Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Співпозивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у лютому місяці 2014 року звернулись до Кодимського районного суду з позовами до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» с.Шершенці Кодимського району Одеської області (далі - СТОВ «Маяк») про стягнення орендної плати за користування земельними ділянками (а.с.1-2, 30-31, 62-63, 96-97,118-119). Згідно з ч.2 ст.32 ЦПК України участь у справі кількох позивачів допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. У зв'язку з цим, позови [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ухвалою суду від 27 березня 2014 року були об'єднані в одне провадження (а.с.139). В судовому засіданні позивач [PERSON], представляючи власні інтереси та відповідно до нотаріально засвідченої довіреності - інтереси позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], позови підтримала та пояснила, що всі позивачі є власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані та території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області. Вказані земельні ділянки на підставі договорів оренди від 01 вересня 2009 року передані позивачами в оренду СТОВ «Маяк», яке зобов'язалось використовувати ці ділянки за їх цільовим призначенням та сплачувати оренду плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Втім, за 2013 рік відповідач виплатив кожному позивачеві оренду плату у меншому розмірі, ніж це передбачено у договорі оренди земельної ділянки, зокрема виплатив оренду плату у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаної у договорах оренди, хоча станом на 1 липня 2013 року розмір нормативної грошової оцінки кожної земельної ділянки складав 54629 грн.86 коп., тож розмір орендної плати має складати 1638 грн.86 коп., тобто 3%, однак відповідач виплатив лише 795 коп. У зв'язку з цим просила всі позови задовольнити. Представник відповідача СТОВ «Маяк» Юдін О.Ю. (діє відповідно до довіреності директор СТОВ «Маяк» від 02 вересня 2013 року) в судовому засіданні вказав, що заявлених позовів СТОВ «Маяк» не визнає, оскільки свої зобов'язання відповідно до укладених сторонами договорів оренди земельних ділянок СТОВ виконує належним чином та виплачує позивачам оренду плату у розмірі, встановленому договорами. Так, в укладених сторонами договорах оренди вказана нормативно-грошова оцінки землі, три відсотки від якої СТОВ і виплачує орендодавцям як оренду плату. Впродовж дії укладених договорів оренди земельної ділянки позивачі не звертались до СТОВ з заявами про внесення відповідних змін до договорів. Надані ж ними довідки про вартість земель не є належними доказами, оскільки відповідно до ч.1 та 2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Жодних Витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель позивачі до СТОВ не надавали. З цих підстав у задоволенні всіх позовів просив відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачами вимог та необхідність відмови у їх задоволенні з таких підстав. Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом на підставі наявних у справі копій державних актів на право приватної власності на землю встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на адміністративній території Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області. Зокрема, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки №41/497, площею 3.66 га., посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №005109, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 19 березня 2004 року (а.с.8). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки №12/173, площею 2.78 га., посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії ЯГ №927095, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 13 липня 2009 року (а.с.35). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки №12/172, площею 2.53 га., посвідченої державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ОД №069220, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 22 березня 2004 року (а.с.65). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки №41/949,950, площею 5.02 га., посвідченої державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ОД №069140, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 18 березня 2004 року (а.с.105). Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки №41/495,496, площею 6.20 га., посвідченої державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ОД №001508, виданим Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 19 березня 2004 року (а.с.125). 01 вересня 2009 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали зі СТОВ «Маяк» договори оренди, відповідно до яких передали належні їм земельні ділянки в оренду відповідачеві строком на 5 років, а відповідач відповідно до п.9 договорів взяв на себе зобов'язання використовувати ці земельні ділянки за цільовим призначенням, тобто для товарного сільськогосподарського виробництва, та сплачувати оренду плату у розмірі 3% нормативно-грошової оцінки землі, що на момент укладення договорів складало 881 грн.40 коп. (п.5, 8, 9 договорів оренди - а.с.4-5, 36-37,66-67, 103-104,123-124). Всі вказані договори оренди містять підписи від імені орендаря та орендодавця. 09, 18 та 19 листопада 2009 року всі зазначені договори оренди були зареєстровані в Одеській регіональній філії Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" з присвоєнням відповідних реєстраційних номерів. Відповідно до ст.792 ЦК України та ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі» №161-ХІV від 06 жовтня 1998 року з послідуючими доповненнями та змінами, за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.21, ч.2 ст.23 вказаного закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Серед прав орендодавця, визначених ст.24 Закону України «Про оренду землі», законодавець виділяє право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з п.9 Договорів орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у сумі 881,40 грн., яка визначена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на день укладення договору - 29379,88 грн. (п.5 Договорів). Відповідно до ст.23 Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Пунктами 13 кожного Договору оренди встановлені підстави для перегляду орендної плати, серед яких відсутнє посилання на зміну нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. Тобто умови договорів оренди не зобов'язують орендаря одноособово вносити зміни до договору, зокрема збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати. Підставою для задоволення свого позову позивачі вказали сплату відповідачем орендної плати у розмірі, меншому ніж це встановлено у договорах оренди, при цьому сторони погодили, що оренда плата виплачується у розмірі 3%, однак представник позивача наполягала, що ці 3% повинні відраховуватись з нормативної грошової оцінки землі станом на 1 липня 2013 року, а представник відповідач обґрунтовував необхідність сплати цих 3% від нормативної грошової оцінки землі, вказаної в Договорах оренди. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини. Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В пунктах 9 договорів оренди оренду плату сторонами встановлено у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що станом на день укладення договору складало 881 грн.40 коп. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі в своїх позовних заявах, а представник позивача - в судовому засіданні, зазначали, що нормативно грошова оцінки кожної земельної ділянки станом на 1 липня 2013 року складає 54629 грн.86 коп. В якості доказу цієї обставини надали письмову інформацію відділу Держземагенства в Кодимському районі (а.с.6, 38, 70, 100, 128). Втім, вказана довідка відділу Держземагенства не може бути належним доказом про нормативну грошову оцінку землі, оскільки відповідно до ч.1 та 2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Окрім цього, відповідно до ч.4 та 5 ст.5 Закону України «Про оцінку земель» та ст.201 ЗК України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі. Залежно від призначення та порядку проведення грошова оцінка земельних ділянок може бути нормативною та експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності тощо. Експертна грошова оцінка використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Оскільки правовідносини між сторонами урегульовані цивільно-правовими угодами - договорами оренди земельної ділянки, то і для визначення грошової оцінки землі необхідно застосовувати експертну грошову оцінку відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1531 від 11 жовтня 2011 року «Про експертну грошову оцінку земельних ділянок». Між тим, п.1 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів передбачає, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Таким чином, критерієм визначення порядку проведення грошової оцінки земельних ділянок - нормативної чи експертної є необхідність призначення такої оцінки. В даному випадку проведення грошової оцінки земельної ділянки безпосередньо пов'язано з цивільно-правовою угодою, тому застосування нормативно-грошової оцінки земельних ділянок за правилами, визначеними Методикою нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, в тому числі в редакції від 31.10.2011 року є невірним. Отже, позивачами у встановленому законом порядку не доведено факту невиплати СТОВ «Маяк» орендної плати у передбаченому укладеними договорами оренди розмірі, тому їхні позови задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed