Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі - позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідача) на його користь 139 105 грн. 65 коп. заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] уклав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.04.2015 року, отримавши кредит в розмірі 97618,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку:починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір. Позивач вважає, що свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі і надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач свої зобов`язання не виконав, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 14.10.2020 року заборгованість перед позивачем становить 404016,63 грн., яка складається з наступного: - 97618,01 грн. - заборгованість за кредитом; - 73978,17 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитлм; - 0,00 грн. - заборгованість за комісією; - 224221,76 грн. - заборгованість за пенею; - 8198,69 грн. - штраф. Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборговансоті, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 139105,65 грн., яка складається з наступного: - 97618,01 грн. - заборгованість за кредитлм; - 41487,64 грн. - заборгованість за відсотками за період з 03.04.2015 по 30.06.2017 Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.66). Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача адвокат Рідченко М.В. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. У задоволенні позову просить відмовити з підстав викладених у долучених до справи письмових поясненнях, зміст яких зводиться до наступного. [PERSON] уклав Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.04.2015 року, отримавши кредит в розмірі 97618,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором стягненню підлягає сума в розмірі 139105,65 грн. Вважає позовні вимоги повністю необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню враховуючи наступне. Правочин, зовнішньою формою якого є Генеральна угода, є недійсним та не укладеним у зв`язку із тим, що Генеральна угода підписана позивачем власноруч. Однак зі сторони Банку його представником головою правління Приватбанку Дубілетом А.В. власноруч угода не підписана, натомість використано факсимільне відтворення підпису, а відбиток печатки відтворено механічним способом. Про використання такого способу підписання зазначено у пункті 1.10 Генеральної угоди. Однак, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Використання факсимільного відтворення підпису на договорі можливе лише за умов: якщо для конкретного випадку це прямо передбачено законом чи іншим актом цивільного законодавства, або існує письмова згода сторін на використання факсиміле, в якій відображені зразки такого факсимільного відтворення підпису. В супереч закону жодної угоди, письмової згоди сторін на використання при вчинені правочинів факсимільного відтворення підпису між позивачем та Банком, в особі Голови правління Дубілета А.В. не укладалося, тому Генеральна угода зі сторони Банку не підписана. Відтак, правочин є не укладеним, так як не дотримано письмової форми. Окрім того, зазначає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані і не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка ним підписана. Враховуючи вищевикладене вважає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити повністю. Відповідно до положень ст. 247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 03.04.2015 року [PERSON] власноруч підписав текст Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Зі сторони АТ КБ «Приватбанк» використано факсимільне відтворення підпису Голови Правління ПАТ КБ «Приватбанк» Дубілет А.В., а також відтворено відбиток печатки ПАТ КБ «Приватбанк» технічними друкованими засобами. Підписання документа саме у такий спосіб визнали обидві сторони, крім того, про це зазначено у п. 1.10. Генеральної угоди. За текстом преамбули Генеральної угоди вона укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN52000068088129 від 17.09.2012 року (за текстом Генеральної угоди - Договір 1). Згідно із п.п. 1.1.1, 1.1.2 цієї угоди сторони домовилися стосовно Договору 1: зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту, а саме: проценти на 546 грн. 39 коп., комісію на 44 грн. 76 коп., пеню на 0,00 грн. 0 коп., штраф на 1968 грн. 62коп. Заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 21225 грн. 53 коп. Згідно з п. 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 97618 грн. 01 коп. на строк 36 місяців з 03.04.2015 року по 30.04.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у встановлені у заяві, Умовах та правилах строки. Правовідносини сторін щодо укладання кредитних договорів регулюються §2 Глави 71 ЦК України. Вимоги до форми правочинів та підстави їх недійсності врегульовано §§1-2 Глави 16 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). За нормами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Якщо письмова форма не дотримана, то такий кредитний договір є нікчемним. Вимоги до письмової форми правочину встановлені у ст. 207 ЦК України. Так, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.ч. 2-3 ст. 207 ЦК України). Отже, використання факсимільного відтворення підпису на договорі можливе лише за умов: якщо для конкретного випадку це прямо передбачено законом чи іншим актом цивільного законодавства, або існує письмова згода сторін на використання факсиміле, в якій відображені зразки такого факсимільного відтворення підпису. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позовній заяві АТ КБ «Приватбанк» не висловив чітких аргументів і не навів жодних доказів на підтвердження того, що відповідач надав свою письмову згоду на використання банком факсимільного відтворення підпису, як того вимагає положення ч.3 статті 207 ЦК України. Отже, без такої згоди Генеральна угода не може вважатись такою, що містить підписи обох сторін. Відтак, вимоги щодо письмової форми правочину не дотримані, тому Генеральна угода є нікчемною. Аналогічний спір з приводу використання факсимільного відтворення підпису розглядав Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 у справі № 752/10447/17-ц). В Постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №677/70/19 року, також висловлена позиція, щодо використання Банком факсимільного відтворення підпису. Також, з тексту Генеральної угоди, зокрема з преамбули та розділу 1 «Реструктуризація заборгованості», вбачається, що ця угода є за своєю суттю додатковим договором до кредитного договору SAMDN52000068088129 від 17.09.2012 року і становить з ним єдине ціле. Зобов`язання за додатковим договором є похідними від основного зобов`язання. Відтак, Генеральна угода не може вважатись договором, на підставі якого виникають кредитні зобов`язання, а є лише угодою, якою могли би бути змінені кредитні зобов`язання у разі, якщо би такі зобов`язання виникли на підставі кредитного договору № SAMDN52000068088129 від 17.09.2012 року. На підтвердження існування основного зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» не надав суду оригіналу кредитного договору № SAMDN52000068088129 від 17.09.2012 року, натомість надав лише копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 15.12.2011 року, розрахунок заборгованості за період з 03.04.2015 року по 30.04.2020 року без зазначення повного номеру основної карти і рахунку, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Анкета-заява містить лише персональні дані [PERSON] та його підпис, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не вказаний строк повернення кредиту (користування ним). Розрахунок заборгованості сам по собі не підтверджує факту отримання відповідачем кредитних коштів і укладення кредитного договору, чи отримання кредитної картки. До позовної заяви додано роздруківку витягу з Умов та правил надання банківських послуг. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов відповідач розумів, ознайомився і погодився з ним, укладаючи кредитний договір. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем у позовній заяві. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані АТ КБ «Приватбанк» документи не свідчать про існування між сторонами кредитних зобов`язань. Доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, а тому відсутні підстави для задоволення позову, за його безпідставністю. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року справа № 700/3902/15-ц, від 06.06.2018 року справа № 364/594/17, від 10.05.2018 року справа № 357/16301/15-ц, від 03.04.2019 року справа № 221/5089/16-ц, від 03.07.2019 року справі № 342/180/17-ц. Судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed