Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Заявник - [PERSON] звернулася до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона є матір'ю [PERSON], який проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], на території Автономної Республіки Крим. [INFO] на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією України, у м. Ялта, у сім»ї її сина народилася дитина - [PERSON], який є відповідно онуком заявниці. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства, виданого Ялтинським міським відділом ЗАГСу, [PERSON] визнаний батьком дитини, і дитині було присвоєно його прізвище. Відповідно до свідоцтва про народження дитини, виданого Ялтинським міським відділом ЗАГСу, батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] Заявниця зазначає, що вона як бабуся дитини, має намір отримати свідоцтво про народження дитини, і з цією метою вона звернулась до Корабельного районного у м. Миколаєві відділу ДРАЦСу, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини через те, що вона надала свідоцтво про народження дитини, яке було видано органом, що діє на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. На сьогоднішній день заявник не може зареєструвати народження свого онука в органах ДРАЦСу у відповідності до законодавства України, так як державні органи та території України не визнають документів, наданих органами на території, що не підконтрольна Україні. Через неможливість в позасудовому порядку зареєструвати народження свого онука, заявник змушена звернутись до суду із даною заявою. У судове засідання заявник та її представник не з'явилися та подали заяви про слухання справи у її відсутність, підтримали заяву та просили її задовольнити. Заінтересована особа - Корабельний районний у м. Миколаєві відділ ДРАЦСу також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судовим розглядом встановлено, що заявник по даній справі - [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] у м. Ялта, на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією України, народився [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Ялтинським міським відділом ЗАГСу (а.с. 8). Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до абз. 1 та абз. 2 ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VI) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров»я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану громадян підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини піднаглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встновленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою КМУ від 09.01.2013 року № 9, медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини піднаглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 13 Закону № 2398-VI за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Частиною першою статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Частиною третьою статті 317 ЦПК України визначено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Із копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 8) та свідоцтва про встановлення батьківства (а.с. 7) вбачається, що батьком [PERSON], який народився [INFO], є [PERSON], а матір'ю дитини вказана [PERSON] В силу положень ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] є законними представниками дитини, а відтак суд вважає, що вони мають процесуальний інтерес у встановленні даного юридичного факту і за своїм процесуальним статусом вони є заінтересованими особами у даній справі. Відповідно до ч. 4 та ч. 1 ст. 294 СК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити учасникам справи їхні права та обов'язки, сприяти у здійсненні у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Права та обов'язки заінтересованих осіб визначені ст.ст. 43, 49 ЦПК України, відповідно до якої заявник та заінтересовані особи у справах окремого провадження мають права і обов'язки сторін, за винятками, встановленими у розділі ІУ цього Кодексу. Однак виконати ці приписи закону, тобто розглянути справу за участю заінтересованих осіб, з урахуванням їх думки, та виконати приписи ч. 1 ст. 294 ЦПК України, суд позбавлений можливості через те, що заявник не вказала у своїй заяві адреси їх місце проживання чи перебування. Крім цього, заявник не додала до своєї заяві відмову Корабельного районного у м. Миколаєві відділу ДРАЦСу у проведенні державної реєстрації народження дитини, що передбачено ч. 2 ст. 318 ЦПК України щодо обов'язку заявника додати докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. До того ж, відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Суд вважає необхідним зазначити, що у своїй заяві заявник просить вказати, що батьки дитини - [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, однак разом із цим, у свідоцтві про народження дитини - [PERSON], його батьки вказані як громадяни Російської Федерації. З урахуванням викладеного, суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed