Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду у листопаді 2015 року з позовом до [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 1986 році разом із своїм чоловіком [PERSON] отримала право на поживання у будинку по вул.Біднена, 66 у с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області, як молоді вчителі-спеціалісти, що виявили бажання працювати в сільській місцевості. Позивач проживає у цьому будинку по теперішній час. З чоловіком вона у шлюбі не перебуває і він відмовився від своєї частки на будинок на її користь. За всі роки проживання у будинку вони з чоловіком впорядкували його та провели капітальний ремонт, добудували господарські будівлі. З 2011 року позивач не може скористатися своїм право на приватизацію житла, у якому проживає та яке було їй надане на законних підставах. Питання передачі житлового фонду колишнього колгоспу імені Леніна сільською радою та підприємствами правонаступника колгоспу імені Леніна не вирішується. Оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно ним володіти протягом більше десяти років, просить визнати за нею в порядку ст. 344 ЦК України право власності на будинок по вул.Біднена, 66 у с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області. Вважає, що [PERSON] сільська рада самоусунулася від виконання своїх повноважень, не використовує своє право на безхазяйну річ та не виконує обовязки щодо взяття її на баланс з подальшою передачею до житлового фонду у комунальну власність, як передбачено законодавством, внаслідок чого вона позбавлена у законний спосіб здійснити своє право на приватизацію житла. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню виходячи з такого. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до протоколу №8 спільного засідання правління парткому та профкому колгоспу імені Леніна від 24 червня 1986 року вирішено надати вчителям [PERSON] та [PERSON] будинок у с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області (а.с.6). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 27.11.2015 за №02-29/514, [PERSON] та [PERSON] згідно запису у по господарській книзі №7 ( на 1986-1990 рр) проживали у житловому будинку по вул.Біднена, 66 с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області (а.с.29). У вказаній квартирі на даний час зареєстрована позивач [PERSON], що підтверджено копією її паспорту (а.с.16-17). [PERSON], з яким позивач розірвала шлюб 12.07.2006 (а.с.20), у спірному будинку не проживає та відмовляється від свого права на нього, що слідує із його заяви від 18.11.2015 (а.с.24). Згідно довідки КП «Лубенське МБТІ» від 26.06.2015 №155-Т будинок №66 по вул.Бідненка у с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області, станом на 29.12.2012 в КП «Лубенське МБТІ» не перебуває (а.с.9). Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 26.10.2015 №18-03-4591 (а.с.8) в переліку обєктів державної власності, органом управління яких є регіональне відділення ФДМУ по Полтавській області, житловий будинок по вул.Біднена, 66 с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області, не значиться. Відповідно до архівного витягу від 24.07.2015 №07.1-12/Б-141 колгосп імені Леніна с.Теплівка Пирятинського району перереєстроване в колективне сільськогосподарське підприємство імені Леніна згідно розпорядження представника Президента України від 11.11.1993 №256. Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.02.2000, перереєстровано у сільськогосподарський виробничий кооператив «Зелена Нива», який є правонаступником КСП ім.Леніна (а.с.15). СВК «Зелена Нива» ліквідований в результаті банкрутства у 2013 році. Позивач звернулася із заявою до [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визначення власника будинок №66 по вул.Бідненка у с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області. Виконком [PERSON] сільської ради Пирятинського району Полтавської області у рішенні від 24.07.2015 №4 зазначив про те, що встановити власника вищевказаного нерухомого майна неможливо, так як попередній власник - СВК «Зелена Нива» ліквідований в результаті банкрутства, а правонаступне підприємство не зявилося. Рекомендував [PERSON] звернутися до сільської ради про взяття даного будинку на баланс (а.с.10). Рішенням сорок шостої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Пирятинського від 24 вересня 2015 року вирішено прийняти на баланс нерухоме майно: будинок №66 по вул.Бідненка у с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області, як безхазяйне (а.с.32). Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 345 ЦК України зазначено, що фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Умови та порядок набуття фізичними особами у власність майна в результаті приватизації регулюється Законом України від 19 червня 1992 р. №2482-ХІІ "Про приватизацію державного житлового фонду" (надалі Закон №2482-ХІІ). Частиною 1 статті 2 Закону №2482-ХІІ передбачено, що до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. За нормами матеріального права передача квартир у власність є складним юридичним актом, що охоплює широке коло дій, потребує документального оформлення та супроводжується наявністю у суб'єктів правовідносин, які складаються, комплексу процедурних прав і обов'язків. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Отже, суд не є тим органом, який вирішує питання про приватизацію житлового фонду. Доводи позивача про те, що сільська рада після прийняття рішення про прийняття спірного обєкту на баланс як безхазяйного, не бере його на облік та не вчиняє інших дій щодо передачі його у комунальну власність у відповідності до ст. 335 ЦК України, не є підставою для визнання права власності на цей обєкт у судовому порядку. Бездіяльність органів місцевого самоврядування, що порушує право позивача на реалізацію своїх житлових прав у встановленому законом порядку може бути оскаржена до суду у порядку адміністративного судочинства. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей обєкт третіми особами за набувальною давністю. Однак будинок в якому проживає позивач став безгосподарним з часу виключення СВК «Зелена Нива» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців -2013 року. Тобто, на час звернення з позовом до суду пройшло менше 10 років. Враховуючи вищевикладене суд зазначає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на будинок №66 по вул.Бідненка у с.Теплівка Пирятинського району Полтавської області є безпідставними та суперечать вимогам закону, тому не приймає визнання відповідачем [PERSON] сільською радою позовних вимог, який тим самим покладає на суд вирішення своїх функцій. Таким чином, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити із зазначених підстав у повному обсязі.

Outcome: dismissed