходило. На похоронах не була, навчалася в м. Москва., тітка на її дзвінки тривалий час не відповідала і не відразу повідомила про смерть баби. Інформація щодо стану здоров`я [PERSON] не підтверджена належними доказами. Вважає, що позивач документально підтвердила лікування [PERSON] лише у лікаря офтальмолога. Надані інші медичні документи мають численні недоліки, у них відсутні підписи лікарів та печатки, а тому не можуть братися судом до уваги. З огляду на вищевикладене вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона умисно здійснювала дії спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а остання через похилий вік та тяжку хворобу потребувала такої допомоги. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] , яка є його кумою, постійно доглядала за своєю матір`ю. Покійна [PERSON] погано бачила і потребувала стороннього догляду, дочка з чоловіком неодноразово возили її на лікування. Востаннє бачили [PERSON] на похоронах її батька, це орієнтовно десять років тому, жодної допомоги бабі вона не надавала, при цьому покійна скаржилася на внучку, казала, що та не хоче приїздити до неї. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що ходила до матері позивача, робила їй ін`єкції. Знає, що відповідач один раз приїздила в м. Нововолинськ, покійна [PERSON] хворіла і потребувала стороннього догляду. Комунальні послуги та продукти харчування оплачували з пенсії останньої, інколи коштів не вистачало, тоді допомагала позивач. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що є чоловіком позивача. Після смерті тещі, відповідач заявила про свої спадкові права. [PERSON] протягом дев`яти останніх років в м. Нововолинськ не приїздила, [PERSON] не допомагала, хоча та хворіла цукровим діабетом та не могла самостійно пересуватися. Теща говорила, що племінниця неодноразово їй телефонувала, казала, що не мала часу її відвідати. Коли подзвонила до них, відразу повідомили, що [PERSON] вже три місяці як померла. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника [PERSON] , покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] її матір`ю значиться [PERSON] (а.с.9). 16 лютого 1973 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище на [PERSON] (а.с. 9). У цьому шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Судом також було встановлено, що [PERSON] значиться матір`ю [PERSON] (а.с. 73), який помер [INFO] (а.с.71). Відповідач [PERSON] , згідно свідоцтва про народження (а.с.74) є дочкою [PERSON] , відповідно внучкою [PERSON] та племінницею [PERSON] Згідно до свідоцтва про смерть (а.с.8) спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у віці 76 років. Спадкове майно складається з трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому спадкування майна здійснюється за законом. Подавши в строк передбачений ст.1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини позивач [PERSON] отримала у спадок 1/2 частину квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватим нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Башинською Л.П. 12 жовтня 2017 року (а.с.13). Відповідач [PERSON] у строк передбачений ст.1270 ЦК України, також подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с.70). Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимог ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1266 Цивільного кодексу України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1224 Цивільного кодексу України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається, зокрема, на той факт, що відповідач не надавала спадкодавцеві будь-якої допомоги в утриманні та догляді, враховуючи те, що остання перебувала у безпорадному стані і потребувала стороннього догляду та допомоги. При цьому, [PERSON] , проживаючи в одному населеному пункті, фінансово допомагала в утриманні та догляді за матір`ю. В ході судового засідання було встановлено, що [PERSON] за життя знаходилася на диспансерному обліку в кардіолога, ендокринолога, окуліста та сімейного лікаря з діагнозом: цукровий діабет середнього ступеня важкості, ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія ІІІ функціональний клас. Дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, серцева недостатність ІІ А стулпеня. Діабетична ретинопатія (а.с.18). Те, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги та догляду, наданими позивачем медичними документами не підтверджується. Так, з копій епікризів та рецептів з ПП "Клініка мікрохірургії ока Медікус" встановлено, що останній рекомендовано нагляди окуліста за місцем проживання та таблетоване лікування (а.с.23-35). Жодної інформації про те, що вона була обмежена в пересуванні, потребувала стороннього догляду та допомоги в цих документах не має. Як роз`яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 N 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Тобто, необхідними умовами для усунення особи від права на спадкування є встановлення факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги й факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво й потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Виходячи зі змісту указаної норми закону та відповідно до роз`яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в ухвалі суду від 15 травня 2017 року у справі № 440/48/16-ц. Суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, позивачем не було надано належних та достатніх доказів ухилення відповідача від надання допомоги та догляду померлій [PERSON] , неможливості останньої самостійно забезпечити умови свого життя, потребування стороннього догляду, допомоги та піклування, щоб в своїй сукупності свідчило про неналежність дій відповідача по наданню допомоги [PERSON] та необхідності отримання такої допомоги. При цьому, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] , у зв`язку з навчанням, тривалий час проживала за межами України і доходів не отримувала (а.с.116-123), що може свідчити про її недостатню обізнаність у стані здоров`я [PERSON] , її потребах та неможливості надавати таку допомогу останній. Крім того, надані суду докази в якості талонів на підтвердження лікування покійної [PERSON] в клініці мікрохірургії ока Медікус та рецепти лікарів, надані суду без підписів лікарів та печаток медичної установи (а.с.36-41) не можуть свідчити про здійснення оплати послуг клініки та придбання медикаментів позивачем, оскільки не містять таких відомостей, при цьому наявність більшого доходу у [PERSON] (а.с.46-49) не слугує підставою вважати, що позивач фінансово допомагала [PERSON] , яка отримувала пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, що перевищувала встановлений прожитковий мінімум для непрацездатних осіб (а.с.43-45). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч.1, ч.3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, відшкодування судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, не здійснюється.

Outcome: dismissed