Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

04 червня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) земель колективної власності сільськогосподарського підприємства СЗАТ "Агрокомсинтез" у розмірі 5,68 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, мотивуючи свої вимоги тим, що він, як член колишнього колгоспу ім. Кірова, який було реорганізовано шляхом об`єднання з СЗАТ «Агрокомсинтез», має право на земельну частку (пай), оскільки був членом колгоспу та працював у колективному сільськогосподарському підприємстві у період з 1984 по 1998 роки. Олишівською селищною радою позивачеві було роз`яснено, що в списку пайовиків він не значиться, тому позивач змушений звернутись до суду. В позові посилався на Закон України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» Указ Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям. Ухвалою від 18 червня 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито. Ухвалою від 12 вересня 2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області надали відзив на позовну заяву, вказавши, що оскільки позивачем заявлена вимога про визнання права на земельну частку (пай) саме на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, тому належним відповідачем у справі є Олишівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на додатково додані документи, вказуючи, що позивач має право на земельну частку (пай). Олишівська селищна рада Чернігівського району та області не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в частині задоволення позову до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області просила відмовити, в іншій частині поклалася на розсуд суду. Третя особа - Чернігівська районна державна адміністрація, будучи повідомленими належним чином про день та час проведення судового засідання, не забезпечили явку свого представника. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. З протоколу № 12 засідання правління колгоспу ім. Кірова від 25.08.1984 року слідує, що [PERSON] рекомендовано прийняти до членів колгоспу та на роботу водієм автопарку (а.с.12). В зазначеному протоколі відсутні дані щодо прийняття [PERSON] в члени колгоспу ім Кірова. З протоколу № 2 від 21 липня 1985 року слідує про затвердження питань, передбачених п.46 Статуту колгоспу з протоколу № 1 по протокол № 7. ( а.с.91-92) Згідно копії трудової книжки № 1899-50 [PERSON] з 16.08.1984 працював шофером у колгоспі ім. Кірова та 03.01.1998 звільнений за власним бажанням (а.с.9-10) Надана архівна довідка містить дані щодо відпрацьованих [PERSON] людино-днів на рік за 1984-1997, що аналогічно даним, зазначеним у трудовій книжці. ( а.с.13а) За рішенням загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Кірова с. Олишівка № 1 від 11 лютого 1994 року приймалось рішення про припинення діяльності КСГП ім. Кірова. Рішенням зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства ім.Куйбишева № 2 від 07 лютого 1995 року вирішено припинити діяльність КСГП ім.Куйбишева, реорганізував його шляхом приєднання до СЗАТ «Агрокомсинтез». У відповідності до статуту СЗАТ «Агрокомсинтез» акціонерне товариство «Агрокомсинтез» є самостійним господарюючим статутним суб`єктом, заснованим на колективній власності добровільно об`єднавшихся громадян. Засновниками товариства є акціонери. ( а.с.72-81) З зазначеного слідує, що кожен член КСГП ім Куйбишева мав право на добровільних засадах увійти до складу акціонерів СЗАТ «Агрокомсинтез». Автоматичного зарахування в даному випадку не передбачено. Розпорядженням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області №65 від 22 листопада 1995 року, передано у колективну власність для сільськогосподарських потреб акціонерно-пайовому товариству «Агрокомсинтез» землі загальною площею 9463,6 га, згідно додатку №2. (а.с.82) та видано Державний акт на право колективної власності на землю серії «ЧН»-022 від 22.11.1995 року. (а.с.14,67) За повідомленням Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30.09.2019, [PERSON] не видавався сертифікат на право на земельну частку пай по колишньому СЗАТ «Агрокомсинтез». Розрахунок вартості земельної частки (паю) затверджувався на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 02 березня 2000 року № 118. ( а.с.66) А отже сертифікати на право на земельну частку (пай) видавались на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 02 березня 2000 року № 118. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань свідчить, що сільськогосподарське закрите акціонерне товариство фірма «Агрокомсинтез» з 4 лютого 2011 року припинило свою діяльність. (а.с.22-28) Питання про право особи на земельну частку (пай) вирішується в судовому порядку, оцінюючи в сукупності всі надані докази. Як слідує з положень ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до пунктів 4, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Частинами дев`ятою, десятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року), кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям`право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. В даному випадку, виходячи з наданої відповіді, список громадян-членів КСГП СЗАТ «Агрокомсинтез», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю СЗАТ «Агрокомсинтез» серії ЧН-022 від 22 листопада 1995 року відсутній. Разом з тим, сертифікати на право на земельну частку (пай) видавались на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 02 березня 2000 року за № 118. У суду відсутні дані, що [PERSON] звертався до СЗАТ «Агрокомсинтез» щодо включення його до спиків акціонерів, ставив питання щодо набуття ним права на земельну частку (пай) СЗАТ «Агрокомсинтез» та на момент видачі Державного акту на права колективної власності на землю був включений до списків громадян - членів акціонерного товариства, що додається до Державного акту. Видача сертифікатів членам СЗАТ «Агрокомсинтез» відбувалась 02 березня 2000 року, а [PERSON] був звільнений з підприємства у 1998 році за власним бажанням. При цьому на той час не оскаржував дій підприємства щодо не включення його до списку та не видачі сертифікату. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а оцінивши на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку надані докази, суд приходить до висновку про те, що матерали справи не містять належних та допустимих доказів набуття [PERSON] права на земельну частку (пай) у виділеній СЗАТ «Агрокомсинтез» у колективну власність землю у розмірі 5,68 умовних кадастрових гектарів. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed