Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» звернулася до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 85/2007/СІ від 07.06.2007 року в розмірі 44739,30 дол. США та 46743,31 грн., з них: заборгованості за кредитом 25056,62 дол. США; відсотків за користування кредитом 19682,68 дол. США; комісії за розрахункове обслуговування 8059,84 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту 38683,47 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 06.06.2007 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за номером 1535, а саме: двокімнатна квартира за номером 9 в будинку № 16/32-А, що розташована в місті Кіровограді по вулиці Фрунзе, загальною площею 45,03 кв.м., та жилою 31,07 кв.м., шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах бюро технічної інвентаризації, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищевказаного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які здійснюють функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу даного нерухомого майна; звертатись до суб'єктів оціночної діяльності для проведення експертної оцінки даного нерухомого майна, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надавати приватному нотаріусу право відкривати розділ на предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням даного нерухомого майна копії будинкових книг, технічну документацію та інше. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 40, 57, 86, 88). Подав до суду клопотання (вх. № 41005 від 06.12.2016 року; вх. № 3033 від 30.01.2017 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 73, 89). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з врахуванням наданих відповідачем письмових заперечень (вх. № 34805 від 26.10.2016 року), в обґрунтування яких зазначено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсному стану справи та реальній сумі заборгованості за кредитним договором № 85/2007/СІ від 07.06.2007 року, оскільки рішенням суду від 13.05.2013 року по цивільній справі № 1109/11801/12 було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 85/2007/СІ від 07.06.2007 року в сумі 284,977,49 грн. Станом на сьогоднішній день вказане рішення суду відповідачем виконано. Крім того, відповідачем, з посиланням на правову позиці Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі № 6-1851цс15, зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки можливе лише в позасудовому порядку, а не на підставі судового рішення. Таким чином, позовні вимоги банку не можна вважати такими, що ґрунтуються на законі та умовах договору (а.с. 50-52). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON] банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] 07.06.2007 року укладено кредитний договір № 85/2007/СІ (далі Договір), за умовами п.п. 1.1., 1.4. яких позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 30000,00 дол. США. що складає еквівалент 151500,00 грн. за курсом Національного Банку України на момент укладення цього Договору, на споживчі потреби, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,0% річних та кінцевим терміном повернення кредиту по 07.06.2017 року, а відповідач, зобовязувався повністю погасити кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами в строки та на умовах цього Договору (а.с. 8-11). Пунктом 2.5.1. Договору визначено, що позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановлено в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частки кредиту, процентів та інших плат, встановлених в Графіку (а.с. 11 на звороті-14). Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 509, 526 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно пункту 2.7.1. Договору незважаючи на інші положення цього Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником/майновим поручителем та/або поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим Договором та/або умов Іпотечного договору. Позивач виконав свої зобовязання за договором кредиту в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 6-7) та не заперечується відповідачем. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості (а.с. 6-7) відповідно до якого у відповідача перед позивачем станом на 12.08.2016 року виникла заборгованість в розмірі 44739,30 дол. США та 46743,31 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 25056,62 дол. США; заборгованості по сплаті відсотків в сумі 19682,68 дол. США; заборгованості за комісією по обслуговуванню кредиту в сумі 8059,84 грн. та штраф за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 38683,47 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов Договору Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Всеукраїнський [PERSON]» прийнято рішення про примусове стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 295137,56 грн., виходячи з курсу 7,993 грн. за 1 дол. США за кредитом, яка виникла станом на 21.11.2012 року та складається з: загальної заборгованості за кредитом в сумі 200277,56 грн., відсотків за користування кредитом в сумі 79200,24 грн., комісії за розрахункове обслуговування в сумі 3499,69 грн., та пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 12160,07 грн. Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13.05.2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]», до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 85/2007/СІ від 07.06.2007 року в сумі 284977,49 грн.(а.с. 22-23). Вищезазначеним рішенням суду Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» відмовлено в задоволенні частини позовних вимог щодо стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 10160,07 грн. на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України. На виконання вищевказаного рішення суду Кіровським районним судом міста Кіровограда 19.07.2013 року видано виконавчий лист № 1109/11801/12. Разом з тим, виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено, оскільки боржником, [PERSON], борг погашено в повному обсязі (квитанції № 929121 від 05.11.2014 року, № 3994743 від 31.10.2014 року, № 1339792 від 06.11.2014 року, платіжне доручення № 682 від 11.11.2014 року, № 692 від 14.11.2014 року, № 3181 від 06.10.2016 року), про що старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2016 року (а.с. 53 на звороті). Таким чином, рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13.05.2013 року виконано [PERSON] у повному обсязі. Стаття 546 Цивільного кодексу України передбачає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Належне та своєчасне виконання зобов'язань за Договором забезпечувалось договором іпотеки (а.с. 17-20), укладеним між позивачем та відповідачем 07.06.2007 року, за умовами п. 6.1. якого, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором та/або за цим договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 1.1. договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно: двокімнатну квартиру (в подальшому за текстом предмет іпотеки та/або іпотека), за номером 9 в будинку від номером 16/32-А, що розташована в місті Кіровограді, по вулиці Фрунзе, загальною площею 45,03 кв.м. та жилою площею 31,07 кв.м. За змістом статей 610, 612, 625 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтями 589, 590 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, заборгованість відповідача у відповідності до розрахунку, наданого позивачем станом на 12.08.2016 року (а.с. 6-7), враховуючи наявні в матеріалах справи докази повного виконання [PERSON] рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13.05.2013 року (а.с. 53 на звороті), не є доведеною, оскільки заборгованість по тілу кредиту, відсоткам та штрафним санкціям була погашена відповідачем в межах виконання рішення суду. Таким чином, з розрахунку заборгованості за Договором (а.с. 6-7) суд позбавлений можливості встановити період її виникнення, та встановити з яких саме сум вона складається. У відповідності зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина третя статті 10 та стаття 60 Цивільного процесуального кодексу України покладають на кожну сторону обовязок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, позивачем не доведена належним чином, а судом при розгляді справи не встановлена наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 85/2007/СІ від 07.06.2007 року. Щодо посилання представника відповідача в обґрунтування заперечень проти позову на правову позицію Верховного Суду України, викладено у постанові від 30.03.2016 року у справі за № 6-1851цс15 слід зазначити таке. Пунктом 6.2. договору іпотеки визначено, зо звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про зобовязання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору. Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених пунктом 6.2. цього Договору (пункт 6.3. договору іпотеки). Позивач звертаючись до суду з даним позовом обрав порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору іпотеки. Водночас правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 30.03.2016 року у справі за № 6-1851цс15 стосується звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань. Таким чином, суд не приймає доводи представника відповідача щодо застосування до даних правовідносин вищевказаної правової позиції, оскільки Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» обрано інший порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: dismissed