Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, вона, перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.11.2000 р. по 07.09.2012 р. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2012 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У період з червня 2015 року до досягнення нею 18-річного віку, вона планує виїздити на навчання та відпочинок разом з позивачем. Також у період літніх канікул з 15.06.2015 року по 30.08.2015 року позивач має намір через Український центр міжнародної освіти організувати поїздку своєї дитини за кордон для тимчасового навчання у міжнародній лінгвістичній школі «АНГЛОЄВРОПЕЙСЬКА ШКОЛА в Англії». У грудні 2015 року позивач планує виїзд разом з дитиною на відпочинок у Єгипет та Ізраїль. Для отримання документів на право виїзду за кордон необхідна згода батьків. На звернення позивача щодо явки до нотаріуса у визначений час (26-27 травня 2015 року з 10-00 до 18-00) для вирішення питання про надання згоди для тимчасового виїзду дитини за кордон, відповідач не з'явився. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просила суд: надати дозвіл матері [PERSON] на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України, неповнолітньої [PERSON], без згоди та супроводу батька, [PERSON],до 23 березня 2019 року. Представник позивача в судове засідання з»явився. Позов підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольинити. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову заперечував в частині стягнення судового збору. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1)\~неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)\~неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3)\~свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6)\~справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно зі ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.11.2000 р. по 07.09.2012 р. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2012 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У період з червня 2015 року до досягнення нею 18-річного віку, вона планує виїздити на навчання та відпочинок разом з відповідачкою. Також у період літніх канікул з 15.06.2015 року по 30.08.2015 року позивач має намір через Український центр міжнародної освіти організувати поїздку своєї дітини за кордон для тимчасового навчання у міжнародній лінгвістичній школі «АНГЛОЄВРОПЕЙСЬКА ШКОЛА в Англії». У грудні 2015 року позивач планує виїзд разом з дитиною на відпочинок у Єгипет та Ізраїль. Відповідно до ч. 2ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноваженні. Згідно зі ст.. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянин України має право виїхати з У країн и. крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належить їм на праві приватної власності. «Буд-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних економічних та інших прав не допускається». За змістом ст..ст. 2. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків». За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові кабінету Міністрів України від 31.03.1995року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Відповідно до п.4 Постанова КМУ від 27.01.1995р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховною Ради №789 від 27.02.91р.) встановлено. У відповідності до вимог ст..ст.7. 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституції України та Конвенцією України та Конвенцією про прав дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавчо виїзд неповнолітньої дитини за кордон України, передбачений, зокрема, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постанова кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57 зі змінами. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Дитина, відповідно до ч. 7 ст. 7 СК має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved