Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

АТ КБ"ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 13.09.2012 року між банком та [PERSON] , укладено кредитний договір (підписана заява) б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 28.04.2020 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме: -25661,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; -25661,08 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; -0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; -0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; -7135,51 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит; -6345,60 грн. - нарахована пеня ; -0,00 грн. - нараховано комісії; -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -1957,11 грн. штраф (процентна складова). Загальна сума заборгованості складає 41599 грн. 30 коп., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 2102грн.00 коп. сплаченого судового збору. 19.06.2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому остання просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, та врахувати те, що « Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку» вона не підписувала. (а.с.76-79) Представник позивача в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , та її представник [PERSON] , в судове засідання не явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги не визнали, в задовлені позову просять відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.09.2012 року [PERSON] , виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту в АТ КБ «Приватбанк» без визначення суми кредиту, строку дії кредитної картки та умов кредитування. ( а.с.21) Згідно розрахунку та виписки по рахунку наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 13.09.2012 року станом на 28.04.2020 року складає 41599 грн.30 коп., з яких:25661,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту;0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;25661,08 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;7135,51 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит;6345,60 грн. - нарахована пеня ;0,00 грн. - нараховано комісії;500,00 грн. - штраф (фіксована частина);1957,11 грн. штраф (процентна складова). (а.с.8-15,16-18) Згідно п. 2.1.1. Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, які долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, вказані умови використання кредитних карт АТ КБ ПриватБанку, Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск і обслуговування кредитних карт (Тарифи), а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску і обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої і підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку картки здійснюється у випадку прийняття банком позитивного рішення щодо можливості випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування і використання карт банку і за наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт. Згідно п. 2.1.2.1. вищевказаного Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору являється дата отримання картки, вказана у заяві. Згідно довідки про видачу кредитних карток відповідачу 27.06.2013 року видано кредитну картку № [NUMBER] терміном дії до 08/16, 12.08.2017 р., та 06.11.2017 р., дві кредитні картки за одним і тим же номером № [NUMBER] , терміном дії до 08/21, 04.04.2018 року № [NUMBER] , терміном дії до 07/21, 04.07.2018 р., № [NUMBER] терміном дії до 06/22, 01.11.2018 р., № [NUMBER] терміном дії до 10/22, та 26.07.2019 року №5168742234905234 терміном дії до 03/23 . (а.с.20) Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за № [NUMBER] оформленої на [PERSON] ,- 09.11.2017 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 1500,00 грн., а 21.11.2018 року збільшено кредитний ліміт до 20 000,00 року, тобто суду не зрозуміло скільки видано відповідачу карток та з яким кредитним лімітом, строком кредитування, оскільки заява позичальника не містить відомості про бажаний та наданий кредит з кредитним лімітом. (а.с.19) Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України, яка регулює правила додержання письмової форми правочинів, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимогами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Аналіз доказів, наданих позивачем, у контексті приведених вище норм, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог. Так, зі змісту анкети-заяви вбачається, що позивачем зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання та реєстрації, номери засобів зв`язку тощо, та вказано, що відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я лише пенсійну картку. Разом з цим, в наданій анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відсутня будь-яка інформація стосовно виду банківських послуг, які були надані відповідачу. Тобто суд позбавлений можливості встановити, які саме правовідносини виникли між сторонами. На думку позивача, такі істотні умови сторони узгодили у Правилах надання банківських послуг. Однак, така позиція є безпідставною, оскільки позивач не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при складанні анкети-заяви ознайомилася саме із цими Правилами надання банківських послуг. Крім того, позивачем не підтверджено жодного доказу того, що відповідач, підписуючи заяву, розуміла саме ті Правила надання банківських послуг, що додано до позову. З огляду на викладене факт ознайомлення відповідача з Правилами надання банківських послуг не можна визнати доведеним, а самі Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами у належній формі кредитного договору, оскільки надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття та затвердження, а також підпису відповідача, тому позивачем не доведено, що під час підписання анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач [PERSON] , була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами, а тому суд не може прийняти їх належний та допустимий доказ, а також позбавлений можливості визначити розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Крім того, дана анкета не містить будь-якої інформації щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Наданий банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, в якому зазначено умови обслуговування карток Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Універсальна, 55 днів пільгового періоду, Універсальна Contract та Універсальна Gold, суд не може прийняти до уваги, оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо виду отриманої позичальником кредитної картки, при цьому вказано що, відповідача виявила бажання отримати пенсійну картку, а не кредитну, тому суд позбавлений можливості визначити розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що банком нараховано заборгованість за пенею та нараховано штрафи, тоді як в анкеті-заявці відсутня інформація щодо нарахування неустойки. Отже, відсутність обґрунтованого розрахунку, свідчить про не доведення позивачем розміру грошових вимог пред`явлених до відповідача. Щодо наданої представником позивача виписки по рахунку відповідача, суд відхиляє її як доказ, оскільки в даній виписці відсутня особиста інформація позичальника, для встановлення особи позичальника, окрім ім`я та прізвища та не зазначено, що дана виписка надана відносно укладеного кредитного договору саме від 13.09.2012 року, наведений в ній номер кредитної картки в анкеті-заяві не зазначено. Така виписка не відповідає п. 61 Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75, в частині зазначення обов`язкового реквізиту, а саме: номеру особового рахунку, коду банку, у якому відкрито рахунок. Позивачем не надано жодного доказу, що подана ним виписка підтверджує вчинення банківських операцій саме у зв`язку із підписанням відповідачем 13.09.2012р. заяви № б/н та відкриття відповідачу у зв`язку із цим відповідного банківського рахунку. При цьому, судом взято до уваги те, що позивач на виконання статей 12, 13 ЦПК не вважав за необхідне у відповідний процесуальний спосіб довести обставини, які мають значення для справи і на які він послався як на підставу своїх вимог, безпосередньо у суді, обмежившись матеріалами, доданими до позовної заяви, та клопотаннями про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та за відсутністю представника. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю. Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі - 2102,00 грн..

Outcome: dismissed