Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» 23.09.2014 року звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики. Позивач зазначав, що 20.01.2014 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір позики №724827366 на суму 1600,00 грн., строком на 10 календарних днів - шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника згідно банківської картки [NUMBER]; відповідно до умов договору - Позичальник зобов»язувався повернути позику, сплатити проценти за користування позикою 2% в день від суми позики за кожний день користування позикою, а також комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40,00 грн. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року право стягнення боргу з боржників, згідно переліку та за умовами Договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Арма Факторинг» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Ю.Д.К.» (позивачу). Згідно інформації ПАТ КБ «ПриватБанк» банківська картка за [NUMBER] належить [PERSON] та що кошти в сумі 1600,00 грн. були перераховані 20.01.2014 року на зазначену картку. Оскільки станом на 31.01.2014 року термін повернення позики закінчився, Відповідач не виконав свої зобов»язання за договором у повному обсязі; заборгованість за договором позики становить: 1600,00 грн. - основний борг (сума позики), 320,00 грн. - проценти за користування позикою, 2880,00 грн. - відсотки за прострочення виплати позики та 40,00 грн. - комісія за обслуговування договору позики, а всього - 4840,00 грн.; 01.08.2014 року Відповідачу було направлено лист про наявну заборгованість з вимогою погашення цієї суми; 20.01.2014 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 1600,00 грн. на банківський рахунок Позичальника (картка [NUMBER]) зазначений в заявці, що підтверджується платіжним дорученням №103 від 20.01.2014 року, яке засвідчує факт передачі грошових коштів від Позикодавця до Позичальника і факт укладання між ними договору позики у формі електронного документа, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Позивача загальну суму боргу у розмірі 4840,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Сидорук К.Г. уточнені (збільшені) позовні вимоги в редакції від 25.06.2014 року підтримала та просила позов задовольнити; відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися повторно, про час та місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином, будь-яких клопотань від них не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно наданої позивачем копії договору, 20.01.2014 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Кривич І.С. та [PERSON] (відповідач 1) було укладено Договір позики №724827366 на суму 1600,00 грн., строком на 10 календарних днів - шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника (а.с.6-9). Відповідно до умов зазначеного Договору [PERSON] (позичальник) був зобов»язаний повернути позику в сумі 1600,00 грн., сплатити проценти за користування позикою в розмірі 2% в день від суми позики за кожний день користування позикою, а також комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40,00 грн. (а.с.9). Згідно п.7.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 26.12.2013 року - за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою Позичальник сплачує Товариству штраф у розмірі 9% від суми позики та 3% від суми несвоєчасно повернутої в строк позики та несвоєчасно сплачених процентів за користування позикою за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня після терміну платежу до дати повернення позики та сплати процентів за користування позикою в повному обсязі (включно), але не більше 60 днів прострочки (а.с.11-15). Згідно наданої позивачем копії Договору відступлення права вимоги № б/н від 16.06.2014 року, укладеного між ТОВ «Арма Факторинг» та ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» (позивачем) - право вимоги згідно Реєстру боржників (додатку 1 до Договору) та за умовами Договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Арма Факторинг», до [PERSON] за договором від 20.01.2014 року №724827366, передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Ю.Д.К.» (позивачу) - а.с.16-20. При цьому, Договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Арма Факторинг» (копії) позивачем до матеріалів справи не надано. Згідно ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З пояснень представника позивача вбачається, що згідно інформації ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач є Клієнтом Банку) банківська картка за [NUMBER], на яку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зарахувало суму позики у розмірі 1600,00 грн. за Договором з [PERSON] (а.с.10), належить іншій особі, а саме - [PERSON] (відповідач 2). За встановлених обставин, з урахуванням підстав позову, позивачем фактично не надано належних доказів на підтвердження факту отримання суми позики Позичальником за договором позики. Оскільки договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, відповідно - з моменту отримання їх позичальником, а [PERSON] не є стороною договору; як стверджує представник позивача - Позивач не звертався до правоохоронних органів з відповідним зверненням з метою перевірки обставин справи, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» з наведених у позовній заяві підстав є необґрунтованими та не доведеними належними та достатніми доказами, тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed