Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою заяву позивач мотивує тим, що відповідно до договору № б/н від 03.05.2012 року [PERSON] було надано кредит в сумі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Договір було укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Банком було виконано умови договору, а саме надано кредит, однак ним не було виконано умови договору. [INFO] [PERSON] помер, а його спадкоємцем [PERSON] кредитні зобов'язання померлого не виконані Станом на дату смерті грошові вимоги банку по кредитному договору складають 8904,35 грн., з яких: 859,26 грн. - заборгованість за кредитом; 8045,09 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач добровільно не повертає кошти, АТ КБ "ПриватБанк" змушений був подати позовну заяву до суду про стягнення заборгованості за кредитом із відповідача в примусовому порядку. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 23.11.2018 року. Даною ухвалою відповідачу був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Згідно з умовами укладеного договору № б/н від 03.05.2012 року [PERSON] було надано кредит в сумі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Договір було укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України - зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належними чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, однак в порушення умов договору та закону [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, суму коштів за кредитним договором не повернув. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50209472 від 08.12.2017 року [PERSON] помер [INFO]. Як вбачається з копій паспортів померлого [PERSON] та відповідача [PERSON], остання проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до статті 1216 ЦК України, успадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, праву банку звернутися з вимогою до спадкоємця боржника кореспондує успадкований [PERSON] обов'язок задовольнити за рахунок спадкового майна вимоги банку за невиконання зобов'язання за кредитним договором. Вперше про смерть [PERSON] банк дізнався під час розгляду справи № 695/3259/15-ц від 25.12.2015 року. 23.10.2017 року банк звернувся до Золотоніської районної державної нотаріальної контори з претензією кредитора, після смерті [PERSON]. Листом від 22.12.2017 року Золотоніська районна державна нотаріальна контора повідомила банк про те, що спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини чи відмову відкритті не зверталися. 24.05.2018 року банком було направлено претензію до [PERSON] з вимогою про сплату боргу після померлого [PERSON] в сумі 8904,35 грн. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов'язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. 2) Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 3) Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. 4) Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. 5) Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Поняття «строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України, визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред'явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України, строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов'язаннями, а також припинення таких зобов'язань. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред'явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред'явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов'язань. Такі висновки застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, з яким погодилась Велика Палата Верховного Суду (постанова від 17 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, оскільки у зв'язку зі смертю [PERSON], як боржника за кредитним договором, зобов'язання за кредитним договором включаються до складу спадщини, яку фактично прийняла [PERSON], строк пред'явлення кредитором вимог до спадкоємця, а також порядок задоволення цих вимог регламентується статтями 1281 і 1282 ЦК України. З огляду на викладене позов не підлягає до задоволення, оскільки про смерть позичальника [PERSON] банк дізнався (повинен був дізнатися) 25.12.2015 року, з моменту постановлення Золотоніським міськрайонним судом ухвали про закриття провадження у справі № 695/3259/15-ц, в якій було вказано про смерть [INFO] [PERSON], натомість з претензією як до нотаріуса, так і до спадкоємця (відповідача) банк звернувся 23.10.2017 та 24.05.2018 року відповідно, тим самим з пропуском присічного річного строку пред'явленням таких вимог. Поряд з вказаним суд звертає увагу на наступну суттєву обставину яка встановлена судом. Згідно з розрахунком заборгованості доданого до позову позивачем, станом на дату смерті позичальника ([INFO]) розмір заборгованості становив 7557,06 грн., з них: 252,25 грн. - залишок поточної заборгованості за наданим кредитом; 607,01 грн. - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом; 6697,80 грн. - залишок заборгованості за відсотками. Однак з даного розрахунку також вбачається, що 14.09.2017 року (тобто після смерті позичальника) було сплачено 41323,00 грн., що явно перевищує розмір заборгованості позичальник на момент смерті (7557,06 грн.). Тим самим, з розрахунку вбачається, що заборгованість позичальника була сплачена 14.09.2017 року навіть у більшому, ніж сама заборгованість (більш ніж у 5 разів). У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: dismissed