Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

В вересні 2011 року ПАТ «Фольксбанк» предявив позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості згідно кредитного договору. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 4 серпня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фольксбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 51262 на суму 70\~000 доларів США під 12, 5 % річних строком до 3 серпня 2033 року. В забезпечення виконання умов основного зобовязання між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») і [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки від 4 серпня 2008 року, згідно умов якого [PERSON] поручився за [PERSON] відповідати перед кредитором як солідарні боржника за порушення зобовязань, що випливають з кредитного договору. В забезпечення виконання умов основного зобовязання між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») і [PERSON] та [PERSON] було укладено ще один договір поруки від 4 серпня 2008 року, згідно умов якого [PERSON] також поручилася за [PERSON] відповідати перед кредитором як солідарні боржника за порушення зобовязань, що випливають з кредитного договору. Своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник [PERSON] належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед банком в розмірі 100\~366, 09 доларів США, що по курсу НБУ станом на 30.09.2011 року становить 800\~188, 73 грн. З них: -70\~000 доларів США (558\~089 грн.) борг по кредиту; -14\~966, 81 доларів США (119\~325, 89 грн.) борг по відсотках; -15\~399, 28 доларів США (122\~773, 84 грн.) пеня. -3640 грн. комісія. Оскільки поручителі [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку погасити борг не бажають, банк просив в судовому порядку стягнути з них заборгованість по кредиту в розмірі 100\~366, 09 доларів США, що по курсу НБУ станом на 30.09.2011 року становить 800\~188, 73 грн., а також 3640 грн. комісії (а.с.3-5). Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2012 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором № KF 51262 від 04.08.2008 р. в розмірі 803\~828, 73 грн. Вирішено питання про судові витрати (а.с.62-63). 18 травня 2016 року відповідачка [PERSON] звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення (а.с.81-88). Інший відповідач [PERSON] із такою заявою до суду не звертався. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 5 жовтня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2012 року залишено без задоволення (а.с.159-160). В апеляційній скарзі відповідачка [PERSON], від імені якої діє її представник [PERSON], просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову щодо неї відмовити. Апелянтка вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що банком не було надано розгорнутого розрахунку заборгованості по кредиту та пені, не було враховано, що порука є припиненою, а також не було враховано, що умови кредитного договору змінювалися, на що відповідачка [PERSON] згоди не давала (а.с.163-169). Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. В даному випадку рішення суду оскаржено відповідачкою [PERSON] Іншим відповідачем [PERSON] рішення суду не оскаржено. Отже, апеляційний суд діє в межах доводів апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки щодо вимог, заявлених до відповідачки [PERSON] Судом встановлено, що 4 серпня 2008 року між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ [PERSON]») та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 51262 на суму 70\~000 доларів США під 12, 5 % річних строком до 3 серпня 2033 року. В забезпечення виконання умов основного зобовязання між ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки від 4 серпня 2008 року, згідно умов якого [PERSON] поручилася за [PERSON] відповідати перед кредитором як солідарні боржника за порушення зобовязань, що випливають з кредитного договору. Своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник [PERSON] належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед банком в розмірі 100\~366, 09 доларів США, що по курсу НБУ станом на 30.09.2011 року становить 800\~188, 73 грн. З них: -70\~000 доларів США (558\~089 грн.) борг по кредиту; -14\~966, 81 доларів США (119\~325, 89 грн.) борг по відсотках; -15\~399, 28 доларів США (122\~773, 84 грн.) пеня. -3640 грн. комісія. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (стаття 554 ЦК України) У відповідності до ч 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом (ч. 4 ст. 559 ЦК України). Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року (справа № 6- 53цс14). У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-106цс14). З матеріалів даної справи слідує, що згідно заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором № KF 51262 від 04.08.2008 р. в розмірі 572\~657, 52 грн. Це рішення набрало законної сили 23 лютого 2011 року, про що свідчить підпис та штемпель архіваріуса Ужгородського міськрайонного суду [PERSON], і саме з цього часу слід обраховувати строк для предявлення судової вимоги до поручителя, оскільки банк реалізував своє право на дострокове стягнення боргу за кредитом. Отже, з позовом до поручителя [PERSON] банк звернувся 30 вересня 2011 року (а.с.3), тобто по спливу більше як семи місяців. При цьому, колегія виходить з того, що пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову. Позов було предявлено по спливу шести місяців, а отже порука відповідачки [PERSON] є припиненою. Колегія суддів також констатує, що умови кредитного договору змінювалися в частині збільшення відсоткової ставки до 13, 20 % (додаток № 4 до кредитного договору № KF 51262 від 04.08.2008 р (а.с.18), доказів повідомлення про таку зміну відповідача [PERSON] в матеріалах справи немає, а отже мало місце зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, що також є підставою для припинення договору поруки (ч.1 ст. 559 ЦК України). Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції не врахував, що банк вчасно не звернувся з вимогою до поручителя [PERSON], а отже договір поруки щодо неї є припиненим. Вказана обставина є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові до поручителя [PERSON] Рішення місцевого суду щодо іншого відповідача [PERSON] не оскаржено, не було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції. У цій частині рішення залишається без змін.

Outcome: dismissed