Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

17.04.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пучкової Ірини Анатоліївни, в якому просила зобов`язати приватного нотаріуса Пучкову І.А. посвідчити договір купівлі-продажу частки гуртожитку - кімнати № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований наступними обставинами. Позивач проживає в кімнаті [ADDRESS] , який за статусом є гуртожитком з 2007 року, та належить на праві власності ТДВ «Чорноморгідробуд». На прохання позивача керівництвом ТДВ «Чорноморгідробуд» прийнято рішення про продаж частки у гуртожитку [PERSON] 18 лютого 2020 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Пучкової І.А. з проханням посвідчити договір купівлі-продажу частки гуртожитку, однак нотаріус відмовила позивачу у посвідченні договору купівлі-продажу, прийнявши відповідну постанову. В обґрунтування відмови нотаріус посилається на вимоги Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», дія якого поширюється на ТДВ «Чорноморгідробуд», як правонаступника підприємства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), до статутного капіталу якого включені ці гуртожитки. Позивач вважає постанову нотаріуса безпідставною та прийнятою всупереч діючому законодавству України, та такою, що порушує права позивача на житло. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без його особистої участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа ТДВ «Чорноморгідробуд» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за відсутністю представника третьої особи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 09 квітня 2001 року будівля гуртожитку в [ADDRESS] на праві власності належала відкритому акціонерному товариству «Чорноморгідробуд», яке було зареєстровано ОМБТІ та РОН Виконкому Одеської міської ради 13 квітня 2001 року, інвентарна справа № 1104, стор. 188, кн. 11 неж. 02 серпня 2016 року право власності на будівлю гуртожитку в [ADDRESS] зареєстровано за товариством з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 65167653. Як вбачається із довідки № 23 від 02.02.2020 року позивач проживає в гуртожитку по [ADDRESS] з 2007 рік по теперішній час. 7 грудня 2016 року розпорядженням № 8 директора ТДВ «Чорноморгідробуд» мешканцям гуртожитків, в тому числі і [PERSON] - відчужено займані ними житлові приміщення з відповідною часткою в неподільному і загальному майні цих гуртожитків. Із постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20 січня 2020 року вбачається, що 17 січня 2020 року до приватного нотаріуса Пучкової І.А. звернувся [PERSON] із заявою про посвідчення договору купівлі-продажу частки гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , мешканцем якого він є. При цьому нотаріусу надано Свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку № [NUMBER] від 09 квітня 2001 року. Як зазначено в постанові, вказане Свідоцтво було видано відкритому акціонерному товариству «Чорноморгідробуд», правонаступником якого є товариство з додатковою відповідальністю «Чорноморгідробуд». В обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом зазначено, що на сьогоднішній час, відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього закону поширюється на гуртожитки, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації. Відповідно до документів, наданих [PERSON] , будівля гуртожитку по [ADDRESS] була включена до статутного капіталу ВАТ «Чоргоморгідробуд», яке було створено в процесі корпоратизації. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого прала із застосуванням відповідного способу захисту. В преамбулі Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» зазначено, що цей Закон регулює правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо особливостей забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які за відсутності власного житла тривалий час на правових підставах, визначених законом, мешкають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, жилі приміщення в яких після передачі гуртожитків у власність територіальних громад можуть бути приватизовані відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього Закону не поширюється на гуртожитки, побудовані або придбані за радянських часів (до 1 грудня 1991 року) приватними або колективними власниками за власні або залучені кошти (крім гуртожитків, що були включені до статутних капіталів організацій, створених у процесі приватизації чи корпоратизації, у тому числі тих, що у подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб). Статтею 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Мешканці гуртожитку, які на правових підставах, визначених цим Законом, проживають у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону (державної форми гласності, а також у гуртожитках, включених до статутних капіталів товариств, у тому числі тих, що в подальшому були передані до статутних капіталів інших юридичних осіб або відчужені в інший спосіб), набувають право на приватизацію жилих приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади згідно з цим Законом та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. Зазначене право поширюється на дітей законних мешканців гуртожитків, які народилися під час проживання їхніх батьків у гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону. \~ \~ \~ \~ За приписами статей 1, 3 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріальних дій в Украло покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріус). Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат», правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України. Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. За приписами ч. 2 ст. 81 цього ж закону, будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства. Відповідно до п. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Статтею 54 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що нотаріуси посвідчують правочини, які згідно із законом підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Нотаріус при вчиненні нотаріальної дії перевіряє, чи відповідає зміст посвідчуваного ним правочину вимогам закону і дійсним намірам сторін. За встановлених судом обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання приватного нотаріуса посвідчити договір купівлі-продажу частки гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , так як відчуження житлового приміщення у вказаному гуртожитку можливо лише шляхом приватизації, якій повинно передувати передача будівлі гуртожитку у власність відповідної територіальної громади згідно з Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Загальнодержавною цільовою програмою передачі гуртожитків у власність територіальних громад. При таких обставинах, суд вважає, що приватний нотаріус Пучкова І.В., відмовляючи у посвідченні договору купівлі-продажу частки гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] діяла в межах Конституції України, Закону України «Про нотаріат» та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а тому позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed