Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

У квітні 2020 року позивач А 4 КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника позивача Савіхіної А.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитором спадкодавця. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.05.2010 в сумі 12433 грн. 44 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позову ним було долучено клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик за зареєстрованою адресою її місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відправлення про неможливість вручення «за закінченням терміну зберігання». Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання представника позивача про слухання справи за його відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору № б/н від 19 травня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гри. У вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] /а.с.87зв/. Позивач зазначив, що станом на дату смерті [PERSON] , його заборгованість перед банком за кредитним договором від 19.05.2010 становила 12433 грн. 44 коп. 07.02.2019позивачем була направлена претензія кредитора до Мелітопольської районної державної нотаріальної контор/а.с.48/. 17.09.2019позивачем була направлена лист-претензія до [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості за договором № б/н від 19.05.2010 у кладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», але ніяких дій не виконано/а.с.50/. 14 серпня 2015 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями після смерті [PERSON] , передбаченими ст. 1261 ЦК України, є мати померлого - [PERSON] , донька померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] , яка є відповідачем по даній справі. 20 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частини спадщини за законом, про що свідчать заяви в матеріалах спадкової справи, зареєстровані у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №№ 56, 57/а.с.97, 98/. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадкову реєстрі віл 09.09.2016, спадкоємець [PERSON] прийняла у спадок земельну ділянку площею 10,79777 га на території Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, після спадкодавця [PERSON] , який номер [INFO] /а.с.108/. Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 нього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня. коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоїн кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму «Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є спадкоємицею, яка постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] па час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого сг. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише, зокрема, у разі прийняття майна у спадщину. Проте, 20 серпня 2015 року [PERSON] відмовилися від належної їй частини спадщини за законом, про що свідчить заява в матеріалах спадкової справи, зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 57/а.с.98/. А тому, відповідач [PERSON] не може задовольнити вимоги кредитора особисто, оскільки відмовилася від спадщині. Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитором спадкодавця, а тому позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, слід залишити без задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed