Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

13 березня 2014 року позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що 24 вересня вона припарковала належний автомобіль по вулиці Тітова,8 у м. Дніпропетровську біля квіткового ринку. Після того як купила квіти та під час того як намагалась їх покласти в багажник на її автомобіль впав ствол сухого дерева спричинивши матеріальну шкоду на суму 42 000 грн. 00 коп. Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у сумі 42000 грн. 00 коп. та моральну шкоду у сумі 10000 грн. 00 коп., а також судові витрати. У судовому засіданні позивачка та представник позивачки на позові наполягали та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представники відповідачів не з'явилися. Представник Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, надав до суду письмові заперечення відповідно до яких просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с. 44,45). Справу розглянуто у порядку ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль «Хонда Цивік» державний номерний знак «[NUMBER]», що належить позивачці [PERSON] (а. с. 9,10) було пошкоджено стволом дерева, що вбачається з позовної заяви та доданих до справи фотокарток (а. с. 1,2,11-17). Після чого позивач звернулась до суду з позовом та просить стягнути 42000 грн. матеріальної шкоди на підтвердження чого надала до суду рахунок на оплату № 106 від 24.09.2013 року (а. с. 8). Так, позивачка обґрунтовує заявлені вимоги п. 3.2, п. 5.5 та п.6.2 Правил утримання зелених насаджень в населених пунктах України від 10 квітня 2006 року № 105 та ст.23, ст.ст. 1166,1167 ЦК України, проте доказів того що відповідачі є балансоутримувачами території на якій відбулося пошкодження автомобіля до суду не надає. Натомість відповідачем Красногвардійською районною у місті Дніпропетровську радою до суду надана Довідка № 103 від 26.05.2014р. про те, що відділ комунального господарства Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради повідомляє, що на балансі відділу дерева за адресою: вул. Титова,8 не знаходяться (а. с. 46). Дані щодо комунального підприємства «Зеленбуд» як балансоутримувача дерев за адресою: вул. Титова,8 у м. Дніпропетровську до суду також не надано. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав і яка полягає, в тому числі, у приниженні її честі, гідності. При цьому розмір грошового відшкодування її визначається судом з засад розумності і справедливості, залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань завданої внаслідок порушення її прав, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивачка в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, могла би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі позивачкою цього зроблено не було. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає що позивачкою не доведено та не підтверджено належними доказами, що саме відповідачі є балансоутримувачами дерев на території на якій сталось пошкодження її автомобіля, відсутній докази причинно-слідчого зв'язку між заподіянням шкоди та діями чи бездіяльністю відповідачів та розміром спричиненої шкоди автомобілю, а також між спричиненою шкодою, подією та спричиненням моральної шкоди. Таким чином, враховуючи норми матеріального права, не доведеність обставин справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог [PERSON] до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, комунального підприємства «Зеленбуд» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесені [PERSON] віднести за її рахунок. Враховуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» (із змінами та доповненнями), ст. 68 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями), на підставі викладеного,

Outcome: dismissed