Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.08.2006 [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 7225,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Спадкоємцями, які постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] та [PERSON] . Як стверджує позивач, що 13.04.2017 позивачем була направлена претензія кредитора до Третьої Запорізької державної нотаріальної контори, на яку 05.05.2017 року було надано відповідь, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». На думку позивача відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Так, 12.09.2019 спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію, який не було виконано. Станом на дату смерті загальна сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.08.2006 становить 5259,96 грн. З посиланням на ст.ст.\~526,\~527,\~530,\~1054,\~1218,\~1219,\~1268-1270,\~1273,\~1282 ЦК України, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву суду щодо позову не надали, з заявою про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне. 10.08.2006 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 7225,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 09.01.2015 позичальник [PERSON] померла та не сплатила заборгованість за кредитом. Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] позичальник [PERSON] померла [INFO] у м. Запоріжжя. Згідно з\~ст.608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст.ст.1216,\~1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ч.1\~ст. 1219 ЦК України\~не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до ч.2\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу\~він не заявив про відмову від неї. Згідно повідомлення Третьої Запорізької державної нотаріальної контори спадкова справа №96 за 2017 рік була заведена після померлої [INFO] [PERSON] на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». У разі звернення до нотаріальної контори спадкоємці будуть ознайомлені з вимогою про обов`язок спадкодавця. За твердженням АТ КБ «ПРИВАТБАНК» спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де адресою їхньої реєстрації зазначено: [ADDRESS] . 12.09.2019 до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] позивачем було направлено листи-претензії, згідно яких АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`явив свої вимоги, але жодних дій не було виконано. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей1281,1282 ЦК України\~щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до\~ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями\~ст.1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення\~ст.1282 ЦК України\~спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором\~у межах вартості майна, одержаного у спадщину.\~При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Позивач не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняли у спадок відповідачі та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових коштів. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у позові на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що у задоволенні позову відмовлено, у зв`язку з чим у відповідності до ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed