Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-11 00:00:00

25 травня 2016 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 23 липня 2008 року на підставі розпорядження Голови Миргородської районної державної адміністрації № 209 [PERSON] була виділена і передана у власність земельна ділянка, площею 3.42 га, яка розташована на території Біликівської сільської ради Миргородського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зі свого боку позивач виконав усі дії, повязанні з відведенням, погодженням та отриманням в натурі земельної ділянки, замовленню технічної документації на землю, надав необхідні документи, оплатив усі витрати. Дане розпорядження пізніше було продубльовано також розпорядженням Голови райдержадміністрації № 238 від 31 грудня 2010 року «Про передачу земель у власність за рахунок земельних часток (паїв) і погодження на виділення земельних ділянок в натурі, затвердження та надання дозволу на виготовлення технічної документації та розробку проекту землеустрою». На протязі всього часу з моменту винесення зазначених розпоряджень РДА відповідні уповноважені установи не розробили технічної документації па земельну ділянку, не видали позивачу правостановлюючий документ на землю. Вважає свої права порушеними та просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,42 га, яка розташована на території Біликівської сільської ради Миргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, [PERSON], в судовому засідання позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача, [PERSON], яка діє на підставі довіреності (а.с.10) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Підставою звернення з даним позовом до суду зазначила рекомендації Управління Держгеокадастру у Миргородському районі. Представник Біликівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився. Установа направила на адресу суду лист в якому просила розгляд справи провести без участі свого представника. Заперечень проти задоволення позову сільська рада не висловила (а.с.24). Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що на підставі розпорядження Голови Миргородської районної державної адміністрації № 209 від 23 липня 2008 року [PERSON] була виділена і передана у власність земельна ділянка, площею 3.42 га, яка розташована на території Біликівської сільської ради Миргородського району, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, дане розпорядження пізніше було продубльовано також розпорядженням Голови райдержадміністрації № 238 від 31 грудня 2010 року «Про передачу земель у власність за рахунок земельних часток (паїв) і погодження на виділення земельних ділянок в натурі, затвердження та надання дозволу на виготовлення технічної документації та розробку проекту землеустрою». Відповідно до положень ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт виділення в натурі та погодження меж земельної ділянки переданої у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біликівської сільської ради, площею- 3,42 га. Крім того, згідно положень ст. 5 цього ж Закону, виділення земельних ділянок в натурі передбачає уточнення розташування, меж і площі. В позовній заяві обєктом спірних правовідносин зазначена земельна ділянка площею 3,42 га (а.с.2), у викопіюванні плану землекористування Біликівської сільської ради вказана площа 3,15 га (а.с.3), в Розпорядженнях голови РДА йде мова про земельну ділянку площею 3,42 умовних кадастрових гектари (а.с.4,5) та в довідці про вартість земельної ділянки вказана площа 3,42 га (а.с.6). Така розбіжність дає суду достатні підстави вважати, що земельна ділянка не була належним чином сформована. Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. В матеріалах позовної заяви міститься довідка видана Управлінням Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області, про те, що на земельну ділянку площею 3,15 га, вказану на викопіюванні присвоєно кадастровий номер 5323280200:00:001:0551 (а.с.8), проте ідентифікувати дану земельну ділянку, як ту, що є предметом спору з наявних в матеріалах справи доказів та у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України не видалось можливим, так як позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3, 42 га. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано процедуру формування земельної ділянки, як наслідок, відсутні підстави для її державної реєстрації, що, у свою чергу, унеможливлює визнання права власності на неї. Тобто, несформована земельна ділянка не є обєктом цивільного права, з приводу якого виникають цивільні правовідносини. Крім того, відповідачем зазначено Біликівську сільську раду Миргородського району, проте з урахуванням змін до ЗК України внесених на підставі Закону України 06.09.2012 № 5245-VI, починаючи з 01.01.2013 року повноваженнями щодо розпорядження землями даної категорії наділено Управління Держземагенства в Полтавській області, правонаступником якого є Управління Держгеокадастру в Полтавській області. Отже, орган місцевого самоврядування не є субєктом спірних правовідносин, тому, враховуючи положення п. 8 постанови Пленуму ВСУ "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " № 2 від 12.06.2009 року, суд приходить до перконання про те, що заявлення позовних вимог до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed