Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

ПАТ «Банк»Таврика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 07.02.2008 р. між ПАТ «Банк»Таврика» та відповідачем був укладений кредитний договір №733-Ф-МСБ відповідно до умов якого банк надає [PERSON] кредит в розмірі 24 700 доларів США терміном з -07.02.2008 року по 06.02.2015 року, процентна ставка складає 13% річних від суми наданого кредиту Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля. Забезпеченням своєчасного виконання зобов»язання є - застава автомобіля Тойота Авенсіс 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], згідно договору застави від 07.02.2008 року. Свої зобов'язання за кредитним договором позивач належним чином виконав, надавши позичальнику грошові кошти. Натомість відповідач наданих у кредит грошових коштів, та відсотків за їх користування у відповідності до вимог кредитного договору не здійснив, чим порушив порядок виконання покладених на нього зобов'язань. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 12.06.2014 р. становить 4 991, 5 дол. США, що еквівалентно 58 174,22 грн. У зв'язку з чим позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави. В судове засідання представник позивача не з»явився, своєю письмовою заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити, а також розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити у його задоволенні, оскільки стрімко зростає курс долара, крім того ним погашено кредит у розмірі 20 000 доларів США, вартість автомобіля набагато більша ніж заборгованість по кредиту. Автомобіль використовує для отримання заробітку та він є єдиним джерелом його доходу, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та вагітну дружину. Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. 07 лютого 2008 року сторони уклали кредитний договір №733-Ф-МСБ відповідно до умов якого банк надає [PERSON] кредит в розмірі 24 700 доларів США терміном з 07.02.2008 року по 06.02.2015 року, процентна ставка складає 13% річних від суми наданого кредиту Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля. 07 лютого 2008 року між сторонами укладено договір застави рухомого майна, за яким предметом застави є автомобіль Тойота Авенсіс 2007 р.в., колір чорний, [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить позичальнику на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER],, виданого УДАІ в м. Києві 06.02.2008 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.4.4. кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування здійснюється згідно додатку №1 до цього договору шляхом внесення готівки в касу банку або перерахування коштів з поточного рахунку позичальника, а також іншими способами. При цьому позивачем не додано Додатку №1 до кредитного договору, що є його невід'ємною частиною. Разом з тим в матеріалах справи відсутні допустимі докази виконання позивачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором. Так, в матеріалах справи відсутні бухгалтерські касові документи (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек чи інше). Таких доказів позивач не надав суду, хоча за умовами кредитного договору ( п. 2.1.2) - банк зобов»язаний надати споживчий кредит з позичкового рахунку №2203 7 5020120 в АБ «Таврика», шляхом видачі готівки з каси банку або безготівковим перерахуванням, за реквізитами, наданими позичальником. Надану позивачем довідку про заборгованість (а.с. 12 ) суд не приймає до уваги, оскільки зазначена довідка не підтверджує видачу [PERSON] грошових коштів. Відповідно до ст..ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Проте відповідно до наданих позивачем доказів, які знаходяться в матеріалах справи, позивачем не доведено ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимоги, що АТ «Банк «Таврика» виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, щодо надання позичальнику [PERSON] кредитних коштів в розмірі 24 700 долар. США. Крім того, суд бере до уваги й те, що позивач вказує на заборгованість відповідача в сумі 4 991,5 долар США, що є не співмірним з вартістю автомобіля (24 700 долар США, відповідно до договору застави). Відповідно до клопотання представника позивача (а.с.44) останній просив розглянути справу за його відсутності. В судові засідання представник позивача не з'являвся, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Тому суд, розглядає справу, виходячи з вимог ЦПК України у відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. За таких обставин та на підставі досліджених доказів, які знаходяться в матеріалах справи, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення вимог позову з підстав його недоведеності.

Outcome: dismissed