Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 08.06.2012 року, посвідченого приватним Каховського районного нотаріального округу Коршуновою Людмилою Анатоліївною, зареєстрованого в реєстрі за № 504, між [PERSON] та [PERSON] недійсним. Звільнити від сплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.06.2012 року, приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Коршуновою Л.А. був посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Каховською районною нотаріальною конторою 28.11.1995 року, за реєстр № 2064, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Каховською районною нотаріальною конторою 28.11.1995 року, за реєстр № 2066. На момент укладання угоди [PERSON] мала похилий вік, не розуміла, що нотаріус укладає договір купівлі-продажу, договір не підписувала, нотаріус нічого не роз'яснював, відповідач ніяких грошей не надавав. В судовому засіданні представник [PERSON] - адвокат Четкарьов Ю.О. позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, пояснив, що [PERSON] вважала, що у нотаріуса вони оформлюють договір довічного утримання, що після її смерті відповідачу перейде її будинок. Наміру продажу будинку у неї не було. При оформленні договору нотаріус їй нічого не роз'яснював. Гроші відповідач [PERSON] передав їй лише в січні 2013 року. Представник відповідача адвокат Мироненко В.В. та відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Пояснили, що договір купівлі-продажу від 08.06.2012 року був укладений в письмовій формі, нотаріально посвідчено та нотаріусом встановлено особи, які є сторонами договору і перевірено їх дієздатність на момент укладання. Приватний нотаріус Коршунова Л.А. в судовому засіданні пояснила, що на момент укладення угоди ніяких перепон не існувало, посвідчення договору купівлі-продажу відбулось відповідно до вимог чинного законодавства, вона особисто віч навіч пояснила позивачці, що укладається саме договір купівлі-продажу будинку, на що [PERSON] пояснила, що це добрі сусіди і вони її ніколи не образять. Договір [PERSON] підписувала власноручно, і повідомила, що кошти за проданий будинок вона отримала від [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, нотаріуса, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 08.06.2012 року, приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Коршуновою Л.А. був посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Каховською районною нотаріальною конторою 28.11.1995 року, за реєстр № 2064, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Каховською районною нотаріальною конторою 28.11.1995 року, за реєстр № 2066 (а.с.4-5). В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що на момент укладання угоди [PERSON] мала похилий вік, не розуміла, що нотаріус укладає договір купівлі-продажу, договір не підписувала, нотаріус нічого не роз'яснював, відповідач ніяких грошей не надавав. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно п.20 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману, щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, як і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Згідно ст. 44 Закону України «Про нотаріат» під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону (крім посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, виданого за місцем роботи фізичної особи), які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби нотаріусу надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов'язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою. Судом встановлено, і це підтвердила нотаріус Коршунова Л.А. в судовому засіданні поясненнями, що під час укладання угоди у неї, як у нотаріуса не виникло сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності [PERSON], яка чітко відповідала на питання і розуміла, що вона прийшла укладати договір купівлі-продажу. Суд не приймає до уваги посилання [PERSON] на те, що при підписанні документів 08.06.2012 року у нотаріуса вона не розуміла, що оформлює договір купівлі-продажу, оскільки такі твердження ні чим не підтверджуються, а також повністю спростовуються пояснення приватного нотаріуса Коршунової Л.А. наданими в судовому засіданні. Волевиявлення позивачки продати будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], відповідачу, підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 08.06.2012 року, а також фактом отримання грошових коштів від відповідача, що не заперечувалось [PERSON] Таким чином, не можуть бути прийняті до уваги суду доводи позивача, про те, що вона вчинила правочин внаслідок обману, оскільки нею не доведено наявність умислу відповідача, факту обману зі сторони відповідача (тобто винних дій сторони в угоді) і безпосереднього впливу цього обману на її волевиявлення при укладанні договору купівлі-продажу. Крім того в судовому засіданні повністю спростовуються доводи позивача про порушення приватним нотаріусом Коршуновою Л.А. Закону України «Про нотаріат», а відтак зазначені підстави не можуть бути підставою визнання договору купівлі-продажу від 08.06.2012 року недійсним. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 8 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісті, і прирівняні до них у встановленому порядку. На підставі викладеного суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed