Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 05.11.2010 року у розмірі 12\~580 грн. 37 коп. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2\~102 грн. 00 коп. зазначаючи, що 05.11.2010 року [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.11.2010 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 26.08.2020 року складає 12 580 грн. 37 коп., з яких: 8\~757 грн. 51 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 00 грн. 00 коп. заборгованість за поточним кредиту, 8\~757 грн. 51 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 3\~772 грн. 86 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 00 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 50 грн. 00 коп. - нарахована пеня; 00 грн. 00 коп. нарахована комісія. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього в матеріалах справи мається заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про поважні причини своєї неявки суду вона не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позовних вимог від неї не надходило. Тому суд визнає неявку відповідача з неповажних причин, та, на підставі заяви представника позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та у зв`язку з неявкою відповідача фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступного висновку. З наданих суду матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами Приватбанку виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту «Зарплатная карта», що підтверджується анкетою заявою [PERSON] про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 05.11.2010 року /а.с.13/. З вказаної анкети-заяви вбачається, що у графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Зарплатная карта» нічого не зазначено. Згідно наданого розрахунку заборгованість за кредитним договором [PERSON] про надання банківських послуг № б/н від 05.11.2010 року станом на 26.08.2020 року складає 12 580 грн. 37 коп., з яких: 8\~757 грн. 51 коп. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 00 грн. 00 коп. заборгованість за поточним кредиту, 8\~757 грн. 51 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 00 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 3\~772 грн. 86 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 00 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 50 грн. 00 коп. - нарахована пеня; 00 грн. 00 коп. нарахована комісія. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору/ У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Відповідно до статтей\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, судом встановлено, що як доказ укладення кредитного договору між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , представником позивача надано анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанк» та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». В анкеті заяві про приєднання зазначено, що [PERSON] звернулась до банківської установи саме для отримання карти «Зарплатная карта». Однак, суд відхиляє ці докази як належні, достовірні та достатні на підтвердження існування договірних кредитних відносин між сторонами по справі, оскільки вони не містять відомостей про укладення саме кредитного договору. Позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідач виявив бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням кредитки «Універсальна», що йому була надана відповідна кредитна картка, які, крім того, мають бути скріплені підписом позичальника. Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про оформлення відповідачем кредитного договору, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії на умовах, обумовлених у позові. Натомість, зазначена анкета - заява містить відомості, які свідчать про те, що вона була заповнена та підписана відповідачем [PERSON] з метою отримання платіжної картки "Зарплатная карта",\~\~а не\~\~кредитки, як зазначає позивач. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки. Оскільки, АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого кредиту, то, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, отже доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено саме укладання кредитного договору. Аналогічна позиція висловлена в правовому висновку, що викладений в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року (№703/3063/18). Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2\~ст. 13 ЦПК України\~це не є обов`язком суду. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, умов, на яких він укладався, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Наданий позивачем розрахунок не може слугувати підтвердженням укладення кредитного договору, оскільки по суті є письмовим обґрунтуванням заявлених вимог. Стягнення відсотків і штрафних санкцій є похідним від основного зобов`язання. Оскільки судом не встановлено факту укладання кредитного договору, суми кредитної заборгованості, розміру відсотків, під які видавався кредит, та строку дії кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є не доведеними, відповідно такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed