Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

08.04.2015 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, з проханням стягнути з відповідача на свою користь середню заробітну плату у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку, розмір якої на день подання позовної заяви становить 138449,26 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.03.2013 року його на підставі ст.38 КЗпП України звільнено за власним бажанням з посади комірника Вантажного терміналу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт». На день звільнення з роботи ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» мав заборгованість з виплати заробітної плати у розмірі 28389,83 грн. Однак, в порушення ст.47 КЗпП України відповідач не провів з нею розрахунок по заробітній платі з грудня 2012 року по березень 2013 року, а також не виплатив компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу. В зв'язку з чим, 19 квітня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за її заявою було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача заробітну плату в розмірі 19 928,51грн. Проте на момент подачі позову розрахунок проведений не був, судовий наказ залишається невиконаним. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав, в частині стягнення середнього заробітку за час невиплати заробітної плати вона і звернулася до суду. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду проте подав заяву, якою позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань на адресу суду не направив, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подану позивачем заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 15.06.2010 року по 04.03.2013 року працювала на посаді комірника Вантажного терміналу Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 4). 04.03.2013 року на підставі наказу № 712-ос позивач була звільнена за власним бажанням з займаної посади (а.с.5). Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивачу при звільненні відповідачем не було виплачено заробітну плату за грудень 2012 року - березень 2013 року, внаслідок чого 19 квітня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заробітну плату в розмірі 28389,83 грн. (а.с.6). Проте на момент подачі позову розрахунок проведений не був, судовий наказ залишається невиконаним. Відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України Змістом статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст. 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач при звільненні позивача, у встановлені законом строки, не виплатив йому нараховану заробітну плату та всі належні суми при звільненні, суд дійшов висновку, що з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" слід стягнути на користь позивача її середній заробіток за весь час затримки, починаючи з дня звільнення - 04.03.2013 року по день винесення судового рішення 19.05.2015 року. Згідно довідки про доходи позивача № 356 від 22.04.2014 року за № 4799 (а.с.8) середньоденна заробітна плата позивача становить 244, 61 грн. Так, починаючи з дня звільнення позивача - 04.03.2013 року по день винесення судового рішення 19.05.2015 року, кількість робочих днів складає 592 дні, тому середній заробіток, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за вказаний період, становить 144809,12 грн. (592 робочих днів х 244,61 грн. - розмір середньоденного заробітку). Тому для повного відновлення порушеного права слід стягнути з відповідача на користь позивача вказаний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 1448,09 грн., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від їх оплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 116, 117, 233 КЗпП України, Рішення Конституційного суду України щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу від 22 лютого 2012 року за № 4-рп/2012,

Outcome: approved