Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

12 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження позовних вимог посилається на те, що після смерті її брата - [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 0,95 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великообухівської сільської ради із земель реформованого КСП ім. Іващенка Миргородського району Полтавської області, яку він успадкував після смерті батька - [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав. Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, проте, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку після померлого брата їй було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу. За вказаних обставин позивачка не можу реалізувати свої спадкові права, тому і звернулася до суду. Прохала визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.34). У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 травня 2019 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду (а.с.45). В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник, адвокат Нестеренко А.В. не з`явилися, у матеріалах справи міститься клопотання позивачки про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.43). Представник відповідача Великообухівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився до суду подав заяву, в якій заперечень щодо позову не висловив, прохав розгляд справи провести за його відсутності (а.с.57). Представник третьої особи, подав до суду письмові пояснення в яких вказав, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області розпоряджається лише вільними землями сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту. Прохав розгляд справи провести за його відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду(а.с.39-40). Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). За свого життя [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька - [PERSON] , котрий помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.73-148). Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, проте, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку після померлого брата їй було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу (а.с.21). Позивачка наголошує, що за свого життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,95 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великообухівської сільської ради із земель реформованого КСП ім. Іващенка Миргородського району Полтавської області, котру потім успадкував але юридично не оформив [PERSON] . Свою позицію обґрунтовувала листом Відділу у Миргородському району Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 2682/112-18 від 11.09.2018 року, зі змісту якого вбачається, що згідно відомостей наявних у Відділі [PERSON] був включений до списку громадян власників земельних часток реформованого КСП ім. Іващенка Миргородського району Полтавської області, де за ним обліковуються земельні ділянки № [NUMBER] площею 2,67 га та площею 0,48 га. Натомість з технічної документації вбачається, що земельна ділянка № [NUMBER] була поділена на земельну ділянку № 142-1 площею 1,72 га та № 142-2 площею 0,95 га. Натомість [PERSON] державні акти були видані лише на земельні ділянки площею 1,72 га (державний акт на право власності на землю серії ПЛ № 021629 від 16.03.2006) та 0,48 га (державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ № 089532 від 16.03.2006). З чого, Відділ вбачав часткову реалізацію права спадкодавця [PERSON] (а.с.19,22). Окрім того Відділ у Миргородському району Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на запит нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори надав відомості, що [PERSON] був виданий сертифікат серія ПЛ № 0111228 , зареєстрований за № 101 від 11.02.1997 на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Іващенка у розмірі 3,76 умовних кадастрових гектар (а.с.20,21). Таким чином, з аналізу, долучених позивачем доказів, вбачається що [PERSON] державний акт на земельну ділянку №142-2 площею 0,95 га не видавався. Згідно зі ст. ст. 1216 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Зі системного аналізу норм чинного, на момент набуття [PERSON] права власності на інші земельні ділянки, в рахунок його земельної частки (паю) із земель колишнього КСП ім. Іващенка Миргородського району Полтавської області, Земельного кодексу України від 25.10.2001 (в ред. від 02.03.2006 року), вбачається, що право власності виникає з моменту одержання власником документу, що посвідчує таке право та його державної реєстрації, а правомірне її використання виникає з моменту встановлення меж такої земельної ділянки (ч.ч.1,3 ст. 125 ЗК України). Отже, враховуючи, що [PERSON] не отримав за свого життя державного акту щодо земельної ділянки площею 0,95 га, тому відсутні підстави стверджувати, що ним за життя було набуто таке право. Оскільки [PERSON] за свого життя не набув права власності на спірну земельну ділянку, тому [PERSON] його не успадкував. Таким чином, позивачем не було доведено підстав виникнення права власності у спадкодавця на земельну ділянку, а відтак, це право не входить до складу спадщини та не може бути предметом спору. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не може прийняти до уваги позицію відповідача стосовно визнання позовних вимог, оскільки це суперечить закону і нічим об`єктивно не підтверджується. Судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають у зв`язку з повною відмовою у задоволенні позову. На підставі ст.ст. 206, 263, 265 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed