Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві 14 серпня 2015 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] в порядку цивільного судочинства про стягнення переплати пенсії. Посилався на те, що відповідачу [PERSON] згідно з поданою 12 березня 2015 року заявою про перерахунок призначеної пенсії 17 березня 2015 року здійснено перерахунок пенсії, в результаті якого виявлено переплату пенсії в сумі 9282,92 грн. за період з 06 лютого 2012 року по 30 квітня 2015 року. Посилаючись на норми ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач просив суд стягнути з відповідача 9282,92 грн. переплаченої пенсії. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, що викладені в поданій до суду позовній заяві. [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Вважає, що підстав, передбачених ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для стягнення з неї суми переплаченої пенсії немає, вона не зловживала своїми правами, не надавала для призначення пенсії до позивача недостовірної інформації. Крім того вважає, що позивачем пропущено терміни позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали адміністративної справи № 552/2691/15-а, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку у позивача Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві як пенсіонер і отримує пенсію за віком, яка призначена позивачем з 18.07.2010 року. 12.03.2015 року [PERSON] звернулась до позивача із заявою про перерахунок пенсії через зміну стажу. Під час перерахунку пенсії позивачем була встановлена переплата пенсії у розмірі 9282,92 грн. за період з 06 лютого 2012 року по 30 квітня 2015 року. При цьому позивач пов'язує таку переплату з тим, що в управлінні були відсутні відомості про сплату страхових внесків відповідачем за 2006, 2009 та 2010 року, тому ці роки не були свого часу зараховані до загального трудового стажу. Відсутність таких відомостей позивач обґрунтовує тим, що [PERSON], будучи фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, за 2006, 2009 та 2010 року звітність подала до органів Пенсійного фонду лише 06.02.2012 року, хоча повинна була це зробити до 1 квітня наступного за звітним періодом. Разом з тим, згідно зі ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку як на підставу позовних вимог посилається позивач в поданій до суду заяві, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. Згідно з п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення також визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1). Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також передбачено, що суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Зі змісту даних законодавчих норм вбачається, що необхідною умовою повернення надмірно виплачених сум пенсій є, зокрема, зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Під зловживанням слід розуміти наявність дій особи, що направлені на недобросовісне здійснення прав. Це мають бути дії особи, яка має відповідне суб'єктивне право, але вчиняє дії, що спрямовані нібито на реалізацію цього права, але з використанням недозволених засобів і способів здійснення права, здійснює право всупереч його соціальному призначенню. При цьому особа має усвідомлювати незаконність своїх дій та має мати місце заподіяння шкоди інтересах іншої особи та/чи держави. Подання страхувальником недостовірних даних має місце тоді, коли подані особою дані та/чи документи не відповідають дійсності. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач [PERSON], маючи право на призначення пенсії, в 2010 року звернулася до позивача з відповідною заявою, пенсія позивачу була призначена та виплачується позивачем управлінням Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві. При цьому відповідач, звертаючись до позивача з заявою про призначення пенсії жодних недостовірних даних не подавала, відсутні також і будь-які підстави вважати наявність зловживань з боку позивача саме під час звернення з заявою про призначення пенсії. Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 5 листопада 2009 р. N 26-1, який втратив чинність 01 січня 2011 року, та на порушення норм якого відповідачем [PERSON] позивач посилається в поданій до суду позовній заяві, встановлює виключно порядок, строки подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (грошового забезпечення, доходу) застрахованих осіб і суми нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, набутий страховий стаж до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах та його форму. Даний Порядок не визначає принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсій. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що несвоєчасність подання відповідачем [PERSON] довідповідного управління Пенсійного фонду України звітності як фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності не може бути оцінено як зловживання нею під час призначення пенсії чи подання як страхувальником недостовірних даних в розумінні ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В силу зазначеного вище Порядку (п. 1.6.) до страхувальників за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду застосовуються фінансові санкції, передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що і мало місце по відношенню до [PERSON] Також судом під час розгляду справи судом встановлено, що як станом на час призначення пенсії [PERSON], так і під час її виплати Управлінню пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві було відомо, що відповідач зареєстрована як фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності. Матеріали справи не містять доказів того, з яких підстав відповідачеві був здійснений перерахунок пенсії на зменшення її розміру, а тим більше не містить доказів того, що раніше призначена пенсія відповідачеві була призначена внаслідок зловживань з її боку або подання нею недостовірних даних. Позивачем у встановленому законом порядку не доведено наявність рахункової помилки, яка відбулася та внаслідок чого відповідачу була надміру виплачено кошти. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року в справі № 6-151цс13, в якій Верховний Суд України дійшов висновку, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. На підставі викладеного, вирішуючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги Управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві до [PERSON] про стягнення переплати пенсії заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивачу, який на час звернення до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору, судові витрати за розгляд справи слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed