Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У квітні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго про захист прав споживачів, обґрунтувавши своїх вимоги тим, що 24.05.2007 року рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради їй наданий дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуального газового опалювального приладу в квартирі за адресою: [ADDRESS] ., яка їй належить на підставі договору купівлі-продажу. 30.09.2008 року її квартира була відключена від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, про що представниками «Донецьктеплокомуненерго» (ОКП «ДТЕК») був складений и підписаний акт . Починаючи з 01 жовтня 2008 року до кінця листопада 2020 року вона не була, та не є до теперішнього часу споживачем комунальної послуги - централізованого опалення місць загального користування багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] та не укладала будь-якого договору про постачання теплової енергії з виконавцем даної послуги Відповідача в порушення, законодавства України, у 2019-2020 роках перед опалювальним сезоном не спрямував їй а ні поштою з повідомленням, ані врученням нарочним проект типового договору про постачання теплової енергії, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, чим порушив її права як споживача послуги з постачання теплової енергії, які передбачені ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу структуру ціни тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг. Незважаючи на порушення законодавства України, відповідач, починаючи з листопада 2020 року, почав надсилати рахунки за опалення місць загального користування будинку, в якому вона мешкає. На неодноразові запити, яким чином з нею був укладений договір на постачання теплової енергії та прохання надати докази того, що їй був наданий проект даного договору, відповідач зрозумілої відповіді не надав, посилаючись на те, що вона отримавши договір протягом 30 днів не надала ніяких заперечень або протоколу розбіжностей згідно вимог законодавства України, тому договір вважається укладеним. Але вимогу надати мені докази того, що проект договору фактично їй був наданий, або вона отримала його будь-яким іншим способом, відповідач проігнорував. Позивач наполягає, що ніякого договору від відповідача вона та члени її родини не отримували. У перших числах грудня 2020 року відповідач спрямовує позивачу рахунки на оплату послуг з опалення місць загального користування та плату за абонентське обслуговування. Розмір плати за абонентське обслуговування відповідно до рахунків за жовтень, листопад, грудень 2020 року та січень, лютий і березень 2021 року становить у сумі 26 грн. 42 коп. за кожний місяць на загальну суму 158 грн. 52 коп. Вважає, що вказані нарахування за абонентське обслуговування незаконні та повинні бути відповідачем скасовані на підставі того, що між нею та відповідачем договірних відносин укладено не було згідно з діючим законодавством України на постачання теплової енергії, а абонентська плата за обслуговування повинна нараховуватися відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №808, якою встановлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами. Під абонентом слід розуміти споживача відповідної комунальної послуги, з яким виконавець уклав індивідуальний договір про надання такої послуги у багатоквартирному будинку. У зв`язку з тим, що між сторонами договір на постачання теплової енергії в місцях загального користування не був укладений, та позивач не є абонентом, тому ніякого нарахування абонентської плати не повинно бути взагалі. Також вважає не законними дії відповідача стосовно повідомлення її про сплату послуги за постачання теплової енергії відповідно до отриманих рахунків за обсяг теплової енергії на опалення місць загального користування будинку [ADDRESS] , в якому знаходиться її квартира, а саме за листопад 2020 року на суму 174 грн.75 коп., за грудень 2020 року на суму 237 гри. 59 коп.. за січень 2021 року на суму 223 грн.63 коп., за лютий 2021 року на суму 227грн..24 коп., та березень 2021 року на суму 219 мгрн.06 коп., а всього на загальну суму 1082грн.27коп грн. Фактично даної послуги вона, а також всі інші мешканці вищевказаного будинку, не отримували та не отримуємо до теперішнього часу, тому що в місцях загального користування та допоміжних приміщеннях будинку (під`їзди, колискові, горища та підвали, шахти і машинні відділення ліфтів та інші) відсутня будь-яка система опалення (радіатори, батареї, арматура та інші). Тобто, подача теплової енергії до місць загального користування будинку не здійснюється з розподільчих труб, які знаходяться у підвалі будинку, тому що система опалення відсутня. Факт того, що у вищевказаному будинку відсутня система опалення місць загального користування та факт не отримання послуги з опалення місць загального користування затверджує акт обстеження правління ОСББ «Семафор» будинку [ADDRESS] на предмет функціонування системи опалення місць загального користування, а також наявності приборів обігріву на горищі, в під`їздах та колискових. Позивачем в свою чергу на адресу відповідача скеровувались претензії, що були залишені поза увагою. Крім того, відповідач крім незаконного нарахування за ненадану послугу опалення місць загального користування, також нарахував за відповідний період часу на функціонування системи внутрішньобудинкової системи опалення, а саме за листопад 2020 року - 139 грн. 80 коп., грудень 2020 року - 190грн.,08коп., січень 2021 року - 178 грн.,90 коп., за лютий 2021 року - 181 грн.79коп.,за березень 2021 року-175грн. 25коп. на загальну суму 865 грн. 82 коп. Вважає вказані нарахування незаконними, тому що відповідач не уклав з нею договір на постачання теплової енергії, не з причини того, що вона відмовилася від підписання, а з причини того, що договір фактично не був спрямований їй для ознайомлення та підписання. Тобто порушені її права як споживача послуги з опалення місць загального користування будинку. У зв`язку з вищевикладеним просить суд визнати неправомірними дії Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго»(ОКП«ДТЕК»), що до нарахування [PERSON] , витрат за листопад-грудень 2020 року та січень-березень 2021 року на абонентське обслуговування на загальну суму 158 грн. 52 коп.; на опалення місць загального користування на загальну суму 1082грн. 27 коп. та за функціонування системи опалення на загальну суму 865грн. 82 коп., а також зобов`язати Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (ОКИ «ДТЕК» скасувати безпідставно нараховану [PERSON] , заборгованість за листопад-грудень 2020 роки та січень-березень 2021 року по сплаті за абонентське обслуговування на загальну суму 158 грн. 52 коп. за постачання теплової енергії на опалення місць загального користування на загальну суму 1082 грн.27 коп. та за функціонування системи опалення на загальну суму 865 грн. 82 коп. Відповідно до Відзиву на позовну заяву від 06.05.2021 року №1722/26 (а.с.46-51), вбачається, що відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача, з огляду на наступне. Так, відповідач зазначає, що будь-якого обґрунтування на порушення прав позивача як споживача останнім не надається, вважає, що оскільки відповідач не є органом державної влади, органом влади АРК, органом місцевого самоврядування, тому позивач не має законних підстав висувати позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій відповідача. Також, відповідач при укладанні типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії діє виключно в межах законодавства, зокрема Закону №2189, жодних відступів від зазначеного порядку не допускає, в свою чергу чим керується позивач, коли зазначає у позові, що не уклавши з ним договір передбачений законодавством відповідач порушив його права споживача є незрозумілим. Крім того, послуги що нараховуються позивачу за постачання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, правомірні, здійснюються відповідно до Методики №315, будь-якого подвійного нарахування, за теплову енергію, що надійшла до приміщень підключених до мереж опалення, про що зазначає позивач, не здійснюється. Теплова енергія, розподілена на приміщення з опалення не враховує теплову енергію на МЗК та функціонування систем опалення будинку. Також, обґрунтовано та правомірно здійснюється нарахування плати за абонентське обслуговування позивачу. У зв`язку з вищевикладеним, вважає, що позов [PERSON] не обґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила доводи викладені у позові та просила його задовольнити. Представники відповідача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Лисенко К.І., що діє на підставі довіреності №23 від 26.01.2021 року (а.с.102) та Суворова О.О. , що діє на підставі наказу №34-к від 13.01.2020 року (а.с.104), в судовому засіданні навели доводи аналогічні викладені к Відзиві на позовну заяву та просили у задоволені позову відмовити. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.06.2021 року по справі проведено підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду та встановлено порядок з`ясування обставин по справі (а.с.120). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Так, відповідно до Витягу з протоколу, вбачається, що 24.05.2007 року рішенням виконавчого комітету Слов`янської міської ради Скрипнікової Н.В. наданий дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання з улаштуванням індивідуального газового опалювального приладу в квартирі за адресою: [ADDRESS] ., яка їй належить на підставі договору купівлі-продажу (а.с.11). 30.09.2008 року квартира [PERSON] була відключена від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, про що представниками «Донецьктеплокомуненерго» (ОКП «ДТЕК») був складений и підписаний акт (а.с.12). На неодноразові запити [PERSON] , щодо укладання з нею договору на постачання теплової енергії та прохання з надання доказів того, що їй був наданий проект даного договору (а.с.13,16,19,, відповідач надає відповіді, в яких посилається, що [PERSON] отримавши договір протягом 30 днів не надала ніяких заперечень або протоколу розбіжностей згідно вимог законодавства України, тому договір вважається укладеним. У відповідність до акту обстеження правління ОСББ «Семафор» будинку [ADDRESS] на предмет функціонування системи опалення місць загального користування, а також наявності приборів обігріву на горищі, в під`їздах та колискових від 14.01.2021 року (а.с.31), вбачається що у вищевказаному будинку відсутня система опалення місць загального користування. Згідно до Актів обстеження місць загального користування від 10.02.2021 року, від 16.02.2021 року, від 17.02.2021 року (а.с.32-34), вбачається, що в наслідок проведення обстеження теплопостачання місць загального користування в будинку [ADDRESS] під`їзди де стояки та прилади опалення відсутні, горище: інженерні мережи відсутні, прилади опалення відсутні, наявна низка температура. Відповідно до рахунків на оплату послуг за листопад 2020 року - березень 2021 року, [PERSON] нараховані по сплаті за абонентське обслуговування на загальну суму 158 грн. 52 коп. за постачання теплової енергії на опалення місць загального користування на загальну суму 1082 грн.27 коп. та за функціонування системи опалення на загальну суму 865 грн. 82 коп. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Преамбулою Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Так, згідно витягу з протоколу засідання міської комісії з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 24.05.2007 року виконавчого комітету Слов`янської міської ради, погоджено переобладнання квартири індивідуальним газовим котлом при обов`язковому виконанні технічних умов [PERSON] (позивачці по справі) за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Листом від 30.09.2008 року підтверджено факт відключення від центрального опалення шляхом демонтажу системи опалення вищезазначеної квартири позивачки (а.с.12). Статутом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», затвердженим головою облдержадміністрації від 18.01.2001 року за № 30 в редакції розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 23.08.200 року № 941/5-20 визначені юридичний статус, організаційна структура, мета і предмет діяльності, права та обов`язки та інше ОКП «Донецьктеплокомуненерго» (а.с.105-117). Відповідно до рахунків на оплату послуг за листопад 2020 року - березень 2021 року, [PERSON] нараховані по сплаті за абонентське обслуговування на загальну суму 158 грн. 52 коп. за постачання теплової енергії на опалення місць загального користування на загальну суму 1082 грн.27 коп. та за функціонування системи опалення на загальну суму 865 грн. 82 коп.(а.с.9-10). Відносини між позивачем та відповідачем регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг покладається саме на споживача, як і обов`язок по оплаті вказаних послух, як це визначено ст. 20 Закону. Відповідно до ч.4 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець/виробник зобов`язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто законодавець покладає такий обов`язок на виробника таких послуг, в разі їх ненадання з вини саме виробника, а не через відмову споживача отримувати дані послуги. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначено право споживачів на відмову від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Пунктами 25, 26 Правил передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» (2633-15) схемою теплопостачання, за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких приводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Суд вважає, що надіслання [PERSON] відповідачем ОКП «Донецьктеплокомуненерго» рахунків на оплату послуг не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані суми, та є лише різновидом претензії і не тягне за собою будь-яких наслідків для позивача. При цьому, питання про обґрунтованість нарахованої суми плати за надані послуги, тобто законність або незаконність дій відповідача в цій частині, встановлюється при вирішенні іншого спору, де б вирішувалось питання про стягнення суми боргу або правомірності дій позивача щодо відмови від отримання послуг з теплопостачання, при вирішення якого суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаним фактам. Проте, таких позовних вимог ніхто зі сторін не заявляв. Крім того, питання щодо правомірності відмови позивача від отримання послуг відповідача не є предметом даної справи. Таким чином, позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання дій ОКП «Донецьктеплокомуненерго» щодо нарахування [PERSON] заборгованості за листопад-грудень 2020 року та січень-березень 2021 року по сплаті за абонентське обслуговування на загальну суму 158 грн. 52 коп., за постачання теплової енергії на опалення місць загального користування на загальну суму 1082 грн. 27 коп. та на функціонування системи опалення на загальну суму 865 грн. 82 коп., не ґрунтуються на законі, та є такими, що не підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», у позові їй відмовлено, отже, з підстав ч.7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати належить компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed