Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

17.12.2013 р. [PERSON] до суду заявлено цей позов, рішенням Гайсинського районного суду від 12.06.2014 р., в його задоволенні відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14.07.2014 р. рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено повністю, 28.07.2014 р. апеляційним судом Вінницької області винесено додаткове рішення про стягнення на користь [PERSON] з СВК «Нива» с.Гранів Гайсинського району судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 р. ці рішення скасовано, справу спрямовано на новий судовий розгляд і зазначено, що судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 130 ЦПК України, оскільки [PERSON] оскаржувала договір оренди земельної ділянки від 24.07.2011 року, предметом розгляду суду першої інстанції був договір оренди земельної ділянки від 1.07.2011 р., зареєстрований в державному реєстрі земель 26.12.2011 року, при цьому апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, визнав недійсним договір оренди земельної ділянки від 27.07.2011 року. Під час нового судового розгляду представник позивача [PERSON] позовні вимоги уточнила, просила визнати недійсним договір оренди землі від 1.07.2011 року, зареєстрований в державному реєстрі земель 26.12.2011 року за № 052088094001975, між [PERSON] та СВК «Нива», зобов'язати відповідача повернути позивачу належну [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 3,38 га, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №00292-Н, стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано непідписанням договору позивачкою, внаслідок цього невідповідністю вчинення договору її внутрішній волі та відсутністю у інших осіб законних повноважень і необхідного обсягу цивільної дієздатності на укладення договору від її імені. В судовому засіданні під час нового розгляду справи позивачка просила задовільнити позов на викладених в заяві підставах, крім того, вказала, що її перестала влаштовувати орендна плата відповідно до умов договору за використання її земельної ділянки, що вона отримувала від СВК "Нива"протягом 2011,2012,2013 років, порушенням її законних передбачених умовами договору прав відповідачем вважала факт відсутності її в нім підпису та бажання отримувати іншу орендну плату; пояснила також, що такий самий договір між ними діяв з 2005 р. по 2010 р. і раніше; прохання [PERSON] підписати від її імені договір оренди не висловлювала; місцезнаходження земельної ділянки не знає. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив і пояснив, що спірний договір укладено за обопільною згодою на поновлення дії попереднього аналогічного договору, з боку орендодавця його підписала бухгалтер СВК «Нива» [PERSON] з висловленої позивачкою по телефону її волі та після погодження її згоди на укладення, умови поновленого договору належно виконуються сторонами до цих пір; просив відмовити в позові через відсутність порушення відповідачем будь-яких законних прав позивачки під час виконання договору оренди землі та недобросовісне використання нею факту відсутності свого підпису на спірному договорі з метою незаконного дострокового припинення права оренди земельної ділянки відповідачем, що порушує його право здійснювати сплановану на певний період господарську діяльність з урахуванням п'ятирічного строку оренди цієї земельної ділянки; підтвердив також, що спірна земельна ділянка знаходиться всередині загального масиву інших ділянок і безперешкодний доступ до неї неможливий. З урахуванням позицій сторін, досліджених доказів та вимог закону суд визнає позовні вимоги безпідставними з таких міркувань. Доведено, що 01.07.2011 р. між позивачкою та відповідачем досягнуто згоди за на поновлення дії договору оренди її земельної ділянки площею 3,38 Га на території Гранівської сільської ради Гайсинського району шляхом укладення нового договору на строк 5 років, за всіма істотними умовами цього договору (за чинним на той час законодавством), 26.12.2011 р. здійснено його державну реєстрацію і юридично укладено за чинними тоді правилами; протягом всього часу дії договору його умови сторонами виконуються неухильно без порушень відповідачем визначених договором законних прав позивачки; оформлення договору і підпис позивачки з її усно вираженої волі вчинено іншими особами; земельна ділянка за спірним договором знаходиться всередині масиву інших ділянок, окремий під'їзд до неї і безперешкодне її самостійне використання позивачкою чи іншим, крім СВК «Нива», орендарем є неможливим. Спірні правовідносини регулюються: - ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних відносин) істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи; - ч.1 ст. 16 цього ж Закону, відповідно до якої укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку; - ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», за змістом якої після закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який належно виконував обов'язки за його умовами, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк (поновлення договору оренди); - ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ст.125 ЗК України, ст.ст.18,20 Закону України «Про оренду землі» (всі норми в редакції часу виникнення спірних правовідносин), згідно з якими момент укладення договору оренди землі співпадає з моментом його державної реєстрації, з цього часу він є укладеним з набуттям юридичної сили (чинності, дії) всіх його умов щодо прав і обов'язків сторін; - п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, який до загальних засад цивільного законодавства відніс справедливість, добросовісність, розумність; -ч.2 ст.4, п.5 ст.5 ЗК України, за якими завданням і принципом (загальною засадою) земельного законодавства є забезпечення раціонального (розумного) використання земель; - ст.ст.1,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Протоколу №1 до цієї Конвенції, ч.2 ст.3, ч.1 ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16 ЦК України, ст.1, ч.1 ст.3 ЦПК України, за змістом яких суд як державний орган гарантовано і ефективно захищає лише порушені, невизнані чи оспорені законні майнові права та інтереси; - ч.7 ст.41 Конституції України, за якою власник під час використання власності не має права завдавати шкоди правам інших; - ч.ч.2,3 ст.13 ЦК України, відповідно до яких під час здійснення своїх прав особі забороняється зловживати ними та порушувати права інших; - ч.3 ст.16 ЦК України, яка дозволяє суду відмовити у захисті цивільного права особи в разі порушення нею встановлених, зокрема, ч.ч.2,3 ст.13 ЦК України заборон зловживати правом та порушувати права інших. Оскільки, вчиненням сторонами з обопільної їх волі (поновленням дії) договору оренди земельної ділянки позивачки на новий п'ятирічний строк і належним виконанням його умов з моменту державної реєстрації (укладення) передбачених ним законних майнових прав позивачки не порушено, висунення позовних вимог, заснованих на невиконані нею ж приписів ч.2 ст.207 ЦК України щодо вчинення на письмовому договорі особистого підпису, носить характер зловживання правом, а їх задоволення всупереч засадам справедливості, добросовісності, принципу розумного використання землі порушить право відповідача здійснювати певний період сплановану господарську діяльність з урахуванням оренди земельної ділянки позивачки протягом п'ятирічного строку й без завад використовувати інші суміжні ділянки, то вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 01.07.2011 р. з поверненням позивачці земельної ділянки площею 3,38 Га на території Гранівської сільської ради Гайсинського району є незаконними і задоволенню не підлягають. Висновки суду, крім пояснень позивачки, допитаної як свідка, представника відповідача, підтверджуються ще й такими доказами. З показань свідків [PERSON], [PERSON], які узгоджуються між собою, вбачається, що влітку 2011 р. [PERSON] приїздила додому до [PERSON], де остання погодилася на поновлення дії договору оренди її земельної ділянки площею 3,38 Га на території Гранівської сільської ради Гайсинського району з СВК «Нива», оскільки попередній договір оренди цієї ділянки СВК «Нива» виконував належним чином, а строк дії його закінчувався, для його оформлення [PERSON] особисто надала [PERSON] копію свого паспорта, довідки про ідентифікаційний номер платника податків на ім'я [PERSON], попередньо умови цього договору нею були обговорені з керівником СВК «Нива» [PERSON] в приміщенні його службового кабінету під час відвідування його [PERSON] в особистих питаннях; після оформлення договору, через зайнятість на роботі позивачка по мобільному телефону просила [PERSON] підписати від її імені зазначений договір, таким чином, за попередньою згодою та на прохання [PERSON] було укладено та підписано зазначений договір оренди земельної ділянки площею 3,38 Га з СВК «Нива на новий п'ятирічний строк. Згідно з належно засвідченою копією 01.10.2005 р. на п'ятирічний строк з переважним правом його поновлення на новий строк між СВК «Нива» і [PERSON] укладено договір оренди її земельної ділянки площею 3,38 Га на території Гранівської сільської ради Гайсинського району (а.с.45-48). Відповідно до належно засвідченої копії 01.07.2011 р. між СВК «Нива» та [PERSON] на строк п'ять років підписано договір оренди її земельної ділянки площею 3,38 Га на території Гранівської сільської ради Гайсинського району , в його розділі «Підписи сторін» з боку «Орендодавця» є підпис, державна реєстрація договору здійснена 26.12.2011 р. і з цього моменту він є укладеним (а.с.33-36). Показаннями позивачки, представника відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], висновком експертизи (а.с.23-27) доведено, що в договорі оренди землі від 01.07.2011 р. в розділі «Підписи сторін» з боку «Орендодавця» є підпис не [PERSON], а іншої особи. Витяги з відомостей про нарахування орендної плати за землю по СВК «Нива» с.Гранів підтверджують факти отримання [PERSON] передбаченої договором від 01.07.2011 р. орендної плати впродовж 2011, 2012, 2013 років (а.с.44, 48-52). За належно засвідченою копією державного акта серії ВН №00292-Н та плану земельної ділянки №292 (а.с.38) вона знаходиться всередині масиву інших земельних ділянок і безперешкодний доступ до неї відсутній. Наведені вище висновки суду, докази на їх обґрунтування повністю спростовують позицію [PERSON] щодо законності її позовних вимог в аспекті дії правил ч.ч.2,3 ст.203, ч.1 ст.215, ч.2 ст.207 ЦК України, на які вона посилається і які встановлюють підстави визнання правочину недійсним, зокрема, внаслідок невідповідності волевиявлення її внутрішній волі, відсутності у представника необхідного обсягу цивільної дієздатності, - з огляду на непідписання спірного договору саме позивачкою. До того ж, невідповідності волевиявлення позивачки її внутрішній волі під час учинення спірного правочину в судовому засіданні не встановлено, натомість неспростовно доведеною, в тому числі й фактом обопільного виконання умов поновленого на новий строк договору оренди землі, є відповідність внутрішньої волі позивачки її зовнішньому волевиявленню; непідписання договору позивачкою і відсутність необхідного обсягу дієздатності у підписанта договору через відсутність письмової довіреності в контексті обставин саме цієї справи не може бути законною підставою визнання договору оренди землі недійсним внаслідок зловживання позивачкою правом і порушення законних прав інших осіб, а тому встановлені законом гарантії ефективного судового захисту на такі випадки не поширюються. Крім того, за змістом ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України визнання судом оспорюваного правочину недійсним за наявності встановлених ч.ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України підстав є не обов'язком, а правом суду, який задовольняє такі вимоги лише в разі доведеності факту істотного порушення цим законних прав, свобод та інтересів особи, - неістотність допущеного під час підписання договору порушення права позивачки підтверджується відсутністю порушень її майнових договірних прав та наявністю у відповідача переважного права на поновлення договору згідно з законом та договором оренди від 01.10.2005 р. (а.с.45). Твердження [PERSON] про відсутність її згоди на підписання спірного договору спростовуються показаннями [PERSON], [PERSON], [PERSON] заявами позивачки від 26.07.2013 р. та від 27.09.2013 р. про розірвання цього договору з визнанням факту за взаємною згодою його укладення (а.с.40-43), які точно і узгоджено поза розумним сумнівом (достовірно) підтверджують висновок суду про цю обставину. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своєму рішенні по справі 6-88цс14. В справі №6-2429св14 Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку про те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У протилежному випадку (за відсутності порушень прав сторони) навіть відсутність у договорі певної істотної умови саме по собі є лише формальним приводом звернення до суду та не може вважатися підставою для визнання такого договору недійсним. Судові витрати суд залишає за позивачкою на підставі ст. 88 ЦПК України..

Outcome: dismissed