Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивачі звернулись в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є квартиронаймачами однокімнатної квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира була набута їх матір`ю [PERSON] та її братом - відповідачем [PERSON] на праві користування, оскільки вони в даній квартирі проживали з батьками. Вказують, що з моменту народження вони також набули право користування зазначеною квартирою, де було зареєстроване їх місце проживання разом з матір`ю. У спірній квартирі зареєстроване постійне місце проживання відповідача, який являється їх дядьком. Однак, з 2006 року він переїхав до іншого місця проживання за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з створенням сім`ї, де і мешкає до тепер. [INFO] померла їх мати і вони як сироти з 01.02.2009 року до досягнення повноліття виховувались та проживали у дитячому будинку сімейного типу за адресою: [ADDRESS] . Після досягнення повноліття вони повернулись проживати у дану квартиру, де зробили ремонт та створили усі умови для проживання. На даний час вони за власні кошти утримують квартиру, сплачують комунальні послуги. Зазначають, що відповідач з 2006 року, в тому числі, під час їхнього перебування в дитячому будинку, спірним житловим приміщенням не користувався. Перешкод у користуванні спірною квартирою вони відповідачу не чинили, останній добровільно змінив своє місце проживання, втратив інтерес до житла та як наслідок не проживає у даному житлі вже понад 15 років. У зв`язку з відсутністю відповідача за місцем реєстрації місця проживання понад шестимісячний строк, просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , її представник та представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. Представник Липинської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати у відсутності представника третьої особи за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачі є квартиронаймачами однокімнатної квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира була набута матір`ю позивачів - [PERSON] та відповідачем [PERSON] на праві користування, оскільки вони в даній квартирі проживали з своїми батьками. Місце проживання сторін зареєстроване у спірній квартирі, що підтверджується копіями їх паспортів, витягами з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с. 7 зі звороту - 10, 17) . [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.05.2007 року (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Липинської сільської ради Луцького району Волинської області від 12.06.2007 року № 53 [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми племінниками [PERSON] та [PERSON] 25.12.2008 року рішенням виконавчого комітету Липинської сільської ради Луцького району Волинської області № 169 припинено опіку [PERSON] над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] . На підставі розпорядження Луцької районної державної адміністрації Волинської області від 26.01.2009 року № 14, позивачі з 01.02.2009 року були влаштовані до дитячого будинку сімейного типу за адресою: [ADDRESS] , де виховувались та проживали до досягнення повноліття. Позивачі мотивували позов тим, що відповідач більше шести місяців постійно не проживає в спірному жилому приміщенні, оскільки з 2006 року проживає за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з створенням сім`ї, де і мешкає до тепер. На підтвердження позовних вимог позивачами представлені складені ДОП СП Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області висновок від 31.01.2018 року та довідку від 28.02.2019 року про те, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не проживає з 2006 року по даний час (а.с. 12, 13). Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням з підстав відсутності понад шість місяців у цьому житловому приміщенні, якщо вони були відсутні протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням (ст.71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не подано суду належних доказів на підтвердження факту не проживання відповідача в спірному житлі більше шести місяців без поважних причин. В судовому засіданні із пояснень представника відповідача встановлено, що відповідач не проживав в спірній квартирі, оскільки дана квартира є однокімнатною, там проживала його племінниця - позивач у справі [PERSON] , з якою вони є особами різної статті, він є значно старшим за останню, тому з даних міркувань вважав, що є недопустимим спільне їх проживання у даному житловому приміщенні. Однак, відповідач з 2009 року по 2017 рік оплачував комунальні послуги, зокрема, оплачував рахунки за електроенергію, газ, воду та водовідведення, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано стороною позивача. Тимчасова відсутність відповідача була також пов`язана з його роботою в с. Боремель, Млинівського району Рівненської області, де він здійснював догляд за житловим будинком, який належить [PERSON] , який був допитаний судом у якості свідка. Крім того, як встановлено судом, відповідач не втратив інтересу до вказаного житла. Іншим житлом відповідач не забезпечений. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням є необґрунтованими та підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed