Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , поважною; визнати додатковий строк тривалістю один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що [INFO] померла його мати, [PERSON] . Вона померла в квартирі за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Позивач знаходився біля матері, оскільки з листопада 2019 року, коли було виявлено в неї рак, здійснював за нею догляд. Батько позивача помер [INFO] . Після смерті матері позивач фактично прийняв спадщину у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , та майна, розташованого в квартирі, а також залишився проживати в ній. В квартирі позивач мешкає з моменту її придбання матір`ю 29.11.2017 року. До того мешкав та був зареєстрований разом з матір`ю в будинку за адресою: [ADDRESS] . Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що він пропустив строк прийняття, визначений законодавством. Таким чином, він позбавлений можливості належним чином оформити фактично прийняту спадщину. В даному випадку позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на момент смерті постійно мешкав разом зі спадкодавцем, але оскільки не був зареєстрований разом з матір`ю, нотаріус вважає, що він повинен був подавати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини і не подавши таку заяву, позивач пропустив строк для прийняття спадщини. Також позивач просить врахувати, що він втратив двох найближчих людей, у зв`язку з чим мав суттєву душевну травму і питання оформлення спадщини не було для нього першочерговим. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.03.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. 12.04.2021 року від відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача - [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 11.01.2021 року, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] померла [INFO] , отже позивач повинен був звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини до 09.11.2020 року, проте невідомо коли саме позивач звертався із заявою про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] вважається таким, що не прийняв спадщину. В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач мав поважні причини для пропуску строку для звернення до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини та скористався наданим йому правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії. Також в матеріалах справи відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому неможливо визначити правові підстави звернення позивача до суду із заявленими вимогами без вмотивованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. 19.05.2021 року позивачем [PERSON] подано заяву про виклик свідків. 28.05.2021 року представником позивача - адвокатом Булигою В.О., який діє на підставі довіреності від 25.02.2021 року, подано відповідь на відзив, де зазначає, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки мешкав разом зі спадкодавцем, своєю хворою матір`ю, доглядав її, поховав і залишився мешкати в її квартирі. Оскільки позивач вважав, що фактично прийняв спадщину, додаткових дій щодо прийняття спадщини, а саме подання заяви про прийняття спадщини не здійснював. Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті матері, нотаріус в усній формі йому відмовив, оскільки позивач не був зареєстрований разом з матір`ю, заяву про прийняття спадщини у 6-місячний строк до нотаріуса не подавав, факт спільного мешкання з матір`ю потребував доказів. Після отримання відзиву позивач ще раз звернувся до нотаріуса і наполягав на наданні письмової відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус Товстолужська О.В. 26.05.2021 року відкрила спадкову справу № 67714373 після смерті [PERSON] , а також надала постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та не доведенням факту її прийняття. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.06.2021 року закрито провадження по даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Булига В.О., який діє на підставі довіреності від 25.02.2021 року, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у відповіді на відзив, поданої 28.05.2021 року. Відповідач, Харківська міська рада, у судове засідання не з`явився, про день та час справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив. 12.04.2021 року представником відповідача - Голубенко О.Ю., який діє на підставі довіреності від 11.01.2021 року, подано відзив на позовну заяву, де просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11.05.2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 6782, а.с. 10. З довідки про причину смерті № 170 вбачається, що причиною смерті [PERSON] є ракова інтоксикація, рак прямої кишки, а.с. 11. Позивач [PERSON] є сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим на підставі актового запису № 23 10.06.1991 року Кремовським виконавчим комітетом Михайловського району Приморського краю, а.с. 13. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до договору купівлі - продажу від 29.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бідонько Л.Л., який зареєстровано в реєстрі за № 1674, [PERSON] є власником однокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 16,0 кв.м., загальною площею - 21,0 кв.м., а.с. 8-9. Вказана квартира входить до складу спадщини після смерті [PERSON] . Положеннями ч.1 ст. 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту позову встановлено, що місцем відкриття спадщини є адреса: [ADDRESS] , де [PERSON] була зареєстрована одна на день смерті. Судовим розглядом встановлено, що чоловік [PERSON] та відповідно батько позивача [PERSON] помер до відкриття спадщини [INFO] відповідно до наданого суду свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 18.12.2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 18905, а.с. 12. Отже, позивач в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Даних про наявність заповіту померлої та інших спадкоємців за законом [PERSON] в процесі судового розгляду не встановлено. Згідно із ст. ст.1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як передбачено п.п. 4.12, 4.14, 4.15 п. 1, п. п. 1.13 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/2059, місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. П.п. 3.22. вищевказаного Порядку встановлено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, довідка правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом. Судовим розглядом встановлено, що позивач не має зареєстрованої адреси проживання, починаючи з 30.11.2017 року, а.с.6. Згідно положень ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, позивач наведених вище вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в той час як строк для прийняття спадщини встановлювався до 09.11.2020 року. Тобто строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачем був пропущений. Доказів на підтвердження факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини нотаріусу позивачем не надані. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск строку для прийняття спадщини, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.05.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та не доведенням факту її прийняття, а.с. 52. Положеннями ч.1 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Отже, представник органу місцевого самоврядування - в особі територіальної громади м. Харкова, проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини заперечує, що вбачається із змісту відзиву на позов Харківської міської ради. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. На обґрунтування позовних вимог сторона позивача посилається на те, що позивачем строк для прийняття спадщини після смерті матері пропущено по причині того, що позивач втратив двох найближчих людей, у зв`язку з чим мав суттєву душевну травму і питання оформлення спадщини не було для нього першочерговим. Жодного доказу на підтвердження наявності у позивача причини, пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б заважали йому в період з 09.05.2020 року до 09.11.2020 року звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини суду не надано. Допитані за його клопотанням в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали суду пояснення виключно щодо обставин останнього періоду життя [PERSON] , характеризували стосунки між нею та позивачем, проте жодним чином не свідчили щодо наявності труднощів та перешкод для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, тобто про поважність пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Отже, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що причини пропуску позивачем шестимісячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, позивачем суду не надано. Доводи позивача та його представника з приводу того, що позивач прийняв спадщину в зв`язку з тим, що постійно проживав на час відкриття спадщини із [PERSON] предметом даного позову не виступають, в зв`язку з тим, що [PERSON] заявлено вимоги про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] в даному процесі не заявлено. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову [PERSON] у зв`язку з його недоведеністю. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed