Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю-фірма «Пульхім» звернулося до суду із позовом, в якому просить суд витребувати із чужого незаконного володіння майно, а саме: ангар №1, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Здолбунівський район, місто Здолбунів, вулиця Щепкіна, 13, що належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що у 30 вересня 2013 роцу між Товариством з обмеженою відповідальністю-фірмою «Пульхім» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Поліхім» було укладено Договір купівлі-продажу № 30-09/1, у відповідності до якого було Позивач придбав нерухоме майно, а саме: ангар №1, що знаходиться за адресою: Рівненська область, Здолбунівський район, місто Здолбунів, вулиця Щепкіна, 13. Також, Позивач вказує, що договір купівлі-продажу спірного майна було укладено в простій письмовій формі. Нотаріально договір купівлі-продажу спірного майна не посвідчувався. В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, зазначивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю-фірма «Пульхім» спірне майно не відчужувала. Представником Відповідача, до початку розгляду справи по суті через канцелярію Здолбунівського районного суду Рівненської області було подано письмові заперечення, в якому Відповідач просить відмовити у задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю-фірмі «Пульхім» про витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідач звертає увагу на те, що спірне майно було придбане [PERSON], в межах процедури банкрутства (господарська справа № 5019/1475/11) було правомірно, на прилюдних торгах, які проводились Товарною біржою Україна-Захід (протокол № 1 про проведення торгів від 19.09.2014 року), придбано нерухоме майно, а саме будівлю ангару № 1, яка знаходилась за адресою: м. Здолбунів, вул. Щепкіна, 13, загальною площею 436, 5 кв.м., сплачено своєчасно повну вартість нерухомого майна та [PERSON] є єдиним законним власником спірного майна. Заслухавши доводи представника Позивача та представника Відповідача, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. 19 вересня 2014 року між ВАТ Здолбунівський завод продтоварів, в особі ліквідатора [PERSON] та [PERSON] було складено та підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майно, а також Покупцем були сплачені для Відповідача грошові кошти в розмірі 81800,00 (вісімдесят одна тисяча вісімсот грн. 00 коп.) гривень. 13 лютого 2015 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] було оформлено свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за № 56. 13 лютого 2015 року будівлю матеріального складу ангару № 1, загальною площею 436,5 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Здолбунів, вул. Щепкіна, 13 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг № 33599249 від 13.02.2015р.). Власником вищенаведеного майна зазначено [PERSON]. Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Приписами статті 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, [PERSON], правомірно набув право власності на нерухоме майно, а саме будівлю матеріального складу ангару № 1, загальною площею 436,5 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Здолбунів, вул. Щепкіна, 13, що підтверджено відповідними письмовими доказами. Судом також встановлено, що твердження відповідача про те, що спірне майно є нерухомим, у відповідності до постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 12 травня 2015 року у справі №918/22/15 не відповідає дійсності, з огляну на наступне. 12 листопада 2015 року Вищим господарським судом України було винесено постанову у справі №918/22/15, якою постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 року прийняту у справі №918/22/14 скасовано в частині відмови в задоволені вимог (як первісного так і зустрічного позовів) щодо визнання права власності на наступне майно: ангар № 1 (будівля матеріального складу); будівля цеху порошків; побутовий корпус; овочесховища, димової труби; газопроводу; водонапірної башти; будівлі трансформаторної підстанції; завальної ями; внутрішньомайданчикового асфальтового покриття; артезіанської свердловини; пожежної водойми; газопроводу поверхневого; будівлі котельні, що знаходиться за адресою: вул. Щепкіна, 13, м. Здолбунів, Рівненська обл., з направленням в цій частині справи для розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 року залишити без змін. Також, у відповідності до вище вказаної постанови Вищого господарського суду України від 12.11.2015 року, визначено, що «що стосується касаційної скарги [PERSON], то судова колегія зазначає, що разом з касаційної скаргою, зазначеною особою подано копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким будівля матеріального складу - ангар № 1 за адресою: Рівненська обл., Здолбунівський р-н, вул.Щепкіна, 13 належить йому на праві приватної власності, підставою виникнення є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (т.5 а.с. 93). Судова колегія зазначає, що при вирішенні даного спору, та обставина, що експертним висновком частина спірного майна визначена як рухоме, не може бути підставою для відмови в позові. Враховуючи викладене, приписи статті 392 ЦК України, а також експертний висновок, судова колегія вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, постанова прийнята у справі повинна бути частково скасована, а саме в частині відмови в задоволені вимог (як первісного, так і зустрічного позовів) щодо визнання права власності на наступне майно: ангар № 1 (будівля матеріального складу); будівля цеху порошків; побутовий корпус; овочесховище; димової труби; газопроводу; водонапірної башти; будівлі трансформаторної підстанції; завальної ями; внутрішньомайданчикового асфальтового покриття; артезіанської свердловини; пожежної водойми; газопроводу поверхневого; будівлі котельні, з направленням в цій частині справи для розгляду до суду першої інстанції. В іншій частині постанову апеляційної інстанції залишити без змін». Відтак, твердження Позивача, щодо того, що спірне майно є рухомим не відповідає дійсності. Пунктом 1 статті 317 ЦКУ власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Згідно частини 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Позивачем у позовній заяві поставлена вимога щодо витребування майна. Однак, дана вимога Позивачем не може ставитись, оскільки це є виключно прерогативою власника майна. За наведеного вище вимоги позивача необґрунтовані і такі, що не підлягають задоволенню за їх безпідставністю та недоведеністю .

Outcome: dismissed