Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

в грудні 2017 року [PERSON] (далі позивач) подав до суду 1103 позови до [PERSON] (далі відповідач) про відшкодування доходів від користування безпідставно набутими грошовими коштами в сумі 60000 грн за період з 22 квітня 2015 року по 31 серпня 2017 року (за виключенням: 16 травня 2015 року, з 1 по 30 листопада 2015 року включно, 21 грудня 2016 року, 31 березня 2017 року, з 1 по 17 травня 2017 року включно, 16 червня 2017 року, 24 червня 2017 року, 29 червня 2017 року, 30 червня 2017 року і 31 липня 2017 року), а також про відшкодування доходів від користування безпідставно набутими грошовими коштами в сумі 48000 грн за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2017 року (за виключенням: 25 червня 2015 року і 24 серпня 2015 року), а всього на загальну суму 36938 грн 45 коп. В кожному із предявлених позовів позивач просив суд стягнути з відповідача дохід за 1 день користування безпідставно отриманими грошовими коштами в розмірі облікової ставки Національного банку України. В обґрунтування позову зазначив, що відповідач отримав від [PERSON] без відповідної правової підстави грошові кошти двома платежами: 60000 грн 21 квітня 2015 року та 48000 грн 30 квітня 2015 року, якими користувався до 31 серпня 2017 року, що відповідно до статей 1214 та 536 Цивільного кодексу України покладає на відповідача обовязок відшкодувати доходи від користування безпідставно набутими коштами. Посилаючись на укладення з [PERSON] договору про відступлення права вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь дохід від користування безпідставно набутими коштами та відшкодувати понесені судові витрати. Враховуючи однорідність позовних вимог, які предявлено одним й тим самим позивачем до одного й того самого відповідача, ухвалами судді від 27 грудня 2017 року, від 28 грудня 2017 року та від 03 січня 2018 року усі 1103 позови обєднано в одне провадження № 2/750/431/18, справі з обєднаними позовами присвоєно єдиний унікальний номер 750/12575/17. 20.02.2018 року позивач надіслав суду заяву про стягнення з відповідача на його користь по кожному з предявлених позовів 1000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката [PERSON], а всього на загальну суму 1087000 грн. Ухвалою суду від 26.02.2018 року позовні заяви від 12 грудня 2017 року про стягнення доходів у розмірі 23 грн 04 коп. від безпідставного користування відповідачем 11.12.2016 року грошовими коштами позивача в сумі 60000 грн, що знаходиться в т. 49 (с. 242-243), та від 19.12.2017 року про стягнення доходів у розмірі 39 грн 45 коп. від безпідставного користування відповідачем 01.06.2015 року грошовими коштами позивача в сумі 48000 грн, що знаходиться в т. 50 (с. 15), залишено без розгляду. У судовому засіданні представники позивача предявлений позов підтримали і наполягали на задоволенні. Представник відповідача визнав позов частково. Він вважає, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача доходів від користування безпідставно набутими грошовими коштами в сумі 108000 грн лише за період з 08.12.2016 року, коли він дізнався про безпідставність отримання коштів відповідачем, і до 31.08.2017 року (день повернення коштів), в розмірі 5322 грн 36 коп. Також стверджує, що позивач допустив зловживання своїми процесуальними правами і, користуючись звільненням від сплати судового збору, штучно розділив фактично одну позовну вимогу на 1101 позов для того, щоб значно збільшити суму витрат на правничу допомогу адвоката, що, на думку представника є звичайним актом помсти відповідачу. За таких обставин, просив стягнути з відповідача на користь позивача 2500 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката і судовий збір на користь держави пропорційно задоволеним судом вимогам. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.03.2017 року, що набрало законної сили 07.08.2017 року, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 108000 грн, які він отримав 21 квітня 2015 року в сумі 60000 грн і 30.04.2015 року в сумі 48000 грн (т.1, а.с. 3-7). Посилаючись на укладення з [PERSON] Договору від 21.11.2017 № 21/11 "Про відступлення права вимоги до [PERSON] про відшкодування доходів від користування безпідставно набутими коштами за період з 22.04.2015 по 31.08.2017 включно" (далі Договір № 21/11) позивач просить суд стягнути з відповідача дохід від користування безпідставно набутими коштами в сумі 60000 грн за період з 22 квітня 2015 року по 31 серпня 2017 року (за виключенням: 16 травня 2015 року, з 1 по 30 листопада 2015 року включно, 21 грудня 2016 року, 31 березня 2017 року, з 1 по 17 травня 2017 року включно, 16 червня 2017 року, 24 червня 2017 року, 29 червня 2017 року, 30 червня 2017 року і 31 липня 2017 року), а також дохід від користування безпідставно набутими коштами в сумі 48000 грн за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2017 року (за виключенням: 25 червня 2015 року і 24 серпня 2015 року), а всього на загальну суму 36875 грн 96 коп. В якості підстави позовів позивач посилається на положення статей 536, 1214 Цивільного кодексу України (далі Кодекс). Відповідно до статті 1214 Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобовязана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави; з цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна; особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобовязана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Водночас, статтею 536 Кодексу встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Таким чином, статтею 1214 Кодексу встановлено два різних види відповідальності за одержання або збереження особою майна без відповідної правової підстави: 1) відшкодування доходів - одержаних фактично, або доходів, які особа могла одержати від набуття або збереження майна без відповідної правової підстави; 2) сплата процентів - у разі безпідставного одержання чи збереження грошей. Отже, в разі безпідставного одержання чи збереження грошей, які є специфічним видом майна, Кодексом передбачено спеціальний від відповідальності сплата процентів, які, якщо інше не встановлено договором, нараховуються за приписом частини першої статті 1048 Кодексу в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діє на час безпідставного одержання чи збереження грошей. Суд констатує, що поняття «дохід» і «сплата процентів» мають різну правову природу і правове значення. Так, згідно з пунктом 14.1.54. Податкового кодексу України доходами є: а) проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші пасивні (інвестиційні) доходи, сплачені резидентами України; б) доходи від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходи від продажу рухомого та нерухомого майна, від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходи, отримані у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходи страховиків резидентів від страхування ризиків страхувальників резидентів за межами України; д) інші доходи від діяльності, у тому числі повязаних з повною або частковою переуступкою прав та обовязків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщина, подарунки, виграші, призи; є) заробітна плата, інші виплати та винагороди, виплачені відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходи від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю. Процентами є плата позичальником кредитору за користування його грошовими коштами, незалежно від того отримав позичальник від цього дохід чи ні. Як випливає з положень пункту 1.1 Договору № 21/11, позивач набув від [PERSON] лише право вимоги відшкодування відповідачем доходів, отриманих від користування безпідставно набутими коштами в сумі 108000 грн, при цьому позивач не довів у суді, що відповідач отримав чи мав можливість отримати від безпідставно одержаних коштів дохід; у той же час, за Договором № 21/11 позивач не наділений правом вимоги стягнення з відповідача процентів за безпідставне одержання чи збереження грошей, а тому вказана вимога не ґрунтується на Договорі № 21/11. Враховуючи вищевикладене, предявлений позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed