Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору №16 укладеного 21.03.2011 року між [PERSON] та КС «Кредекс» про надання кредиту в сумі 75377,00 гривень з платою за його користування 26% річних від основної суми кредиту. Умови зазначеного договору встановлені кредитною спілкою одноосібно без участі позивача у вигляді стандартної форми кредитного договору позичальника, тому він є договором приєднання, згідно ч.1 ст.634 ЦК України. Позивач, посилаючись на ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме: на ч.2 ст.11 вказує, що перед укладенням вищезазначеного договору відповідач не повідомив позивача у письмовій формі про умови надання кредиту та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, а саме: існуючі форми кредитування з описом відмінностей між ними; типи відсоткової ставки; орієнтовну сукупна вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; податковий режим сплати відсотків тощо. Крім того, позивач у заяві вказує, що даний кредитний договір укладався на вкрай невигідних для нього умовах, оскільки потрібні були кошти на лікування батька, який страждає на онкологічне захворювання. Позивач також вважає несправедливим п.4.5 договору, в якому передбачено, що у разі порушення позичальником графіка погашення кредиту, застосовується процентна ставка у розмірі 84%. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача - КС «Кредекс» в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вважає позов необґрунтованим. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та КС «Кредекс» було укладено кредитний договір №16 від 21.03.2011 року, згідно якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит терміном на 50 місяців в сумі 75377,00 гривень з платою за його користування 26% річних від основної суми кредиту. Відповідно до ст.ст.626-629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.203,215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди за всіма істотними умовами договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоч би однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до норм Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Крім того, згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. Таким чином позивач мав право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору, однак не зробив цього. Згідно зі ст.ст. 11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не надано суду належних доказів, що підтверджують недійсність кредитного договору, та того, що під час укладання договору волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. Зокрема, позивач перед укладенням кредитного договору написав заяву голові правління КС «Кредекс» на отримання кредиту в сумі 75 377грн. терміном на 50 місяців; на виконання кредитного договору згідно видаткового касового ордера від 21.03.2011 року позивач отримав від КС «Кредекс» 75 377грн. Згідно п.6.1 кредитного договору №16 від 21.03.2011 року при укладенні даного договору позичальник стверджує, зокрема, що: - він є повністю дієздатним і щодо нього немає рішень судів про обмеження його у дієздатності чи визнання недієздатним; - його волевиявлення є вільним і відповідає його внутрішній волі; - він не перебуває під впливом тяжкої для нього обставини, що змушує його укласти цей договір; - він чітко усвідомлює всі умови цього договору та не перебуває під впливом помилки чи обману; - він вважає умови договору вигідними для себе. Та обставина, що кредитний договір не містить положень, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема: про існуючі форми кредитування з описом відмінностей між ними; типи відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги тощо, не свідчить про недійсність договору, оскільки ці умови не є істотними для кредитного договору. Крім того, зі змісту даного кредитного договору не вбачається, що його предметом є надання саме споживчого кредиту. При вирішенні спору суд також враховує пояснення позивача в судовому засіданні про те, що він готовий сплатити заборгованість по кредиту, зокрема, суму кредиту та відсотки, однак у меншому розмірі, а не 84%. Таким чином, вимоги позивача про визнання недійсним кредитного договору укладеного 21.03.2011 року між [PERSON] та КС «Кредекс» не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed