Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом, в якому вказав, що з відповідачем було укладено договір кредиту № б/н від 07 грудня 2012 року, відповідно до якого відповідач отримав 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає договір про надання банківських послуг. Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач в свою чергу умови виконання договору порушував, внаслідок чого виникла заборгованість 50473,13 грн., яка складається з основної заборгованості 1316,30 грн., 41977,16 грн. заборгованості по процентах, заборгованості по пені та комісії 4300,00 грн., штрафів 500 грн. та 2379,67 грн. А тому позивач звертається до суду та прохає стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Звернувся з заявою про розгляд справи за відсутності представника банка, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, але звернувся до суду з заявою в якій пояснив, що він проти позову заперечує та вказав, що останнього разу сплачував по кредиту в квітні 2014 року. Також позивач необґрунтовано нарахував пені та штрафи, оскільки на території на якій мешкає відповідач розповсюджується дія ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Просив застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зі змісту ч. 1 ст. 651 ЦК України вбачається, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Як вбачається з Розпоряджень Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 та відвід 2 грудня 2015 р. № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" Красноріченське Кремінського району Луганської області відноситься до населених пунктів, на території якої здійснювалася антитерористична операція. При прийнятті рішенні суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, згідно якої початком перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, яка переглядається, суд установив, що згідно з умовами кредитного договору (пп.3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, доходимо висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання кредиту у сумі 1400 грн., що випливає з матеріалів справи (а.с.10-35). Згідно розрахунку у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» виникла заборгованість 50473,13 грн., яка складається з основної заборгованості 1316,30 грн., 41977,16 грн. заборгованості по процентах, заборгованості по пені та комісії 4300,00 грн., штрафів 500 грн. та 2379,67 грн. при цьому останній платіж згідно розрахунку відбувся 18 квітня 2014 року у сумі 100 грн. (а.с. 7-8) Отже, між сторонами було укладено договір кредиту, предметом якого стала сума грошей 1400 грн. Відповідач отримав вказані грошові кошти, про що він не заперечував у своїй заяві. Однак, в даному випадку є всі підстави вважати, що необхідно застосувати загальний строк позовної давності в три роки. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 525, 526, 536, 549-551, 611, 625, 629, 651, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed