Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 14.10.2013. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для АТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. У зв`язку з порушенням своїх зобов`язань, відповідач станом на 31.08.2020 має заборгованість - 82304 грн 08 коп., з яких: 3119 грн 80 коп. - заборгованість за кредитом; 79184 грн 28 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 15.10.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав особисто 19.10.2020 (а.с. 68), відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 14 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] підписав заяву відповідно до якої погодився, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 17). Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (а.с. 56-57). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил). Крім того, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надавав відповідачу кредитні кошти на платіжну картку відповідно до встановленого розміру кредитного ліміту, що не заперечувалося відповідачем та підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості станом на 31.08.2020 (а.с. 8-10), випискою по кредитному рахунку (а.с. 11-14), довідкою про зміну кредитного ліміту (а.с. 15), та довідкою про видану кредитну картку (а.с. 16). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил). Згідно з п. 2.1.1.12.6.3 Договору, відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) і/або Овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 і п. 2.1.1.12.5, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок Кредиту та/або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) і/або Овердрафт стають простроченим кредитом. Одночасно, пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до п. 2.1.1.5.3 Договору до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п. 2.1.1.12.13 Умов та правил, у випадку порушення позичальником строків по виплаті відсотків за користування кредитом, вказаних у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.4 даних Умов, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України Сторони погодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язання по сплаті відсотків за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі фактично виплачених позичальником. Позивач, надав суду Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого слідує, що відповідач обслуговується за тарифним планом «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», умовами щодо нарахування відсотків якого ж: базова відсоткова ставка в місяць за тратами здійсненими з 01.04.2015 - 3,6%, що складає 43,2% річних (а.с. 18). Однак, надані суду розрахунок заборгованості та виписка по кредитному рахунку в частині нарахування відсотків суперечать вищевказаним умовам. Так, станом на 31.10.2015 у [PERSON] була відсутня заборгованість по відсоткам. З 01.11.2015 по 29.02.2016 розмір процентів при відсотковій ставці 43,2% річних становитиме: 4210 грн 25 коп. (сальдо заборгованості за кредитом) х 0,12% (базова денна відсоткова ставка)/100% х 120 днів = 606 грн 28 коп. З 01.03.2016 по 31.08.2020 розмір процентів при відсотковій ставці 43,2% річних становитиме: 3119 грн 80 коп. (сальдо заборгованості за кредитом) х 0,12% (базова денна відсоткова ставка)/100% х 1644 днів = 6154 грн 74 коп. Всього: 606 грн 28 коп. + 6154 грн 74 коп. = 6761 грн 02 коп. За вказаний період відповідачем в рахунок погашення заборгованості за відсотками було сплачено: 659 грн 55 коп. + 25 грн 40 коп. + 12 грн 70 коп. + 6 грн 35 коп. + 393 грн 07 коп. + 5200 грн + 48 грн 95 коп. + 2424 грн 68 коп. + 86 грн 40 коп. + 50 грн + 36 грн 39 коп. + 249 грн 14 коп. + 0 грн 01 коп. + 124 грн 58 коп. + 3623 грн 76 коп. = 12940 грн 98 коп. Таким чином, [PERSON] було переплачено по відсоткам: 12940 грн 98 коп. - 6761 грн 02 коп. = 6179 грн 96 коп. Відповідно до п. 2.1.1.12.10 Умов та правил, черговість та розмір погашення Боргових зобов`язань здійснюється в порядку, викладеному у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, що є невід`ємною частиною договору. Оскільки суду не було надано вказаних документів, однак позивач у позовній заяві вказав про суму боргу відповідача перед ним, зазначивши, що вона складається лише з тіла кредиту та нарахованих відсотків, суд вважає, що переплачені за відсотки [PERSON] кошти повинні іти на погашення тіла кредиту. 3119 грн 80 коп. - 6179 грн 96 коп. = - 3060 грн 16 коп. Таким чином, із розрахунків вбачається, що на час звернення банку до суду з позовом заборгованість [PERSON] як за тілом кредиту, так і за відсотками - відсутня. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно відсутністю заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність повністю відмовити у позовних вимогах позивача у зв`язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed