Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

04 квітня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був - [PERSON]. Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору - [PERSON] та його дружина - [PERSON]. Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживало їх двоє, то кожному з них належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть від 27 грудня 2011 року зроблено актовий запис за № 17. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Померлий залишив заповіт, який 29 листопада 2010 року посвідчений секретарем Ліснослобідської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 49, яким все своє майно заповів йому, що підтверджується довідкою Ліснослобідської сільської ради № 114 від 15 березня 2012 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв по заповіту він, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори 06 червня 2012 року. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] він звернувся до державного нотаріуса в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.п. 4.18 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребувала подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння та документ, що містить оцінку нерухомого майна померлого. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не взмозі, в зв'язку з із тим, що право власності зареєстровано за померлим головою колгоспного двору [PERSON], а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, та згідно ст. 346 ЦК України право власності на частку померлого голови двору припинилося з моменту його смерті. Оскільки він фактично прийняв спадщину, то просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує та відмовляється від своєї частки в майні колгоспного двору. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], належав на праві власності колгоспного двору, головою якого був - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 15 вересня 1987 року /а.с.6/, випискою із інвентаризаційної справи Коломийського МБТІ від 15 лютого 2013 року № 45439 /а.с.7/ та довідкою Ліснослобідської сільської ради № 114 від 15 березня 2012 року /а.с.11/. Станом на 01 липня 1990 року у даному житловому будинку проживали: голова двору - [PERSON] та його дружина - [PERSON], що підтверджується довідкою Ліснослобідської сільської ради №114 від 15 березня 2012 року. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом до 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживало їх двоє, то кожному з них належить по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] [INFO] [PERSON] помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть від 27 грудня 2011 року зроблено актовий запис за № 17 /а.с.12/. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] Померлий залишив заповіт, який 29 листопада 2010 року посвідчений секретарем Ліснослобідської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 49, яким все своє майно заповів позивачу /а.с.14/. [PERSON] прийняв по заповіту спадщину після смерті [PERSON], подавши 06 червня 2012 року заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори /а.с.16/. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса в Першу Коломийську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.п. 4.18 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус витребувала подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння та документ, що містить оцінку нерухомого майна померлого. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину він не взмозі, в зв'язку з із тим, що право власності зареєстровано за померлим головою колгоспного двору [PERSON], а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено, та згідно ст. 346 ЦК України право власності на частку померлого голови двору припинилося з моменту його смерті /а.с.23/. Відповідно до ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це, або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. [PERSON] відмовляється від своєї частки в майні на користь позивача /а.с.19/ та не заперечує щодо визнання права власності на житловий будинок в-цілому за ним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Оскільки позивач фактично прийняв спадщину, а відповідачка не заперечує проти позову та відмовляється від своєї частки в майні, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] На підставі ст.,ст. 16, 328, 346, 347, 392, 1222, 1234, 1268 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та

Outcome: approved