Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

11 грудня 2018 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла на розгляд цивільна справа за позовом [PERSON] до Міністерства оборони України Київське квартирно-експлуатаційне управління про визнання права на отримання житла з Солом`янського районного суду м. Києва згідно ухвали суду від 31 серпня 2018 р. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач, офіцер запасу, ветеран Збройних Сил України, перебуває на квартирному обліку житлової комісії гарнізону м. Києві з 10.09.1992 року. 25 квітня 2018 року позивач отримав листа начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України про відмову в наданні постійного житла. У травні 2016 року житловою комісією Київського КЕУ і житловою комісією гарнізону м. Києва було прийнято рішення щодо надання позивачу постійної двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , але це рішення не було погоджено юридичним департаментом Міністерства оборони. У листопаді 2017 року Київським КЕУ було здійснено резервування квартири до прийняття рішення судом, але потім було проведено перерозподіл. На даний час позивач житла не отримав. Раніше позивач мав двокімнатну квартиру в м. Чортків Тернопільської області, яку потім здав до фонду Міністерства оборони України згідно зі встановленим порядком, довідка № 107. З 31.08.1992 року по 14.07.2001 року позивач проходив службу у м. Бориспіль на посадах від штурмана літака ТУ-134-А до штурмана авіаційної бригади, що забезпечує перевезення керівного складу Міністерства оборони та генерального штабу Збройних сил України. Військовий штурман першого класу. Штурман-інструктор. На підставі листа заступника начальника головного управління полковника Прогонюка С.Т. № 305/110/7151 від 26.02.2005 р. була перевірена облікова справа позивача і розглянута правомірність перебування на квартирному обліку для отримання житла за рахунок фонду Міністерства оборони України прокуратурою Центрального регіону України. На підставі перевірки зроблені висновки щодо правомірності перебування мене на квартирному обліку у житловій комісії гарнізону м. Києва після звільнення з військової служби за власним бажанням з вислугою 23 календарних роки, що підтверджено листом військової прокуратури Центрального регіону України № 757 від 20.02.2006. Позивач вказує, що як учасник бойових дій, він має право на першочергове отримання житла. Влітку 2015 року позивач брав участь в АТО, на підтвердження чого надав відповідну довідку. Позивача було виключено з відповідного списку розподілу постійного житлового приміщення, згідно з яким позивач мав би отримати постійну двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Як стало відомо позивачу, цю квартиру вже перерозподілили іншому військовослужбовцю. Враховуючи вищевикладене, позивач бажає скористатись своїм правом на першочергове отримання житла, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.04.2019 року позов [PERSON] до Міністерства оборони України Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання права на отримання житла залишено без розгляду. \~ \~ \~ \~Постановою Київського апеляційного суду від 07.08.2019 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.04.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. \~ \~ \~ \~Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2021 року постанову Київського апеляційного суду від 07.08.2019 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. № 22 від 08.02.2021 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 760/22245/18 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.02.2021 року, який проведений, у зв`язку з перебуванням головуючої судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, судді Янченку А.В. передано цивільну справу № 760/22245/18 за позовом [PERSON] до Міністерства оборони України Київське квартирно-експлуатаційне управління про визнання права на отримання житла. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2021 року (суддя Янченко А.В.) прийнято до розгляду цивільну справу № 760/22245/18 за позовом [PERSON] до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання права на отримання житла. \~ \~ \~ \~Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду на 04.06.2021 року. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання 04.06.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судовому засіданні 04.06.2021 року заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно дослідженої в судовому засіданні копії листа військового прокурора Центрального регіону України № 757 від 20.02.2006 [PERSON] безпідставно перебуває на квартобліку як особа, яка має право на позачергове отримання житла, оскільки не відноситься до осіб, визначених ст.ст. 22, 37 Положення про порядок забезпечення жилою площею в ЗС України» (наказ МО України № 20 від 03.02.1995 р.); зазначений громадянин має право у ЖК гарнізону м. Києва після звільнення з військової служби на підставі ст. 40 ЖК України, ст. 29 Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов…» (затверджено Постановою Ради Міністрів України і Українською республіканською радою професійних союзів 11.12.1984 р. № 470), та як учасник бойових дій, користується правом першочергового отримання жилих приміщень. Листом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України № 30/4/822 від 25.04.2018 повідомлено позивача про відсутність правових підстав для залишення останнього на квартирному обліку у військовій частини та за забезпечення житлом за рахунок Міністерства оборони України у зв`язку із звільненням з військової служби за власним бажанням. Листом Юридичного департаменту Міністерства оборони України № 298/2/567 від 16.03.2017 року повідомлено позивача про неможливість погодження Списку розподілу постійної житлової площі у гарнізоні міста Києва майору запасу [PERSON] . Листом Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 303/25-1502 від 23.03.2017 повідомлено позивача, що непогоджений Юридичним департаментом Список розподілу не може надаватись Київським КЕУ для подальшого розгляду до Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України. Згідно наданої відповідачем довідки № 517/1562 від 29.03.2021 року [PERSON] не перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання в Київському квартирно-експлуатаційному управлінні. Відповідно до копій витягів з протоколу № 6 засідання житлової комісії Київського КЕУ від 30.07.2019 року рішенням житлової комісії згідно статей 31, 40 ЖК УРСР та на підставі листів Юридичного департаменту Міністерства оборони України від 10.03.2017 № 298/2/567, Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗС України від 05.07.2019 № 303/4/1605 знято підполковника запасу [PERSON] зі складом сім`ї три особи (він, дружина [PERSON] 1965 р.н., донька [PERSON] 1989 р.н.) з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та виключено зі списків осіб, які потребують права першочергового отримання житла; скасовано пункт 3 протоколу № 9 від 12.10.2016 рішення житлової комісії Київського КЕУ щодо надання підполковнику запасу [PERSON] житлової площі для постійного проживання, який звільнений з військової служби у запас за власним бажанням та передано двокімнатну квартиру [ADDRESS] на перерозподіл серед військовослужбовців гарнізону міста Київ. Згідно ч. 1 ст. 5 Житлового кодексу УРСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості (ч. 1 ст. 43 ЖК УРСР). Відповідно до п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006 року «Про порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі Порядок) облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла (п. 29 Порядку). Згідно з п. 31 Порядку житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до\~п.\~32\~Порядку військовослужбовцям\~житло надається\~згідно з\~чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Згідно з\~п.\~3,\~4\~Інструкції з\~організації забезпечення\~військовослужбовців Збройних\~Сил України\~та членів\~їх сімей\~жилими приміщеннями,\~затверженої наказом\~Міністерства оборони\~України №\~380\~від 31.07.2018\~року військовослужбовці\~та члени\~їх сімей\~(крім\~осіб,\~звільнених у\~запас або\~відставку,\~та членів\~їх сімей,\~а також\~військовослужбовців,\~які не\~здали службове\~житло за\~попереднім місцем\~служби)\~забезпечуються службовими\~жилими приміщеннями,\~що мають\~відповідати вимогам\~житлового законодавства. Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що станом на момент судового розгляду справи позивач [PERSON] не перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання в Київському квартирно-експлуатаційному управлінні на підставі рішення житлової комісії Київського КЕУ від 30.07.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України № 517/1562 від 29.03.2021 року та витягами із протоколу № 6 засідання житлової комісії Київського КЕУ від 30.07.2019 року. З огляду на наведене, посилання позивача на порушення відповідачем права позивача на отримання житла є доказово непідтвердженими та не спростовують вищевикладених висновків суду. Усі інші доводи сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та відповідача, які викладені останніми у позовній заяві, відзиві на позов, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у позовних вимогах. На підставі ст.ст.\~259,\~265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: dismissed