Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові зазначали, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами; просив стягнути заборгованість по кредитному договору № PLR4RX11610003 від 14.12.2006 року в розмірі 49230 грн. 28 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту - 3297,80 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 15664,98 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 534,24 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 29912,77 грн., штрафи 500 грн. - фіксована частина, та 2320,49 грн. - процентна складова та сплату судових витрат покласти на відповідача [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача Озірська В.С. позовні вимоги підтримала повністю. Просила суд позов задовольнити за обставин викладених в описовій частині позову. Представники відповідача [PERSON] проти позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити на підставі пропуску позивачем строку позовної давності без поважних причин. Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України), розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у розгляді справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає до задоволення за наступних підстав, а саме : Судом достовірно встановлено, що позовна заява надійшла до Автозаводського районного суду м. Кременчука 27.03.2015 року. До вимог вказаних в позові, встановлюється позовна давність. Згідно ст.251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Встановлено, що перебіг строку позовної давності у позивача виник з 14.12.2006 року, про, що не заперечував в судовому засіданні ні позивач, ні його представник і саме за період часу з 14.12.2006 року по 27.03.2013 року. Згідно ст.260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Встановлено, що ні позивач, ні його представник не подали до суду на протязі розгляду справи по суті жодного клопотання про продовження судом строків позовної давності із-за поважності їх пропуску. 03.06.2015 року в судовому засіданні представником відповідача [PERSON] було подано письмову заяву про відмову в задоволенні позову на підставі пропуску позивачем строку позовної давності в зв'язку з його пропущенням без поважних причин. Згідно ст.267 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на підстави визначені в ст.267 Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed