Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства « АПК- Інвест» про зміну формулювання причин звільнення, відшкодування моральної шкоди, середнього заробітку за час вимушеного прогулу , вихідної допомоги. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі знаходилась у трудових відносинах з 26.08.2009 року по 08.08.2014 року, спочатку працювала на посаді вагаря відділення субпродуктів, а з 03.09.2009 року і до звільнення працювала на посаді комірника відділення холодильнику. 08.08.2014 року її було звільнено на підставі ст. 41 п.2 КЗпП України у зв'язку з втратою довіри. В наказі про її звільнення нею було власноруч поставлено підпис, однак від будь-яких пояснень вона відмовилась. Вона незгодна з причиною формулювання звільнення, оскільки в червні - липні 2014 року вона неодноразово зверталась до майстра [PERSON] з письмовими заявами про звільнення за власним бажанням, однак її заяви були проігноровані. Причиною звільнення її у зв'язку зі втратою довіри є виявлення 17.06.2014 року недостачі «свиних полутушек» . Проте, після всіх відповідних перевірок недостачі виявлено не було вага сходилась, всі документи були в належному стані, її вини в порушенні трудового договору та покладених на неї обов'язків встановлено не було. Для звільнення її за вказаною статтею власник або уповноважений ним орган повинні були доказати як сам факт порушення покладених на неї обов'язків так її вину в цьому. Однак, цього, за її думкою, не було зроблено і ніяких доказів їй пред'явлено не було. У зв'язку з порушенням її трудових прав просить змінити формулювання причин звільнення її з роботи із « Звільнення у зв'язку з втратою довіри п. 2 ст. 41 Кзпп України на «Звільнено за власним бажанням, внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, п. 3 ст. 38 Кзпп України», зобов'язати відповідача виплатити на її користь вихідну допомогу у розмірі 10284,09 грн., стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.08.2014 року. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представники позивача підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що 03.09.2009 року відповідно до наказу № 336 К/МК [PERSON] переведена на посаду комірника відділення холодильнику. Відповідно до п. п. 2.5.,2.6,2.11 Посадової інструкції комірника відділення холодильнику цеху забою те первинної переробки тварин та обробки субпродуктів м'ясокомбінату» до функціональних обов'язків комірника відділення холодильного цеху відноситься прийняття участі у проведенні інвентаризації сировини, матеріалів, продукції, устаткування і інструментів, ведення обліку сировини, забезпечення правильного та своєчасного заповнення виробничих журналів, ведення обліку та звітності, прийом сировини та продукції по вазі з виробничих цехів і реалізація її споживачам по вазі в асортименті відповідно до поданої заявки, відповідно до вимог стандартів та інструкцій з реалізації продукції. За результатом контрольного перегляду камер відео спостереження у відділенні холодильнику за період з 15.06.2014 року по 28.06.2014 року, 16.07.2014 року було складено Акт контрольного перегляду відомостей камер відеоспостереження при відвантаженні напівтуш, у якому зазначено про виявлення невідповідність кількості відвантажених напівтуш з даними первинної документації. 16.07.2014 року відповідно до розпорядження генерального директора ПрАТ « АПК-Інвест» № 23 « Про проведення службової перевірки обставин порушення порядку проведення операцій з товарними цінностями» на підприємстві створено комісію з перевірки встановлення причин та наслідків порушень працівниками м'ясокомбінату ПрАТ « АПК-Інвест» порядку проведення операцій з товарними цінностями. За результатами зазначеної перевірки, комісією складено Акт внутрішнього розслідування, у якому зазначено, що 17.06.2014 року комірник [PERSON] відвантажила 78 штук напівтушек свинини, однак, за товарно-транспортними накладними № 15223 МК, 15224 МК від 17.06.2014 р. загальна кількість напівтуш зазначена у кількості 68 туш ( 63 та 5 штук відповідно). 19.07.2014 р. комірник [PERSON] фактично відвантажила 151 штуку напівтуш, однак за даними товарно-транспортних накладних № 15458 МК, 15459 МК, 15460 МК, 15457 МК загальна кількість товару склала 145 штук ( 13, 3, 93 та 36 штук відповідно). З метою встановлення причин невідповідності відвантаженої кількості товару з даними первинної документації від [PERSON] було отримано письмове пояснення у якому вона зазначила, що нею було здійснено відвантаження продукції без документального оформлення, але пояснити причини не може та шкодує про скоєне. Керівництвом ПрАТ «АПК-Інвест» дійшло висновку про неможливість довіри зазначеної особи матеріальних цінностей, результатом якого стало прийняття наказу № 673 К/МК від 07.08.2014 «Про звільнення [PERSON].» за пунктом 2 статті 41 КЗпП України, а саме на підставі втрати довіри до працівника. Відповідач знав про наслідки необережного поводження з матеріальними цінностями, про що свідчить підписання Посадової інструкції, а також підписання Договору про колективну ( бригадну) відповідальність від 25.10.2013 року, але знехтував зазначеними в документах умовами Доводи позивача стосовно не встановлення факту недостачі продукції не відповідають дійсності, оскільки відповідно до Акту інвентаризації свинини в напівтушках у відділенні холодильнику станом на 28.06.2014 року встановлена недостача свинини у півтушах у кількості 30 штук. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює в якості інспектора служби безпеки «АПК-Інвест» . В липні 2014 року на підприємстві була виявлена недостача відвантажених полутуш. В ході перевірки ним була проведена бесіда з позивачкою по справі та остання повідомила, що два вантажника здійснили відвантаження продукції без її відома. Від [PERSON] надійшли пояснення , у якому вона зазначила, що нею було здійснено відвантаження продукції без документального оформлення, але пояснити причини не може та шкодує про скоєне. В момент складання пояснень позивачка не скаржилась на своє самопочуття. Суд, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем з 26.08.2009 року по 08.08.2014 року, з 03.09.2009 року по 08.08.2014 року працювала на посаді комірника відділення холодильнику ( а. с. 5-6). Наказом № 673 К/МК від 07.08.2014 року позивачку звільнено з 08.08.2014 року за п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з допущенням винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності ( а. с. 19). Згідно п. п. 2.1., 2.5.,2.6.,2.11. Посадової інструкції комірника відділення холодильнику цеху забою та первинної переробки тварин та обробки субпродуктів м'ясо комбінату функціональними обов'язками комірника відділення холодильнику цеху забою та первинної переробки тварин та обробки субпродуктів м'ясокомбінату є дотримання інструкцій з приймання та зберігання сировини, м'ясо продуктів, недопущення втрат понад установлені норми, прийняття участі у проведенні інвентаризації сировини, матеріалів, продукції, устаткування і інструментів, ведення обліку сировини, забезпечення правильного та своєчасного заповнення виробничих журналів, ведення обліку та звітності, прийом сировини та продукції по вазі з виробничих цехів і реалізація її споживачам по вазі в асортименті відповідно до поданої заявки, відповідно до вимог стандартів та інструкцій з реалізації продукції. ( а. с. 36-37). Згідно договору про колективну ( бригадну) матеріальну відповідальність від 25.10.2013 року колектив ( бригада) взяло на себе колективну ( бригадну) матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання переданих йому для відпустку та застосування в процесі виробництва основних засобів, малоцінних необоротних матеріальних активів, малоцінних та швидкозношуючих предметів, а також інших товарно-матеріальних цінностей, а власник ПрАТ «АПК Інвест» зобов'язався створити колективу ( бригаді) умови, необхідні для належного виконання прийнятих за договором зобов'язань. Згідно п. 8 Договору члени колективу зобов»язані : дбайливо ставитись до цінностей і вживати заходів до запобігання шкоди; в установленому порядку вести облік, складати і своєчасно подавати звіти про рух та залишки цінностей; своєчасно інформувати власника про всі обставини, які загрожують зберіганню цінностей ( а. с. 38-40). Як вбачається з матеріалів справи позивачка ознайомлена з посадовою інструкцією та вищезазначеним договором про колективну ( бригадну) матеріальну відповідальність.( а.с 37,40). Пункт 2 ст. 41 КЗпП України надає право власникові чи уповноваженому ним органу розірвати трудовий договір у разі вчинення працівником винних дій, що дають підставу для втрати до нього довіри з боку власника або уповноваженого ним органу. На цій підставі можуть бути звільнені з роботи лише особи, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності. Згідно до п. 28 Постанови, Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів"при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку,наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір'я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або необережнотакі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями) . При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з їх роботою. Як вбачається з матеріалів справи , зокрема акту проведення внутрішнього службового розслідування 17.06.2014 року комірник [PERSON] фактично відвантажила 78 штук полутуш свинини, однак за даними товарно-транспортних накладних №№ 15223 МК, 15224 МК від 17.06.2014 р. загальна кількість товару зазначена 68 штук ( 63 та 5 штук відповідно). Комірник [PERSON] 19.06.2014 р. відвантажила фактично 151 штуку свинини у полу тушах, однак, за даними товарних та товарно- транспортних накладних накладних №№ 15458 МК, 15459 МК, 15460 МК, 15457 МК від 19.06.2014 р загальна кількість товару зазначена 145 штук. Встановлено, що внаслідок допущення винних діянь комірників відділення, зокрема, [PERSON], халатного виконання своїх трудових функцій, були допущені порядок проведення операцій з товарними цінностями, а саме відвантаження, відпуск та реалізація товарних цінностей без належного оформлення первинної документації ( а.с. 23-24). З метою встановлення причин невідповідності відвантаженої кількості товару з данними первинної документації від [PERSON] було отримано письмове пояснення, у якому вона зазначила, що нею було здійснено відвантаження продукції без документального оформлення, але пояснити причини не змогла. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт втрати довіри комірника відділення холодильнику - [PERSON] мав місце, та у відповідача були підстави для звільнення її з посади на підставі ч.2 ст. 41 КЗпП України. Проте, суд зазначає, що власником була порушена процедура звільнення. Відповідно до ч.1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, зазначених ч.ч. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40, п.п. 2 і 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадку, коли згода на звільнення повинна бути отримана попередньо, але до звільнення вона не була отримана, суд констатує її відсутність. Із змісту п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами трудових спорів» випливає, що в цьому випадку працівник повинен бути поновлений на роботі. Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника) допускається у випадках звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації. В судовому засіданні встановлено, що Приватне Акціонерне товариство « АПК-Інвест» є юридичною особою приватного права відповідно до чинного законодавства України, створеною у встановленому законом порядку у формі підприємницького товариства -господарського товариства приватної власності у формі приватного акціонерного товариства , діє на підставі Статуту, затвердженого Рішенням акціонера № 2 від 02.04.2011 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Донецької міської ради 06.04.2011 року ( а. с. 56); колективний договір відсутній та знаходиться на стадії розроблення ( а. с. 55). Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Отже виходячи зі змісту вказаної норми, рішення про зміну формулювання звільнення орган по розгляду трудових спорів приймає в тому випадку, якщо формулювання причин звільнення є неправильним (тобто таким, що не відповідає фактичним обставинам), або таким, що не відповідає чинному законодавству при відсутності підстав для поновлення на роботі. При цьому суд змінює формулювання і вказує в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (її частину, пункт) закону. Суд не вправі змінити формулювання звільнення, якщо внаслідок цього будуть змінені підстави, які стали приводом для розірвання трудового договору. У цьому випадку питання, щодо зміни формулювання причин звільнення може бути вирішено під час розгляду трудового спору, щодо законності самого звільнення, за наслідками розгляду цього спору може бути прийняте таке рішення. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач просить змінити формулювання причин звільнення з роботи із « звільнено у зв»язку з втратою довіри п. 2 ст. 41 КЗпП України» на «звільнено за власним бажанням, внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, п. 3 ст. 38 КЗпП України». Обґрунтовував свої позовні вимоги про зміну формулювання причин звільнення з роботи, позивачка, її представники в судовому засіданні пояснили, що з боку відповідача був порушений порядок її звільнення, а саме при проведенні службового розслідування порушена процедура відібрання пояснень щодо допущеного працівником порушення. Суд зазначає, що закон не вимагає, щоб до звільнення у зв»язку з втратою довіри у працівника вимагались такі пояснення. Проте, у затребуванні таких поясненнях є істотний зміст. В даному випадку пояснення позивачки суд розцінює як доказ вчинення працівником порушення своїх трудових обов»язків, які дають підстави для втрати довіри. Окрім того, зазначає, що позивачкою не заявлялись вимоги про визнання наказу № 673 К/МК від 07.08.2014 року недійсним. Як зазначалось вище, за змістом ст.. 235 КЗпП України, зміна формулювання причини звільнення працівника можлива за рішенням суду у разі, коли така зміна не тягне за собою поновлення працівника на роботі, тобто не пов»язана із незаконністю самого звільнення, а стосується неправильного формулювання роботодавцем його причини. В даному випадку позивач, пред»яляючи свій позов, і посилаючись на ст. 235 КЗпП України, обгрунтовував своє звільнення за ч.2 ст. 41 КЗпП України незаконним, просить змінити формулювання причин звільнення з п.2 ст. 41 КЗпП на п. 3 ст.38 КЗпП України. Діюче трудове законодавство передбачає певную процедуру та підстави звільнення , передбачену вищезазначеной нормой права, а саме п.3 ст. 38 КЗпП України. Оскільки доказів стосовно того, що позивачкою була дотримана певна процедура звільнення за вказаній нормою права суду не надано, не надано доказів стосовно порушення власником законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, в свою чергу представники позивача передбачених законом підстав для застосування правил ст. 235 КЗпП України не навели, окрім бажання самої позивачки вирішити спір у такий спосіб, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог в частині зміни формулювання звільнення. Що стосується позовних вимог про стягнення вихідної допомоги, моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то ці вимоги є похідними і задоволенню, у зв»язку з цим, не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed