Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на важкий психічний розлад, у 2014 році лікувалась амбулаторно, з того часу стан хворої значно погіршився, хвора становить вербальну агресію до оточуючих. У хворої спостерігається маячні ідеї проти конкретних осіб. Зі слів очевидців хвора становить небезпеку для себе та оточуючих. Під час обстеження [PERSON] згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дала. 19.08.2016 р. хвора була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу, зазначила, що вона не становить небезпеки для себе та оточуючих, повідомила, що проживає із малолітнім сином, фізичного насильства до оточуючих не застосовувала та не має подібних намірів. Крім того, [PERSON] суду повідомила, що у неї із матір'ю виникають конфлікти відносно квартири, дачі та виховання її сина. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, як окремо так і взаємний їх зв'язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2016 року [PERSON] була доставлена в ХОПЛ№1 швидкою допомогою. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула [PERSON] 19.08.2016 року, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на маячний розлад, хвора неадекватна, агресивна до конкретних осіб, нібито побила сусідку. Зазначене захворювання є тяжким, внаслідок чого хвора становить небезпеку для себе та оточуючих. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] попросила її побути свідком в суді. [PERSON] була її невісткою. У них із [PERSON] здебільшого виникають конфлікти відносно виховання малолітнього онука. [PERSON] уваги своєму сину не приділяє, не лікує його. [PERSON] агресивна, погрожувала їй, обзивала та шарпала за куртку. Чи застосовує [PERSON] фізичне насильство до інших осіб свідок не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її донькою, раніше уже лікувалась амбулаторно в психіатричній лікарні, проте ліки відмовлялась приймати. У них з дочкою виникають здебільшого конфлікти відносно виховання сина. Донька не пускає її до себе до дому, застосовує до неї фізичне насильство, поводить себе агресивно до неї та оточуючих. Просила госпіталізувати доньку, оскільки вважає, що їй потрібна медична допомога. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є неможливість її лікування, крім як в стаціонарних умовах, а також вчинення особою чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В той же час в ході судового розгляду представником ХОПЛ №1 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини щодо вчинення [PERSON] чи прояву нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. В судовому засіданні [PERSON] поводила себе адекватно, логічно та послідовно відповідала на поставлені їй запитання. Встановлено, що [PERSON] перебуває у поганих відносинах із свідком [PERSON] (колишня теща) та свідком [PERSON] (мати). Однак, [PERSON] не вчиняє та не виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. Суду доказів про такі дії чи наміри не було надано. Спори побутового рівня між свідками та [PERSON] виникають не в силу психічного розладу, а в силу поглядів на виховання внука, та власне у доступі свідків до даного виховання. Свідки підтвердили, що у них відсутні відомості про те, що [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для інших оточуючих. Крім того, судом встановлено особисту зацікавленість свідків саме у примусовому стаціонарному лікуванні, що ставить під сумнів їх об'єктивність. Свідок [PERSON] перебуває з [PERSON] у неприязних стосунках ще й тому, що остання написала заяву про злочин у поліцію про злочин, вчинений її колишнім чоловіком, сином свідка [PERSON] З огляду на вказане суд відхиляє показання даних свідків. Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в заяві головного лікаря ХОПЛ №1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, а тому заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed