Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, який в подальшому був уточнений, по якому просить суд визнати недійсним рішення звітно-виборчого зібрання учасників СТ « Приморє від 14.06.2014 року в частині обрання членів правління, членів ревізійної комісії, голови ревізійної комісії СТ « Приморє; визнати недійсним рішення правління СТ « Приморє від 15.06.2014 року про обрання [PERSON] головою правління СТ « Приморє. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач, є членом правління СТ « Приморє, якого 21.12.2013 року на засіданні членів обрано головою правління, відповідно до п. 30 Статуту СТ « Приморє. На черговому звітно-виборчому зібранні СТ « Приморє, яке відбулось 14.06.2014 року реєстрацію учасників та видачу карток для голосування на якому здійснювали особи, які не є членами СТ « Приморє. На даному засіданні було обрано головою зібрання [PERSON], а також замінені два члени рахункової комісії. Позивач посилається те, що дане зібрання було проведено з грубим порушення Статуту товариства. Також позивач просить суд визнати недійсним рішення правління СТ « Приморє від 15.06.2014 року про обрання [PERSON] головою правління СТ « Приморє, оскільки він не являється учасником СТ « Приморє та був обраний на посаду голови правління за участю осіб, які не являються учасниками спільноти. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити за наведених в позові підстав. Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, заперечували з приводу його задоволення. Надали до суду заперечення проти позову. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі є членом правління звітно-виборчого зібрання СТ « Приморє з 23.08.2009 року. 21.12.2013 року на засіданні правління позивача було обрано головою правління, відповідно до п. 30 діючого Статуту СТ « Приморє, зареєстрованого виконкомом Суворівської ради народних депутатів м. Одеси від 22.09.1987 року № 436. На звітно-виборчому зібранні СТ « Приморє, яке відбулось 14.06.2014 року обрано новий склад правління СТ « Приморє. 15.06.2014 року відбулось засідання правління СТ « Приморє на якому [PERSON] був обраний головою правління. Підставою звернення до суду стало те, що на думку позивача засідання правлінь відбулись із грубими порушеннями чинного статуту та просить визнати рішення, прийняті на них недійсними. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими\~главою 3\~ЦК. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення (ст. 275 ЦК України). Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна та/чи припинення правовідношення тощо. Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожна особа має право на судовий захист своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав і законних інтересів неупередженим та незалежним судом. Згідно зі ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (надалі- ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 36 Конституції України, ст. 314 ЦК України фізичні особи, громадяни України мають право на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів. Ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об'єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадські обєднання» громадське обєднання - це добровільне обєднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Держава забезпечує додержання прав громадських обєднань (ст. 22 названого закону). Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов'язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов'язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. (ст. 273 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України « Про громадські обєднання, громадське об'єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи, підлягає реєстрації в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", з урахуванням особливостей, установлених цим Законом. Згідно ч. 2, 3 ст. 14 Закону України « Про громадські обєднання, громадське об'єднання повідомляє уповноважений орган з питань реєстрації, в якому знаходиться реєстраційна справа громадського об'єднання (далі - реєстраційна справа) або повідомлення про утворення громадського об'єднання, про зміни до статуту громадського об'єднання, зміни у складі керівних органів громадського об'єднання, зміну особи (осіб), уповноваженої представляти громадське об'єднання, зміну місцезнаходження громадського об'єднання. Зареєстроване громадське об'єднання вносить зміни до статуту громадського об'єднання, до складу керівних органів, місцезнаходження громадського об'єднання в порядку, визначеному статутом цього об'єднання, з урахуванням норм цього Закону. З наведеного вище вбачається, що обрання головою правління породжує обовязок здійснення заходів щодо реєстрації даних відомостей в реєстраційній службі, тобто виконання функцій голови правління можливе лише за умови відповідної державної реєстрації. З витягу з реєстраційної служби вбачається, що [PERSON] головою правління СТ « Приморє не значився. Згідно п. 20 « в» Статуту, член садівничого товариства зобовязаний приймати участь особистою працею або працею членів сімї, в роботах, що виконуються колективно за рішенням загальних зборів / зборів уповноважених/ членів товариства або за рішенням правління товариства. Згідно п. 13.4 Статуту, в окремих випадках вибуття з садівничого товариства члена товариства за станом здоровя або з інших поважних причин, що перешкоджають виконанню вимог статуту товариства, один з членів його сімї може вступити в товариство, якщо він спільно з ним користувався садовою ділянкою та приймав участь в його освоєнні. З урахуванням наведених вище норм суд критично ставиться до посилань позивача, щодо незаконності участі деяких членів товариства в загальних зборах оскільки зазначені позивачем особи являються співвласниками належних відповідним членам СТ « Приморє земельних ділянок та розташованих на них будинків, і як співвласники відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України мають рівні з ними права, у тому числі - і похідні від права власності особисті немайнові права. Також згідно ч. 3 ст. 369 ЦК України, співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Таким чином, враховуючи ту обставину, що підстави виконання [PERSON] обовязків голови правління СТ « Приморє відсутні, а оскарженні ним рішення прийняті рішенням загальних зборів та правління постановлені з додержанням Статуту СТ « Приморє, його права та інтереси оскаржуваними рішеннями не порушені, отже в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, тому вважає за можливе в їх задоволенні відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed