Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

02.03.2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки, площею 3,48 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, 18.08.2008 року згідно договору №106 належну їй земельну ділянку вона передала в оренду відповідачу. Даний договір оренди відповідачем було зареєстровано лише 27.03.2012 року, що є грубим порушенням та призвело до порушення її права, адже договір оренди землі укладений між нею та відповідачем було таким чином продовжено ще на 5 років. Крім того, відповідач не виконав і проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь щодо земельної ділянки не розроблений до цього часу. Договір оренди зареєстровано та оформлено з порушенням чинного законодавства, його реєстрацію здійснено без згоди орендодавця, під час його реєстрації працівниками Держкомзему не перевірено первинні документи, а саме з 20.10.2008 року її прізвище було «[PERSON]», а не «[PERSON]» як вказано в договорі. Договір зареєстровано без надання нею доручення на його реєстрацію. А отже, договір зареєстровано з порушенням Постанови Кабміну та з виправленням шариковою ручкою в ньому. Просить суд розірвати договоір оренди землі за №106 укладений 18.08.2008 року терміном на 5 років, між позивачем та відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила, просить суд визнати договір оренди між [PERSON] і ТОВ « Агрофірма Колос» недійсним та скасувати державну реєстрацію. Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав, пояснивши, що відповідач використовує земельну ділянку, що належить позивачу , не забезпечуючи збереження родючості грунтів, договір між сторонами було укладено 18.08.2008 року, строком дії на 5 років, але відповідач не маючи згоди позивача здійснив його реєстрацію лише 27.03.2012 року, тим самим продовжив строк дії договору, крім того, даний договір має виправлення шариковою ручкою, крім того, під час його реєстрації, не маючи на це доручення від позивача, органи Держкомзему не перевірили паспортні дані [PERSON], адже в жовтні 2008 року вона змінила прізвище, і на момент державної реєстрації договору оренди землі була вже не [PERSON],а [PERSON]. Враховуючи, що відповідач самостійно продовжив строк дії договору оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем, зареєструвавши його в 2012 році, вважає, що це грубо порушує право позивача та просить суд визнати договір недійсним і скасувати його державну реєстрацію. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що договір оренди землі дійсно було укладено 18.08.2008 року між сторонами, а зареєстровано лише 27.03.2012 року, тобто, він вважається дійсним з моменту його державної реєстрації, строк дії даного договору закінчується 27.03.2017 року, відповідачем не порушено жодних істотних умов договору, крім того, позивач вчасно отримує орендну плату та жодних претензій до них не мала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється власником земельної ділянки, площею 3,48 га, що розташована на території Ленінської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER]. 18.08.2008 року між [PERSON] і ТОВ « Агрофірма Колос» було укладено договір оренди землі № 106, зареєстрований у Маловисківському районному відділі Держкомзему про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.03.2012 року за № 352318244002089. Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки 18.08.2008 року [PERSON] передала в користування ТОВ « Агрофірмі Колос» належну їй земельну ділянку, площею 3,48 га, відповідно до договору оренди № 106 від 18.08.2008 року. Представник позивача вважає, що договір оренди укладений між позивачем та відповідачем є недійсним, адже його державна реєстрація проведена 27.03.2012 року, в ньому містяться виправлення шариковою ручкою, а тому відповідач продовжив дію договору не маю на те законних підстав. Крім того, в договорі оренди зазначено, що невід»ємними частинами договору є план або схема земельної ділянки, але відповідач не виготовив проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозміни. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 15 Закону України « Про оренду землі» ( в редакції, що діяв на час винекнення правовідносин), передбачено істотні умови договору оренди. Статтею 18 даного Закону, встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст.. 638, 640 ЦК України, ( в редакції на момент винекнення правовідносин), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 25.12.1998 року № 2073 Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, яка на момент укладення договору оренди між сторонами та його державної реєстрації була чинною, встановлено порядок та умови реєстрації договорів оренди. Відповідно даного порядку, державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа ( заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів заяву про державну реєстрацію договору оренди, договір оренди ( у трьох примірниках), план ( схему) земельної ділянки, яка надається в оренду , копію державного акту на право власності на землю, що перебуває у власності фізичної або юридичної особи. Державний орган земельних ресурсів перевіривши подані документи у 20-денний термін, за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом , потім реєструється в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі. Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. В судовому засіданні позивач вказала на те, що її не влаштовує лише реєстрація договору оренди, адже вона не давала своєї згоди на її проведення в 2012 році. А тому вважає, що даний договір є недійсним. Крім того, представник позивача зазначив, що на момент укладення договору оренди між сторонами прізвище позивача було « [PERSON], а з жовтня місяця 2008 року -« [PERSON]», що є також підставою для визнання його недійсним. Судом встановлено, що позивач укладаючи договір оренди землі дійсно мала прізвище « [PERSON]», 20.10.2008 року отримала паспорт на прізвище « [PERSON]», після реєстрації шлюбу, а 15.05.2012 року знову отримала паспорт на ім.»я- « [PERSON]», тобто на момент укладення договору оренди землі між сторонами та на момент його державної реєстрації позивач мала прізвище « [PERSON]», про зміну прізвища відповідача до відому не ставила. Згідно зі ст.. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-ІV « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно-офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ для обліку та надання їм статусу офіційного визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Отже на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, позивач виявляла волю на укладення договору, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що були обумовлені ним.. Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може вважатися обставиною для визнання його недійсним із підстав, які передбачені ч.3 ст. 203 та ч.1 ст. 215 ЦК України, дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі № 6-118цс13. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Позивач договір оренди землі скріпила своїм підписом, що встановлено в судовому засіданні та не заперечує сама [PERSON], вказала, що не має претензій до відповідача щодо виплати орендної плати та її розміру, отримує її вчасно, нею було передано земельну ділянку, відповідно до акту приймання-передачі, що свідчить про намір сторони взяти на себе певні обов»язки. Державна реєстрація договору оренди відбулася за заявою заявника-ТОВ " Агрофірма Колос", адже в момент укладення договору оренди землі між позивачем та відповідачем було погоджено всі істотні умови договору. В договорі оренди відсутні будь-які виправлення, на які вказує представник позивача. Посилання позивача на недодержання екологічної безпеки землекористування та зберігання родючості грунтів, не доведено в судовому засіданні позивачем, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Що стосується виготовлення проекту землеустрою, то дане питання віднесено до компетенції власника земельної ділянки, а не орендаря. Отже, судом не встановлено істотного порушення умов договору орендарем, суд вважає, що позивачем не доведено в чому саме полягає порушення її прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed