Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

05.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Наталії Василівни про відшкодування шкоди, в якому після збільшення позовних вимог просив суд: 1. визнати дії приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н. В. при посвідченні довіреності від 22 квітня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №171, про уповноваження [PERSON] на представлення інтересів [PERSON] незаконними; 2. стягнути з приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н. В. на його користь на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди 5000 гривень оплати послуг нотаріуса, 230942 грн. - оплати вартості квартири, 253805,26 грн витрат в зв'язку із інфляцією, а всього - 489747,26 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 22 квітня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. посвідчено довіреність від імені [PERSON], на підставі якої уповноважений [PERSON] в подальшому відчужив квартиру від імені [PERSON], яка належала останньому, а [PERSON] придбав вказану квартиру та сплатив за неї кошти в сумі 230942 грн. В 2017 році рішенням суду вказаний договір та довіреність визнано недійсними, а придбану квартиру [PERSON] зобов'язано повернути [PERSON] Посилаючись на те, що відповідач при посвідченні довіреності вимог законодавства не дотримався, проявив недбалість не встановивши особу, яка підписувала довіреність на продаж квартири від імені [PERSON] та неперевіривши її підпис зі зразком підпису у паспорті [PERSON], позивач просив визнати незаконними дії відповідача та стягнути з нього завдану позивачу шкоду, а також втрати в зв'язку із інфляцією та витрати на посвідчення договору. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав викладених у позові. Відповідач та представник відповідача заперечили проти позову, посилаючись на його безпідставність. Зазначили, що відповідач, як нотаріус, при посвідчені Довіреності виконала усі вимоги ст.43, 45 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується довідкою від 06.06.2017 року про результати позапланової перевірки, проведеної комісією Головного територіального управління юстиції за зверненням [PERSON] Тобто, нотаріус встановила справжність паспорту, який їй був наданий, особу [PERSON] який до неї звернувся, особа якого відповідала зображенню на фото у паспорті [PERSON], при цьому ніяких сумнівів відносно ідентичності зображення на фотокартці у паспорті із зовнішністю [PERSON] не було. Вчинила всі дії передбачені законом для посвідчення довіреності. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 21 червня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу належала квартира [ADDRESS] (далі - Квартира). Згідно з довіреністю, посвідченою 22 квітня 2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. за реєстровим № 176 (далі - Довіреність), [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси перед всіма фізичними та юридичними особами з питань продажу за ціну та на умовах на його розсуд вказану вище квартиру. 17 травня 2014 року між [PERSON], від імені якого на підставі довіреності від 22 квітня 2014 року діяв [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу (далі - Договір) спірної Квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Н.В. Відповідно до умов Договору за Квартиру [PERSON] сплатив 230942 гривні до підписання Договору. Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК Украни, вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки встановлені рішеннями Центрального районного суду міста Миколаєва від 08.06.2016р. та Апеляційного суду Миколаївської області від 01.11.2016р. при розгляді цивільної справи № 490/10288/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Нестеренко Н.В. (між тими сторонами, що беруть участь в цій справі) про визнання недійсною довіреності, визнання нікчемним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказаними рішеннями також встановлено, що рукописні записи та підпис в графі «Підпис» в Довіреності виконані не [PERSON], а іншою особою, а тому відсутність належним чином оформленої довіреності свідчить про відсутність волевиявлення [PERSON] на відчуження Квартири. Як зазначено у довідці про результати проведення позапланової перевірки приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нестеренко Наталії Василівни за зверненням [PERSON], яку складено 06.06.2017 року, Довіреність від 22.04.2014р. за р.№176 посвідчено відповідно до Закону України «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Правил ведення нотаріального діловодства. Також, у вказаній довідці зазначено, що Договір купівлі-продажу квартири за р.№212 від 17.05.2014 року посвідчено відповідно до Закону України «Про нотаріат», порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Правил ведення нотаріального діловодства. На момент посвідчення договору купівлі-продажу квартири відповідна довіреність була дійсною. Статтею 27 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що Шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. Нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії. Статтею 43 вказаного закону передбачено, що Не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії. Як зазначено у ч.1 ст.45 Закону України «Про нотаріат», При посвідченні правочинів і вчиненні інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством, нотаріусом перевіряється справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії. Підставою для визнання судом Довіреності та Договору недійсними стало встановлення факту того, рукописні записи та підпис в графі «Підпис» в Довіреності виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідач стверджувала, що до неї за посвідченням довіреності звертався саме [PERSON] і його особу вона встановила на підставі наданого їй справжнього паспорту [PERSON] Та обствина що відповідачу було надано спражній паспорт [PERSON] визнається представником позивача. Частинами 1 та 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, посилаючись на недбалість та незаконність дій з боку відповідача (нотаріуса) при посвідченні Довіреності, зазначав, що сам [PERSON] до нотаріуса не звертався, а нотаріус належним чином не перевірив особу, яка до нього звернулась за посвідченням Довіреності, а саме не встановив її з особою зображеною на фотокартці в справжньому паспорті [PERSON], який був наданий нотаріусу. Проте, згідно з наданими сторонами доказами, до цього часу не встановлено хто саме звертався до нотаріуса за посвідчення Довіреності та підписав Довіреність. А тому, позивачем не доведено ту обставину, що особа, яка звернулась до нотаріуса за посвідчення довіреності та надала справжній паспорт [PERSON] для підтвердження своєї особи, мала риси обличчя відмінні від зображення на фотокартці у наданому справжньому паспорті [PERSON] Те що вказана особа мала відмінні риси від зображення на фото в паспорті [PERSON] є припущенням, на якому не може грунтуватись рішення суду. Також представник позивача стверджував, що нотаріус повинна була засумніватись у справжності підпису поставленому у Довіреності особою, яка звернулась за її посвідчення від імені [PERSON], оскільки цей підпис не відповідав зразку, що мався у наданому справжньому паспорті [PERSON] Пунктом 4 глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, встановлено, що При вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України "Про нотаріат". Таким чином, за змістом вказаної норми Порядку, на нотаріуса при посвідченні довіреності не покладається обов'язок звіряти відповідність підпису на Довіреності підпису, що мається у паспорті особи. Наведене в сукупності та взаємозв'язку дає підстави зробити висновок, що позивачем не доведено факту незаконності дій відповідача при посвідченні довіреності від 22 квітня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №171, про уповноваження [PERSON] на представлення інтересів [PERSON], його позиція ґрунтується на припущеннях, на яких не може ґрунтуватись рішення суду. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди. Тягар доказування згідно і вказаною нормою розподіляється таким чином: позивач доводить наявність шкоди, її розмір та неправомірність рішень, дій чи бездіяльності, а відповідач відсутність його вини у заподіянні шкоди. За загальним правилом деліктна (позадоговірна) відповідальність настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Судом не встановлено протиправності дій відповідача на підставі доказів наданих позивачем, а за такого відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення шкоди з підстав незаконності дій відповідача. Також, позивач у позові посилався на недбалість позивача, як на підставу стягнення з відповідача завданої йому шкоди. За змістом ст. 27 Закону України «Про нотаріат» приватний нотаріус відшкодовує особі шкоду заподіяну як у разі незаконних дій так і у разі недбалості. При цьому саме поняття «недбалість» вказаним Законом не визначено. Між тим, визначення цього поняття для оцінки дій нотаріуса є суттєвим. Для висновку про наявності недбалості у діях приватного нотаріуса необхідно виходити з визначення самого поняття «недбалість». Аналіз діючого законодавства дає підстави зробити висновок, що поняття «недбалість» притаманне лише кримінальному законодавству України. За змістом ст.367 Кримінального кодексу України, службова недбалість полягає у невиконанні або неналежному виконання служ\-бовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них. Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов'язків виявляється у тому, що за наявності у особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, вона не виконує службові обов'язки, або хоча і діє, але виконує ці обов'язки неналежним чином: не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з установленим порядком. Як вже зазначалось судом, позивач не довів ту обставину, що особа яка звернулась до нотаріуса з оригіналом паспорту [PERSON] і яку, як стверджує нотаріус, вона встановила як [PERSON], мала відмінні риси обличчя від тих, що зображені на фото в паспорті [PERSON] За такого, позивач не довів факту несумлінності у діях відповідача при встановленні вказаної особи. Що стосується відмінності підпису, зробленому у Довіреності, зразку, що мався у наданому нотаріусу паспорті [PERSON], то, по-перше, як було зазначено вище, нотаріус не повинен їх порівнювати, а по друге, для встановлення фальшивості підпису потребуються спеціальні знання в сфері дослідження закономірностей письма та почерку на базі різних галузей науки, що від нотаріуса не вимагається. Таким чином, оскільки позивач не довів факту несумлінності у діях відповідача, то відсутні підстави вважати, що відповідачем при посвідченні Довіреності була допущена недбалість, а за такого позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, внаслідок недбалості, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed