Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації інформацію поширену відповідачем [INFO] в соціальній мережі [INFO] наступного змісту: "...всю цю бучу з ригівським варіантом створення опорних шкіл, заварили двоє одіозних регіоналів - [PERSON] (директор першої опорної) і [PERSON] - його партійний шеф... вчора вони знову робили все, щоб знищити сільські школи"; [INFO] в соціальній мережі [INFO] наступного змісту: "...Цей пост я написав не як голова комісії з гуманітарних питань міської ради (бо всі рішення там все одно приймає регіонал [PERSON])..."; [INFO] в соціальній мережі [INFO] наступного змісту: "...Наш мер не психічно хворий, хоч і приймає інколи страшні шкідницькі рішення, дослухаючись до намовлянь регіоналів [PERSON] і [PERSON]...", [INFO] в соціальній мережі [INFO] наступого змісту:"...Тому період розвалу і кадрової дискримінації [PERSON], за підказками регіонала [PERSON] з компанією, овруцької освіти, для себе я назву темними часами Корудо-киселівської насіровщини... Але потрібно пам'ятати, що ідейні регіонали, типу [PERSON], [PERSON], [PERSON] чи [PERSON] - це п'ята колона кремля для якої погіршення ситуації в тій же освіті і соціальне невдоволення - це орден [PERSON] і бочка варення від пукіна у випадку, якщо армія [PERSON] зайде на Овруччину! Про це вони мріють за це борються, це час від часу проблискує в їх меседжах!...". Зазначив, що вказану інформацію відповідач поширює публічно, через соціальну мережу [INFO], а також у своїх виступах під час пленарних засідань сесії Овруцької міської ради. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ця інформація не відповідає дійсності і є недостовірною з наступних причин: а) він не є регіоналом, тобто членом Партії Регінів. На даний час є депутатом Овруцької міської ради як член політичної партії "НАШ КРАЙ", що достоменно відомо відповідачу, так як дана інформація розміщена на сайті Центральної виборчої комісії України; б) [PERSON] (директор першої міської школи) не є членом політичної партії "НАШ КРАЙ", тому він йому не "партійний шеф"; в) ніколи нічого не робив для того, щоб знищити сільські школи. Навпаки, як депутат міської ради, підтримував побажання колективів, батьків, керівників зокрема Кирданівської, Норинської, Піщанської, Бондарівської шкіл не перетворюватись на філії, чого врешті і не відбулось. І про це позивач розмовляв з директорами і батьками дітей із згаданих шкіл задовго до даної публікації відповідача, що вони можуть підтвердити; г) також, не є членом комісії з гуманітарних питань міської ради, бо входить до складу іншої комісії; д) "П"ята колона" - політичний термін, під яким розуміються громадяни, які діють в інтересах третіх держав, проти влади своєї країни, організації та особи, чиї дії викликають тривогу у країні, а їхні зв"язки із закордоном залишаються теємницею для широкого загалу: диверсанти, саботажники, внутрішні вороги. Не має і ніколи не мав ніяких зв"язків з закордоном з метою боротьби проти влади своєї країни і не діяв в інтересах інших країн на шкоду України. Це є вигадкою і наклепом з боку відповідача; ж) ніколи не мріяв, не боровся і не закликав у своїх меседжах, публічних непублічних виступах на територію України армій інших країн. Дане звинувачення, на думку позивача підпадає під ст.111 Кримінального кодексу України (державна зрада), і є неприпустими без будь-яких на те доказів та підстав. Це є вигадкою і наклепом з боку відповідача. [INFO] під час 15-ї сесії Овруцької міської ради відповідач декілька разів публічно висловлювався щодо позивача, а також озвучував присутнім в залі засідань інформацію, яка є недостовірною і не відповідає дійсності. Двічі озвучив депутатам, що Положення про призначення керівників освіти розробив [PERSON] - керівник регламентної комісії, і кинув його як "собакам" на затвердження депутатам. Однак, ця інформація не відповідає дійсності, на чому відповідачу наголошував і позивач, і міський голова, і начальник гуманітарного відділу міської ради. Даний документ розроблявався профільним відділом і лише розглядався на комісії, яку очолює позивач. Також керівник відділу на комісії пропонував поширити дію даного Положення не тільки на загальнооосвітні заклади освіти, а й на позашкільні і дошкільні заклади. Однак, під час сесії відповідач сказав, що це позивач вигадав. Також, відповідач назвав включення питання про затвердження даного Положення до порядку денного сесії "диверсією від Партії Регіонів, яка зараз називається НАШ КРАЙ". Ця інформація не відповідає дійсності. Політична партія НАШ КРАЙ була утворена в 2015 році шляхом реорганізації з перейменуванням і є правонаступницею політичної партії Блокова Партія (дата створення 04.12.2009 року). Всі недостовірні вищезазначені висловлювання і звинувачення публічно озвучуються депутатом Овруцької міської ради [PERSON] в сторону також депутата відповідної ради [PERSON]. 21.02.2019 року представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що відповідач з позовною заявою позивача не погоджується з наступних підстав: вважає, що цитати із соціальної мережи [INFO] про відношення позивача до регіоналів, п"ятої колони кремля та інше не являються нецензурною лексикою, не носять агресивний характер, мають не розкрите значення, позивач розуміє ці слова так, як він їх розуміє, що це його суб"єктивна думка. Вважає, що зобов"язання відповідача видалити власні думки буде втручанням у сферу його особистого життя в частині вільного вираження поглядів і суджень. Вважає, що позивач цілком ймовірно може залишатися ідейним прихильником і послідовником неіснуючої в Україні партії Регіонів, і в жодному написі у соціальній інтернет-мережі [INFO] не констатує і не стверджує будь-який факт, а лише дає у обраний ним спосіб оцінку поведінці позивача, як публічної особи. 23.03.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначив, що не погоджується із відзивом відповідача на позовну заяву, вважає, що заяви відповідача є фактами брехні і наклепу з його боку, а не оціночними судженнями, критикою дій чи "обраним ним способом надати оцінку поведінці [PERSON] як публічної особи". Зазначив про те, що сторона відповідача у відзиві на позовну заяву звертає увагу суду на рішення ЄСПЛ у справах "Лінгерс проти Австралії", "Дюльдін і Кіслов проти Росії", а також на рішення Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №761/8035/16-ц як на тотожні даній справі та зразкові для прийняття рішення. Вважає, що відповідач маніпулює вирваними з контексту рішення фразами або прирівнює зовсім несхожі висловлювання, що є певним елементом неповаги до суду, невідомо на що розрахований. 26.03.2019 відповідачем надано заперечення, в якому він зазначив, що позовні вимоги не визнає, заявлені позивачем вимоги підлягають відхиленню судом із наступних підстав: вважає, що належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Позивачем не доведено, що саме відповідач створив технологічну можливість та умови поширення інформації, яку позивач оспорює, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Вважає, що надані суду позивачем незрозумілі знімки, невідомого походження, не можуть бути визнаними судом належними та допустимими доказами, оскільки останні не містять дані про ідентифікацію особи. Також позивачем не надано даних про бездоганну ділову репутацію. Будь-яких доказів цього він суду не надав, що є його суб"єктивною особистою думкою щодо наявності останньої. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з зазначених в позові підстав, зазначив, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, принижує його честь та гідність, оскільки була поширена необмеженому колу осіб, які є користувачами соціальної мережі, в якій вона була розміщена, що завдало йому моральної шкоди. Відповідач обмежився поданням письмових заяв та заяви про розгляд справи в його відсутність. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір про захист особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи - право на повагу до гідності та честі, недоторканість ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв'язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст.275,297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, ділової репутації, які є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Предметом доказування в даному спорі є: по-перше, факт поширення відповідачем негативної інформації, по-друге, недостовірність поширеної відповідачем інформації. Честь - це суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини, гідність - це самооцінка людиною своїх моральних і духовних якостей, ділова репутація - це набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб'єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Крім цього, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Позивач, який є депутатом місцевої ради, є публічною особою. В той же час, і відповідач, який має такий же статус, також є публічною особою. Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та член ради, здійснюючи депутатські повноваження, повинен дотримуватися, зокрема, таких правил депутатської етики: керуватися у своїй діяльності та поведінці загальновизнаними принципами порядності, честі і гідності; не допускати образливих висловлювань, не використовувати у публічних виступах недостовірні або неперевірені відомості стосовно окремих депутатів місцевих рад, про що зазначено в ст.8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Зазначена позивачем інформація була розміщена відповідачем на його особистій веб-сторінці в соціальній мережі, тому саме він є належним відповідачем за даним позовом, оскільки власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, як такий, що створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації, буде належним відповідачем лише за умови, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним. Відповідачем не заперечено, що саме ним та його веб-сторінці в соціальній мережі було розміщено зазначену позивачем інформацію та зазначеного ним змісту, достовірність такої інформації не доведено. Інформація, яку оспорює позивач, є фактичними, а не оціночними, твердженнями, оскільки містить фактичні дані, істинність яких може бути перевірена, тому суд прийшов до висновку, що факт поширення такої інформації відповідачем знайшов своє об'єктивне підтвердження. Відповідач, розмістивши на своїй сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» вказану позивачем інформацію, яка стосувалась його діяльності як депутата місцевої ради, довів її до відома більше ніж однієї особи, що вважається поширенням інформації в контексті ч.1 ст.277 ЦК України. Враховуючи зміст поширеної відповідачем інформації, не доведеність її достовірності, суд дійшов висновку, що така інформація є недостовірною, негативною, такою, що принижує та порочить честь позивача в очах оточуючих - громадськості, виборців та читачів соціальних мереж. Дана інформація створює у оточуючих викривлене уявлення про діяльність позивача як депутата місцевої ради. Відомості в повідомленнях є фактичним твердженням, оскільки в них категорично зазначаються як фактичні дані певні обставини, що нібито мають відношення до позивача. З огляду на те, що дії відповідача були неправомірними і такими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що розповсюдженням відповідачем негативної недостовірної інформації відносно позивача була принижена його честь, у зв'язку з чим він зазнав моральних переживань, тому виходячи із ступеня та характеру завданих позивачеві моральних страждань, з додержанням принципів поміркованості, розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначається в розмірі 2000 грн. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Понесені позивачем судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволеної частини вимог, оскільки позовні вимоги немайнового характеру підлягають задоволенню повністю, позовна вимога майнового характеру - частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial