Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

До суду звернувся представник позивача з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 26.08.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Омега» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3163795. 20.01.2015 р. в м. Києві відбулось ДТП, учасниками якого були [PERSON], який керував автомобілем «Фольксваген» д/н [NUMBER] та водій [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. На підставі страхового акту №3437-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту за шкоду, завдану автомобілю [NUMBER] було виплачене страхове відшкодування у розмірі 13 621,16 грн. Про ДТП, відповідач в триденний строк позивача не повідомив, а тому вони звернулись з даним позовом про відшкодування шкоди, заподіяної з вини відповідача в порядку регресної вимоги, та просили стягнути на їх користь 13 621,16 грн., як відшкодування матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача, просив суд винести рішення про задоволення позову з підстав, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, не заперечував того, що 20.01.2015 р. дійсно сталась ДТП, однак заперечував щодо відшкодування шкоди, оскільки на момент ДТП він зателефонував на гарячу лінію ПАТ «Акціонерна страхова компанія» «Омега» та повідомив оператору про настання даної події. Крім того, [PERSON] після ДТП 20.01.2015 р. звернувся до приймального відділення хірургічного корпусу щодо надання медичної допомоги. 26.01.2015 р. [PERSON] звернувся до ПАТ «АСК «ОМЕГА» з поясненнями щодо факту ДТП, яке мало місце 20.01.2015 р. Відповідач просив відмовити в задоволенні зазначеного позову з вище зазначених підстав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, 20.01.2015 р. в м. Києві по вул. В.Теліги, [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген» д/н [NUMBER], здійснив наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], в результаті якого обидва автомобілі зазнали матеріальних збитків. Згідно з довідкою МВС України Відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУМВС України в м. Києві від 20.01.2015 р. дана подія трапилася з вини водія [PERSON] (а.с.9). Крім того, постановою Подільського районного суду міста Києва від 25 лютого 2015 року водія [PERSON] визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 10). 26.08.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Омега» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3163795, забезпечений транспортний засіб «Фольксваген» д/н [NUMBER]. 12.03.2015 року до ПАТ «АСК «ОМЕГА» звернувся власник автомобіля [NUMBER] - [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно страхового акту №3437-ЦВ від 04.04.2015 р., розрахунку суми страхового відшкодування від 16.03.2015 р. та звіту №1487 від 26.01.2015 р. про оцінку транспортного засобу «СсангЙонг» д/н [NUMBER], 08.04.2015 було виплачене на рахунок [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 13 621,16 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №489 (а.с.19). Згідно із підпунктом 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, чинній до 7 серпня 2011 року) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також відомості про місцезнаходженнясвого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, [PERSON], як особа, що винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам представник позивача його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. А отже, сам по собі факт неповідомлення [PERSON] страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для задоволення позову, оскільки дане питання повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Така ж правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року в справі № 6-284цс15. Тому підстав для задоволення позовних вимог, пред'явлених до [PERSON] немає. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, оскільки в задоволені позову суд відмовляє, судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed