Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить: зобов'язати [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою; визначити наступні способи участі позивача у вихованні доньки [PERSON] [INFO], особисте спілкування: побачення два рази на тиждень: в суботу та неділю з 10.00 год. до 13.00 год. за місцем проживання або перебування доньки; зобов'язати [PERSON] не перешкоджати відвідувати доньку в час знаходження її в закладах лікування, оздоровлення та інших місцях її тимчасового перебування в визначені дні. Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 23.09.1994 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. На даний час сторони як чоловік та дружина не проживають, донька проживає разом з відповідачем. Фактично з моменту окремого проживання у відповідача з позивачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні. Почали створюватись перешкоди з боку відповідача стосовно неможливості нормального спілкування позивача з донькою. Після марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що між нею та позивачем існує серйозний конфлікт, а тому побачення позивача з дитиною, враховуючи її вік, може завдати їй істотної шкоди. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі та надав висновок щодо встановлення способу участі [PERSON] у вихованні доньки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] з 23.09.1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у подружжя [INFO] року народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з матір'ю (вказаний факт в судовому засіданні сторонами не оспорювався). Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України). Згідно висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 21.11.2017 року, встановлено за доцільне визначити порядок спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] кожну суботу місяця з 10:00 до 12:00 за місцем перебування дитини. В силу ст.15 ЗУ "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду пояснення відносно того, що між сторонами склалися неприязне ні відносини, у зв'язку з чим відповідач перешкоджає побаченням дитини і позивача. Таким чином, суд вважає, що належними та допустими доказами було доведено те, що відповідач дійсно перешкоджає позивачу бачитись з їх спільною малолітньою донькою. Зазначені обставини не заперечувала сама відповідач, яка в категоричній формі заявила суду, що ніхто не змусить її робити інше. Разом з тим, між сторонами існує серйозний конфлікт, майже кожний візит позивача до відповідача закінчується бійками, а при останньому відвідуванні позивач отримав тілесні ушкодження. За таких обставин визначення способу участі позивача у вихованні дитини суд вважає неможливим. Оскільки дитина є маленькою і спостерігання нею конфлікту між батьками може вплинути на її психічне здоров'я і завдати дитині істотної шкоди. Отже, захищаючи інтереси та здоров'я дитини, слід відмовити.

Outcome: dismissed