Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

В листопаді 2018 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 січня 2019 року у справі замінено первісного відповідача [PERSON] його правонаступником -донькою [PERSON] (далі - відповідач), у зв`язку з прийняттям останньою спадщини після смерті [PERSON] . Позивач в уточненій позовній заяві у справі за позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця від 25 березня 2019 року, в обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06 грудня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В зв`язку з тим, що [PERSON] [INFO] помер, а його правонаступником є [PERSON] , просить стягнути з останньої заборгованість у розмірі 2530,43 грн за кредитним договором № б/н від 06 грудня 2007 року та судовий збір. Представником відповідача [PERSON] 29 січня 2019 року до суду подано відзив на позовну заяву в першочерговій редакції, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на неправильність розрахунків заборгованості, крім цього, просив застосувати строк позовної давності у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності, зазначивши про це у вищезгаданій уточненій позовній заяві. В судовому засіданні відповідач та її представник щодо задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема, заперечували щодо задоволення вимог, викладених в уточненій позовній заяві про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до умов договору від 06 грудня 2007 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 3000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Договір складається з заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. [INFO] у віці 56 років помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 21 виконкомом Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Згідно спадкової справи № 92/14 року до майна померлого [PERSON] , заведеної у Шаргородській районній державній нотаріальній конторі, із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] та прийняла спадщину. Згідно з ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. В поданому представником відповідача відзиві та в судовому засіданні відповідач просили суд застосувати до даних правовідносин строки позовної давності. У відповідності до положень ст. 256 ЦК України та згідно ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Зважаючи на те, що з моменту настання строку вимоги до часу подання позовної заяви пройшло більше трьох років - позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду.

Outcome: dismissed