Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У червні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів, у якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті: батька - [PERSON] , померлого [INFO] у м. Миколаєві та діда - [PERSON] , померлого [INFO] у м. Миколаєві. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] у м. Миколаєві помер його батько - [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (Свідоцтво про смерть [NUMBER] , яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від. 29 серпня 2014 року). Померлому батькові на праві власності на підставі Договору дарування, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А.А., 02 грудня 2010 року за реєстровим номером 4373, належав житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ., який у БТІ не був зареєстрований. Саме на це нерухоме майно відкрилася спадщина. Заповіту спадкодавець не залишав, тому спадкоємців за заповітом у відповідності до ст.ст. 1233-1236 ЦК України не має. [INFO] помер дідусь [PERSON] , який проживав разом з батьком [PERSON] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому вважається у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України таким, що прийняв спадщину. Після його смерті спадщину прийняв він, та син [PERSON] , який відмовився від належної йому частки у спадщині за законом після смерті свого батька - [PERSON] на його користь. Вважає, що він разом із спадкодавцем дідом [PERSON] у рівних частках по Ѕ частці мали право на спадщину після смерті батька [PERSON] . Згідно довідки КП ММБТІ право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , станом на 28.12.2012р., була зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.12.2008р. та зареєстровано в МБТІ за №10678 від 24.03.2009р. Але звернувшись до приватного нотаріуса Барскова А.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, він отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із тим, що державна реєстрація права власності на спірний житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами у встановленому законом порядку проведена не була, що не відповідає вимогам ст. 3 п. 5 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень " від 01 липня 2004 року зі змінами та доповненнями Закон № 1952-1У. За відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно нотаріус не має можливості видати на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з тим, що на теперішній час, таку реєстрацію здійснює Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, 12.03.2015 року, він звернувся до служби із заявою про можливість зареєструвати право власності на спірний житловий будинок за померлим батьком, але йому було роз`яснено, що згідно вимог чинного законодавства Реєстраційна служба не уповноважена реєструвати право власності на майно за померлою особою. На підставі того, що дане питання неможливо вирішити в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду з таким позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання також не з`явилися. В наданих до суду заявах просили слухати справу без їх участі. Позовні вимоги визнали в повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. Взявши до уваги заяви від сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що померлий [INFO] батько позивача, заповіту не залишав, тому спадкоємців за заповітом, у відповідності до ст.ст. 1233-1236 ЦК України не має. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, позивач та його рідний брат - [PERSON] (відповідач за даним позовом), та їх дідусь - [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги на спадкове майно. Інших спадкоємців за законом першої черги не має. Шлюб між батьками позивача розірвано ще [INFO] , а жінка діда [PERSON] померла [INFO] . Спадщина позивачем була прийнята у відповідності до ст. 1269 ЦК України, оскільки 12 січня 2015 року він звернувся із відповідною заявою про її прийняття до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Барскова А.В., 12.012015 року спадкова справа №1/2015 була відкрита та зареєстрована у Спадковому реєстрі. Відповідач [PERSON] у нотаріальній конторі відмовився від прийняття спадщини на користь позивача протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, подавши відповідну заяву нотаріусу. Спадкоємець за законом [PERSON] (батько померлого спадкодавця та дідусь позивача), помер [INFO] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть. На час відкриття спадщини після смерті батька позивача, спадкоємець - [PERSON] - дід позивача, постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому у відповідності ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи вищенаведене позивач разом із спадкоємцем [PERSON] у рівних частках мали право на спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] , тобто по 1/2 частці. Також судом встановлено, що 23 березня 1999 року [PERSON] зробив розпорядження на випадок смерті, посвідчене приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Барсковою Л.Є. за реєстровим № 643, ( а.с. 127) яким все належне йому майно заповідав батькові сину [PERSON] . Але оскільки набувач за заповітом помер раніше заповідача, цей заповіт судом не може бути прийнятий до уваги. В таких випадках згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Виходячи з цього єдиним спадкоємцем за законом першої черги є син померлого [PERSON] , дядько позивача- [PERSON] , відповідач за даним позовом. А позивач та [PERSON] , після смерті дідуся є спадкоємцями за правом представлення, та у відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, вони як онуки померлого спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхньому померлому батькові - [PERSON] [INFO] помер дід позивача [PERSON] , який проживав разом з батьком [PERSON] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а тому вважається у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України таким, що прийняв спадщину. Після смерті [PERSON] , спадщину прийняв позивач, а відповідачі у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, а відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача, подавши відповідні заяви вищезазначеному нотаріусу. У той же строк позивач звернувся до вказаного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті діда. Згідно довідки КП ММБТІ право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , станом на 28.12.2012р., зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19.12.2008р. та зареєстровано в БТІ за №10678 від 24.03.2009р. Згідно витягу Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 39331188 та заведена спадкова справа № 2/2015. Спадковим майном після смерті діда позивачем [PERSON] є фактично успадкована ним 1/2 частка житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами по [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті обох спадкодавців. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухомість є офіційним визнанням і підтвердженням фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно. На час укладення договору дарування реєстрація права власності здійснювалася Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, але батько позивача не встиг зареєструвати право власності на спірне нерухоме майно. Відповідно до ст. 25 ЦК України, фізична особа здатна мати цивільну правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обов`язки, яка припиняється у момент її смерті, в зв`язку з чим зареєструвати право власності спадкодавця у відповідному органі державної реєстрації права власності, яке діє згідно чинного законодавства на теперішній час не можливо. Таким чином право власності померлого батька позивача на зазначений житловий будинок, що підтверджується договором дарування, набуто не було. По тому нотаріус і не мав можливості видати на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину, бо у теперішній час таку реєстрацію здійснює Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції, яка в свою чергу згідно вимог чинного законодавства не уповноважена реєструвати право власності на майно за померлою особою. Таким чином у даному випадку питання про визнання права власності на спадкове майно вирішується виключно в судовому порядку. І за таких обставин обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 328, 1216, 1218-1223, 1258, 1261, ч. 1 ст. 1266, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved