Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На підтвердження заявлених вимог позивач в заяві зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відрилась спадщина на спадкове майно, яке складалось з належного йому житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] та іншого майна, що знаходилась у його власності. Спадкоємцями після смерті батька були дружина померлого [PERSON] (мачуха позивача), онука померлого [PERSON] (племінниця позивача) та позивач. Між ними було досягнуто усної згоди про те, що житловий будинок успадкують дружина та онука померлого, а він лише забере собі речі батька його інструменти, запасні частини, шини до автомобіля, алюмінієві бідони, фотокартки та сертифікат акцій, що й було зроблено одразу після смерті батька. З заявою про прийняття спадщини він до нотаріуса не звертався. [INFO] [PERSON] померла. В 2016 році позивачу стало відомо, що за життя батько набув право на земельну частку (пай) розміром 7,88 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Комінтерна на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК № 022393, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.1997 року за №12521. При зверненні позивача до нотаріуса з питання оформлення у спадкових правах після смерті батька [PERSON] , останньому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку для прийняття спадщини. На думку позивача він прийняв спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки після смерті батька він розпорядився речами останнього (інструментами, автомобільними шинами, алюмінієвими бідонами). Відтак, позивач вважає, що має право на отримання у спадщину вищевказане право на земельну частку (пай), що належало його померлому батькові. На підставі вищевикладеного, просив суд встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 7,88 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Комінтерна на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька та зобов`язати Баштанську міську раду розглянути питання про виділ йому у власність земельної ділянки розміром 7,88 га у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Комінтерна на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області. Ухвалою від 12.09.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні. 02.12.2019 року на запит судом було отримано копію спадкової справи за № 96/1996, заведеної 12.10.1996 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою від 28.01.2020 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В ході судового засідання, що відбулось 29.04.2021 року, позивач та його представник позовні вимоги також підтримали та просили задовольнити позов в повному обсязі. Від відповідача Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення позову в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) не заперечують. Стосовно позовної вимоги щодо зобов`язання Баштанської міської ради вирішити питання про виділ позивачу у власність земельної ділянки в порядку спадкування після смерті батька, зазначили, що у разі оформлення позивачем спадкових прав на земельну ділянку, йому необхідно буде пройти процедуру оформлення земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, виготовлення технічної документації (проходження відповідної процедури згідно вимог земельного законодавства). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена вчасно та належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). Відзив на позов до суду не надавала. Заслухавши позивача та його представника, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] ; копію сертифікату АТ ІК «Енерго-Інвест»; копію довідки віділу Держгеокадастру у Баштанському районі Миколаївської області Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20.12.2016 року; копію постанови державного нотаріуса Баштанської державної нотаріальної контори від 23.12.2016 року; повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори від 30.10.2019 року; копію спадкової справи за № 96/1996, заведеної 12.10.1996 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ), суд приходить до висновку необхідності відмови в задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено. [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.9,10), після смерті якого відрилась спадщина на спадкове майно. З матеріалів спадкової справи за № 96/1996, заведеної 12.10.1996 року після смерті [PERSON] (а.с.39- 65) вбачається, що спадкоємцями спадкового майна [PERSON] були його дружина [PERSON] та онука [PERSON] , які прийняли спадщину та оформились у спадкових правах, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке склалось з грошового внеску в Ощадбанку, житлового будинку [ADDRESS] , автомобіля марки М-412, номерний знак [NUMBER] та компенсаційної виплати за рахунок коштів ФРН у розмірі 600 ДМ. Одночасно спадкова справа містить заяву позивача [PERSON] про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини та до суду звертатись не буде. З копії довідки віділу Держгеокадастру у Баштанському районі Миколаївської області Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20.12.2016 року вбачається, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 7,88 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Комінтерну на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, що засвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 022393, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 26.08.1997 року за №12521 (а.с. 13). Постановою державного нотаріуса Баштанської державної нотаріальної контори від 23.12.2016 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з приводу оформлення спадкових прав після смерті свого батька [PERSON] в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Із змісту ч.2 ст. 315 ЦПК України слідує, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення правовідносин), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначенні в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністрества юстиції України від 14.06.1994 року №18/5, зареєстрованого в Міністрестві юстиції України 07.07.1994 року за №152/361, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, які прийняли спадщину, тобто таким, що які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК). Доказом вступу в управління чи володіння майном, серед іншого, може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів. На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучено копію сертифікату АТ ІК «Енерго-Інвест», який засвідчує, що [PERSON] (російською мовою) є власником 11 іменних інвестиційних сертифікатів номінальною вартістю 100000 карбованців кожний (а.с.12). Крім того, допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивач після смерті батька [PERSON] забрав деякі речі останнього (інструменти, скати, бетони, нагнітач) для власних потреб. Сукупність встановлених судом обставин свідчить, що позивач прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР. Відтак, вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька є доведеною та обґрунтованою. Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні даної вимоги в зв`язку закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. [PERSON] помер [INFO] , тобто на час дії ЦК УРСР. Відтак спадкові відносини врегульовані саме вказаним кодексом. Статтею 71 ЦК УРСР передбачено загальний трирічний строк позовної давності, при цьому за вимогами ст. 75 ЦК УРСР позовна давність судом застосовується незалежно від заяви сторін. Відповідно до вимог ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. За змістом ст. 549 ЦК УРСР дії, що свідчать про прийняття спадщини повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, при цьому згідно ст. 525 вказаного Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Про порушення свого права на спадщину позивач дізнався або повинен був дізнатися після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, який розпочасвя з дня відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , тобто з 07.07.1996 року. Відтак, право на позов про встановлення факту прийняття спадщини у позивача виникло з 07.07.1996 року та саме з цього моменту почався перебіг строку позовної давності, який закінчився 07.07.1999 року. Виходячи з вищевказаного доводи позивача про те, що право на позов у нього виникло лише у грудні 2016 року, а саме коли йому стало відомо про наявність відповідного сертифікату на земельну частку (пай), на думку суду є надуманими та безпідставними. Обставин, які б свідчили про зупинення або перерив перебігу строку позовної давності, а також поважність причин пропуску строку позовної давності, судом не встановлено. В свою чергу підстав для застосування правил позовної давності передбаченої положеннями ЦК України (зокрема ч.3 ст. 267 ЦК України з приводу того, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення), судом не вбачається з огляду на те, що згідно вимог п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом, при цьому Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, а строк позовної давності сплив ще 07.07.1999 року, тобто до набрання чинності цим Кодексом. Вимоги про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) розміром 7,88 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Комінтерна на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та зобов`язання Баштанської міської ради розглянути питання про виділ йому у власність земельної ділянки розміром 7,88 га у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Комінтерна на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області є похідними від вимоги про встановлення факту прийняття спадщини. Відтак, відмова в задоволенні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини є наслідком відмови в задоволенні вимог про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) та зобов`язання Баштанської міської ради розглянути питання про виділ позивачу у власність земельної ділянки. Одночасно слід зазначити, що навіть за умови наявності підстав для задоволення позову в частині встановлення факту прийняття спадщини, в задоволенні вимог щодо визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання Баштанської міської ради розглянути питання про виділ позивачу у власність земельної ділянки необхідним було б відмовити, з огляду на необґрунтованість даних вимог виходячи з наступного. Так, вимога про визнання права на земельну частку (пай) є необґрунтованою з огляду на передчасність звернення до суду. Оформлення спадкових прав судовому порядку можливе лише за наявності об`єктивних причини неможливості оформлення спадщини в органах нотаріату, однак згідно постанови нотаріуса (а.с.14) в даному випадку неможливість оформлення спадщини в органах нотаріату обумовлена лише пропуском позивачем строку на прийняття спадщини. Інших причин під час розгляду справи судом не встановлено. Зокрема, з наявної в матеріалах копії довідки віділу Держгеокадастру у Баштанському районі Миколаївської області Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20.12.2016 року вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 022393, який підтверджує набуття [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 7,88 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Комінтерну на території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, знаходиться на збереженні у Відділі Держгеокадастру у Баштанському районі (а.с. 13). Наведе свідчить про можливість отримання спадкоємцями відповідного документу та оформлення спадщини в нотаріуса. З приводу вимоги позивача про зобов`язання Баштанської міської ради розглянути питання про виділ йому у власність земельної ділянки, слід зазначити наступне. Порядок виділення земельних ділянок в натурі регламентовано земельним законодавством, зокрема положеннями Земельного кодексу України та Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) передбачає собою чітку та обов`язкову процедуру оформлення земельної ділянки, що представляє собою певну послідовність вчинення дій (звернення до органів місцевого самоврядування з відповідною заявою, виготовлення технічної документації на земельну ділянку, присвоєння їй кадастрового номеру тощо), а тому виділення земельної ділянки на підставі вищевказаного судового рішення є неможливим. Крім того, дана вимога є передчасною з огляду на те, що зобов`язати відповідача вчинити певні дії можливе лише за умови попереднього доведення факту вчинення останнім відповідної неправомірної бездіяльності, яка в даному випадку відсутня. Також слід зазначити, що необґрунтованість вказаних позовних вимог обумовлена наявністю інших спадкоємців, які прийняли спадщину та оформились у спадкових правах на інше спадкове майно, що у всякому випадку унеможливлює успадкування позивачем права на цілу частину вищевказаної земельної частки (паю). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed