Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

03 квітня 2015 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м.Молочанськ, Токмацького району, Запорізької області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 26 грудня 2005 року вступила до шлюбу з [PERSON], з яким проживали разом до 09.06.2011 року, коли між ними було розірвано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ніяких коштів на утримання дитини не надає, не приймає ніякої участі у вихованні. Відповідач працює у Фермерському господарстві «Віта», займає посаду комбайнера. Відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 грудня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Долинської сільської ради Токмацького району Запорізької області, про що зроблений відповідний актовий запис № 03. (а.с. 9). Від цього шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 липня 2006 року (а.с.10). Згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 09 червня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с. 11). Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дітей. Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, працює, має стабільний дохід, аліментів нікому не сплачує, інших дітей та непрацездатних осіб немає. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає її розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, працює, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує і те, що відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, і те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved