Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05 квітня 2006 року він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. У вказаному будинку за його згодою був зареєстрований його син [PERSON], проте він у будинок не вселявся та у ньому не проживає, особисті речі відповідача у будинку відсутні, участі в утриманні будинку та прибудинкової території він не приймав. Реєстрація [PERSON] у будинку перешкоджає йому (позивачу) як власнику вільно розпоряджатися своїм майном. За змістом положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки [PERSON] більше двох років у належному йому на праві власності житловому будинку не проживає без поважних причин, він втратив право користування цим будинком. Просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначає, що позов він визнає, проти його задоволення не заперечує, оскільки у житловому будинку [ADDRESS] не проживає більше двох років. Просить суд розглянути справу за його відсутності. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 05 квітня 2006 року виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1623 га цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 021836, виданим 06 жовтня 2004 року, кадастровий номер земельної ділянки 3221281601:01:025:0014. Згідно із довідкою № 646 від 13 червня 2014 року (форма № 3), виданою виконкомом Гоголівської сільської ради Броварського району Київської області, у зазначеному житловому будинку зареєстровані: позивач [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син). Останній зареєстрований у вказаному вище будинку з 28 жовтня 2010 року. Факт реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], підтверджується копією паспорта відповідача серії [NUMBER]. У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Факт непроживання відповідача [PERSON] більше одного року без поважних причин у належному на праві власності позивачу [PERSON] житловому будинку [ADDRESS] знайшов своє підтвердження в суді. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved