Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

02 березня 2015 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що 06 лютого 2015 року [PERSON] придбала у відповідача [PERSON] 23/50 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, про що був укладений договір купівлі-продажу НАК №936459, зареєстрований в реєстрі за № 579, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. Право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.3.1.2 договору відповідач був зобов'язаний до 14 лютого 2015 року звільнити будинок та знятися з реєстрації за вказаною адресою. Відповідач звільнив будинок, але не виконав умови договору та знявся з реєстраційного обліку в належному позивачу будинку. Реєстрація відповідача в будинку створює перешкоди в користуванні та розпорядженні майном позивачем, вона не в змозі оформити субсидію на оплату комунальних платежів та фактично змушена сплачувати нарахування на комунальні послуги на особу, яка в будинку не мешкає. Враховуючи, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням внаслідок припинення права власності, самостійного права на житло при новому власнику з підстав, передбачених законом, не набув, він не є членом сім'ї власника житла (згідно із ст. 156 ЖК України), договір найму з власником не укладав (ст. 158 ЖК України), власник житла не надав згоду на його проживання в будинку (ст. 383 ЦК України, ст. 161 ЖК України), не надавав згоду на його вселення як члена сім'ї, відповідач підлягає визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Просить визнати [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], таким, що втратив право користування жилим приміщенням - 23/50 частини будинку [ADDRESS]; усунути [PERSON] перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження жилим приміщенням, а саме 23/50 частини будинку [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], з реєстраційного обліку за даною адресою. Позивачка в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява позивачки щодо слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно. Третя особа в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 06 лютого 2015 року укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] (відповідача), та [PERSON], позивачка придбала у відповідача 23/50 частини будинку [ADDRESS], загальною площею 130,1 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га. (а.с.8-9) Вказаний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. за №579. Згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 лютого 2015 року [PERSON] є власником 23/50 частини будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області за №579. (а.с.10) Відповідно до договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 06 лютого 2015 року укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] (відповідача), та [PERSON], позивачка придбала у відповідача 23/50 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], Вказаний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. за №581. (а.с.11-12) Згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 лютого 2015 року [PERSON] є власником 23/50 частини земельної ділянки площею 0,1000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу частини жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області за №581. (а.с.13) Відповідно до довідки про склад сім'ї від 02 березня 2015 року, виданої квартальним комітетом №79 Ленінського району м. Запоріжжя, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] При цьому [PERSON] зазначений, як колишній власник. (а.с.14) Згідно із актом, складеним квартальним комітетом №79 Ленінського району м. Запоріжжя, зі слів сусідів та мешканців будинку [ADDRESS], у вказаному будинку, починаючи з 7 лютого 2015 року [PERSON] не мешкає. Ст. 41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивачка є власницею 23/50 частини будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 06 лютого 2015 року укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] (відповідача), та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кушніренко О.Г. за №579. (а.с.8-9) Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Як встановлено судом, відповідно до довідки про склад сім'ї від 02 березня 2015 року, виданої квартальним комітетом №79 Ленінського району м. Запоріжжя, за адресою: [ADDRESS], [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою як колишній власник будинку. Відповідно до акту від 02 березня 2015 року відповідач не мешкає в зазначеному будинку з 07 лютого 2015 року. Отже відповідач, продавши свою частку будинку, свідомо відмовився від права власності на неї, отже втратив право користування зазначеною частиною будинку. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вище вимог. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства(ст.ст.71, 72, 116, 156, ЖК України, ст. 405 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з вимогою про усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення (частину жилого будинку) шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв'язку з втратою право власності на житло та зняття його з реєстраційного обліку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності на жиле приміщення (частину жилого будинку) шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв'язку з втратою право власності на житло та зняття його з реєстраційного облікує законними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Outcome: approved