Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що з народження разом з батьками, а також [PERSON] та [PERSON], мешкала за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час вони усі померли. За життя між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про спільне володіння та користування спірним будинок. Після смерті [PERSON] аналогічний договір був укладений між позивачем та [PERSON] Після смерті [PERSON], позивач залишилась мешкати в спірному будинку, має оригінали усіх документів, робить в будинку поточні та капітальні ремонти, оплачує усі комунальні послуги. Тому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS], в порядку набувальної давнини. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханям розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 р., тому норма ст.344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 1 січня 2004 року. Як вбачається з копії домової книги на домоволодіння [ADDRESS], у зазначеному будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.19-28). Як вбачається з копії договору про спільне володіння та користування будинком, укладеним між [PERSON] та [PERSON], вони домовились про спільне володіння та користування житловим будинком [ADDRESS] (а.с.34). Як вбачається з копії договору про спільне володіння та користування будинком, укладеним 22.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON], вони домовились про спільне володіння та користування житловим будинком [ADDRESS] (а.с.30). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.29). За наведених обставин, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивач по справі добросовісно заволоділа домоволодінням, відкрито та безперервно ним володіє, а тому суд вважає можливим визнати за позивачем право власності у порядку набувальної давнини на домоволодіння [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved