Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 21.06.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №КР/6/286, за умовами якого відповідач зобов'язався передати йому (позивачу) у власність об'єкт інвестування, а він (позивач) зобов'язався прийняти об'єкт та сплатити відповідачу інвестицію, яка склала 309 375 грн., що складає 100% вартості майнових прав об'єкта нерухомості, що знаходиться за будівельною адресою: [ADDRESS] (рекомендована поштова адреса - [ADDRESS]) у Дніпровському районі, квартира [NUMBER], розташована на 25 поверсі, розрахункова площа 34,05 кв.м. Згідно довідки відповідача від 21.06.2014 року ним (позивачем) було сплачено 100% суми, передбаченої в договорі, - 309 375 грн., що складає 100% вартості майнових прав об'єкта нерухомості. Він, як інвестор, виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання по закінченню будівництва та здачі об'єкта в експлуатацію у визначені в договорі терміни не виконав по цей час, тоді як строк закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію був всановлений - 4-й квартал 2014 року. Такі дії відповідача порушують його (позивача) права та свідчать про невизнання відповідачем права власності його (позивача) на частку в об'єкті інвестування. У зв'язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав та просив суд визнати за ним право власності на частку в об'єкті будівництва. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також просив врахувати надані ним письмові додаткові пояснення. Вважав, що саме рішенням про визнання за позивачем права власності на частку в об'єкті інвестування можливо захистити права позивача. Просив врахувати і те, що позивач у зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань відповідачем, вимушений орендувати квартиру. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та врахувати надані ними письмові заперечення. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що 21.06.2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № КР/6/286 купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого відповідач (продавець) продає, а позивач (покупець) купує майнові права на об'єкт нерухомості, розташований в об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] (рекомендована поштова адреса - [ADDRESS]) у Дніпровському районі міста Києва з наступними характеристиками: квартира, будівельний [NUMBER], кількість кімнат -1, загальна площа - 34,05 кв.м., поверх - 25. Орієнтовна загальна вартість майнових прав на об'єкт нерухомості в день укладання договору становить 309 240 грн. 20 коп. В пункті 2.6 вказаного договору зазначено, що плановий термін закінчення будівництва - 3 квартал 2014 року; плановий термін введення в експлуатацію - 4 квартал 2014 року. З наданих до справи документів, довідок та пояснень представників сторін слідує, що позивачем були виконанні його зобов'язання по сплаті ним грошових коштів по договору купівлі-продажу майнових прав, він сплатив відповідачу 309 375 грн., що складає 100 відсотків вартості майнових прав об'єкта нерухомості. Відповідач свої зобов'язання не виконав, по цей час будівництво об'єкта нерухомості не завершено, будинок не введено в експлуатацію, при тому, що договором визначено конкретні терміни - 2014 рік. Таким чином, в суді встановлено та підтверджено наданими до справи доказами, що позивач є єдиним власником майнових прав на об'єкт нерухомості - квартира, будівельний [NUMBER], кількість кімнат -1, загальна площа - 34,05 кв.м., поверх - 25, розташований в об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: [ADDRESS] (рекомендована поштова адреса - [ADDRESS]) у Дніпровському районі міста Києва. Вказаний об'єкт нерухомості, 100 відсотковим власником майнових прав якого є позивач, незавершений будівництвом, не введений в експлуатацію. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, а у разі, коли договором чи законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Викладене вище свідчить про відсутність на даний час підстав для задоволення позовних вимог - визнання за позивачем права власності на спірний об'єкт нерухомості. Посилання сторони позивача, як на підставу своїх позовних вимог, на Закон України "Про інвестиційну діяльність" судом не може бути враховане, так як порядок набуття права власності на об'єкти будівництва (будинки, будівлі, споруди) визначено ЦК України і саме положеннями цього кодексу слід керуватися по спірних питаннях. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed