overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.11.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Середньомайданській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11. У час спільного сімейного в них народилося двоє дітей - сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею і фактично знаходяться на її утриманні. Причиною подачі заяви про розірвання шлюбу послужило те, що вона з чоловіком за час подружнього проживання не змогли створити і зберегти сім'ю, так як в них виявилися зовсім різні погляди на сімейні цінності. Відповідач з її думкою не рахувався, жив своїми інтересами, через що між ними виникали сварки та скандали. Вони в 2011 році припинили спільне проживання і на сьогоднішній день не підтримують жодних сімейних стосунків. Будь-яких спроб відновити подружні стосунки вони обоє не робили, так як втратили почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що за таких обставин зберігати сім'ю надалі немає потреби, примирення між нею та відповідачем неможливе, а тому просить шлюб між ними розірвати, неповнолітню дитину [PERSON] залишити проживати разом з нею, після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає. Позивач [PERSON] в судове засідання подала письмову заяву, в якій заявлені нею вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, на примирення з відповідачем не згідна, а справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином через засоби масової інформації, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. За письмової згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які фактично не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам неповнолітніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не вживають заходів для примирення, практивно 3 роки не підтримують жодних стосунків як подружня пара, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а за таких обставин цей шлюб існує формально. Проти надання судом терміну для примирення позивач категорично заперечує. Неповнолітню дитину від даного шлюбу - [PERSON], [INFO], з врахуванням інтересів самої дитини та відсутності у сторін спору щодо її місця проживання, слід залишити проживати з матір'ю. За згодою позивача суд прийшов до висновку про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища "[PERSON]". На підставі ст.ст. 105,110,112,113,160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" про захист прав споживача шляхом визнання недійсним договору фінансового лізингу. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому вказувала, що вона 24 січня 1998 року одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем тому, що їх одруження виявилось невдалим, спільне життя між ними припинено з квітня 2018 року. За 20 років спільного життя відповідач жодного дня не працював. Примирення між ними не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд розглядає справу у його відсутність заочно, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до наступних висновків. Сторони одружені з 24 січня 1998 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб, виданим 13 вересня 2016 року Новомиколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Від спільного життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що у позивача з відповідачем спільне життя не склалося, сторони однією сім'єю не проживають з квітня 2018 року. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи строк, протягом якого сторони однією сім'єю не проживають, те, що жодна із сторін не просить застосувати заходи для їх примирення, суд вважає не доцільним застосовувати такі заходи. На підставі вищевказаного суд вважає встановленим, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, являються обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими. Таким чином, маються підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON] звернулись до Святошинського районного суду м. Києва із позовною заявою до Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК Україна" про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов»язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

[PERSON] мотивує своє клопотання тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18.07.2019 визнано недієздатним [PERSON] , [INFO] , встановлено над ним опіку та призначено йому опікуна [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] . Строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним визначено два роки з дня набрання рішення законної сили. Син [PERSON] перебуває під опікою [PERSON] , оскільки є інвалідом першої групи "А" з дитинства та потребує постійного догляду та сторонньої допомоги. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18.07.2019 [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено йому опікуна [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] . Строк дії рішення становить два роки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. В судовому засіданні з матеріалів доданих до клопотання встановлено, що строк дії рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 18.07.2019 по цивільній справі № 140/2923/18 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна закінчився 16.08.2021. Ураховуючи викладені вище обставини, дослідивши письмові докази по справі, ураховуючи той факт, що строк дії рішення на момент розгляду клопотання вже закінчився, суд вважає, що клопотання [PERSON] про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON], який діє в інтересах підопічної [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що з 1994 року [PERSON] стала проживати у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] в будинку в [ADDRESS]. Будинок зареєстрований за [PERSON], попередньою жінкою [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] також помер. Після смерті [PERSON] [PERSON] продовжувала проживати у вказаному будинку і проживає по даний час. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказаний житловий будинок. Спадкоємців після смерті [PERSON] не має, спадкова справа не заведена. В зв"язку із тим, що [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно володіє будинком з 1994 року і по даний час, просив суд визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з тих підстав, що [PERSON] не може бути визнана добросовісним набувачем, оскільки проживала в спірному будинку знаючи проте, що будинок належить померлій дружині [PERSON], і після смерті [PERSON], продовжувала проживати в ньому на маючи на це законних підстав. Крім того, відповідач вказав, що положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001року, а оскільки [PERSON] стала проживаи у спірному будинку з 1994 році, вона не може бути визнана власником будинку в порядку набувальної давності. Представник третьої особи в судове засідання також не з"явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи у відсутності їх представника . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON], стала проживати із [PERSON] в спірному будинку після смерті [PERSON] з 1994 року. Заслухавши пояснення позивача, взявши до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданн та дослідивши матеріали справи, суд відмовляє у задоволенні позову, із слідуючих підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК встановлено, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р. Враховуючи те, що [PERSON], якій належав спірний будинок померла в [INFO] і [PERSON] з цього часу стала проживати у вказаному будинку, а тому правовідносини виникли до 01 січня 2001 року, а тому відлік 10-ти річного строку може відраховуватися з 01 січня 2001року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Адвокат Корнієнко А.А. в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що заявники [PERSON] , [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] .. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку. Представник заявника та заінтересованої особи просили розглядвти справу без їх участі Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви за таких обставин. Так, заявником в обгрунтування заяви подана відмова Бучанського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ в реєстрації народження [PERSON] .. З огляду відмову вбачається, що із заявою про реєстрацію народження дитини звернувся адвокат Корінєнко А.А.. Проте з огляду на Сімейний кодекс України та Правила державної реєстрації, адвокат може звернутись до органу реєстрації актів цивільного стану тільки із заявою на повторну видачу копії свідоцтвапро народження, за наявності ордера та копії договору про надання правової допомоги, засвідченого встановленого законом порядку. Згідно з п. 8 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ 18.10.2000 р. № 52/5, державна реєстрація народження проводиться за заявою про державну реєстрацію народження батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі, якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження,- за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилась дитина або в якому наразі перебуває (далі - інша особа). Представник матері дитини до "інших осіб" не відноситься. За таких обставин та вимог закону суд приходить до висновку, що орган реєстрації актів цивільного стану мав би відмовити адвокату Корнієнку А.А. в прийнятті заяви за підстав подання неналежною особою, а тому відмова цього органу в реєстрації народження дитини не може бути визнана належним доказом. До того ж дане рішення прийнято органом реєстрації актів цивільного стану на підставі копій документів на посавідчення факту народження дитини, що з огляду на вимогу розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, є недопустимим. Тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви за необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Адвокат Корнієнко А.А. в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON] .. Заява обґрунтована тим, що заявники [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] .. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку. Представник заявника та заінтересованої особи просили розглядвти справу без їх участі Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви за таких обставин. Так, заявником в обгрунтування заяви подана відмова Бучанського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ в реєстрації народження [PERSON] .. З огляду на матеріали, що слугували підставою для винесення вказаної відмови вбачається, що із заявою про реєстрацію народження дитини звернувся адвокат Корінєнко А.А.. Проте з огляду на Сімейний кодекс України та Правила державної реєстрації, адвокат може звернутись до органу реєстрації актів цивільного стану тільки із заявою на повторну видачу копії свідоцтвапро народження, за наявності ордера та копії договору про надання правової допомоги, засвідченого встановленого законом порядку. Згідно з п. 8 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ 18.10.2000 р. № 52/5, державна реєстрація народження проводиться за заявою про державну реєстрацію народження батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі, якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження,- за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилась дитина або в якому наразі перебуває (далі - інша особа). Представник матері дитини до "інших осіб" не відноситься. За таких обставин та вимог закону суд приходить до висновку, що орган реєстрації актів цивільного стану мав би відмовити адвокату Корнієнку А.А. в прийнятті заяви за підстав подання неналежною особою, а тому відмова цього органу в реєстрації народження дитини не може бути визнана належним доказом. До того ж дане рішення прийнято органом реєстрації актів цивільного стану на підставі копій документів на посавідчення факту народження дитини, що з огляду на вимогу розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, є недопустимим. Тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви за необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Адвокат Корнієнко А.А. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON] .. Заява обґрунтована тим, що заявник [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку. Представник заявника та заінтересованої особи просили розглядвти справу без їх участі Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви за таких обставин. Так, заявником в обгрунтування заяви подана відмова Бучанського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ в реєстрації народження [PERSON] .. З огляду на матеріали, що слугували підставою для винесення вказаної відмови вбачається, що із заявою про реєстрацію народження дитини звернувся адвокат Корінєнко А.А.. Проте з огляду на Сімейний кодекс України та Правила державної реєстрації, адвокат може звернутись до органу реєстрації актів цивільного стану тільки із заявою на повторну видачу копії свідоцтвапро народження, за наявності ордера та копії договору про надання правової допомоги, засвідченого встановленого законом порядку. Згідно з п. 8 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ 18.10.2000 р. № 52/5, державна реєстрація народження проводиться за заявою про державну реєстрацію народження батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі, якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження,- за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилась дитина або в якому наразі перебуває (далі - інша особа). Представник матері дитини до "інших осіб" не відноситься. За таких обставин та вимог закону суд приходить до висновку, що орган реєстрації актів цивільного стану мав би відмовити адвокату Корнієнку А.А. в прийнятті заяви за підстав подання неналежною особою, а тому відмова цього органу в реєстрації народження дитини не може бути визнана належним доказом. До того ж дане рішення прийнято органом реєстрації актів цивільного стану на підставі копій документів на посавідчення факту народження дитини, що з огляду на вимогу розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, є недопустимим. Тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви за необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Адвокат Корнієнко А.А. в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що заявники [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] .. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження та відповідної реєстрації у встановленому законом порядку. Представник заявника та заінтересованої особи просили розглядвти справу без їх участі Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви за таких обставин. Так, заявником в обгрунтування заяви подана відмова Бучанського міського відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ в реєстрації народження [PERSON] . З огляду на матеріали, що слугували підставою для винесення вказаної відмови вбачається, що із заявою про реєстрацію народження дитини звернувся адвокат Корінєнко А.А. Проте з огляду на Сімейний кодекс України та Правила державної реєстрації, адвокат може звернутись до органу реєстрації актів цивільного стану тільки із заявою на повторну видачу копії свідоцтвапро народження, за наявності ордера та копії договору про надання правової допомоги, засвідченого встановленого законом порядку. Згідно з п. 8 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ 18.10.2000 р. № 52/5, державна реєстрація народження проводиться за заявою про державну реєстрацію народження батьків дитини чи одного з них, а в разі смерті батьків або в разі, якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження,- за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилась дитина або в якому наразі перебуває (далі - інша особа). Представник матері дитини до "інших осіб" не відноситься. За таких обставин та вимог закону суд приходить до висновку, що орган реєстрації актів цивільного стану мав би відмовити адвокату Корнієнку А.А. в прийнятті заяви за підстав подання неналежною особою, а тому відмова цього органу в реєстрації народження дитини не може бути визнана належним доказом. До того ж дане рішення прийнято органом реєстрації актів цивільного стану на підставі копій документів на посавідчення факту народження дитини, що з огляду на вимогу розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, є недопустимим. Тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви за необгрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed