Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

ІСТОРІЯ СПРАВИ Короткий зміст позовних вимог 1. У квітня 2019 року представник позивача [PERSON] (далі - позивач) адвокат - Андрусенко І.Я. звернувся в суд із позовом про: - збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] 2005 року народження та [PERSON] 2009 року народження встановлених рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2014 року в твердій грошовій сумі по 1500 грн на кожну дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього сина [PERSON] 2005 року народження та неповнолітньої дочки [PERSON] 2009 року народження, а [PERSON] (далі - відповідач) є їх батьком. 3. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 18 лютого 2011 р. з відповідача на її користь на утримання дітей було вирішено стягувати аліменти в розмірі 300 грн. на кожну дитину. 4. 12 квітня 2011 року рішенням апеляційного суду Тернопільської області зменшено щомісячний розмір присуджених до стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання дітей з 300 грн. до 200 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. 5. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2014 р. збільшено присуджений апеляційним судом Тернопільської області від 12 квітня 2011 року розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 200 грн на 250 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 6. Представник позивачки обґрунтовуючи необхідність збільшити розмір аліментів пов`язував це виключно зі змінами в законодавстві, зокрема покликався, що мінімально гарантований розмір аліментів у твердій грошовій сумі не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 7. Враховуючи те, що встановлений судом у 2014 році розмір аліментів є меншим ніж мінімально гарантований розмір на час подання позову, просив збільшити розмір аліментів до 1500 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рух цивільної справи в суді першої інстанції 8. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2019 року для розгляду справи № 603/221/19 визначено головуючого суддю Галіяна І.М. 9. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року відкрито провадження в справі та установлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою справу було призначено до підготовчого засідання. 10. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року відкладено підготовче засідання. 11. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року від 09 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Аргументи сторін 12. Представник позивача Андрусенко І.Я., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 08.04.2019 року, подав до суду заяву, що відображена у п.2 прохальної частини позову, про розгляд справи без його участі та участі позивача - [PERSON] (а.с. 3). 13. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 14. 11 червня 2019 року представник відповідача - адвокат Орєхов А.В. надіслав на адресу суду письмові пояснення в яких зазначив, що відповідач є насельником Свято-Михайлівського Злотоверхого чоловічого монастиря Української Православної Церкви Київського Патріархату (м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 6) та не отримує заробітну плату (а.с. 31-38). 15. 11 липня 2019 року представник відповідача - адвокат Орєхов А.В. надіслав на адресу суду заяву про поновлення процесуальних строків та долучення доказів (а.с. 64-66). СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ 16. 02 травня 2004 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 17. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . 18. 17 грудня 2010 року рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області суд між сторонами розірвано. 19. Рішенням Монастириського районного суду від 18 лютого 2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину, що в сумі складатиме 600 грн., щомісячно починаючи з 24 січня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації відповідно до закону. 20. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 12 квітня 2011 року рішення Монастириського районного суду від 18 лютого 2011 року змінено. Зменшено щомісячний розмір присуджених до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON] , з 300 грн. до 200 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. 21. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2014 р. збільшено присуджений апеляційним судом Тернопільської області від 12 квітня 2011 року розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 200 грн на 250 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 4-6). 22. Суд встановив, що діти сторін: син [PERSON] та дочка [PERSON] проживають разом з матір`ю, яка їх виховує та доглядає. Відповідач проживає окремо. 23. Згідно довідки Свято-Михайлівського Злотоверхого чоловічого монастиря Української Православної Церкви Київського Патріархату від 11 липня 2019 року № 135 виданої [PERSON] ( [PERSON] ) 1981 року народження, відповідач дійсно є насельником Злотоверхого чоловічого монастиря Української Православної Церкви Київського Патріархату у м. Києві та заробітною платою не забезпечується. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 24. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 25. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 26. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 27. Частина 3 ст. 181 СК України, визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 28. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. 29. У ч.1 ст.192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. 30. Встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. 31. Згідно з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. 32. Відповідно до п.23 цієї ж постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 33. Відповідно до правової позиції ВС у справі від 12.09.2018 №459/2181/17 зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. 34. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 35. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 36. Доказів відповідно до приписів ст.ст.77-78 ЦПК України щодо суттєвої зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я позивачем суду не надано. Нових обставин, що зумовили б зміну розміру аліментів позивачем не наведено. ПОЗИЦІЯ СУДУ 37. Як установлено судом, представник позивачки обґрунтовуючи необхідність збільшення розміру аліментів пов`язував це виключно зі змінами в законодавстві та посилався, що встановлений судом у 2014 році розмір аліментів є меншим ніж мінімально гарантований розмір на час подання позову про збільшення розміру аліментів. 38. Суд погоджується з позивачем лишень з тим, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. 39. Разом з тим, законодавець у положенні ст. 192 СК України закріпив виключний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: а) зміна матеріального стану; б) зміна сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров`я. 40. Як видно, цей перелік обставин відрізняється від переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів (ст. 182 СК України). Він є вичерпним і вужчим. Перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, значно ширший. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує інші обставини, що мають істотне значення. 41. Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів, як випливає із положень ст. 192 СК України не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів . 42. Окрім цього, внесення змін до СК України в частині визначення мінімального розміру аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів в судовому порядку в розумінні ст. 192 СК України, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитини не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. 43. Отже, задля задоволення позову про збільшення розміру аліментів, позивач мала довести факт зміни будь-якої із обставин, зазначеної в ст. 192 СК України, натомість жодних доказів які б це підтверджували нею подано не було. 44. Саме такої позиції дотримується усталена судова практика, зокрема Верховний Суд України в абзаці четвертому п. 17 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказав: «Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення». 45. А 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17 Верховний Суд зазначив: «Збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів». 46. Отже, зважаючи на зазначене, суд не приймає доводи представника позивача, щодо збільшення розміру аліментів із підстав зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину. 47. Як зазначалося вище, законодавець також пов`язує можливість ініціювання питання щодо збільшення аліментів у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника таких аліментів. 48. Між тим, із довідки від 11 липня 2019 року № 135 виданої Єпископом Вишгородським Намісником Свято-Михайлівського Золотоверхого Монастиря вбачається, що відповідач, як ієромонах є насельником Злотоверхого чоловічого монастиря Української Православної Церкви Київського Патріархату у м. Києві та заробітною платою не забезпечується (а.с. 66). 49. Отже жодних доказів, які б указували на покращення матеріального становище відповідача в порівнянні із його матеріальним становищем на момент встановлення аліментів, позивачем не доведено й судом не здобуто. Висновки за результатами розгляду справи 50. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Вирішення питання щодо судових витрат 51. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 52. Відповідно до пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. 53. Приписами частини шостої статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. 54. Згідно пункту другого частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача, а так як позивач звільнений від сплати судових витрат дані судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 55. Отже, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави в розмірі 768 грн.40 коп.

Outcome: dismissed