Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У листопаді 2017 року до суду звернувся позивач з позовною заявою, в якій вказувала, що [INFO] померла [PERSON]. За життя остання 21 травня 2004 року склала заповіт на користь [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за заповітом на земельну ділянку площею - 0,667 га. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса, але їй було відмовлено у оформленні спадкового майна у зв'язку з втратою оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивач, посилаючись на те, що вона не має змоги оформити належним чином прийняття спадщини, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, зокрема на земельну ділянку площею 0,667 га, яка в свою чергу складається з двох земельних наділів: 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,417 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по [ADDRESS] та належала спадкодавцю на підставі державного акта серії [NUMBER] на право приватної власності на землю виданого 28 грудня 2000 року. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, на адресу суду надійшла заява представника позивача, якою він просить суд розгляд справи провести без його участі та участі [PERSON] Підтримує позовні вимоги та просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві ( а.с.50). Представник відповідача Тарганської сільської ради Володарського району Київської області проти вимог позивача не заперечує про що до суду надійшла заява, одночасно просить суд розгляд справи провести без участі представника сільської ради ( а.с.49). Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . Виходячи з роз'яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Окрім того у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позиції представника позивача, представника відповідача викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . Із змісту позовної заяви та із матеріалів справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про її смерть (а.с.8). За свого життя, [PERSON] 21.05.2004 року склала заповіт , яким все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і на що вона за законом матиме право заповідала [PERSON] ( а.с.7). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за заповітом. До спадкового майна відноситься земельна ділянка загальною площею 0,667 га, яка в свою чергу складається з двох земельних наділів: 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,417 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по [ADDRESS] та належала спадкодавцю на підставі державного акта серії [NUMBER] на право приватної власності на землю виданого 28 грудня 2000 року. Вище зазначений державний акт позивачем було втрачено, про що у місцевій газеті « Голос Володарщини» від 05.09.2017 року дано відповідне оголошення ( а.с.16). Позивач вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та частково прийняла спадкове майно, про що свідчить наявна в матеріалах справи спадкова справа та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок ( а.с.9). За вище наведених обставин нотаріусом було відмовлено позивачу у оформленні прийняття спадщини на спадкову земельну ділянку ( а.с. 15). Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення за ст.1225 ЦК України. Ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України визначено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] має право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1223 ЦК України оскільки вона визначена спадкоємцем заповітом спадкодавця. Позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх порушених прав та вона має право на зазначене спадкове майно, зокрема, на земельну ділянку, оскільки, вчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадкового майна та вона визначена спадкодавцем у заповіті як спадкоємець, але не має можливості оформити у нотаріуса прийняття спадщини, в зв'язку із втратою правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, визнання представником відповідача позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved