Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» [PERSON], 3-тя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг. В обґрунтування позову зазначала, що 28.01.2016 року між ПАТ «Банк «Михайлівський» та [PERSON] був укладений договір № 980-015-000182516, відповідно до якого позивач передала у власність Банку грошові кошти в розмірі 30 000 грн., зі строком користування протягом 368 днів з дати укладання договору (днем закінчення строку користування коштами є 30.01.2017 року) та зі сплатою процентів за користування коштами в сумі 34,78 % річних. 16.04.2016 року між ПАТ «Банк «Михайлівський» в особі Головного фахівця Запорізького відділення № 2 [PERSON] та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору № 980-015-000182516 від 28.01.2016 року, відповідно до якої сторони домовилися збільшити суму коштів, які передані ПАТ «Банк «Михайлівський» на 5000 грн. Квитанцією на здійснення касової операції № 4017347 від 16.04.2016 року підтверджується внесення позивачем на поточний рахунок в ПАТ «Банк «Михайлівський» готівкових коштів у розмірі 4\~325 грн. Крім того, 16.04.2016 року ПАТ «Банк «Михайлівський» перевів на розрахунковий рахунок позивача також 675 грн., які були нараховані як проценти за договором за минулі календарні місяці. Таким чином загальний розмір коштів, переданих [PERSON] за договором, а відповідно і предмет договору став становити 35\~000 грн. Додаткову угоду до договору позивач оформлювала у відділенні № 2 ПАТ «Банк «Михайлівський» у м. Запоріжжі у суботу 16.04.2016 року, у звязку з чим у відповідного представника Банку на момент підписання була відсутня печатка цієї фінансової установи, а тому паперовий вигляд даної додаткової угоди їй не було видано. На підставі рішення НБУ від 23.05.2016 року за № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк «Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО) прийнято рішення від 23.05.2016 року № № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Цим рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації на один місяць, з 22.05.2016 року по 22.06.2016 року включно та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації [PERSON] Відповідно до рішення Правління НБУ № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» розпочато з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» [PERSON] Повідомленням, що розміщено на офіційному сайті ФГВФО вкладників ПАТ «Банк «Михайлівський» проінформовано, що з 15.07.2016 року розпочинається виплата коштів вкладникам зазначеного банку для отримання яких вкладники можуть звернутися в період з 15.07.2016 року до 26.08.2016 року включно до установ банків агентів Фонду, ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «[PERSON] Дніпро», ПАТ «Кредобанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ КБ «Правекс-Банк», АТ «Таскомбанк». Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 1702 від 01.09.2016 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатору банку [PERSON] з 05.09.2016 року. Таким чином на момент віднесення ПАТ «Банк «Михайлівський» до категорії неплатоспроможних на розрахунковому рахунку позивача знаходились грошові кошти в сумі 35\~000 грн. 13.12.2016 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Банк «Михайлівський» із заявою в якій просила включити її до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та провести їй виплату грошових коштів в розмірі 35\~000 грн. 01.02.2017 року позивач звернулась до Запорізького відділення № 24 АТ «Таскомбанк», як банка-агента фонду, з проханням виплатити їй гарантовану належну суму, де дізналася, що інформація відносно її вкладу включена до Переліку вкладників ПАТ «Банк «Михайлівський», які мають право на відшкодування за рахунок ФГВФО, однак розмір коштів з її вкладом становив не 35\~000 грн., а 30\~000 грн. Надалі нею було отримано у відділенні АТ «Таскомбанк» гарантовану суму вкладу в розмірі 10\~000 грн., а залишок в сумі 20\~000 грн. вона отримала згідно заяви про видачу готівки на підставі укладеного з АТ «Таскомбанк» договору № ДВ-101/228415 від 01.02.2017 року банківського вкладу для фізичних осіб «Стабільний». Всього у Запорізькому відділенні АТ «Таскомбанк» позивач одержала 30\~107 грн. 09 коп. як виплату коштів від ФГВФО згідно реєстру від 20.01.2017 року, а тому залишок до сплати становить 5\~000 грн. У березні 2017 року з метою отримання залишку грошових коштів в сумі 5\~000 грн. позивач звернулася до відділенні ПАТ «ПУМБ», який є банком-агентом фонду, однак отримала відмову з посиланням на те, що у Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО відсутні відомості по її коштам. Згодом таку ж саму інформацію вона отримала і від ПАТ «Альфа-Банк». Посилаючись на те, що не включенням її до Загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, що містилися на рахунку № 26209514228402 у ПАТ «Банк «Михайлівський» у сумі 5 000 грн., відповідач порушив її право на вільне користування та розпорядження належними їй грошовими коштами, [PERSON] просила суд зобовязати ПАТ «Банк «Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» [PERSON] подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо [PERSON] як вкладника ПАТ «Банк «Михайлівський», що має право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині неотриманих коштів за вкладом [PERSON] по рахунку № 26205521393001 в ПАТ «Банк «Михайлівський» в сумі 5\~000 грн., а також стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1\~000 грн. Розгляд справи судом здійснювався на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, за письмовою заявою позивачки. Представники відповідача та третьої особи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявилися, подали суду заперечення проти позову, в яких просили відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. З огляду на викладені обставини суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін по справі та їх представників, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2016 року між ПАТ «Банк «Михайлівський», який виступав в якості повіреного від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та [PERSON] був укладений договір № 980-015-000182516, відповідно до якого позивач передала у власність Банку грошові кошти в розмірі 30 000 грн., зі строком користування грошовими коштами протягом 368 днів з дати укладання договору (днем закінчення строку користування коштами є 30.01.2017 року) та зі сплатою процентів за користування коштами в сумі 34,78 % річних. Рішенням Національного Банку України від 23.05.2016 року за № 14/БТ ПАТ «Банк «Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних». На підставі рішення Правління Національного Банку України № 124-рш від 12.07.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку». Процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» розпочато з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський». Статтею 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює зокрема, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, в тому числі, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше наступного дня після закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку розміщує на офіційному веб-сайті Фонду оголошення про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування. Судом встановлено, що на забезпечення гарантій вкладника, позивач [PERSON] 01.02.2017 року через банк-агент АТ «Таскомбанк» отримала відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в загальному розмірі 30\~107 грн. 09 коп. Вказані обставини свідчать про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконав свій обовязок по виплаті відшкодування коштів [PERSON] за договором банківського вкладу від 28.01.2016 року № 980-015-000182516. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] фактично не погоджується із бездіяльністю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» [PERSON] щодо невнесення її до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі додаткової угоди до договору банківського вкладу від 26.01.2017 року. При цьому, як зазначає у своєму позові позивач, 16.04.2016 року між ПАТ «Банк «Михайлівський» в особі Головного фахівця Запорізького відділення № 2 [PERSON] та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору № 980-015-000182516 від 28.01.2016 року, відповідно до якої сторони домовилися збільшити суму коштів, які передані ПАТ «Банк «Михайлівський» на 5000 грн. Факт укладання такої угоди [PERSON] підтверджує квитанцією на здійснення касової операції № 4017347 від 16.04.2016 року, відповідно до якої позивачем внесено на поточний рахунок в ПАТ «Банк «Михайлівський» готівкових коштів у розмірі 4\~325 грн. Крім того, як зазначала у своєму позові позивач, 16.04.2016 року ПАТ «Банк «Михайлівський» перевів на її розрахунковий рахунок 675 грн., які були нараховані як проценти за договором за минулі календарні місяці. Разом із тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1058, ст. 1059 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч зазначеним вимогам закону позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які би підтверджували факт укладання між [PERSON] та ПАТ «Банк «Михайлівський» додаткової угоди від 16.04.2016 року до договору банківського вкладу та відповідно збільшення розміру її вкладу на 5\~000 грн. Додана до позовної заяви квитанція № 4017347 від 16.04.2016 року сама по собі не може свідчити про укладання письмової додаткової угоди до договору банківського вкладу, оскільки по-перше, вказані дії не підтверджені письмовим договором, а по-друге, із вказаної квитанції не вбачається, що грошові кошти надійшли від [PERSON] саме на виконання умов договору банківського вкладу або додаткової угоди до цього договору. Як вбачається із зазначеної квитанції, 16.04.2016 року [PERSON] перерахувала на поточний рахунок готівкою 4\~325 грн. При цьому, жодних відомостей про те, що ці кошти перераховувалися як вклад на виконання договору банківського вкладу від 28.01.2016 року, або на виконання додаткового договору до договору банківського вкладу від 16.04.2016 року, вказана квитанція не містить. Щодо перерахування в якості вкладу ПАТ «Банк «Михайлівський» 675 грн., то ці доводи позивача також жодними доказами не підтверджені. Будь-яких заяв, клопотань про витребування доказів на підтвердження факту укладення 16.04.2016 року додаткового договору до договору банківського вкладу, а також на підтвердження передачі позивачем ПАТ «Банк «Михайлівський» грошових коштів в сумі 5\~000 грн. в якості вкладу, від позивача [PERSON] до суду не надходило. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, оскільки позивачем не доведено факт передання нею у користування ПАТ «Банк «Михайлівський» саме в якості вкладу 5 000 грн., а отже і не доведено, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Михайлівський» [PERSON] були порушені її права внаслідок не включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, підстави для стягнення витрат на надання правової допомоги адвокатом з відповідача на користь позивача відсутні.

Outcome: dismissed