Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

12.09.2017 року Маріупольська міська рада звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що Управлінням земельних відносин Маріупольської міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства в Кальміуському районі м.Маріуполя. 10.08.2017 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України відповідачем, про що було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.08.2017 року. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.08.2017 року встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку за адресою: м.Маріуполь, вул. Сормівська, 12, під розміщення огорожі та воріт довжиною 19,70 м, 16,25 м та прибудови площею 0,0022 га, що є порушенням ст.ст.125,126,211,212 Земельного\~ кодексу України. Враховуючи вищевказане, [PERSON] 11.08.2017 року було направлено вказівку (попередження) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 10.08.2017 року № 113/2017, згідно якої було надано час на усунення порушень діючого змеленого законодавства України протягом 5 днів. 17.08.2017 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради, проведено додаткову перевірку за вказаною адресою та вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства\~ від 17.08.2017 року. За результатами додаткової перевірки встановлено, що вимоги вказівки (попередження) № 113/2017 від 17.08.2017 року [PERSON] не виконав. Самовільну заняту земельну ділянку не звільнено та не приведено у придатний до використання стан. Маріупольської міською радою, в адміністративному підпорядкуванні якої знаходиться вказана земельна ділянка, рішення про передачу у власність або надання у користування відповідачу вказаної земельної ділянки для вказаних цілей не приймалось.\~ Правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача відсутні. Добровільно самовільно зайняту земельну ділянку відповідач не звільняє. Таким чином, самовільно зайнявши та використовуючи земельну ділянку, відповідач порушив права територіальної громади м.Маріуполя. На підставі викладеного, просить зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, за адресою: м.Маріуполь, вул. Сормівська, 12, шляхом демонтажу огорожі та воріт довжиною 19,70 м, 16,25 м та прибудови площею 0,0022 га. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що обставини, викладені представником позивача, не знайшли свого підтвердження, не доведено факту самовільного зайняття його довірителем земельних ділянок та використання їх не за цільовим призначенням, а відтак, у суду не має підстав для задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 Конституції України визначає, що від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, окрім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснює територіальна громада через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів самоврядування захищаються в судовому порядку. Згідно пункту 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження, щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, здійснюють відповідні сільські, селищні, та міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Стаття 12 ЗК України зазначає, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб. Згідно зі ст. 78 ЗК України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст. 83 ЗК землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Судом встановлено, що будинок №12 по вул. Сормівській\~ в м.Маріуполі належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 21.08.2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 3214, договору купівлі продажу , посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 22.10.2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4370, рішення Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області від 20.03.2008 року у справі 2-598/2008. Про що, також свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №93854407 від 07.08.2017 року (а.с.71). 10.08.2017 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України [PERSON], про що було складено відповідний акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.08.2017 року. В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] самовільно зайняв та використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови за адресою: м.Маріуполь, вул. Сормівська, 12, під розміщення огорожі та воріт довжиною 19,70 м, 16,25 м та прибудови площею 0,0022 га, що є порушенням ст.ст.125,126,211,212 Земельного\~ кодексу України. На підтвердження обставин, викладених у акті, суду надано фотознімки. Того ж дня, 10.08.2017 року було винесено вказівку (попередження) [PERSON] усунути виявлені порушення земельного законодавства у пятиденний строк. 17.08.2017 року спеціалістами відділу контролю за використанням земель управління земельних відносин міської ради, проведено додаткову перевірку за вказаною адресою та вдруге складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства\~ від 17.08.2017 року. За результатами додаткової перевірки встановлено, що вимоги вказівки (попередження) № 113/2017 від 17.08.2017 року [PERSON] не виконав. Самовільну заняту земельну ділянку не звільнено та не приведено у придатний до використання стан. За змістом ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗКУ визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до п. б ч.1 ст.211 ЗКУ громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно зі ст.212 ЗКУ Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною\~ земель» самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Під час зясування фактичних обставин справи, судом було встановлено, що земельна ділянка, розташована за адресою: м.Маріуполь, вул. Сормівська, 12, [PERSON] у приватну власність та/або у користування не передавалась, у звязку зі чим, є комунальною власністю Маріупольської міської ради Донецької області. Інформація щодо виділення земельних ділянок будь-якого призначення, розташованих за вказаною адресою, у Службі містобудівного кадастру при головному управлінні містобудування і архітектури відсутня. Відомості про надання у власність (користування) земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою, у відділі у м.Маріуполі ГУ Держгеокадастру Донецької області відсутні. Будинок № 12 по вул. Сормівській в м.Маріуполі та прибудинкова територія будинку не знаходиться в обслуговуванні ТОВ «Місто для людей» та на балансі ЖКП по ремонту і експлуатації житлового фонду Кальміуського району м.Маріуполя не перебуває. Довіреністю від 08.04.2016 року відповідач уповноважив [PERSON]\~ та [PERSON] бути його представниками з питань оформлення та реєстрації права власності, як на цілий обєкт та і на окремі його частки (квартири), розпорядження продажу будинку, що розташований в м.Маріуполі по вул. Сормівська, 12. Згідно повідомлення КП «МВУВКГ» № 4561 від 08.11.2017року вбачається, що 19.10.2017 року [PERSON] звернувся до КП «МВУВКГ» з проханням відновлення благоустрою між будинками № 12 та 14 по вул. Сормівській в м.Маріуполі, проте йому було відмолено та розяснено, що ремонтні роботи КП за вказаною адресою не проводились. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено наявності у діях [PERSON] складу цивільного правопорушення, а саме не доведено факту самовільного зайняття земельних ділянок та використання їх не за цільовим призначенням, а відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позову. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю. Судові витрати позивачу суд не відшкодовує, оскільки йому відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed