Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивачка з урахуванням уточнень від 16 січня 2014 року звернулась до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту належності документу та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її мати - [PERSON] за життя працювала в АВАТ «Петровське» Солонянського району Дніпропетровської області, що раніше було колгоспом ім. Петровського. АВАТ «Петровське» Солонянського району Дніпропетровської області 19 січня 1994 року був виданий державний акт на право колективної власності на землю ДП Сл №000001 реєстраційний номер 1, в списку членів колективного сільськогосподарського підприємства до якого її мати як пенсіонерка внесена під №411, при цьому зроблена помилка в написанні її прізвища та замість правильного «[PERSON]» зазначено «[PERSON]», але в супереч діючого на зазначений період законодавства сертифіката про право власності на земельний пай вона за життя не отримала. [INFO] року [PERSON] померла, а вона як донька та спадкоємець першої черги за законом прийняла після неї спадщину шляхом подачі заяви протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори та отримала в Восьмій Дніпропетровській держаній нотаріальній конторі в 1999 році за №1-3212 свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої спадкодавці у вигляді домоволодіння [ADDRESS], а приймаючи дане спадкове майно прийняла і все інше майно, що належало спадкодавцю на день смерті, в тому числі і належному їй як члену АВАТ «Петровське» земельну частку (пай) розміром 5,98 в умовних кадастрових гектарах. Проте вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки в списках до державного акту на право колективної власності на землю було зроблено помилку та за №411 замість [PERSON] зазначено «[PERSON]». Просила встановити факт, що в списках до державного акту на право колективної власності на землю АВТ «Петровське» Солонянського району Дніпропетровської області ДПС л №000001 реєстраційний номер 1 від 19 січня 1994 року за № 411 замість «[PERSON]» необхідно зазначити [PERSON] та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вказану земельну частку (пай). У судовому засіданні 21 лютого 2014 року позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити, пояснивши, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину на належну матері земельну частку (пай) як у зв'язку з неправильністю написання її прізвища в державному акті на право колективної власності на землю АВТ «Петровське», так і в зв'язку з тим, що мати не отримувала за життя сертифікат про право на цю частку (пай), внаслідок чого нотаріус не визнає за нею такого права. Останні 9 років свого життя з 1990 року до 1999 ріку мати проживала з нею в м. Дніпропетровську, при цьому в літній період часу періодично мешкала в [ADDRESS], де був розташований належний їй будинок, який вона після смерті матері успадкувала. Її мати була членом колгоспу ім.Петровського, який в послідуючому було перейменовано в АВАТ «Петровське» з 1953 по 1955 рік, але з встановленням їй групи інвалідності припинила працювати та з того часу знаходилась на пенсії і як пенсіонерка отримувала в господарстві всі належні їй виплати. В АВАТ «Петровське» розпаювання земель відбулось в 1995 році, в зв'язку з чим з приводу виділення матері земельної частки (пай) зверталась спочатку при житті до сільської ради сама [PERSON], а після її смерті з 2000 року зверталась вона як спадкоємець до відділу земельних ресурсів, на що їй повідомили, що в списках до державного акту прізвища її матері не має, а є [PERSON], після чого вона стала збирати документи для звернення до суду. Представник відповідача - Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.88), в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримав (а.с.55,62,91). Представник відділу Держкомзему Солонянського району Дніпропетровської області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.80), в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, (а.с.46,61,86). Представник восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду лист, в якому просив розглядати справу за відсутності їхнього представника (а.с.41-42,47-48,82-83,89-90). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані у справі докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в м.Дніпропетровськ померла [PERSON], про що відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради міста Дніпропетровська в книзі реєстрації актових записів про смерть було зроблено запис №676 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 червня 1999 року (а.с.7), в зв'язку з чим відкрилась спадщина на належне померлому спадкодавцю майно. [PERSON] за життя 12 січня 1976 року склала нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Башмачанської сільської ради депутатів трудящих Солонянського району Дніпропетровської області за реєстровим № 1 (а.с.8) заповіт, за яким заповіла все своє майно, з чого б воно не складалося і що буде належати їй на день смерті та на що вона буде мати право за законом [PERSON]. Згодом 10 січня 1984 року [PERSON] склала новий нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Башмачанської сільської ради депутатів трудящих Солонянського району Дніпропетровської області заповіт, відповідно до якого заповіла своїй дочці жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.30) та який відповідно до довідки виконкому Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області не змінювався та не відмінявся (а.с.31). Відповідно до свідоцтва про народження від 03 червня 1950 року [PERSON] мала дочку - [PERSON], яка після одруження змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.9-10,71-72). Після смерті матері позивачка [PERSON] як спадкоємець за заповітом від 10 січня 1984 року звернулась 27 вересня 1999 року за місцем смерті спадкодавця до Восьмої Дніпропетровської державною нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у вигляді житлового будинку в [ADDRESS], при цьому нею було надано довідку домоуправління №32, що [PERSON] до дня смерті була прописана сумісно з донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.29). За заявою [PERSON] Восьмою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №533/99(а.с.25-35) та видано в 1999 році свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.35) на належний на праві власності померлій [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.32-35,75). В той же час, згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємець [PERSON] будь-яких заяв щодо спадкування іншого майна померлого спадкодавця [PERSON] як спадкоємець за заповітом чи за законом не подавала, в тому числі і стосовно земельної частки (паю), а нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавства не приймалось рішення щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії про прийняття такої заяви та видачу свідоцтва про право на спадщину на певне майно (а.с.25-35). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно довідки Військової машино - тракторної станції від 20 липня 1955 року (а.с.74) дійсно працювала зоотехніком при колгоспі ім.Петровського в період з 15 листопада 1953 року по 24 червня 1955 року. Згідно довідки серія Д-70 №416335 від 21 квітня 1982 року (а.с.12) [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності по зору безстроково та відповідно до зазначеної в довідці трудової рекомендації вона потребувала догляду (а.с.12). З довідки Башмачанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року (а.с.73) вбачається, що колгосп ім.Петровського в 1991 році було реорганізовано в АВАТ «Петровське», яке за рішенням суду було ліквідовано. Відповідно до довідки відділу держкомзему у Солонянському районі Дніпропетровської області від 08 грудня 2008 року та відділу держземагенства у Солонянському районі Дніпропетровської області від 03 вересня 2013 року (а.с.13,76) державний акт на право колективної власності на землю АВАТ «Петровське» Солонянського району Дніпропетровської області ДП Сл №000001 реєстраційний №1 було видано 19 січня 1994 року, при цьому розмір земельної частки (паю) складає 5,98 в умовних кадастрових гектарах, а в списках до державного акту [PERSON] не значиться, а під №411 значиться [PERSON]. Відповідно до ст.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8.08.1995 року право на земельний пай мають члени КСП, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначено підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності на землю АВАТ «Петровське» виданий 19 січня 1994 року (а.с.13,76), тобто ще за життя спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, але будь-яких доказів її звернення до загальних зборів членів АВАТ «Петровське» щодо видачі сертифікату до дня смерті суду не надано, а судом не встановлено. З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що позивачкою, не дивлячись на роз'яснення суду щодо обов'язку доведення тих обставин, на які вона посилається як підставу своїх вимог шляхом надання відповідних доказів, не надано доказів, які б підтверджували членство [PERSON] в АВАТ «Петровське» Солонянського району Дніпропетровської області на день видачі 19 січня 1994 року державного акту на право колективної власності на землю АВАТ «Петровське», а само по собі включення її, на думку позивача, в списки членів даного підприємства, який доданий до додержавного акту, під прізвищем [PERSON] не свідчить про виникнення у неї безспірного права на отримання земельної частки (паю) як члена АВАТ «Петровське», при цьому з довідки домоуправління №32 вбачається, що [PERSON] до дня смерті була прописана сумісно з донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.29), що підтвердила в судовому засіданні і позивачка, зазначивши, що мама проживала з нею з 1990 року по 1999 рік, тобто до дня смерті. Більш того, після видачі державного акту на право колективної власності на землю АВАТ «Петровське» [PERSON], яка померла [INFO] року, мала можливість в разі наявності визначених законом підстав реалізувати своє право на отримання земельної частки (пай), звернувшись з заявою як до загальних зборів членів АВАТ «Петровське», так і до суду, але при житті таких дій нею чи її представником не вчинялось, а зазначене також свідчить і про те, що позивачка, яка була членом сім'ї спадкодавця, могла і повинна була дізнатися про порушення права спадкодавця [PERSON] ще при житті спадкодавця, коли вирішувались в АВАТ «Петровське» питання розпаювання як землі, так і майна, що було підтверджено позивачкою в судовому засіданні та свідчить про пропуск позивачкою строку позовної давності на звернення з відповідним позовом до суду після смерті спадкодавця [PERSON], який відповідно до ст.ст.71,76 ЦК України 1963 року встановлений в три роки і починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а закінчення строку позовної давності на день подачу позову є відповідно до вимог ст.80 цього Кодексу підставою для відмови в позові. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено право померлої [PERSON] на земельну частку(пай) в землях колективної власності АВАТ «Петровське», а відповідно, і до неї як спадкоємця за законом не перейшло право спадкування на цю земельну частку(пай), в зв'язку з чим у задоволені позову в частині визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку(пай) необхідно відмовити, оскільки рішення суду може бути обґрунтоване лише на доказах досліджених в судовому засіданні, при цьому саме позивач повинен відповідно до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України довести обставини, на які посилається, та надати суду докази на підтвердження заявлених позовних вимог, в зв'язку з чим відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України суд ухвалив не приймати визнання позову відповідачем Башмачанською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області згідно поданої до суду письмової заяви від 20 лютого 2014 року (а.с.91). З досліджених судом доказів вбачається, що відсутні підстави і для встановлення в судовому порядку факту, що в списках до державного акту на право колективної власності на землю АВАТ «Петровське» за №411 замість «[PERSON]» значиться [PERSON], так як відповідно до ст.ст.234,256 ЦПК України в порядку окремого (непозовного) провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав та від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, та в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed