Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2), [PERSON] (далі відповідач-3), [PERSON] (далі відповідач-4), перегуди [PERSON] (далі відповідач-5), [PERSON] (далі відповідач-6), [PERSON] (далі відповідач-7), [PERSON] (далі відповідач-8), третя особа ВАТ «Експериментальний механічний завод» про визнання попереднього договору купівлі-продажу частини квартири дійсним, визнання права власності на частину житлової площі, а саме 2/7 квартири [ADDRESS] (далі квартира) та вселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим,що19.06.2012р. між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-7 укладено попередній договір купівлі-продажу частини квартири. Зазначає, що на виконання умов попереднього договору позивачем було передано відповідачу-1, 7 суму у розмірі 160000грн. Залишок у розмірі 40000грн, позивач передала відповідачам - 1, 709.08.2012р. що підтверджується розписками відповідачів. Таким чином позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання встановлені попереднім договором. Проте відповідачі 1,7 ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 2/7 квартири. У зв'язку з чим, позивач просить визнати попередній договір купівлі-продажу 2/7 частин квартири [ADDRESS] від 19.06.2012р. дійсним, визнати за позивачем право власності на 2/7 частин квартири; вселити позивача до вказаної квартири. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 у судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином про дату час та місце проведення судового засідання про причини неявки суд не повідомили. Третя особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 635 Цивільного кодексу України (ЦК України) попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. При цьому, попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 635 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем -1, відповідачем 2 укладено попередній договір, відповідно до п.1 якого сторони домовились укласти в майбутньому договір купівлі-продажу 2/7 частини квартири [ADDRESS]. При цьому, згідно із п.2 даного договору сторони домовились укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 20.09.2012р. Відповідно до п.3 попереднього договору сума за яку буде продано квартиру за домовленістю сторін становить еквівалент у гривні 25000доларів США, відповідно до офіційного курсу гривні щодо долару СШ, встановленого НБУ на день укладення основного договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. ст. 655, 656, 657 ЦК України). За загальним правилом, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 ЦК України). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Проте, відповідно до роз'яснень, наданих Верховним Судом України в постанові Пленуму від 6 листопада 2009 р. N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. N 9), вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін (п. 13). За таких обставин вимоги позивача щодо визнання попереднього договору купівлі-продажу 2/7 частин квартири дійсним є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про визнання права власності та вселення суд зазначає наступне, що ні ст. 635 ЦК України, ні ст. 611 цього Кодексу не передбачають такого правового наслідку порушення взятого на себе у попередньому договорі зобов'язання щодо укладення основного договору як визнання права власності та вселення у судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed