Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним деклараційний патент України №2568 від 15.06.2004 року на корисну модель «Закупорювальний пристрій для пляшки», що виданий за заявкою №2003098297 від 08.09.2003 року, поданою Малим підприємством «Чернівецький завод медичних виробів», як такий, що не відповідає умовам патентоздатності. В обґрунтування вимог позивач вказує, що зазначена корисна модель не відповідає умові патентоздатності «новизна», оскільки вона є частиною рівня техніки, що підтверджується висновком експертизи щодо умов патентоздатності №18480 від 04.06.2009 року, виданим ДП «Український інститут промислової власності», а також висновком експерта №561030 від 18.03.2012 року, складеним Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, за ухвалою Господарського суду Львівської області у справі за позовом ТОВ «Капс-Груп» до ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс», МП «Чернівецький завод медичних виробів», Державного департаменту інтелектуальної власності МОН України, про захист прав на винахід та стягнення коштів. Також позивач вказує, що 10.12.2009 року МП «Чернівецький завод медичних виробів» передало право власності на вказаний патент громадянці [PERSON], а отже на сьогодні власником спірного патенту та відповідно відповідачем у справі є [PERSON], в той час як позивач у справі є власником патенту України на винахід [NUMBER] «Дозуюча пробка», а тому позивач вважає що видача спірного патенту відповідачу порушує його права та інтереси. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві. Представник Державної служби інтелектуальної власності України проти позові заперечував, вказавши, що дії державної служби при видачі спірного патенту відповідали вимогам закону, служба не порушувала прав жодної з осіб, які беруть участь у справі. Відповідач [PERSON] проти позову також заперечувала та вказала, що оспорюваний позивачем патент припинив свою чинність 23 вересня 2013 року, а отже предмет спору відсутній як такий. Також вказала на неподання позивачем доказів порушення його прав кожним з відповідачів, у зв'язку з чим і просила відмовити в позові повністю. Представник відповідача МП «Чернівецький завод медичних виробів» та третьої особи у справі ТОВ «Капс Груп» також заперечував проти поданого позову, вказав на те, що висновок експерта №561030 від 18.03.2012 року, складений Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, за ухвалою Господарського суду Львівської області у справі за позовом ТОВ «Капс-Груп» до ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс», МП «Чернівецький завод медичних виробів», Державного департаменту інтелектуальної власності МОН України, про захист прав на винахід та стягнення коштів, не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки виконаний для розгляду іншої справи. Також представник вказав на відсутність предмету спору у зв'язку з припиненням чинності патенту та відсутність доказів порушення відповідачами прав позивача. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] в поданому позові просить визнати недійсним деклараційний патент України №2568 від 15.06.2004 року на корисну модель «Закупорювальний пристрій для пляшки», що виданий за заявкою №2003098297 від 08.09.2003 року, поданою Малим підприємством «Чернівецький завод медичних виробів», як такий, що не відповідає умовам патентоздатності. Також встановлено, що 10.12.2009 року МП «Чернівецький завод медичних виробів» передало право власності на вказаний патент громадянці [PERSON], а отже на сьогодні власником спірного патенту та відповідно відповідачем у справі є [PERSON], в той час як позивач у справі є власником патенту України на винахід [NUMBER] «Дозуюча пробка», а тому позивач вважає що видача спірного патенту відповідачу порушує його права та інтереси. В обґрунтування вимог позивач вказує, що зазначена корисна модель не відповідає умові патентоздатності «новизна», оскільки вона є частиною рівня техніки, що підтверджується висновком експертизи щодо умов патентоздатності №18480 від 04.06.2009 року, виданим ДП «Український інститут промислової власності», а також висновком експерта №561030 від 18.03.2012 року, складеним Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, за ухвалою Господарського суду Львівської області у справі за позовом ТОВ «Капс-Груп» до ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс», МП «Чернівецький завод медичних виробів», Державного департаменту інтелектуальної власності МОН України, про захист прав на винахід та стягнення коштів. Проте, на переконання суду, вказані докази не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі, оскільки згідно відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Так само не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи. З матеріалів справи встановлено, що висновок експертизи щодо умов патентоздатності №18480 від 04.06.2009 року, виданий ДП «Український інститут промислової власності» за заявою фізичної особи [PERSON], а висновок експерта №561030 від 18.03.2012 року, складений Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз за ухвалою Господарського суду Львівської області у справі за позовом ТОВ «Капс-Груп» до ТОВ «Торговий дім «Остов-Бардс», МП «Чернівецький завод медичних виробів», Державного департаменту інтелектуальної власності МОН України, про захист прав на винахід та стягнення коштів. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу власних вимог, а саме того, що корисна модель не відповідає умові патентоздатності «новизна», оскільки вона є частиною рівня техніки. В свою чергу, згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення, оспорювання чи невизнання відповідачами його прав, свобод чи інтересів, внаслідок якого у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про визнання недійсним деклараційного патенту України №2568 від 15.06.2004 року на корисну модель «Закупорювальний пристрій для пляшки». На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, в той час як відповідачем доведено факт використання оскаржуваного знаку у відповідності із вимогами ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed