Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

[PERSON] 14.01.2019 року звернувся до суду з цим позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, із участю третіх осіб: слідчого СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Майченка А.М., заступника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Рощепи А.А. та начальника СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області Олексюка В.В. із вимогами стягнути на його користь з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України 200000 грн. моральної шкоди. В обгрунтуванні позовних вимог посилався на обставинини того, що 24.07.17 року була порушена кримінальна справа №42017021130000053 за ч.1 ст.366 КК України проти паспортного відділу м.Жмеринка. Упродовж півтора року треті особи, зазначені в його позові, порушують вимоги КПК України про швидке, неупереджене слідство в розумні строки, всі його скарги на бездіяльність відхиляються. Доказами зазначив матеріали судових та кримінальних проваджень. Моральна шкода полягає в зміні його укладу життя. Розрахунок шкоди визначив із свого 70-річного віку. Просив визнати, що бездіяльність посадових осіб Національної поліції при провадженні цієї кримінальної справи при порушенні ними вимог КПК про швидке, неупереджене слідство в розумні строки неможливо оскаржити в порядку вимог ст.303 КПК України у зв`язку з тим, що така бездіяльність не охоплюється вимогами цієї статті; визнати, що позовні обгрунтовуються виключно на підставі ст.1173, 1176 ЦК України; визнати бездіяльність слідчого Майченка А.М. та відсутність контролю за його діями з боку його керівників про провадженні цієї справи; визнати відсутність доказів направлення позивачу [PERSON] відповідей в порядку КПК України на його клопотання до слідчого та незаконною такою бездіяльність слідчого; визнати зміну укладу життя позивача, завдання йому душевних страждань хамським відношенням посадових осіб до громадянина [PERSON] у його 70-річному віці. Також просив винести окрему ухвалу щодо вказаних у позовній заяві посадових осіб. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 18.01.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання (а.с.13) Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.24) Позивач [PERSON] за його викликом в судове засідання не з`явився, подавши попередньо письмову заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити його вимоги (а.с.20). Представник відповідача та треті особи, які належним чином та завчасно були повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду також не з`явилися, причин своєї неявки не повідомили, відзиву відповідачем не подано, клопотань вказаними учасниками справи не представлено. Відповідно до загальних положень ст.223 ЦПК України їх неяка не перешкоджає розгляду справи. Вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи та оглянувши судове провадження в кримінальній справі №130/2146/16-к, судом на підставі наданих та безпосередньо досліджених доказів встановлено наступні факти та обставини. Згідно копії постанови заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури Мілієнка О.В. від 25.07.2017 року (а.с.9) за Жмеринським ВП ГУНП у вінницькій області визначено підслідність кримінального провадження №42017021130000053 за ознаками комінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2017 року згідно повідомлення щодо внесення службовими особами Жмеринського районного сектору ДМС завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу щодо громадянки [PERSON] . Із копії заяви [PERSON] від 10.12.2018 року вбачається звернення позивача до слідчого Майченка А.М. з вимогою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №42017021130000053 від 24.07.2017 року (а.с.8). Згідно заяви [PERSON] від 29.08.2018 року останній звертався до начальника Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області з метою зобов`язання слідчого Майченка А.М. виконати вимоги гл.1 КПК України про швидке та неупереджене розслідування по кримінальним справам, що знаходяться у його провадженні з 2016, 2017, 2018 року (а.с.9). Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до положень ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Порядок проведення досудового розслідування, повноваження органу досудового розслідування та прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перевірка дотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування регламентовано Кримінальним процесуальним кодексом України. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регулюється §1 гл. 26 КПК України. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до вимог ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, умовою настання цивільної відповідальності за вказаними вище правовими нормами, законом визначено незаконність дій службових осіб правоохоронних органів. Незаконними ж діяннями вважають діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Згідно роз`яснень, що містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд не приймає до уваги доводи позивача [PERSON] стосовно неможливості оскарження в порядку, встановленому ст.303 КПК України, бездіяльності відповідних службових осіб органу слідства щодо порушення вимог кримінального процесуального закону про швидке та неупереджене сідство в розумні строки, оскільки право оскарження прокурору вищого рівня саме недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування передбачено потрепілим та іншими особами, права чи інтереси яких обмежуються, в порядку, встановленому ст.308 КПК України. Разом з тим, позивачем не наведено за змістом позову та представлено суду додних документальних підтверджень власного звернення до відповідного прокурора вищого рівня із скаргою стосовно недодержання розумних строків при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №42017021130000053 від 24.07.2017 року, а надто визнання недодержання розумних строків, власне з підстав чого ним заявлено вимоги відшкодування моральної шкоди. Оглядом матеріалів судового провадження №130/2146/16-к та вивченням наведених вище письмових доказів таких обставин судом також не встановлено. Тобто, позивачем не доведено суду належними та допустимим доказами саме незаконності дій (бездіяльності) службових осіб органу досудового розслідування, власне яка є обов`язковою умовою цивільної відповідальності оспорюваної моральної шкоди, відтак не довів підтверджено факту заподіяння йому моральної шкоди заявленими діями (бездіяльністю) третіх осіб. Також позивачем не надано обґрунтованого розрахунку суми заявленої до стягнення моральної шкоди у розмірі 200000 грн. Будь-яких інших, окрім викладених у позові, обгрунтувань та доводів заявлених позовних вимог позивач [PERSON] суду не представив. Таким чином, в ході судового розгляду справи по суті не встановлено та позивачем не доведено, що третіми особами порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Також позивачем не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, не надано доказів на підтвердження вказаних ним обставин, не доведено протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, з урахуванням чого суд доходить висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення. З урахуванням підстав звільнення позивача за даним предметом спору від сплати судового збору його слід віднести на рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed