Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

06.05.2020 року на розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.04.2014 року в сумі 14110,79 гривень та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 08.04.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідно до вказаного договору № б/н від 08.04.2014 року [PERSON] отримав кредит в сумі 14900,00 гривень у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~картковий рахунок.\~Позичальник взяті\~на себе\~кредитні зобов`язання\~належним чином\~не виконав,\~внаслідок чого\~виникла заборгованість\~у сумі\~14110,79\~гривень.\~ [INFO] [PERSON] \~помер.\~Спадкоємцем після\~смерті [PERSON] ,\~за встановленими\~АТ КБ\~«ПриватБанк» даними,\~є його\~донька [PERSON] ,\~яка звернулась\~із заявою\~про прийняття\~спадщини.\~За таких\~обставин,\~відповідач [PERSON] \~зобов`язана повернути\~кредитору АТ\~КБ «ПриватБанк» борг спадкодавця [PERSON] за договором № б/н від 08.04.2014 року. 15.10.2019 року позивачем направлено відповідачу лист-претензію, разом з тим, будь-яких дій щодо повернення заборгованості відповідачем виконано не було. За таких обставин, АТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на ст. ст. 526, 527, 530, 608, 1218 1221, 1223, 1268, 1270, 1281 ЦК України, звернулося до суду за захистом майнових прав. 10.12.2020 року представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіною А.М. (діє на підставі довіреності) про уточнення позовних вимог. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.04.2014 року у сумі 11098,85 гривень. Ухвалою суду від 07.05.2020 року за позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] відкрито провадження, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України (а.с. 51). Відзив на позовну заяву відповідачем [PERSON] в порядку та строк, передбачені ст. 278 ЦПК України не було подано. Судом розглянуто спір за наявними матеріалами справи. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Представником позивача АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіною А.М. (діє на підставі довіреності) надано в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримано, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлена належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України. Суду повернуто виклики направлені за адресою: [ADDRESS] , - поштові відправлення № 8530205580822 (а.с. 55), № 8530205650588 (а.с. 57), № 8530205732550 (а.с. 59), № 8530205851966 (а.с. 85), з довідкою УДППЗ за ф. 20 з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням про розгляд справи. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини. 08 квітня 2014 року на ім`я [PERSON] оформлено Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11). До позову долучено копію Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджені наказом АТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 12-29). За позицією АТ КБ «ПриватБанк» Анкета-заява та Умови і правила надання банківських послуг, підписані [PERSON] утворюють кредитні відносини за договором приєднання, що відповідає ст. ст. 634, 1054 ЦК України. При цьому, в позові зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.04.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.04.2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 12.11.2020 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11098,85 гривень, залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість 0,00 гривень, залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 0,00 гривень, заборгованість за пенею та комісією 0,00 гривень (а.с. 122). [INFO] [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть а.с. 31). Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Після смерті [PERSON] у відповідності до ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці не стають правонаступниками у правовідносинах боржника з кредитором, однак зобовязані повернути кредитору борги спадкодавця, які вчинені ним за життя у межах вартості майна. 10.01.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. з претензією в порядку ст. 1281 ЦК України з метою виявлення кола спадкоємців померлого [PERSON] та вимогою включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу та повідомленням спадкоємців про наявність кредитної заборгованості (а.с. 34). Згідно листа Приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. № 155/01-16 від 28.02.2019 року повідомлено, що 22.05.2017 було відкрито спадкову справу №68-2017 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину було прийнято донькою спадкодавця [PERSON] , [INFO] та 03.10.2017 року видано свідоцтво про право на спадщину (а.с. 35). 30.09.2019 року до спадкоємця [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» було направлено лист-претензію про погашення заборгованості в сумі 14110,79 гривень за кредитними зобов`язаннями [PERSON] (а.с. 36). Дана претензія залишена без відповіді. Згідно ч.\~1\~ст.\~15\~ЦК\~України\~кожна особа\~має\~право\~на захист\~свого\~цивільного\~права у\~разі\~його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання.\~Засоби\~захисту\~судом цивільних\~прав\~та\~інтересів визначені\~в\~ст.\~16\~ЦК\~України,\~якими\~можуть\~бути,\~зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Судом надано оцінку підставності і обґрунтованості позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» із застосуванням до спірних правовідносин наступні норми права. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України. Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. ст. 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до Правового висновку у Постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц (НП 61-25487св18) - при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Суд, врахувавши відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України вказаний правовий висновок, зазначає, що предметом доказування в даній цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] є: наявність та розмір кредитної заборгованості; прийняття відповідачем чи іншими особами спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] ; настання чи ненастання строку вимоги, дата дізнання кредитора (позивача) про смерть позичальника; пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців; розмір частки спадкоємців (зокрема, відповідача) у спадщині та грошовій еквівалент з огляду заявленої позивачем суми боргу. Судом надано оцінку доведеності, доказовості зазначених обставин, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення. Наявність та розмір кредитної заборгованості. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» № 5 від 30.03.2012 року при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника / позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що спадкоємці несуть зобов`язання погасити борг, нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя; інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. З позовної заяви вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» заявлено вимогу стягнення зі спадкоємця позичальника [PERSON] кредитної заборгованості за договором № б/н від 08.04.2014 року. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При цьому, ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Судом під час розгляду справи встановлено, що в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08.04.2014 року надруковано інформацію про клієнта [PERSON] : персональні дані (ПІБ, дата народження, ІПН, серія, номер, ким та коли виданий паспорт, адреса проживання, контактна інформація (номери телефонів). Після заповнення вказаних розділів слідує, що ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку [PERSON] мало б бути зазначено (шляхом проставлення позначки / позначок) про виявлене бажання оформити на власне (його) ім`я: платіжну кредитку «Універсальна»; картку для виплат; картку класу «Gold»; преміальну картку; ідентифікація з паспортом. Суд звертає увагу, що жодна з перерахованих банківських послуг клієнтом [PERSON] не відмічено. Тобто, посилання позивача про відкриття на ім`я [PERSON] платіжної картки суд визначає неконкретизованими. Наступний розділ Анкети-заяви від 08.04.2014 року, в якому [PERSON] запропоновано зазначити бажаний кредитний ліміт (в гривні) за платіжною карткою також не заповнено. Особистому підпису клієнта (розшифрування якого в спосіб написання прізвища, ім`я, по-батькове) та даті оформлення Анкети-заяви (08.04.2014 року) передує речення (надруковано) наступного змісту: «Я згоден (- на) з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнтів, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (- лась) і згоден (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.pb.ua. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов і Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами та сайті ПриватБанку www.pb.ua (а.с. 11). В позові АТ КБ «ПриватБанк» зазначається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.04.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак суд акцентує увагу, що в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08.04.2014 року не зазначено розмір кредитного ліміту за платіжною карткою, яка підлягала видачі відповідачу, тобто відсутня така суттєва умова договору як ціна. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується, зокрема, повернути кредит. За переконанням суду, відсутність в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08.04.2014 року конкретного розміру кредитного ліміту має бути розцінено, що під час укладання договору банком приховано від позичальника повну та об`єктивну інформацію вартості кредиту, що безпосередньо впливає на виникнення обов`язків, зокрема, повернення (погашення) кредиту в такій самій кількості, що були передані йому кредитором (позикодавцем). Суд звертає увагу, що до матеріалів справи АТ КБ «ПриватБанк» долучено довідку «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] (договір б/н), в якій викладено наступну інформацію: - старт карткового рахунку № [NUMBER] 21.09.2011 року; - встановлення кредитного ліміту 25.09.2014 року 14900,00 гривень, - зменшення кредитного ліміту 25.09.2014 року 14900,00 гривень, - зменшення кредитного ліміту 12.11.2017 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 13.03.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 19.03.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 26.03.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 01.04.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 08.04.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 14.04.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 22.04.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 28.04.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 04.05.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 10.05.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 16.05.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 22.05.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 28.05.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 03.06.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 11.06.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 17.06.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 23.06.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 29.06.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 05.07.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 11.07.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 17.07.2018 року 14190,79 гривень, - зменшення кредитного ліміту 25.07.2018 року 0,00 гривень (а.с. 134). З вказаного вбачається, що старт карткового рахунку, відкритого АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] з визначенням кредитного ліміту в сумі 14900,00 гривень датується 25.09.2014 року, в той час як в розглядуваній позовній заяві боргові зобов`язання вказаного спадкодавця визначено на підставі договору № б/н від 08.04.2014 року, в якому не зазначено вартість кредиту, відсутня чітка домовленість щодо розміру коштів, які надаються в кредит. Таким чином, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.04.2014 року не підтверджує факт надання АТ КБ «ПриватБанк», та, відповідно, отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві (14900,00 гривень). Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 08.04.2014 року, укладеного з клієнтом [PERSON] наявна заборгованість станом на 12.11.2020 року в сумі 11098,85 гривень (а.с. 122). При цьому, суд звертає увагу, що [PERSON] помер [INFO] , тобто АТ КБ «ПриватБанк» продовжувалася нараховуватися заборгованість після смерті позичальника. Розрахунок заборгованості складений таким чином, що суд не вбачає можливості виокремити саме непогашену суму фактично надану в кредит позичальнику. Розмір заборгованості станом на день смерті [PERSON] , позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано. До матеріалів справи АТ КБ «ПриватБанк» долучено виписку станом 16.09.2020 року за договором № б/н (дати укладення не зазначено) на ім`я позичальника [PERSON] (а.с. 131-133). З виписки вбачається, що датою активізації карти (початок використання) є 25.02.2014 року, в той час як в даній справі заявлено вимоги стягнення боргу кредитором спадкодавця за договором № б/н від 08.04.2014 року. Також у виписці зафіксовано вчинення операцій з використанням банківської кредитної картки вже після смерті позичальника (після 22.03.2017 року до 09.10.2018 року), в тому числі зарахування грошових коштів з відміткою «закриття заборгованості з поповненням картки». Даним доказом встановити дійсний розмір заборгованості позичальника [PERSON] за договором № б/н від 08.04.2014 року також не вбачається можливим. Суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до переконання, що: АТ КБ «ПриватБанк» не доведено факт надання [PERSON] грошових коштів в розмірі, вказаному в уточненій позовній заяві на виконання умов договору № б/н від 08.04.2014 року, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил отримання банківських послуг; розрахунок заборгованості сформований станом на 12.11.2020 року (тобто перевищує дату смерті позичальника понад 3 років), не підтверджений первинними документами бухгалтерського обліку, які необхідні для встановлення факту отримання позичальником грошової суми в розмірі кредитного ліміту, зазначеного в позові АТ КБ «ПриватБанк». Прийняття відповідачем спадщини (успадкування боргових зобов`язань). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України. Відповідно до листа Приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. № 155/01-16 від 28.02.2019 року, 22.05.2017 було відкрито спадкову справу №68-2017 після смерті [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] . Спадщину було прийнято донькою спадкодавця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] було видано вищезазначеному спадкоємцю 03.10.2017 року (а.с. 35). Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: - по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; - по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна (правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 18.09.2019 року у справі № 640/6274/16-ц). В матеріалах справи відсутні відомості про вартість майна, прийнятого спадкоємцем [PERSON] у спадщину після смерті [PERSON] , тому суд певним чином обмежений надати оцінку відповідності спадкової маси заявленій АТ КБ «ПриватБанк» сумі боргу. Крім того, як вже було зазначено вище, у виписці за договором № б/н (дати укладення не зазначено) на ім`я позичальника [PERSON] , станом 16.09.2020 року, зафіксовано вчинення операцій після смерті позичальника, в тому числі зарахування грошових коштів, а саме закриття заборгованості з поповненням картки: 10.11.2017 року 4160,48 гривень, 09.10.2018 року 80,00 гривень. Суд обмежений перевірити з подальшим визнанням або спростуванням, що здійснення вказаних платежів направлено на погашення заборгованості з огляду на першочергову недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» дійсного розміру вимог кредитора, а саме заборгованості станом на день смерті боржника. Настання строку вимоги, пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця. Згідно з положенням ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на час смерті [PERSON] , померлого [INFO] ): кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч. 2); якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч. 3). Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. З матеріалів справи вбачається, що 10.01.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу Приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. подано претензію кредитора з заявленням таких вимог: надати відомості про заведення спадкової справи після померлого [PERSON] ; включити кредиторські вимоги в спадкову масу; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 14110,79 гривень (а.с. 34). 28.02.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» отримано лист-відповідь від Приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. № 155/01-16 від 28.02.2019 року про те, що 22.05.2017 було відкрито спадкову справу № 68-2017 після смерті [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] . Спадщину було прийнято донькою спадкодавця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] було видано вищезазначеному спадкоємцю 03.10.2017 року. З зазначеного вбачається, що Приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. не було прийнято претензію кредитора № SAMDNWFC00009708303 від 10.01.2019 року, оскільки після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрита спадкова справа № 68-2017 від 22.05.2017 року та видане 03.10.2017 року свідоцтво про право на спадщину [PERSON] , при цьому на момент видачі свідоцтва не було заявлено кредиторських вимог АТ КБ «ПриватБанк» стосовно включення в спадкову масу (а.с. 34, 35). З вказаного вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено вимогу кредитора 10.01.2019 року, тобто за спливом понад двох років з дати смерті позичальника [PERSON] (помер [INFO] ). Відомості про дату дізнання банка про смерть позичальника в матеріалах справи відсутні. Також до позову долучено лист-претензію АТ КБ «ПриватБанк» № SAMDNWFC00009708303 від 30.09.2019 року, адресований безпосередньо [PERSON] з вимогою сплатити кредитну заборгованість [PERSON] в сумі 14110,79 гривень (а.с. 36). З вказаного вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» вже після отримання 06.05.2019 року достовірної інформації від нотаріальної контори про успадкування спадщини після смерті [PERSON] пред`явило вимогу спадкоємцю [PERSON] за спливом понад 4 місяців. Суд акцентує увагу, що як в претензії кредитора № SAMDNWFC00009708303 від 10.01.2019 року так і в листі-претензії № SAMDNWFC00009708303 від 30.09.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» зазначено про боргові зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № б/н від 25.09.2014 року. В свою чергу предметом позову АТ КБ «Приватбанк» є вимога стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] боргу спадкодавця за договором № б/н від 08.04.2014 року (Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку). З урахуванням вказаного, суд приходить до переконання, що належні, достатні докази дотримання АТ КБ «ПриватБанк» строків, визначених статтею 1282 ЦК України для пред`явлення вимог кредитора до спадкоємця [PERSON] про погашення боргових зобов`язань спадкодавця [PERSON] за договором № б/н від 08.04.2014 року в матеріалах справи відсутні. Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців є преклюзивними, їх сплив має наслідком позбавлення кредитора права вимоги, припинення його цивільного права (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2018 року у справі № 14-53цс18). Суд, зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» на час звернення до суду пропущені встановлені частинами 2, 3 статті 1281 ЦК України, відповідно, 6-місячний та 1-річний строк для пред`явлення вимог кредитодавцем боргових зобов`язань кредитора [PERSON] , який помер [INFO] до [PERSON] , яка прийняла спадщину. Оскільки, зазначений строк є присічним, то банк пропустивши його, позбавляється права вимоги до спадкоємця. На підставі наведеного вище, суд, проаналізував правові норми, які підлягають застосуванню до спірних відносин сторін,

Outcome: dismissed