Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В 1995 році сторони вступили в шлюб від якого у них народилося дві доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В червні 2006 року Бершадським районним судом їх шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу, обидві доньки залишилися проживати з матір'ю. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги дітям не надавав, в 2008 році позивачка звернулася з позовною заявою до Бершадського районного суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання двох малолітніх дітей. Бершадським районним судом було прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей "у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно". Відповідач, незважаючи на те, що виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні відділу державної виконавчої служби Бершадського РУЮ, аліменти на дітей сплачував вкрай нерегулярно, з великими затримками та лише після неодноразових нагадувань. На день звернення до суду із даним позовом заборгованість [PERSON] по аліментах на утримання двох дітей становить шість місяців, тобто з жовтня 2013 року він матеріальної допомоги дітям не надає взагалі. Практично з часу розірвання шлюбу відповідач не бере ніякої участі у вихованні дітей, не провідує їх, абсолютно не цікавиться їх здоров'ям, успіхами в навчанні, не здійснює ні моральної, ні матеріальної підтримки дітям, та не тільки не сприяє розширенню їх світогляду, а й навпаки намагається чинити перешкоди в їх культурному вихованні. За весь період навчально-виховного процесу своїх дітей у школі, жодного разу не відвідував батьківські збори та не цікавився їхніми успіхами. Коли в 2013 році танцювальний ансамбль "Мрія" в якому займаються обидві доньки виїздив до Болгарії, Відповідач тривалий час відмовлявся від надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та жодним чином ні матеріально, ні морально не підтримав дітей в цій поїздці. Старша донька - [PERSON], досить часто хворіла, що потребувало серйозних обстежень та лікувань в медичних закладах обласного центру та Києва, що в свою чергу, тягнуло за собою значні матеріальні витрати. [PERSON], будучи поінформованим про стан здоров'я [PERSON], не надав жодної матеріальної та моральної допомоги дитині та не підтримав її в досить непрості для неї часи. Зазначене красномовно характеризує Відповідача з етичної сторони. В жовтні 2013 року відповідачем було подано до Бершадського районного суду позовну заяву про визнання позивачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] в м. Бершаді, котрий вони разом будували, обладнавши і приміщення для проживання дітей, а потім всією сім'єю там проживали, аж до моменту розлучення. При цьому він жодним чином не врахував того, що його діти разом з матір'ю проживають в будинку її батьків, на вкрай обмеженій житловій площі, не мають окремих кімнат та тих умов, які вони мали в будинку, котрий ми разом будували. Не прийняв до уваги відповідач і того, що разом із бувшою дружиною право на житло втрачали і його діти. Бершадським районним судом вказаний позов було задоволено, що автоматично позбавило право на зазначене житло і дітей відповідача. 04 грудня 2009 року між позивачкою та громадянином [PERSON] був укладений шлюб, від якого [INFO] року у них народилася донька - [PERSON]. З моменту укладення позивачкою другого шлюбу, її чоловік - [PERSON], вона та їх діти проживають єдиною, дружною, міцною сім'єю. [PERSON] став добрим батьком для всіх трьох доньок. Він забезпечує їх матеріально, не роблячи жодної різниці між ними, виховує їх, сприяє розвитку світогляду, морально підтримує, допомагає середній дочці в навчанні та готує старшу для правильного вибору професії та подальшого навчання. Саме по цій причині, обидві мої доньки від першого шлюбу, не тільки називають свого вітчима батьком, а і насправді вважають його справжнім батьком. Враховуючи вищенаведене [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]., в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, оскільки позбавлення прав [PERSON] відносно їх неповнолітніх дітей повністю відповідає інтересам дівчаток, оскільки він, будучи батьком дітей абсолютно не займається їх вихованням та розвитком. І навпаки створює несприятливі умови для нормального життя та спілкування дітей, зокрема він навмисно після початку судового розгляду даної справи зазначив дочці [PERSON] про те, що [PERSON], на думку відповідача не являється його дочкою. Він не цікавиться інтересами дітей, не бажає брати участь в оплаті послуг, пов'язаних із нормальним розвитком дітей (гуртки, репетитори, витрати на відпочинок тощо). [PERSON] перенісши хворобу головного мозку була позбавлена батьківського піклування та допомоги з боку відповідача, який повідомив, що лікування їй не допоможе. Теперішній чоловік позивачки усіляко допомагає дітям, возить їх на відпочинок, купує речі, продукти харчування, тобто створює для них нормальну сім'ю. У 2009 році дійсно мало місце розпорядження Бершадської РДА про побачення відповідача із дітьми, однак саме у цей період [PERSON] проходила інтенсивне лікування, що в свою чергу викликало необхідність тривалого перебування у лікарнях м. Києва. При цьому батько не був позбавлений можливості маючи власний транспорт їздити навідувати дитину або ж спілкуватися із молодшою дочкою [PERSON]. Надані відповідачем квитанції про сплату аліментів не підтверджують того, що він надає періодичну допомогу на утримання дітей, оскільки виплачувати заборгованість по аліментах він почав уже після звернення до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали про що надали письмові заперечення, з яких вбачається, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] і [PERSON], які народилися у шлюбі з позивачкою. Діти були бажаними, довгоочікуваними і їх народження сприяло зміцненню сім'ї та сімейних відносин. Коли вони проживали разом батько, кожен день спілкування з дітьми, що було для нього великою радістю. В червні 2006 року, внаслідок погіршення сімейних відносин [PERSON] ініціювала питання про розірвання шлюбу не бажаючи зберегти сім'ю і не бажаючи надати для їх дітей можливості зростати під опікою і захистом обох батьків, внаслідок чого рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Припинення сімейних відносин і проживання позивачки з дітьми окремо сприяло тому, що побачення з дітьми, нажаль, сталі рідшими. Однак [PERSON] бажає брати участь у їх вихованні, спілкуватися і дбати про їх фізичний і духовний розвиток. Зокрема, за його заявою розпорядженням Бершадської РДА № 515 від 26.11.2009 року був визначений спосіб участі у вихованні дітей і спілкуванні із ними шляхом щотижневих побачень. Позивачка весь час створювала перешкоди для того, щоб обмежити побачення відповідача із дітьми, забороняючи їм спілкуватися з ним мотивуючи це негативним впливом на їх психічний розвиток. Твердження позивачки щодо ухилення від утримання дітей вважає необґрунтованим, оскільки перебуваючи в шлюбі з позивачкою він матеріально забезпечував сім'ю, дбав про те, щоб діти були забезпечені усім самим необхідним і мали достатній життєвий рівень, після розірвання шлюбу систематично надавав допомогу на утримання дітей шляхом сплати аліментів. Необґрунтованими вважає і посилання позивачки на те, що він ухилявся від надання допомоги під час хвороби дочки [PERSON], оскільки він вчиняв неодноразові спроби визначити розмір понесених витрат на обстеження і лікування дитини і взяти на себе більшу частину цих витрат, але, позивачкою не було надано йому жодного платіжного документу. Крім того він сприяв тому, що у 2013 році діти мали можливість взяти участь у поїздці до Болгарії, надавши їм дозвіл на виїзд за кордон. Відповідач підтвердив суду, що не ходив на батьківські збори до школи та зазначив, що постійно дарував дітям цінні подарунки, а також возив дочку разом із бувшою дружиною на обстеження до санаторію в м. Вінниці. Причину обстеження він знав, однак позивачка не надала йому підтверджуючих документів про сплату коштів на лікування та не зверталась до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дочки. Наявність заборгованості по аліментах пояснює важким матеріальним становищем та мінливістю доходу, однак зобов'язався повністю погасити борг найближчим часом. Представники органу опіки та піклування Струтинський М.Ю. та Гронська О.А. суду пояснили, що дійсно ними, в силу виконання своїх професійних обов'язків було складено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Висновок ґрунтувався в першу чергу на тому, що при обстеженні умов проживання дітей, які проживають з матір'ю та її чоловіком і їх спільною дитиною, було виявлено, що дівчатка [PERSON] та [PERSON] мають свою окрему кімнату, в якій наявні меблі, речі достатні для нормального розвитку дітей. Також було враховано довідки школи про те, що відповідач не відвідує школу та батьківські збори, виписки з рахунків, з яких вбачається відсутність періодичного матеріального утримання. При співбесіді із [PERSON] та [PERSON] знайшло своє підтвердження ухилення [PERSON] від їх виховання, оскільки діти протягом тривалого часу із ними не спілкуються, приходячи до нього у гості не застають вдома, витрат на їх розвиток він не несе, а всі наявні у дівчаток речі придбані виключно їх матір'ю та її чоловіком. Також Гронська О.А. на задані питання повідомила, що думка батька при складанні висновку не з'ясовувалась, оскільки засідання по даному питанню не проводилось, а висновок був складений на підставі вищевикладених фактів та документів. Допитана в судовому засіданні [PERSON] суду пояснила, що є дочкою [PERSON] та [PERSON] на день її допиту в суді їй виповнилось шістнадцять років та вона навчається в 11 класі Бершадської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1. Дійсно батько ніколи не ходить на шкільні батьківські збори до неї та її сестри, не відвідує шкільних свят, не приймає участі у підготовці її шкільного випускного балу, який проходитиме наприкінці травня 2014 року. Близько 7-8 років вони проживають з матір'ю окремо від батька. За цей час у них з [PERSON] склались складні стосунки, вони практично не спілкуються. Бачаться близько 1 разу на три місяці випадково. Протягом останнього року батько їх із сестрою не вітає на свята. Мати ніколи не створювала перешкод у спілкуванні із батьком та його родичами, і спочатку після розірвання шлюбу батьків [PERSON] ходила до батька і бабусі, однак згодом перестала, так як вони постійно негативно відзивались про матір. Витрати на її навчання, виховання та розвиток несе матір, яка купує їм із сестрою все необхідне, оплачує гуртки, репетиторів. Так, лише курси, які вона проходить у м. Вінниці коштують 1 500 грн. за місяць не враховуючи витрат на дорогу, двічі в тиждень вона також відвідує репетитора із математики, послуги якого коштують 40 грн. за заняття. У дитинстві вона часто бачила, що батьки часто між собою сваряться. [PERSON] також зазначила, що проходила тривалий курс лікування у 2009 році, оскільки важко захворіла, а батько на вмовляння матері не допоміг матеріально у лікування та не відвідував її у лікарнях, крім того він зазначив, що лікування може їй і не допомогти. А на прохання надати йому копію документів на житловий будинок, щоб при виготовленні паспорту здійснити запис про прописку відповів відказом та вказав, що вона у даному будинку не жила та не житиме. Так само він відмовив їй у святкуванні в його будинку новорічного вечора із друзями, оскільки вони йому в його будинку не потрібні, хоча проживає там сам і має достатньо місця. Дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон у Болгарію їй та сестрі він погодився надати після тривалих умовлянь за умови, що мати випишеться із його будинку. Із цінних подарунків він її за час окремого проживання подарував сережки та телефон у 4 класі, а останнім часом взагалі нічого не дарує. На її прохання купити фотоапарат, комп'ютер та допомогти в оплаті послуг репетитора з англійської мови, батько однозначної відповіді не надав як і не придбав нічого та не надав коштів на репетитора. Дана обставина призвела до того, що [PERSON] була змушена відмовитись від додаткових занять із англійської мови, так як мати та її чоловік утримували сім'ю та оплачували всі її інші заняття, а тому оплатити ще й англійську мову не мали можливості. Крім того вона зазначила, що 08.05.2014 року батько зустрів її коло будинку та запитав чи знає вона, що мати хоче позбавити його батьківських прав, а її допитуватимуть у судді, після позитивної відповіді він вказав, що на його думку він не є батьком [PERSON]. Дана розмова призвела до переживань та хвилювань протягом тривалого часу. Позовні вимоги матері [PERSON] підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, оскільки це повністю відповідає її інтересам та її сестри [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач є його рідним братом, і він дуже любить обох своїх дочок. Проживаючи однією сім'єю із дружиною, він утримував сім'ю, купував все необхідне, возив старшу дочку до школи. Жили вони гарно, і навіть коли позивачка звернулась до суду для розірвання шлюбу, він тривалий час намагався зберегти сім'ю. Обох дівчаток він дуже любить, сплачує аліменти на їх утриманні , купує іграшки, речі, продукти харчування, однак [PERSON] забороняє дітям спілкуватися із батьком та його родиною. Свідок також повідомив, що проживаючи неподалік сім'ї [PERSON] не бачив, щоб його брат спілкувався із дітьми. Про те, які відносини склалися у сторін після розірвання шлюбу він знає зі слів брата. Свідок [PERSON] на задані питання суду пояснила, що є матір'ю відповідача та особисто після народження його старшої дочки допомагала у вихованні. Після розірвання шлюбу вона продовжила спілкуватися із дітьми. Частіше до неї приходила [PERSON], так як [PERSON] була ще маленькою, хоча проживали вони не далеко. Те, що зараз діти практично не спілкуються із батьком та його родиною вважає виною позивачки, яка забороняє дітям до них ходити. Все що батько купує дітям, він передає через паркан не маючи права зайти до них. При побаченнях батька із дітьми присутньою вона не була, а їй розповідав син. Вислухавши пояснення учасників справи, думку сторін в судових дебатах та дослідивши матеріали справи суд встановив, що за час спільного сімейного життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 11) та [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 15.06.2006 року. Та, як вбачається із показів свідків та пояснень сторін, після розірвання шлюбу діти проживають разом із матір'ю. [PERSON] згідно відмітки у паспорті (а.с.12, 13) та свідоцтва про шлюб (а.с.20) 04.12.2009 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на "[PERSON]". [INFO] року у них народилась дочка [PERSON] ( свідоцтво про народження а.с. 23). Діти позивачки при цьому постійно проживають разом із нею та її чоловіком. А з відповідача на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 04.03.2008 року стягуються аліменти на утримання дочок, що відображено у виконавчому листі (а.с. 8). Позивачка надала суду довідки №40 від 19.03.2014 року та №03.01.2014 року з банківської установи (а.с. 6, 7) з яких вбачається, що кошти на її рахунок від [PERSON] у серпні, жовтні, листопаді, грудні 2013 року, січні, лютому та березні 2014 року не надходили. За вказаний період часу, тобто з 01.08.2013 року до 19.03.2014 року відповідач перерахував позивачці грошові кошти в сумі 3036, 00 грн. у вересні 2013 року. Згідно з довідкою Бершадської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 від 04.02.2014 року №79 (а.с.5) [PERSON], являючись батьком учениці 4-Б класу [PERSON] та учениці 11-А класу [PERSON] за весь період навчально - виховного процесу своїх дітей у школі не відвідував батьківські збори та не цікавився успіхами своїх дітей. Відповідно до розрахунку заборгованості ВДВС Бершадського РУЮ, станом на 01.05.2014 року борг по сплаті аліментів [PERSON],. згідно наявних у відділі документів, складає 35743,02 грн. Судом встановлено, що при проведенні даного розрахунку не враховано усіх грошових переказів відповідача на рахунок позивачки, так як він не надав до відділу ДВС квитанцій про сплату аліментів, однак даною довідкою в повному розмірі підтверджено відсутність періодичності у сплаті аліментів відповідачем на утримання своїх дітей. Судом досліджено висновок служби у справах дітей як виконавця функцій опіки та піклування № 01-3-270 від 28.03.2014 року (а.с. 42), відповідно до якого служба у справах дітей Бершадської РДА вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Підставами для складання даного висновку наведено обставини, викладені начальником служби Гронською О.А. в судовому засіданні. В матеріалах справи також наявне рішення суду від 30.01.2014року (а.с. 17-19) про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] в м. Бершадь, що підтверджує доводи позивачки про те, що вона разом з дітьми була позбавлена можливості проживати у вказаному житловому будинку. Частина .1 ст.150 СКУ, зобов'язує батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради україни № 789-XII від 27.02.91року, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Аналогічні положення містить ст. 12 вищевказаної Конвенції ООН, де зазначено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновки, що при вирішенні даної справи суд враховує думку [PERSON], яка досягши шістнадцятирічного віку, має сформовані погляди на взаємовідносини з батьком, та будучи допитаною в судовому засіданні зазначила, що вважає його таким, що не приймає участь у вихованні та утриманні своїх дочок, і позбавлення його батьківських прав відповідає її інтересам, так яв батько не цікавиться її життям, не спілкується із нею. На думку суду вплинув той факт, що [PERSON] вказала, що батько не надав її моральну та матеріальну підтримку у період проходження нею лікування від хвороби, що становила загрозу для життя. [PERSON] судом не допитувалась, оскільки суд прийшов до висновку, що десятирічний вік дівчинки не може бути розцінений як такий, при якому у неї має місце сформований та неупереджений погляд для життя. Крім того, в судовому засіданні батько вказував, що можливо вона не є його дочкою, а тому суд вважає, що виклик її в судове засідання може нанести дитині психологічну травму або спричинити хвилювання. Судом критично оцінюються покази свідків [PERSON] та [PERSON], оскільки вони будучи близькими родичами відповідача можуть надавати суду покази, спрямовані виключно на захист його інтересів. Також суд під час їх допиту встановив, що їх знання про взаємовідносини [PERSON] із дітьми обмежені лише його словами, а тому викликають сумнів у неупередженості. Отже, в судовому засіданні встановлені факти, що свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні дочок [PERSON] та [PERSON] з моменту розірвання шлюбу з позивачкою, не цікавиться їх успіхами та інтересами, свої батьківські обов'язки відносно дітей не виконував та не виконує, що в повній мірі підтверджено довідкою зі школи та даними, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved