Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

07.09.2017 року позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, який обґрунтувала тим, що вони перебували зареєстрованому у шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду від 22.11.2016 року - розірваний. Вказує, що від шлюбу них народилось троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Зазначає, що фактично шлюбні стосунки між ними припинено з грудня 2015 року, з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом із нею, спорів стосовно місця проживання дітей не має. Вказує, що увесь цей час відповідач життям дітей не цікавився та не приймав участі у їхньому вихованні, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов'язаних з вихованням та утриманням дітей, жодним чином не піклується про стан здоров'я дітей. Зазначає, що матеріальної допомоги та виплат аліментів та утримання дітей згідно виконавчого листа № 145/108/16-ц виданого 16.03.2016 року Тиврівським районним судом Вінницької області не отримує. Вказує, що хоч відповідач і є біологічним батьком дітей, проте у зв'язку з відсутністю будь-якої участі відповідача у житті дітей, вважає, що вони не повинні носити його прізвище, тому у зв'язку зі зміною свого прізвища на дівоче -[PERSON], вважає за доцільне щоб діти носили спільне з нею прізвище аби дана обставина не призводила до непорозумінь та відповідних труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми та позбавлення дітей в майбутньому відчуття «неповноцінності», адже дана обставина може негативно впливати на їхній емоційний стан. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; змінити прізвища дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] ( її дівоче прізвище). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надав. Тому суд, у порядку ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу. Вивчивши позов та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає що позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.10.2016 року - розірвано (а.с.7). В період шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей. (а.с.15-17). З копії виконавчого листа, виданого Тиврівським районним судом Вінницької області вбачається, що судом вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1600 (одна тисяча) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.01.2016 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 21.01.2016 по 01.07.2017 року за боржником [PERSON] перед позивачем рахується заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в сумі 52 064,47 гривень. (а.с.9). З довідки від 04.07.2017 року №46, виданої Тиврівським дошкільним навчальним закладом про те, що [PERSON], а також його батьки за період перебування дитини [PERSON] у ДНЗ з вересня 2015 року по даний час участі у вихованні не брали: не відвідували дитячих святкових заходів та батьківських зборів, дитину в садочок не приводили і з нього не забирали.Розрахунок за перебування дитини [PERSON] здійснювала мати [PERSON] (а.с.11). З довідки від 07.07.2017 року №107, виданої Загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів смт. Тиврів Тиврівського району про те, що [PERSON] дійсно навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів смт Тиврів. Вихованням та матеріальним забезпеченням займається мати учня [PERSON].Його батько [PERSON] за роки навчання сина в школі не цікавився вихованням та навчанням дитини, жодного разу не приходив в школу, не вів телефонних розмов з класним керівником (а.с.12). Відповідно до характеристики, виданої [PERSON], за її місцем роботи [PERSON] працює в Тиврівській ЦРЛ на посаді рентген лаборанта з 2016р. На протязі цього часу проявила себе дисциплінованим, працьовитим, грамотним, професійним фахівцем. До роботи відноситься добросовісно. У відношенні з співробітниками ввічлива, дружелюбна, користується авторитетом серед колег по роботі та співробітників закладу. За час який працює на посаді рентген лаборанта порушень трудової дисципліни не було. Приймає активну участь в суспільному житті колективу (а.с.14). Діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проживають із матерію- позивачем, що підтверджують довідкою №355 від 03.07.2017 року, виданою виконкомом Тиврівської селищної ради депутатів (а.с.4) та актом обстеження житлових умов позивача, затвердженим виконкомом Тиврівської селищної ради (а.с.10). Як вбачається, з висновку Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області №01-21/2276 від 18.10.2017 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], є доцільним, оскільки батько дітей не виконує своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.ст. 150-155, 180 СК України (а.с. 60-61). З свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 29.08.2017 р., вбачається, що позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на « [PERSON]». ( а.с.43) Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 150 СК України закріплюється обов'язок батьків виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати до самостійного життя та поважати її. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, що містяться пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому з огляду на вищевказане, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей- [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З урахування того, що рішенням Тиврівського районного суд Вінницької області , вже стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1600 (одна тисяча) гривень ш кокну дитину щомісячно, починаючи з 21.01.2016 року до досягнення дітьми повноліття, тому суд вважає , що у даному випадку не підлягає до застосування положення ч.3 ст. 166 СК України. Відмовляючи у задоволені позовної вимоги позивача про зміну прізвища малолітнім дітям , суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до положень, викладених в ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Оскільки позивач не навела у позові та не надала суду доказів про те, що між нею та відповідачем виник спір щодо зміни прізвищ дітей з «[PERSON]» на «[PERSON]», тому суд вважає, що звернення позивача до суду із такою позовною вимогою є передчасним, тому в цій частині у задоволені позову слід відмовити за необґрунтованістю. Тобто позивачем не використаний позасудовий шлях вирішення питання про зміну прізвищ дітей. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати по справі по сплаті судового збору у сумі 640 гривень, оскільки позов про позбавлення батьківських прав судом задоволений.

Outcome: partial