Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є заступником директора\~ Комунального підприємства «Комбінат шкільного харчування» Сєвєродонецької міської ради Луганської області. 14.02.2020 року відповідач поширив щодо нього інформацію на власній сторінці « [INFO] » у мережі Facebook у відеоролику « [INFO] » шляхом надання стосовно нього інформації негативного змісту.\~ Відповідачем було сказано наступне (мовою оригіналу) «…Ребята, давайте про « [INFO] » скажу… В «КШП» до недавнего времени возглавлял один совсем ну совсем не специалист. Ну скажу человек, да, я знаю у меня был безработным ... [PERSON] , потом его отдали в Садко инженером… Он допивался там до чертиков, заходил в 4 утра к директору Ханювченко, говорил, что заявление на расчет пишет. Потом его поставил Бутков директором\~ «КШП». Вы помните его феерическое выступление, …где он пьяный в угаре рассказывал, что его заставляют Коран учить где-то, где-то пьяный…». Він має вищу освіту, з жовтня 2006 року обіймає керівні посади на підприємствах всіх форм власності. Він перебував на обліку в Центрі зайнятості з 21.11.2014 року по 18.03.2015 року, а тому не міг бути безробітнім у [PERSON] і в Сєвєродонецьку ДЮСШ ВВС «Садко» його ніхто не віддавав. В Сєвєродонецькій ДЮСШ ВВС «Садко» він працював з 19.03.2015 року по 30.06.2015 року. Звинувачення його у пияцтві в цей час є ганебним і неправдивим. На диспансерному обліку у лікаря-нарколога він не перебуває. Посилання відповідача на участь у призначенні його на роботу до Комунального підприємства «Комбінат шкільного харчування» депутатом міської ради Бутковим І.М. є натяком на корупційні відношення. Зазначена вище інформація була поширена необмеженому колу осіб, є недостовірною, порушує права позивача і за своїм змістом є такою, що принижує честь, гідність, підриває ділову репутацію, авторитет та престиж позивача, довіру людей і є такою, що підлягає спростуванню. В наявності склад цивільно-правового правопорушення, яке посягає на його особисте немайнове право право на недоторканість ділової репутації. Поширена інформація є такою, що не відповідає дійсності. Просив суд: 1) визнати недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію, інформацію, викладену [PERSON] у відеоролику під назвою « [INFO] Сєвєродонецьку [INFO] » на власній сторінці « [INFO] » у [INFO] мережі [INFO] , адреса сторінки [INFO] [INFO] / [INFO] / [NUMBER] , відносно заступника директора КП «КШХ» Сєвєродонецької міської ради Горягіна Юрія Олексійовича; 2) зобов`язати [PERSON] спростувати поширену про нього інформацію у відеоролику під назвою « [INFO] » на власній сторінці « [INFO] » у соціальній мережі [INFO] , а саме: «…Ребята, давайте про «КШП» скажу… В «КШП» до недавнего времени возглавлял один совсем ну совсем не специалист. Ну скажу человек, да, я знаю, у меня был безработным ... [PERSON] , потом его отдали в Садко инженером… Он допивался там до чертиков, заходил в 4 утра к директору Ханювченко, говорил, что заявление на расчет пишет. Потом его поставил Бутков директором\~ «КШП». Вы помните его фееричное выступление, …где он пьяный в угаре рассказывал, что его заставляют Коран учить где-то, где-то пьяный…» шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі Facebook повідомлення з наступним текстом: «Хочу вибачитись перед заступником директора КП «КШХ» Сєвєродонецької міської ради [PERSON] Олексійовичем за свої висловлювання у моєму відеоролику під назвою « [INFO] Сєвєродонецьку [INFO] », розміщеному 14.02.2020 року. Моє твердження про непрофесійність та антисоціальну поведінку не відповідають дійсності»; 3) вирішити питання про судові витрати. 23.04.2020 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] обіймає посаду заступника директора КП «КШХ» Сєвєродонецької міської ради, що підтверджується даними його трудової книжки. В позові зазначено, що [INFO] в соціальній мережі Facebook на персональній сторінці [PERSON] був розміщений відеозапис з виступом відповідача. На підтвердження того, що цей виступ мав місце позивачем надано відеозапис, який був переглянутий судом. На наданому позивачем відеозаписі зафіксовано, що [PERSON] , відповідаючи на питання, повідомляє, що (мовою оригіналу) « [INFO] «КШП» скажу… В «КШП» до недавнего времени возглавлял один совсем ну совсем не специалист. Ну скажу человек, да, я знаю у меня был безработным в Центре занятости [PERSON] , потом его отдали в Садко инженером… Он допивался там до чертиков, заходил в 4 утра к директору Ханювченко, говорил, что заявление на расчет пишет. Потом его поставил Бутков директором\~ «КШП». Вы помните его фееричное выступление, …где он пьяный в угаре рассказывал, что его заставляют Коран учить где-то, где-то пьяный…». Щодо позовних вимог визнати недостовірною, та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію, вищезазначену інформацію відносно заступника директора КП «КШХ» [PERSON] суд відзначає наступне. Частиною 1 ст. 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Суд з дотриманням засад диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, і з урахуванням положень про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Положеннями статей 297, 299 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі та на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі і своєї ділової репутації. Відповідно до роз`яснень пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Пунктом 19 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. [PERSON] , як особа, відносно якої поширено, як він вважає, недостовірну інформацію, скористався своїм правом та звернувся до суду з позовом до [PERSON] , як до особи, яка поширила недостовірну інформацію, шляхом висловлення на його адресу слів «В «КШП» до недавнего времени возглавлял один совсем, ну совсем не специалист. Ну скажу человек, да, я знаю он был у меня в Центре занятости безработным [PERSON] , потом его отдали в Садко инженером… Он допивался там до чертиков, заходил в 4 утра к директору Ханювченко, говорил, что заявление на расчет пишет. Потом его поставил Бутков директором\~ «КШП». Вы помните его фееричное выступление, …где он пьяный в угаре рассказывал, что его заставляют Коран учить где-то, где-то пьяный…», у зв`язку з тим, що вважає викладену відповідачем інформацію відносно нього недостовірною. Відомості " Ну скажу человек, да, я знаю он был у меня в Центре занятости безработным [PERSON] " відповідач [PERSON] повідомляє в контексті того, що що [PERSON] , перебував на обліку в Центрі зайнятості в той час, як його він очолював. Крім того, інформація про перебування позивача на обліку в Центрі зайнятості підтверджується даними трудової книжки позивача. Таким чином, зазначена інформація не є недостовірною. Статтею 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень; оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Отже, чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, так як вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів). Таким чином, вислови відповідача [PERSON] у відеозаписі в соціальній мережі Facebook на персональній сторінці, є висловлюваннями, які свідчать про критичну оцінку особи позивача, тобто є оціночними судженнями, та є його суб`єктивною думкою і поглядом, які не можуть вважатись поширенням недостовірної інформації у розумінні ст. 277 ЦК України, а тому не підлягають спростуванню. Щодо решти позовних вимог зобов`язати [PERSON] поширити інформацію у відеоролику під назвою « [INFO] Сєвєродонецьку [INFO] » на власній сторінці « [INFO] » у соціальній мережі [INFO] шляхом публікації на особистій сторінці в соціальній мережі Facebook повідомлення з наступним текстом: «Хочу вибачитись перед заступником директора КП «КШХ» [PERSON] за свої висловлювання у моєму відеоролику під назвою « [INFO] Сєвєродонецьку [INFO] », розміщеному 14.02.2020 року. Моє твердження про непрофесійність та антисоціальну поведінку не відповідають дійсності» суд відзначає наступне. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання інформації недостовірною, то, відповідно, не підлягають задоволенню вимоги спростувати поширену недостовірну інформацію, а вимога вибачитись\~ не відповідає встановленим способам захисту права. Крім того, слід відзначити, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 175 ЦПК України). Позивач зазначає, що недостовірна, на його думку, інформація була поширена 14.02.2020 року відповідачем [PERSON] в соціальній мережі Facebook на персональній сторінці. При цьому власник цього веб-сайту до участі в справі в якості співвідповідача не залучався, відповідних клопотань позивачем та представником позивача не заявлялось. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по справі слід віднести за рахунок позивача, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Outcome: dismissed