Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

05 травня 2014 року виконувач обов'язків Очаківського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури звернувся до суду з позовом, предметом якого є: визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Куцурубської сільської ради № 79 від 24 вересня 2009 року "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості - елінг"; визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №721425 від 30 листопада 2009 року. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що за результатами проведеної прокуратурою перевірки додержання вимог чинного законодавства при оформленні права власності на нерухоме майно - елінг, розташованого в с. Куцуруб Очаківського району, було виявлено рішення виконавчого комітету Куцурубської сільської ради №79 від 24.09.2009 року, яким вирішено оформити право власності [PERSON] на об'єкт нерухомості - елінг за адресою: Очаківський район, [ADDRESS]. На виконання цього рішення 30.11.2009 року Куцурубською сільською радою видано свідоцтво про право власності [PERSON] на вищевказаний елінг серії САВ №721425. 30.11.2009 року право власності [PERSON] було зареєстровано Очаківською філією КП «ММ БТІ» за №29018464. Вважаючи, що оформлення пава власності [PERSON] на об'єкт нерухомості проведено з порушенням вимог чинного законодавства, прокурор звернувся з позовом до суду. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Дав пояснення про те, що у 2005 році намивній території, на якій розташовані гідроспоруда та елінг, присвоєно кадастровий номер, тобто ця територія є земельною ділянкою та відноситься до земель водного фонду. Згідно зі Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.05.2009 року, виданим Виконавчим комітетом Куцурубської сільської ради, нежитловий об'єкт, розташований за адресою: [ADDRESS], знаходиться у власності Миколаївського регіонального управління водних ресурсів - у державній власності. Також, прокурор звернув увагу суду на те, що відповідно до заяви відповідача - [PERSON], останній просив надати дозвіл на приватизацію елінга, розташованого за адресою: [ADDRESS], тобто не за тією адресою, де розташований спірний елінг. Представник відповідача - Куцурубської сільської ради, проти позову заперечував з тих підстав, що земельна ділянка, на якій розташований елінг, у власність відповідачу - [PERSON], не передавалась, а тому сільська рада, приймаючи оскаржуване рішення, за межі своїх повноважень не вийшла. Спірний об'єкт нерухомості розташований не на земельній ділянці, а на гідроспоруді. Гідроспоруда, в свою чергу, знаходиться на намивній території, що раніше була дном Дніпро-Бузького лиману. При цьому, представник сільської ради пояснив, що територія, на якій розташована гідроспоруда, перебуває у державній власності, а сільська рада прийняла рішення про оформлення права власності та присвоїла об'єкту нерухомості адресу: Миколаївська область, Очаківський район, [ADDRESS]. Обгрунтовуючи свою правову позицію та правомірність прийнятого рішення, представник пояснив, що у 2009 року сільська рада приймала рішення щодо оформлення права власності на нерухомість, яка знаходилася поза межами населеного пункту - села Куцуруб, але в межах території Куцурубської сільської ради. Заперечуючи проти позову, представник зазначив, що рішення сільської ради не є нормативним актом, а є актом одноразового застосування, що вичерпує свою дію фактом виконання. Крім того, просив застосувати строк позовної давності. Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою реєстрації його місця проживання. Позивачі - Миколаївське регіональне управління водних ресурсів та інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської області, в судове засідання своїх представників не направили, надали заяви про розгляд справи без їх участі та про підтримання позовних вимог. Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24 вересня 2009 року виконавчим комітетом Куцурубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області прийнято Рішення №79 «Про оформлення права власності на об'єкт нерухомості - елінг», відповідно до якого вирішено оформити право власності [PERSON] на елінг, розташований за адресою: [ADDRESS]; видати свідоцтво на право власності на вказане нерухоме майно та рекомендувати районній філії КП «ММ БТІ» прийняти для реєстрації правовстановлюючі документи (а.с. 13). 30.11.2009 року право власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серії САВ №721425, виданого Виконкомом Куцурубської сільської ради за рішенням від 24.09.2009 р. №79, зареєстроване у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується долученою до матеріалів справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 15). В судовому засіданні встановлено, і сторони це не заперечують, що земельна ділянка, нга якій побудований спірний об'єкт нерухомості, перебуває у державній власності і за категорією відноситься до земель водного фонду. Як вбачається зі змісту Свідоцтва про право власності на гідроспоруду, земельній ділянці присвоєно категорію 6.1. За змістом Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого Листом Держкомзему України № 14-1-7/1205 від 24.04.1998 року, класифікації 6.1. відповідають землі водогосподарських підприємств. Викликаний в судове засідання в якості спеціаліста начальник відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури, ЖКГ та інфраструктури Очаківської райдержадміністрації - Кифаренко В.В., пояснив, що гідроспоруда, розташована за адресою: [ADDRESS], була створена протягом 1986-1989 років. Тому, на Генеральному плані території від 1982 року зазначена гідроспоруда відсутня. Вже в двохтисячних роках на цій території почалося будівництво елінгів. При цьому, жодних проектів затверджено не було. Райдержадміністрація дозволів на будівництво не давала, участі у введенні до експлуатації об'єктів нерухомості не брала. Створеним на гідротехнічній споруді елінгам рішеннями сільської ради присвоєно адреси. Фактично елінг розташований за адресою: [ADDRESS] (адреса гідроспоруди), а має адресу: [ADDRESS]. Так, з наявних в матеріалах справи доказах вбачається, що протягом 1985-1988 років на землях водного фонду Дніпровського лиману вздовж міста Очаків були побудовані та введені до експлуатації протизсувні споруди (а.с. 81). Згідно з Генеральним планом міста Очаків, що був оглянутий в судовому засіданні, зазначені протизсувні споруди знаходилися фактично на намивній території за межами міста Очаків та за межами села Куцуруб. Намивна територія, на якій розташовані протизсувні споруди, перебувала в користування Південно-Бузького басейного управління водних ресурсів (надалі - Південно-Бузьке БУВР). До побудованих гідроспоруд належать: інженерний майданчик «Чорноморгідробуд», інженерна підготовка будмайданчика, інженерна підготовка бази автопідприємств, захисний буд майданчик від вітрової ерозії м. Очакова. Зазначені споруди були взяті на баланс управління (а.с. 81). В 2003 році Південно-Бузьке БУВР почало оформлення земельної ділянки в користування. Так, Розпорядженням голови Очаківської райдержадміністрації №113 від 28 березня 2003 року, управлінню надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в постійне користування під об'єкти існуючих інженерних споруд (намивна територія) площею 25, 6 га із земель водного фонду Дніпровсько-Бузького лиману Очаківського району. Розпорядження голови Очаківської райдержадміністрації №46 від 24.02.2005 року «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 28.03.2003 р. №113», площу земельної ділянки збільшено з 25, 6 га до 32, 74 га. Земельній ділянці був визначений кадастровий номер 4825 182200:02:000:0045 (а.с. 70-74). У 2007 році було ліквідовано Вінницький облводгосп, Південно-Бузьке БУВР та створено Басейнове управління водними ресурсами річки Південний Буг з підпорядкуванням останньому, зокрема, Миколаївського управління водних ресурсів (надалі - Миколаївське РУВР). На підставі Наказу Державного комітету по водному господарству №106 від 22.05.2007 року на баланс Миколаївського РУВР передано, крім інших основних засобів, і протизсувні споруди (а.с. 79-81). Миколаївське РУВР також не оформило у користування земельну ділянку, що на ній знаходяться гідроспоруди, однак на підставі рішення виконкому Куцурубської сільської ради №35 від 16.04.2009 року, отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитловий об'єкт, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 78). Вирішуючи цивільно-правовий спір в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно - елінг, суд зазначає, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. Під час вирішення спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), слід виходити з того, що згідно зі статтею 102-1 ЗК право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для забудови відповідно до ЦК України. Така правова позиція висловлена Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п. 5, 40 Постанови №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Відповідно до п. 8 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102-1 ЗК) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 р., при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, зокрема, розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови; розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва. Як вбачається з довідки інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області, дозвільні документи на початок будівництва та введення в експлуатацію об'єкта нерухомості за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, [ADDRESS] в період з 01.01.2008 року по 08.04.2014 року не видавалися (а.с. 26). Згідно з п.п. «а» п. 6.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 07.02.2002 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 р. у редакції від 01.06.2009 р., що була чинною на момент прийняття спірних рішень, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Аналіз викладених правових норм свідчить про те, що підставою для набуття права власності на новостворене майно є дотримання під час будівництва вимог законодавства щодо стандартів, норм та правил забудови (отримання дозволу, затвердження проекту тощо), а також володіння на правах власника або користувача земельною ділянкою. Підтвердження речового права на земельну ділянку є виключною умовою для реєстрації права власності на створене на цій ділянці нерухоме майно. Оскільки відповідач - [PERSON], речового права на земельну ділянку не набув, а капітальна нежитлова споруда - елінг, самовільно побудована ним на намивній території, яка є земельною ділянкою водного фонду та перебуває в державній власності, позовні вимоги про визнання свідоцтва недійсним та його скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи спір в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Куцурубської сільської ради «Про оформлення права власності - елінг», суд виходить з такого. За змістом Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Частиною 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Як вбачається з аналізу положень ст. 12 Земельного Кодексу України в редакції від 02.07.2009 року (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями виключно територіальних громад. Приймаючи рішення про оформлення права власності на об'єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці державної форми власності, що за категорією відноситься до земель водного фонду та взагалі перебуває за межами населеного пункту села Куцуруб, виконавчий комітет вийшов за межі наданих йому законом повноважень. Оскільки згадане рішення прийняте в порушення вимог законодавства та спрямоване на набуття права власності на нерухомість особою, яка не має речового права на землю, рішення Куцурубської сільської ради підлягає скасуванню. Вирішуючи питання про поновлення прокурору строку звернення до суду з цивільним позовом, суд виходить з того, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об'єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва. Такої правової позиції дотримується Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 Постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». Враховуючи викладене, а також той факт, що Очаківську міжрайонну екологічну прокуратуру було створено наказом Генерального прокурора України від 04 квітня 2011 року і лише з цього часу Очаківська міжрайонна екологічна прокуратура могла дізнатися про наявність оскаржуваного рішення Куцубської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, суд, відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, дійшов висновку про наявність підстав поновлення процесуального строку. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки прокурор при зверненні до суду звільнений від спати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved