Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 26 000 гривень за неналежне виконання договору підряду. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що у вересні 2020 року [PERSON] запропонував свої послуги архітектора щодо виготовлення проекту житлового будинку з детальними специфікаціями всіх необхідних будівельних матеріалів та архітектурних рішень, встановивши вартість запропонованих підрядних робіт з виконання замовлення в сумі 26000 гривень. В процесі переговорів було погоджено та досягнуто згоди з усіх істотних умов договору підряду та Відповідачем було направлено пропозицію укласти такий договір. Сторони уклали договір підряду в усному спрощеному способі, шляхом обміну листами та телефонограмами, щодо виконання замовлення. Отримавши повний розрахунок за виготовлене замовлення [PERSON] направив проект позивачу. На підставі отриманого роздрукованого проекту, було розпочато будівництво, проте керівник будівельної бригади виявив значні помилки та неточності в зазначеному проекті, що звісно суттєво вплинуло на хід будівництва, його планування та вартість будинку. Отже, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином виконати не зміг, що стало причиною звернення позивача з даною позовною заявою щодо захисту порушених своїх законних прав та інтересів. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 08 лютого 2021 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив. В обґрунтування якого останній вказає на те, що у березні 2020 року йому зателефонував позивач, щодо проекту приватного житлового будинку та попросив вислати йому на розгляд аналогічні проекти, котрі він виконував, щоб пересвідчитись у його кваліфікації. Відповідач його прохання виконав, та повідомив, що якщо якість проектної документації його влаштовує то вони можуть зустрічатись для обговорення деталей. Перед зустріччю вони мали телефонну розмову, в ході якої відповідач повідомив, що для проектування житлового будинку для будівництва, згідно ДБН потрібні наступні вихідні дані: топографо-геодезична зйомка М 1:500 з вказівками всіх прилеглих будівель та споруд на відстані 10 м. від меж ділянки; геологічні вишукування; завдання на проектування. Після отримання цих даних, він виготовляє ескізні наміри забудови, з якими Замовник має піти в місцеву архітектуру замовити Будівельний паспорт. На підставі якого, відповідач вже буде розробляти Робочий проект, який передається підрядникові Замовника, або йому самому для вхідного контролю та остаточного затвердження до виконання робіт. Від цієї послуги замовник відмовився та повідомив, що йому просто потрібні робочі креслення, але без прив`язки до конкретної земельної ділянки. У відповідь на це відповідач погодився, але попередив, що проект буде фактично робочим, але без прив`язки до будь-якої стадії проектування, при такому варіанті вся відповідальність за здійснення будівництва лежить на позивачу, з чим останній погодився. Таким чином, дані креслення підпадають під перелік робіт, описаних в Статті 19 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме розроблення проектних матеріалів, не передбачених для реалізації (ескізні, пошукові, концептуальні тощо), пропозицій щодо можливості і умов забудови будь-якої земельної ділянки. Отже, враховуючи відсутність вихідних даних у Замовника та небажання оформити і надати завдання на проектування, останній визначився про необхідність підготовки проектних рішень для житлового будинку із зазначенням деяких індивідуальних вимог без прив`язки до конкретної місцевості, тобто Позивач просив зробити йому фактично проектні матеріали, а не проектно-кошторисну документацію під нове будівництво у розумінні вимог чинного законодавства та ДБН. 02 квітня 2021 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , заперечили проти задоволення позовних вимог та зазначили, що це не був проект для будівництва житлового будинку, оскільки він не відповідає державним будівельним нормам А.2.2-3-2014, даний проект був лише проектними матеріалами, котрі передбачались для розуміння загальної конфігурації будинку, конструктивної схеми і відомості про обсяги основних матеріалів. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, Позивач [PERSON] в позовній заяві та судовому засіданні вказав на те, що між сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір підряду. В процесі якого сторонами погоджено та досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Таким чином, на його думку між сторонами склалися правовідносини, що регулюється Цивільним кодексом України. Проте слід зазначити, що п. 1, 2 ст. 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пунктами 1, 2 ст. 639 ЦК України, встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, має юридичне значення (силу) договору, укладеного в письмовій формі. Тобто електронний договір має відповідати всім вимогам, встановленим для письмової форми правочинів. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, та виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Таким чином, щоб договір вважався укладеним, необхідно досягти згоди щодо всіх істотних умов, встановлених для такого договору. Аналогічне положення міститься в Цивільному кодексі України. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що ним разом із позивачем було узгоджено розробку проектних матеріалів, що в розумінні ст. 19 ЗУ «Про архітектурну діяльність», не передбачає їх реалізацію. В той час як позивач стверджує, що навпаки він із відповідачем узгодили робочий проект, який необхідно саме для будівництва житлового будинку у розумінні вимог чинного законодавства та ДБН. Позивачем до позовної заяви на підтвердження того, що між сторонами було укладено договір підряду, долучено електронну переписку між сторонами та розписку про передачу грошових коштів. Проте, дослідивши вище вказані докази встановлено, що вони є не достатніми та достеменно не підтверджують, що сторонами уклали договір підряду та узгодили істотні його умови, передбачені законодавством для даного виду договору, оскільки у повідомленнях відсутні відомості про домовлений сторонами чіткий предмет договору. В перемовинах мова йде лише про вартість проектування та його поправки. Також доводи позивача не підтверджує розписка написана власноручно [PERSON] , оскільки з її змісту не вдається однозначно встановити за яку саме роботу останній отримував грошові кошти від позивача. Таким чином, позивач не довів, що між сторонами укладений договір підряду, предметом якого є саме розробка робочого проекту будівництва нового житлового будинку. Державно будівельними нормами А.2.2-3-2014 затверджені наказом Мінрегіону України від 04.06.2014 р. № 163, встановлено склад та зміст проектної документації на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та технічне переоснащення будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їх комплексів або їх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури. Даними будівельними нормами передбачено склад основних даних і технічно-економічних показників об`єкту будівництва невиробничого призначення (житлових будинків). Документація повинна мітити в тому числі наступні дані: найменування об`єкта будівництва, місце його розташування; вид будівництва (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, технічне переоснащення), тривалість експлуатації; загальна кошторисна вартість будівництва, в тому числі будівельних робіт, устаткування, інших витрат та інше. Крім цього, ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено розроблення та затвердження проекту об`єкта архітектури. Відповідно до вказаної статті проект об`єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов`язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат. Проект об`єкта архітектури завіряється підписом і скріплюється особистою печаткою головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають кваліфікаційний сертифікат. Проектна документація на будівництво об`єктів, розроблена відповідно до містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, не підлягає погодженню з відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами охорони культурної спадщини, державної санітарно-епідеміологічної служби і природоохоронними органами. Проекти об`єктів архітектури затверджуються замовником. Затвердження проектів об`єктів архітектури, які споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перед затвердженням проектів у випадках, визначених статтею 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", здійснюється оцінка їх впливу на довкілля та проводиться експертиза. До проведення експертизи архітектурного рішення проекту об`єкта архітектури обов`язково залучається архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат. Внесення змін до затвердженого проекту проводиться виключно за згодою автора проекту, а в разі відхилення від технічних умов - за погодженням з підприємствами, установами та організаціями, які надали такі технічні умови, та замовником. Внесення до затвердженого проекту змін, пов`язаних із зміною норм і правил, здійснюється за згодою замовника, якщо інше не передбачено законом. Особи, які беруть участь у розробленні проектів, не мають права проводити експертизу зазначених проектів, погоджувати їх або надавати дозвіл на виконання будівельних робіт за такими проектами. Забороняється вимагати від замовників рішення архітектурно-містобудівної ради для подальшого розгляду і погодження проектної документації. В той час як ст. 19 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачає перелік проектних робіт, виконання яких не потребує наявності відповідного кваліфікаційного сертифіката. Відповідно до вказаної статті виконання проектних робіт по створенню об`єктів архітектури не потребує наявності у фахівців відповідного кваліфікаційного сертифіката у разі: здійснення фахівцями проектних робіт під керівництвом архітектора чи іншого фахівця, який має кваліфікаційний сертифікат на виконання робіт відповідного профілю; розроблення проектних матеріалів, не передбачених для реалізації (ескізні, пошукові, концептуальні тощо), пропозицій щодо можливості і умов забудови будь-якої земельної ділянки; виконання робіт, що пов`язані з участю в містобудівних та архітектурних конкурсах, якщо їх умовами не передбачено інше; проектування об`єктів, які відповідно до законодавства не потребують отримання документів, що дають право на виконання будівельних робіт. З долученого до матеріалів справи архітектурно-будівельного рішення, житлового будинку, розробленого [PERSON] на замовлення [PERSON] вбачається, що він складається з ескізного проектування, визначення архітектурного образу будинку, фундаменти, кладочні плани, плани перекриттів, плани покрівлі т розробка її конструктиву, фасади, рішення з водопостачанням та каналізацією, ескіз на сходи. Встановлено, що дані проектні рішення були розроблені без конкретної прив`язки до будь-якої земельної ділянки, у них відсутність конкретна адреса земельної ділянки та її кадастровий номер. Крім того дані проекті рішення були розроблені без прив`язки до вимог проектування передбаченої ДБН А.2.2-3-2014. Таким чином, дані креслення підпадають під перелік робіт, описаних в Статті 19 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме розроблення проектних матеріалів, не передбачених для реалізації (ескізні, пошукові, концептуальні тощо), пропозицій щодо можливості і умов забудови будь-якої земельної ділянки. Також слід зазначити, що [PERSON] у позовній заяві зазначає, що дана проектна документація була виготовлена із значними помилками та неточностями, у зв`язку з чим, останній поніс значні матеріальні збитки. Проте доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу матеріальних збитків чи неточностей суду не надано. Суд враховує, що практика ЄСПЛ вказує на необхідність оцінювати докази,

Outcome: dismissed