Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить угоду, укладену між нею та відповідачем 21 травня 2015 року про купівлю продаж домобудівлі № 6 по вул. Садовій с. Коломийчиха Сватівського району Луганської області визнати недійсною під впливом обману. Також просить стягнути з відповідача на її користь передані їй кошти у сумі 1100 грн., а також понесені нею судові витрати у розмірі 246,60 грн. та послуги БТІ у розмірі 63,83 грн. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, на позові вона наполягає, проти заочного винесення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце судового засідання належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні відомості. Враховуючи, що від відповідача не надійшло повідомлення про причини неявки, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного: відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобовязаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у звязку з повідомленням ним або членом його сімї про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою обовязок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до стаття 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 655 ЦК України \~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного, як встановлено в судовому засіданні: між сторонами склалися правовідносини по договору купівлі- продажу житлового будинку, всупереч вимогам ст. 657 ЦК України між позивачем та відповідачем не було, як того вимагає закон, укладено договір купівлі продажу житлового будинку у письмовій формі та нотаріально посвідчено, та не зареєстрованого в установленому порядку. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як стверджує позивач, що вона передавала кошти відповідачу, але дії по передачі коштів також відповідно до ст. 570 ЦК України, ніяким чином не оформлені. В матеріалах справи містяться відповідь начальника Сватівського БТІ (а.с. 9), з якої вбачається, що домоволодіння, розташованого за адресою с. Коломийчиха, вул. Садова, 6 зареєстроване за [PERSON], а не за відповідачем. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач не довела своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed