Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 7 травня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 90. Від шлюбу дітей у них немає. За прожитий період у них належної сім'ї не склалося. [PERSON] потрапила в аварію, стала інвалідом, після чого вони припинили спільне проживання. Миритись з ним не бажає, просить шлюб розірвати, при винесенні рішення залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, миритись не бажає, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності у зв'язку з виїздом за межі України, шлюб просить розірвати. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 7 травня 2014 року сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано в Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 90. За прожитий період у сторін належної сім'ї не склалося. Після автоаварії позивачка стала інвалідом, від того часу сторони припинили спільне проживання, не підтримують сімейних відносин. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 гривень судового збору.

Outcome: approved