Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. В обгрунтування вимог вказує, що 03 вересня 2015 року між нею та ТОВ «Лізингова компаній «Євролізинг Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 001904 згідно якого предметом договору є автомобіль «Шевроле Ніва» вартістю 202\~000 грн. Відповідно до умов договору лізингодавець взяв на себе зобов»язання придбати предмет лізингу( Chevrolet Niva, зазначений у специфікації, що є додатком № 2 до договору) у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором.. Довіряючи професіоналізму і спеціалізації консультантів, під час укладення угоди вона повністю поклалася на роз'яснення працівника компанії, який не пояснив їй усіх положень договору, чим сприяв неправильному сприйняттю нею укладеної угоди та сплати ТОВ «Євролізинг Україна» 82 тис грн, як комісії за організацію та оформлення договору, тобто як адміністративний платіж. Однак протягом обіцяних 3 днів авто не прибуло, вартість подібного авто зросла до 229\~900 грн, з чим вона не погодилась. Вважає, що ТОВ «Лізингова компаній «Євролізинг Україна» не надало їй повну, достовірну та доступну інформацію відносно предмета та умов договору, діяльність якою займається відповідач є нечесною підприємницькою практикою, та такою, що вводить споживачів в оману, укладений договір є несправедливим та не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в договорі відсутня обов»язкова істотна умова, не зазначено який саме транспортний засіб, модель, виробник, колір, з пробігом чи ні, модель, комплектація, рік випуску, що суперечить ст.. 682, 767, ч.1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України, тому є недійсним. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати договір фінансового лізингу № 001904 від 03 вересня 2015 року недійсним та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Євролізинг Україна на її користь грошові кошти в розмірі 82 000 грн, комісію в сумі 5\~00 грн сплачені на виконання умов недійсного договору, 5\~000 грн в відшкодування моральної шкоди.. В суді представник позивача позов підтримала, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що позов є безпідставним та необгрунтованим. Сторони погодили між собою всі відповідні умови, які зобов»язані виконувати саме в тому вигляді, в якому вони були обумовлені правочином.. Позивач не вірно трактує умови договору, не бере до уваги ті пункти договору які передбачають права лізингоодержувача та обов»язки лізингодавця, а саме п.1.8, 5.5, 5.7, 10.5, 10.11, 12.4, 12.8 договору.Лізингоодержувач має право розірвати або відмовитись від договору фінансового лізингу у випадках, передбачених умовами договору, а тому його умови не суперечать ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки сторони досягли згоди з у3сіх істотних умов на момент його укладення, послідуючі твердження позивача щодо несправедливості умов договору вважає безпідставним, суб»єктивним іне підтвердженим жодним доказом, просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи в повному обсязі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 вересня 2015 року між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Євролізинг Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 001904 з додатками № 1, № 2, № 3 , предметом якого є автомобіль «Chevrolet Niva» вартістю 229 900. грн. Згідно з квитанцією від 03 вересня 2015 року позивач на виконання умов даного договору сплатила ТОВ «Лізингова компанія «Євролізинг Україна» 82\~000 грн в якості оплати за товари/послуги та 500 грн комісії. Згідно ч.ч. 1,2\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6\~статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2\~ст. 18 цього Закону\~- умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Умови договору, які можуть бути несправедливими визначено у ч. 3\~ст. 18 цього закону.\~\~ Частиною 1\~статті 806 ЦК України\~\~встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Ч. 1\~ст. 2 ЗУ «Про фінансовий лізинг»\~визначено, що відносини,\~\~які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються\~\~положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ст..ст.\~203,\~627 ЦК України\~правочин є чинним, якщо його зміст не суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, волевиявлення учасників є вільним і відповідає їхній волі та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: - предмет лізингу; - строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); - розмір лізингових платежів; - інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно п. 17.4, укладеного між сторонами договору, підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ "Євролізинг Україна", що стосуються змісту даного договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв'язку із укладенням та виконанням даного договору. При цьому, сам зміст договору дає роз'яснення щодо термінів, які в ньому використовуються. Відповідно до п. 17.5 договору клієнт своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе . Згідно п.1.1 договору предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб, зазначений у даній статті та у специфікації (додаток 2) а саме «Chevrolet Niva» модифікація 1.7МТ(2), об»єм двигуна 1690 тип КПП МТ, привід повний. Визначення предмету лізингу в договорі задовольнило позивачку на момент підписання правочину. Згідно п. 1.4 Договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець. Пунктом 1.7 визначено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця : адміністративного платежу; авансового платежу (50% від вартості предмета лізингу),; комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмета лізингу); у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.4 ст. 9 договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п.9.6 ст. 9 договору. П.1.8 договору передбачено, що незалежно від наявності у продавця предмету лізингу, вказаного лізингоодержувачем в договорі, за заявою лізингоодержувача предмет лізингу може бути замінений на інший предмет до моменту купівлі предмета лізингу. Умови такої заміним, та проведення додаткових розрахунків вказується у відповідній додатковій угоді до даного договору. На підставі п.2.1 Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов'язань сторонами, але не більше 78 календарних місяців з моменту підписання даного договору. Відповідно до п.2.2 Договору, строк лізингу починається з дати передачі та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу і в останню дату платежу, зазначену у додатку №2 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору. Пунктом 10.1 Договору визначено, що лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на користь лізингодавця відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (додаток № 3 до договору). Кожний лізинговий платіж включає: відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування в розмірі 23% річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно); - частина від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмету лізингу); - комісія за супроводження договору в розмірі 7%. Попередній розмір щомісячного лізингового платежу становить 3710,04 грн. Додатком № 1 визначено, що вартість предмету лізингу 8\~610,49 євро, авансовий платіж становить 50% 0 4\~305 24 євро, адміністративний платіж 861,05 євро, комісія за передачу 3% - 258,31 євро. Вартість предмету лізингу на дати підписання договору становить 229\~900,00 грн. Згідно п. 8.1 договору у відповідності до ст.. 524, 533 ЦК України грошові зобов»язання виконуються у гривні. Умова договору чітко передбачено, в яких випадках встановлені суми можуть бути змінені, а саме з підстав, які не залежать від лізингодавця та чітко передбачено, що у разі такої зміни між сторонами має бути підписана обов'язкова додаткова угода до договору. Пунктом 11.2 Договору передбачено право лізингоодержувача при обов'язковій умові сплати в повному обсязі заборгованості за лізинговими платежами, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків, придбати у власність (викупити) предмет лізингу по його залишковій вартості за окремо укладеним Договором купівлі-продажу. Зі змісту укладеного між сторонами договору фінансового лізингу вбачається, що сторони визначили та погодили основні умови договору, які передбачені\~ЗУ «Про фінансовий лізинг», а також умови переходу права власності на об'єкт лізингу, відповідальність сторінЗокрема, у вигляді сплати штрафних санкцій, одностороннього розірвання договору лізингодавцем, відшкодування збитків, і порядок повернення предмету лізингу, права та обов'язки сторін. Право лізингоодержувача на відмову від договору в односторонньому порядку визначено як ч. 1 ст. 7 Закону, згідно якого останній має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку, так і положеннями статті 12 договору, яка регламентує порядок розірвання договору, порядок повернення коштів та відповідальність сторін за невиконання умов останнього. Згідно п. 12.1 договору, лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60 % від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. Частиною 1\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. За змістом частини 2 зазначеної норми Закону для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак, як то: умови договору порушують принцип добросовісності ( п.6.ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Згідно \~ст.3 ЦК України учасники цивільно-правових угод наділені правом вільно встановлювати свої права та обов'язки.Сторони не були позбавлені можливості погодити додаткові умови договору, які на думку позивача будуть сприяти балансу прав та обов»язків сторін в договорі. Твердження позивача про те, що пункт\~\~12.1 договору порушує принцип добросовісності є непереконливими та не доведені ніякими доказами. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~та частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Положеннями\~статті 203 ЦК України\~встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 3\~ст. 215 ЦК України\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Таким чином при укладенні договору фінансового лізингу № № 001904 від 03 вересня 2015 року було досягнуто згоди щодо істотних умов, відповідно до\~ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» обовязкового нотаріального посвідчення договору лізингу не передбачено, відповідно довідки ФЛ № 541 від 23.09.2014 року ТОВ «Євролізинг Україна» має право надавати послуги з фінансового лізингу. В пункті 2 частини 1\~статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»\~встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману. Відповідно до пунктів 1 та 5 частини 2 вказаної норми Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; наявність ліцензії на здійснення такої діяльності. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Частиною 6 даної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Позивачем не надано, судом не здобуто доказів, що укладення позивачем та відповідачем зазначеного договору фінансового лізингу відбулось з застосуванням останнім нечесної підприємницької діяльності, у фінансової установи відсутня ліцензія на здійснення діяльності з надання послуг фінансового лізингу, не надано позивачу інформації щодо предмету лізингу, прав та обов»язків сторін в договорі, та замовчування вказаних обставин спонукало споживача дати згоду на здійснення вказаного правочину, на який в іншому випадку він не погодився б. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed