Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 12.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем, було укладено кредитний договір №001-21045-120308, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на суму 3000 гривень на строк дії картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 29,9% на рік. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання кредитної картки, тарифів на обслуговування платіжних карток. Також, договором передбачена процедура погашення кредитної заборгованості, яка здійснюється шляхом щомісячної сплати грошових коштів, які в свою чергу складаються з заборгованості за кредитом,\~\~за відсотками, комісією, а також інших витрат. У порушення зазначених норм договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Оскільки умови договору кредиту відповідачем не виконані, позивач просить стягнути на його користь заборгованість у сумі 2625,59 грн., яка складається з тіла кредиту. В судове засідання представник позивача не зявився, відповідно до вимог позовної заяви просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та пояснила, що останній платіж був нею сплачений 01.06.2012 року у сумі 300грн., вважає, що з цього часу заборгованість перед банком у неї відсутня. Також просила врахувати, що відповідно до змісту пункту 3.6 Договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки №001-21045-120308 від 12.03.2008 року строки погашення заборгованості визначаються правилами. Зазначені правила нею не підписувались, тому не можуть бути погодженими. З цих підстав до правовідносин мають застосовуватись приписи законодавства, які обумовлюють строк платежу момент предявлення вимоги кредитором. За таких умов, вважає, що перебіг строку позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Тому на підставах вище викладеного просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України 2003 року за договором кредиту банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12.03.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений договір за №001-21045-120308. За умовами вказаного договору Банк надав [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, ліміт якої розраховується банком самостійно. Кредитні кошти та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані держателем у субєкта господарювання, знаття готівки, виконання держателем своїх зобовязань перед банком за договором, та вчинення платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Пунктом 2.1 договору передбачено, що моментом надання банком держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів держателя. Відповідно до п. 5.1 вказаного договору, даний договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Згідно умов надання кредитної картки строк кредитування визначений строком дії картки, а строк дії картки становить 12 місяців. Згідно розрахунку заборгованість відповідача за договором № 001-21045-120308 від 12.03.2008 року, станом на 13.07.2015 року становить 2625,59 грн., яка складається з: 2625,59грн. тіло кредиту. З вказаного розрахунку вбачається, що останній платіж [PERSON]В, по картці здійснив 01.06.2012 року. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ч.1ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові Позивач з зазначеним позовом звернувся до суду 26.08.2015 року, тобто через 3 роки 2 місяців після настання у позивача права вимоги та обізнаності про порушення своїх прав. Позивачем не заявлялося клопотання про поновлення строку позовної давності, а відповідачем заявлене клопотання про застосування позовної давності. Всупереч вимогам ст.ст. 15, 15-1, 30 ЦПК України позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів в частині наявності правових підстав для переривання строків позовної давності чи поважності причин її пропуску. \~Таким чином, суд вважає, що поважних причин порушення позивачем строку позовної давності по стягненню заборгованості, яка виникла з боку відповідача не встановлено, а тому, в задоволенні позову належить відмовити, у звязку з пропуском строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed