Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області щодо припинення виплати [PERSON] пенсії за віком з 01 березня 2016 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківці Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії за віком [PERSON] , (ІПН [NUMBER] , рахунок на ім`я [PERSON] у ПАТ КБ "Приватбанк"), з 01 березня 2016року, сплативши заборгованість. (а.с. 217-221). Згідно пенсійного посвідчення позивачка [PERSON] є пенсіонеркою за віком (а.с. 7) 10.05.2018 року позивачка [PERSON] звернулася до ТОБО 10004/0312 Філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» у м. Волноваха для відкриття пенсійного рахунку та надала заяву, згідно якої зазначила, що реєстрація згідно довідки переселенця № 14230026211 від 18.11.2014 року (а.с. 7 зворотна сторінка) На звернення позивача від 10.05.2018 року було надано відповідь від 18.05.2018 року № 104-312/1-426, з тексту якої слідує, що довідка внутрішньо переміщеної особи була видана позивачу до набрання чинності змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що набрали чинності 13.01.2016 року та не містить відмітки про те, що вона безстрокова. (а.с. 19) На виконання ухвали Краматорського міського суду від 23.11.2020 року Управлінням соціального захисту населення Дружківської міської ради повідомлено, що надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1423-44231 від 18.11.2014 року, виданої на ім`я [PERSON] не є можливим, оскільки дана довідка скасована у зв`язку із закінченням терміну її дії. Громадянка [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 18.11.2014 року по 20.05.2016 року (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1423-44231 від 18.11.2014 року, довідка скасована у зв`язку із закінченням терміну її дії). Станом на 09.12.2020 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з 22.05.2018 року (довідка № 1423002634 від 22.05.2018 року) (а.с. 242) Позивач [PERSON] 22.05.2018 року отримала довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 0000542121 (а.с. 236) Частинами першою, другою статті 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Згідно із частиною першою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Статтею 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено обов`язок банку ідентифікувати відповідно до законодавства України клієнтів, що відкривають рахунки. Відповідно до п. 2.6 Інструкції уповноважений працівник банку здійснює ідентифікацію та верифікацію клієнта під час укладання з клієнтом договору банківського вкладу, договору банківського рахунку або договору рахунку умовного зберігання в порядку, визначеному внутрішніми положеннями банку. Підпунктом 5.2.1 п. 5.2 Порядку відкриття та виплати пенсії переміщеним особам, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» № 862 від 25.09.2015 року р. 5.2.1 визначено, що при зверненні до установи банку для відкриття поточного рахунку одержувач пенсії, серед іншого подає до установи банку довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення. Довідка про взяття на облік не є дійсною без проставлення на її зворотному боці відмітки ДМС. Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції Закону від 24 грудня 2015 року № 921-VIII) факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», на момент їх виникнення. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (залишення місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру). Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 636, призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного, довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (соціальні виплати) та пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, що діяла на дату видачі [PERSON] довідки внутрішньо переміщеної особи), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії. Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі. У випадку продовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має право повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24 грудня 2015 року № 921-VIII були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до яких визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Зазначений закон набрав чинності 13 січня 2016 року. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509» від 08 червня 2016 року № 352, яка набрала чинності 11 червня 2016 року, пункт 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, було викладено в новій редакції, якою передбачено, що довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону. В судовому засіданні встановлено, що 10.05.2018 року при зверненні до ПАТ «Ощадбанк» для відкриття рахунку для отримання пенсії позивачем, яка є внутрішньо переміщеною особою, надана довідка, видана 18 листопада 2014 року, строк дії якої закінчився 20.05.2016 року, нову довідку внутрішньо переміщеної особи позивач отримала лише 22.05.2018 року, за таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки уповноважені працівники ПАТ «Ощадбанк» діяли у відповідності до положень законодавства України. Для відкриття рахунку у ПАТ «Ощадбанк» з метою отримання пенсії [PERSON] мала підтвердити свій статус внутрішньо переміщеної особи, надавши банку чинну довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Виходячи зі змісту вказаних вище норм ПАТ «Ощадбанк» мав право ставити вимогу про надання [PERSON] чинної довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк щодо відмови 10.05.2018 року у відкритті рахунку [PERSON] в ТОБО 10004/0312 філії - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про визнання дій Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк щодо відмови 10.05.2018 року у відкритті рахунку [PERSON] в ТОБО 10004/0312 філії - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк дискримінаційними, суд приходить до наступного. У відповідності до статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року (дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» передбачено, що законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; повагу до гідності кожної людини; забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб. Статтею 6 цього ж Закону визначено, що форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються. Не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб. Згідно частин першої, другої статті 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації. Доводи позивача про те, що дії банку є дискримінаційними є безпідставними, оскільки особа, яка вимушена переселилась з тимчасово окупованої території, для відкриття банківського рахунку у ПАТ «Ощадбанк» з метою отримання пенсії має підтвердити своє право на отримання вказаних виплат, які здійснюються державою, надавши чинну довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Необхідність отримання чинної довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з метою відкриття рахунку у ПАТ «Ощадбанк» для виплати пенсії не покладає на [PERSON] надмірний тягар. За таких обставин, позовні вимоги позивача про визнання дій Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк щодо відмови 10.05.2018 року у відкритті рахунку [PERSON] в ТОБО 10004/0312 філії - Донецьке обласне управління АТ Ощадбанк дискримінаційними є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є похідними від позовних вимог про визнання дій протиправними та дискримінаційними, а тому не підлягають задоволенню. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed