Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

30.10.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, площею 5,49 га.. Батько заповіту не залишив. Вона та її рідний брат [PERSON] в порядку ст. 529 ЦК України ( 1963 року) фатично вступили у володіння спадковим майном, оскільки спадкову земельну ділянку обробляли самостійно. Весною вона дізналася, що брат оформив спадкову земельну ділянку на себе і наразі є власником отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважає, що під час оформлення спадщини відповідачем не правдиву було надано інформацію Маловисківській державній нотаріальній конторі, щодо кола спадкоємців, а тому просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія ННС 535354, реєстр №344, видане Маловисківською районною державною нотаріальною конторою 11.06.2018 року [PERSON] в частині визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 5,49 га, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER] . Позивач в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач до суду не з"явився, подав відзив на позовну заяву, в задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2018 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку, площею 5,496, з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом виданого 11.06.2018 року Маловисківською районною державною нотаріальною конторою. Зі спадкової справи № 174/2018 заведеної 06.03.2002 року до майна померлого [PERSON] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини 11.06.2018 року звернувся син померлого [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.06.2018 року. Відповідно до ст. 527 ЦК України ( 1963 року, що діяв на момент виникнення правовідносин), спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України ( 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст. 553 ЦК України ( 1963 року), спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 1296, 1297, 1298 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України. Позивач після відкриття спадщини до нотаральної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, до суду не подала жодного доказу на підтвердження факту володіння, користування(самостійного обробітку), спадковою земельною ділянкою, тобто, фактичного прийняття спадщину після смерті її батька, не довела в судовому засіданні факт спільного користування земельною ділянкою з відповідачем та поділу земельної ділянки на рівні частини землевпорядником сільської ради. Отже, судом не встановлено підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом в частині визнання права власності на 1\\2 частину земельної ділянки. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed