Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

17 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.12.2018 року позовна заява була залишена без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання ухвали позивачем 08.01.2019 року подано позовну заяву до [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі. Позов обґрунтований тим, що позивач має у власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 5,77 га., розташовану на території с.Солонцюватка Бобринецького району. 12 січня 2011 року між нею та [PERSON] укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, договір був зареєстрований 19.09.2012 року за № 352088694002375. За змістом договору земельна ділянка передана в оренду на 49 років зі сплатою щорічно орендної плати в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивач зазначає, що відповідачем орендна плата їй не виплачувалася в період з 2011 по 2018 роки, що є порушенням умов договору та підставою для його розірвання. Просить ухвалити рішення, яким розірвати договір оренди землі від 12.01.2011 року, укладений з [PERSON] , зареєстрований в відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 19.09.2012 року за № 352088694002375, стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 34532 грн. та зобов`язати [PERSON] негайно передати земельну ділянку у стані, придатному для цільового використання. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.01.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження. Призначено підготовче судове засідання. 05.03.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення на позов та долучені докази. 11.04.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, викладені підстави для обґрунтування позову. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.04.2019 року за клопотанням представника позивача з метою заявлення клопотання про проведення почеркознавчої експертизи було витребувано докази з Бобринецького районного сектору Управління Державної міграційної служби. Ухвалою Бобринецького районного суду від 25.06.2019 року провадження у справі було зупинене до набрання законної сили рішенням у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. 23.11.2020 року провадження у справі поновлене ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області. 03.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 03.03.2021 року в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Надала пояснення про те, що орендну плату позивач не отримувала і підписи про отримання коштів у наданих відповідачем видаткових касових ордерах не належать позивачці. Зазначила, що виплата орендної плати наперед не визначена умовами договору, а надані відповідачем платіжні касові ордери не можна вважати платіжними документами, оскільки вони не відповідають вимогам ведення бухгалтерської документації. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Надав пояснення про те, що позивачці після укладення договору в 2012 році були виплачені кошти за орендну плату наперед, отримання їх позивачкою підтверджується касовими ордерами з підписами позивачки. Вказав на те, що підстав для задоволення позову немає. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, встановив наступні обставини. 12 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] , належної позивачу на підставі державного акту серії АК №104276, площею 5,77 га, що знаходиться на території Солонцюватської сільської ради Бобринецького району (а.с.23). За умовами договору земельна ділянка передана в оренду на 49 років з обов`язком орендаря сплачувати орендодавцю щорічно у строк до 30 грудня плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2263 грн. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо договірних зобов`язань та наслідків порушення зобов`язань згідно з договором оренди. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Закону України та іншими законами України. Водночас у пункті д) ч. 1 статті 141 Земельного Кодексу України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі ст. ст. 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Підставою звернення до суду позивачем зазначається неотримання орендної плати в період дії договору з 2011 по 2018 роки. Заборгованість обраховано з розрахунку нормативної грошової оцінки на кожен рік та визначено суму 34532 грн. На заперечення позовних вимог відповідач надав до суду платіжні документи - видаткові касові ордери про виплату [PERSON] орендної плати. Зокрема, згідно видаткового касового ордеру №1 від 19.09.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №2 від 21.09.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №3 від 24.09.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №4 від 25.09.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №5 від 27.09.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №6 від 01.10.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №7 від 02.10.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №8 від 04.10.2012 року виплачено 3500 грн. згідно видаткового касового ордеру №9 від 05.10.2012 року виплачено 3500 грн., згідно видаткового касового ордеру №10 від 08.10.2012 року виплачено 3500 грн. Підставою виплати вказано: орендна плата по договору оренди від 19.09.2012 р № 3520886900237. Позивач, заперечуючи отримання коштів та підпису на платіжних документах, вказувала про необхідність призначення почеркознавчої експертизи, проте відповідних клопотань до суду впродовж підготовчого провадження не заявляла. Згідно п.43 договору оренди земельної ділянки договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вказана умова відповідає нормі статті 18 Закону України "Про оренду землі", згідно якої право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Таким чином, відповідач набув обов`язку сплачувати орендну плату за договором з 19.09.2012 року - часу реєстрації договору. За змістом п.9 Договору щорічний розмір орендної плати складає 2263 грн. Позивачем в позовній заяві наведені обрахунки розміру орендної плати окремо по кожному року з 2011 по 2018 рік відповідно до грошової оцінки земельної ділянки за 1 гектар, проте доказів розмірів грошової оцінки за відповідні роки не надано, що унеможливлює суд перевірити правильність обрахунку орендної плати, яка підлягала виплаті. На аркуші справи 25 наявний документ, який виконаний як фотокопія неналежної якості та не підлягає прочитанню, за клопотанням представника позивача вказаний документ як доказ не досліджувався. Отже, з розрахунку розміру орендної плати, визначеної, договором (2263 грн.), вбачається, що до сплати позивачці за 2012 - 2018 рік підлягало 15 841 грн. З наданих відповідачем платіжних відомостей встановлено, що [PERSON] виплачено протягом вересня та жовтня 2012 року коштів на загальну суму 35000 грн., що не спростовано позивачем у порядку, встановленому законом. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Встановлені в судовому засіданні обставини дають підстави зробити висновок, що позивач відповідно до статті 81 ЦПК України не надав належні та допустимі докази на підтвердження позову, зокрема в частині несплати орендної плати, а також факту порушення орендарем умов укладеного між сторонами договору, не спростувала наданих відповідачем доказів, а відтак підстав для розірвання договору судом не встановлено. Заявлені позовні вимоги про стягнення орендної плати та зобов`язання повернути земельну ділянку в даному цивільному позові прямо пов`язані та є похідними від первісної позовної вимоги, а тому також не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України покладаються на позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed