Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.08.2012 року між ним та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного заособу №202.12.2130591, відповідно до якого було застраховано належний позивачу транспортний засіб. 06.03.2013 року трапився страховий випадок - пошкодження транспортного засобу, що підтверджується Довідкою ВДАІ Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві. 07.03.2013 р. [PERSON] звернулась до страхової компанії та сповістила про страховий випадок. 01.04.2013 р. постановою Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності. Посилаючись на те, що відповідач неправомірно ухиляється від виплати суми страхового відшкодування, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 5 000, 00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з викладених у заяві обставин та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що частина страхового відшкодування була помилково виплачену позивачу, так як дана виплата не була узгоджена з вигодонабувачем. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не надав заяв з приводу поважності причин своєї неявки. Суд, вислухавши пояснення представника позивача. представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог. Судом встановлено, що 02.08.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №202.12.2130591, згідно з умовами якого третя особа виступає вигодонабувачем (а.с.7). Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, 31.01.2014 року відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, складено страховий акт та сплачено страхове відшкодування у розмірі 4 208, 36 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1106 від 04.02.2014 р. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника. Відповідно до змісту положень ст.985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи (вигодонабувача), якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Як вбачається з договору страхування від 02.08.2012 року, за своєю юридичною природою вказаний правочин є договором на користь третьої особи і згідно його умов вигодонабувачем за даним зобов'язанням виступає ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до п. 3.3 Договору страхування, страховим випадком є подія, що відбулася під час дії періоду страхування за договором та у місці дії Договору, з настання якої, за умови виконання страхувальником всіх умов договору, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу) в межах страхової суми. Відповідно до п. 9.3.1 Договору страхування, при здійсненні виплати страхового відшкодування страхувальнику, страховик направляє до вигодонабувача запит для визначення одержувача страхового відшкодування. Страховик здійснює виплату страхового відшкодування - вигодонабувачу, або за погодженням із вигодонабувачем - страхувальнику. З вищевикладеного вбачається, що отримання страхового відшкодування не третьою особою, а позивачем можливе лише у разі письмового погодження між страховиком, страхувальником та вигодонабувачем проведення такої виплати. Проте матеріали справи такого письмового погодження не містять. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Так як в позовній заяві позивачу відмовлено, то понесені нею судові витрати, не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed