Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

05.04.2018 року позивач Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав у відношенні малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], над якою встановити опіку та призначити опікуном третю особу [PERSON], а також стягнути з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], до повноліття дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідачів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та крім того накласти заборону на зняття малолітньої [PERSON], [INFO], з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], та реєстрацію місця проживання інших осіб у даному житловому приміщенні без погодження з органом опіки та піклування на час перебування дитини під опікою. При цьому позивач посилається на те, що на вихованні у третьої особи [PERSON] знаходиться її онука - малолітня [PERSON], [INFO]. Батьки дитини - відповідачі [PERSON] та [PERSON] батьківських обов'язків не виконують, тривалий час з дитиною не проживають, станом здоров'я та долею дочки не цікавляться, участі у вихованні не приймають. Батько дитини подав письмову заяву, якою не заперечує стосовно позбавлення його батьківських прав, мати за адресою реєстрації не проживає. На засіданні ради опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради 30.03.2018 року прийнято висновок про доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO]. Кандидатом в опікуни є бабуся малолітньої [PERSON] - [PERSON], з якою у дитини склалися теплі та довірливі стосунки. Малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з відповідачем [PERSON] та має право користування вказаним житловим приміщенням. Представник позивача зазначає, що є загроза порушення житлових прав дитини, в зв'язку з чим виникає необхідність накладення заборони на зняття дитини з реєстрації за вказаною адресою. На підставі викладеного Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування звертається до суду в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], для захисту її прав. Ухвалою від 16.04.2018 року провадження у справі відкрито. В ході судового розгляду справи судом були розглянуті клопотання сторін щодо долучення до матеріалів справи письмових доказів та допиту свідків. У судовому засіданні представник позивача Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування - [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просять в їх задоволенні відмовити. При цьому відповідач [PERSON] суду пояснила, що вона пішла з дому, тому що її примусили, майже вигнали батьки, які говорили їй, що вона не заробляє гроші, а коли вона працевлаштувалась, то говорили, що вона не доглядає дитину. На теперішній час [PERSON] виразила намір виховувати свою доньку [PERSON], забрати її до себе, водити на заняття та в поліклініку до лікарів. Зараз [PERSON] має ще одну двохмісячну доньку та має намір вийти на роботу з гнучним графіком, з двохмісячною донькою при цьому сидить її вагітна кума. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. При цьому [PERSON] пояснила, що малолітня [PERSON] є хворобливою дитиною, яка потребує регулярних відвідувань лікарів та на теперішній час є потреба в укладенні угоди з сімейним лікарем, однак це може здійснити лише хтось з батьків чи опікун. [PERSON] зазначила, що намагалася розшукати свою доньку [PERSON], коли вона пішла з дому, однак марно. На теперішній час при спілкуванні у матері [PERSON] та відповідно бабусі [PERSON] - [PERSON], [PERSON] запропонувала [PERSON] повернутись до квартири, де вона зареєстрована, оскільки [PERSON] переїжджає до своєї свекрові, яка потребує допомоги. Третя особа [PERSON] зазначила, що не заперечує проти спілкування [PERSON] з дитиною та не потребує стягнення з доньки аліментів. Дане звернення до суду є вимушеною мірою, щоб забезпечити малолітню онуку [PERSON] належним лікуванням та доглядом. При цьому третя особа [PERSON] пояснила, що має намір організувати лікування онуки в Ізраїлі, але може зробити це лише як опікун. При цьому вона розуміє, що [PERSON], маючи двохмісячну дитину на руках, навіть при бажанні не зможе забезпечити [PERSON], [INFO], належним доглядом та лікуванням. Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради - Каневська В.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Вислухавши учасників справи та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] народилась [INFO], про що 10.12.2012 року складено відповідний актовий запис №11052, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції /а.с.39/. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] З довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації) №1884 від 15.06.2017 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] Відповідач [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою, однак у вказаній квартирі не проживає /а.с.11/. Судом досліджено висновок Київської районної адміністрації Одеської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та призначення гр. [PERSON], [INFO], опікуном малолітньої» /а.с.7-9/, з якого вбачається, що разом з [PERSON] зареєстрована та фактично проживає малолітня внучка [PERSON], [INFO]. Батьки малолітньої - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], участі у вихованні дитини не приймають, матеріально не утримують, самоусунулись від виконання обов'язків. Малолітня [PERSON], [INFO], від народження знаходиться під наглядом та на повному утриманні [PERSON] Гр. [PERSON], [INFO], пенсіонер, має постійний дохід, характеризується позитивно, житлом забезпечена. До кримінальної відповідальності не притягувалась. Протипоказань за станом здоров'я щодо призначення її опікуном не має. Створила всі умови, необхідні для проживання, повноцінного виховання та утримання малолітньої онуки [PERSON] На підставі наданих документів Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], та гр. [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та призначення гр. [PERSON], [INFO], опікуном малолітньої. В ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] - є хворобливою дитиною та потребує додаткової уваги до стану її здоров'я. З довідки КУ «ДГП №6» від 17.01.2018 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в КУ «ДГП №6» з народження. При проведенні профілактичних оглядів в поліклініці, відвідуванні вдома з дитиною завжди знаходилась бабуся. Батьків дитини лікар та медсестра не бачили /а.с.41/. Судом досліджено власноручно написані відповідачем [PERSON] пояснення, в яких він зазначає, що бачився з дитиною влітку 2017 року, з колишньою дружиною [PERSON] зв'язку не має, останній раз спілкувався два роки тому, про неї йому нічого невідомо. Відомо лише, що вона постійно змінює місце проживання. Також відповідач [PERSON] в поясненнях зазначає, що не проти того, щоб його позбавили батьківських прав на користь бабусі [PERSON] /а.с.33/. Також судом досліджено документи щодо стану здоров'я та майнового стану третьої особи [PERSON], письмова згода чоловіка третьої особи [PERSON] щодо призначення його дружини опікуном онуки, та інші докази, що характеризують третю особу [PERSON] позитивно. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] пішла з дому 01.06.2016 року, не повернулася та не повідомила про своє місце знаходження членів своєї родини, з приводу чого третя особа [PERSON] зверталась до правоохоронних органів, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження щодо пошуку [PERSON] /а.с.52-56/. В ході судового розгляду справи судом допитано свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні 18.07.2018 року свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON], з якою вони разом гуляють з онуками. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] не бачила протягом трьох років. Дитиною [PERSON] опікується бабуся [PERSON], про батьків дитина не говорить. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні 18.07.2018 року, суду пояснила, що знає [PERSON] з 1998 року, а [PERSON] - з дитинства. Свідок зазначила, що не бачила [PERSON] протягом трьох років, а до того часу [PERSON] перебувала в одній кімнаті з дитиною, вночі уходила гуляти, годування дитини та інші питання вирішувала бабуся [PERSON] Коли [PERSON] не повернулась, [PERSON] намагалась її знайти, однак [PERSON] змінювала номер телефону. Допитана в судовому засіданні 18.07.2018 року свідок [PERSON] пояснила, що її донька росла разом з [PERSON], тому давно знає цю родину. Коли дитині [PERSON] було два з половиною роки, донька свідка [PERSON] просила, щоб [PERSON] пожила у них, так як посварилась з матір'ю [PERSON] Свідок [PERSON] зазначила, що вона вважала, що [PERSON] прийде з дитиною, їй виділили кімнату, однак за два місяці свідок дитини не бачила. Свідок [PERSON] вела розмови з [PERSON] щодо конфлікту з матір'ю та відношенню до дитини, але [PERSON] відповідала їй, що дитина їй непотрібна. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON] - її племінниця, а [PERSON] - сводна сестра. Свідок [PERSON] підтвердила, що двадцять чотири години на добу за дитиною дивиться бабуся, а [PERSON] за дитиною не дивилася і два чи два з половиною роки тому пішла з дому. В судовому засіданні 18.07.2018 року свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - її дочка, [PERSON] - онука. Десь два тижні тому свідок [PERSON] зібрала всіх у себе вдома, щоб поспілкуватись з приводу подальшого життя. Свідок [PERSON] зазначила, що [PERSON] народила доньку, коли сама була ще майже дитиною - в неповних сімнадцять років. З батьком дитини [PERSON] у [PERSON] були конфлікти і вони розійшлись по її ініціативі. У [PERSON] були гроші і вона хотіла гуляти. Таким чином, судом достеменно встановлено, що догляд за малолітньою [PERSON] здійснює її бабуся [PERSON], тоді як мати дитини - відповідач [PERSON] покинула дитину та тривалий час взагалі не цікавилась її життям. Наміри відповідача [PERSON] брати участь у вихованні своєї доньки [PERSON] на час розгляду справи є лише голослівними поясненнями. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, в ході судового розгляду справи, достеменно встановлено, що батьки дитиною не опікуються та не переймаються її життям. Батько [PERSON], подавши пояснення органу опіки та піклування, чітко визначив, що він не заперечує, щоб його позбавили батьківських прав на користь бабусі [PERSON] Відповідач [PERSON] в судових засіданнях наголошувала на тому, що має бажання виховувати свою дитину [PERSON], проте за весь час перебування даної справи в провадженні суду ніяких дій на підтвердження своїх намірів не здійснила та будь-яких доказів з цього приводу суду не надала. Пояснення [PERSON] щодо того, що її змусили піти з дому, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження та спростовуються наданими письмовими доказами та поясненнями свідків. За таких обставин, враховуючи перш за все інтереси малолітньої дитини [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], та встановлення опіки та призначення опікуном [PERSON], оскільки в ході судового розгляду справи встановлено, що саме третя особа [PERSON] з народження і по теперішній час опікується [PERSON], забезпечуючи їй належні умови для життя, розвитку і лікування, в той час як батьки не приймали участі у вихованні дитини. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин, суд приходить до висновку, про доведеність вимог щодо стягнення аліментів з [PERSON] в повному обсязі, однак з урахуванням наявності у відповідача [PERSON] ще одної малолітньої дитини, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON], до 1/6 частини з усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з [PERSON] аліментів підлягає частковому задоволенню, а вимога щодо стягнення аліментів з [PERSON] - в повному обсязі. Вимогами статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» визначено, що за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 6 ст. 167 СК України дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Суд погоджується з доводами представника позивача щодо того, що є загроза порушення житлових прав дитини, в зв'язку з чим виникає необхідність накладення заборони на зняття дитини [PERSON], [INFO], з реєстрації її місця проживання за адресою: [ADDRESS], та реєстрацію місця проживання інших осіб у даному житловому приміщенні без погодження з органом опіки та піклування на час перебування дитини під опікою, в зв'язку з чим вказана позовна вимога також підлягає задоволенню. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial