Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: договору купівлі-продажу домоволодіння з надвірними будівлями, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], який було укладено 10 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу на вказане домоволодіння, позивачка передала відповідачці кошти в сумі 15000 грн. в розрахунок за оплату його вартості, натомість, відповідачка передала їй у користування вказане нерухоме майно. На підтвердження правочину, відповідач видав позивачу розписку про подальше нотаріальне оформлення договору. Разом з тим, в подальшому відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, мотивуючи це своїм небажанням нести додаткові витрати та втратою інтересу до такого переоформлення. Відсутність будь-яких майнових прав у позивача на це майно перешкоджає їй за власний рахунок зібрати необхідні документи. Крім того, відповідач не перешкоджає позивачу з 10.11.2011 року користуватися будинком. Неможливість в нотаріальному порядку здійснити переоформлення права власності на дане домоволодіння порушує майнові права позивача, у зв»язку з чим остання звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги повністю та просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] з підстав викладених в позові. Одночасно, зазначила, що позивачка до відповідчки усно зверталась щодо необхідності нотаріального посвідчення договору, однак, остання відмовляла. В судове засідання відповідачка не з"явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, кошти сплачувати за оформлення договору в нотаріальному порядку відмовляється. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з вимогами статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення двостороннього договору передбачені ст. 220 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 зазначеної статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Судом встановлено, що 10 листопада 2011 року позивачка [PERSON] передала відповідачці [PERSON] грошові кошти у сумі 15000 грн. у рахунок придбання будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,2 кв.м, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою (а.с.15). Даний факт відповідачем не заперечується. Договір купівлі-продажу вказаного будинку сторони у встановленому законом порядку не оформили. В судовому засіданні достовірно встановлено і не заперечувалось представником позивача, що договір купівлі-продажу житлового будинку було укдадено усно і оформлено відповідною розпискою, нотаріальне посвідчення не проводилось. Тобто, недотримані вимоги, визначені чинним законодавством щодо форми договору цієї категорії. Враховуючі зазначені положення чинного законодавства, суд вважає, що договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є нікчемним, а тому він не створює прав та обов'язків для сторін. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для визнання дійсним правочину купівлі-продажу житлового будинку . Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що сторони вживали будь-яких заходів для посвідчення договору нотаріально та не вчинили конкретні дії, направлені на його посвідчення. Наведене дає суду підстави вважати, що позивач звернувся до суду не за вирішенням спору, а з приводу належного оформлення права власності на нерухоме майно. Також, представником позивача в ході розгляду справи не надано суду доказів з приводу того, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення. В зв"язку з наведеним, суд вважає, що позов про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна є необгрунтованим, а тому в його задоволенні необхідно відмовити, що не позбавляє сторін права на звернення до нотаріуса для його нотаріального посвідчення. На підставі викладеного, ст. 169 ч. 4, ст. 220, ст.ст. 640, 657 ЦК України та

Outcome: dismissed