Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати (доходу) та відшкодування моральної шкоди з відповідача. В обґрунтування своїх вимог, позивач у позові зазначила слідуючі підстави. В період з 07.04.1994 року по 01.08.2013 року вона працювала у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю імені Дімітрова, де неодноразово порушувались її права, що призвело до недоотримання нею заробленої заробітної плати. Як зазначає позивач, не було графіку змінності, не було жодного вихідного дня та жодного відпрацьованого вихідного не оплачено у подвійному розмірі, що складають суму грошових коштів 2289 гривень 13 копійок , розрахунок додається. У період з 01.01.2003 року по 01.05. 2003 року не оплачено у подвійному розмірі за відпрацьовані вихідні у сумі 266 гривень 40 копійок, розрахунок додається. У період з 01.01.2003 року по 01.05.2003 року не оплачено у подвійному розмірі за відпрацьовані вихідні у сумі 266 гривень 40 копійок, розрахунок додається. У період з 10.05.2003 року по 09.06.2003 року не нараховано і не виплачено суму у розмірі 1711 гривень 92 копійки, розрахунок додається. За період з 02.08.2003 року по 11.08.2003 року не нараховано і не виплачено 2441 гривня 12 копійок розрахунок додається. За період з 11.09.2003 року по 12.10.2003 року не нараховано і не виплачено 9589 гривень 38 копійок розрахунок додається. За період з травня 2012 року по серпень 2013 року не нараховано та не виплачено за ненадані вихідні дні 9671 гривня 68 копійок, розрахунок додається. Як вказує позивач у позові за період роботи з 1994 року по 2003 рік складає 25969 гривень 66 копійок. За святкові і неробочі також не нараховані та не оплачені у подвійному розмірі, сума складає 3612 гривень 68 копійок, таблиця додається. За період роботи з 01.03.2008 року по 01.12.2013 року вона тричі звільнялась за власним бажанням і знову у подальшому працевлаштовувалась. При звільненні 21.11.2008 року сума недорахування виплати складає 1692 гривні 84 копійки. При звільненні 25.11.2010 року -553 гривні 86 копійок, 01.08.2003 року - 1604 гривні 61 копійка. Також не виплачена надбавка у розмірі 10 гривень 50 копійок за 30 місяців на суму 315 гривень. За період з 01.01.2003 року по 01.08.2013 року сума недорахування та невиплати мінімальної заробітної плати складає 3125 гривень 49 копійок як зазначає позивач за вересень 2006 року не нарахована заробітна плата , а у жовтні 2006 року була звільнена. Її втрати складають за цей місяць приблизно 1000 гривень. Позивач у позові вказує, що загальна сума збитків, завданих їй недорахуванням та невиплатою належної заробітної плати складає 37874 гривні 14 копійок. У позові позивач зазначила суму моральної шкоди 23 000 гривень, посилаючись , що їй необхідні гроші на утримання матері, на ліки для себе, так як хворіє. У судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та показала, що знаходилась у трудових відносинах з сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Дімітрова. Звільнялась з 2008 року тричі та у подальшому знову працевлаштовувалась. Роботу свою виконувала належно. За весь період роботи працювала всі вихідні, святкові дні, але їй не оплачували, згідно закону у подвійному розмірі. Вона вважає, що форма оплати праці повинна бути «відрядно - почасова» при цьому також враховувати необхідно час роботи, а не тільки виконану роботу. Розрахунок недорахованої та не виплаченої на її думку заробітної плати, вона проводила сама на підставі законів КЗпП України, міжвідомчої угоди та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих Управлінням пенсійного фонду. При влаштуванні на роботу умови роботи їй були відомі. Вона зменшує суму позову на 827 гривень 78 копійок враховуючи, що допустила помилку у нарахуванні. Стверджує, що підмінних працівників не було, що свідчить про її виконання роботи у вихідні та святкові дні. З приводу наданих документів, відповідно до яких їй нарахована зарплата може пояснити, що документи сфальсифіковані. З головним бухгалтером [PERSON] у неї склались неприязні стосунки, так як остання не правильно нараховувала їй заробітну плату за весь період роботи у товаристві імені Дімітрова. Вона вважає, що відповідач не довів доказами те, що вона не працювала у робочі, святкові та вихідні дні. За періоди роботи те, що вона працювала всі вихідні, святкові дні з 1994 року може підтвердити дояр [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та показала, що заборгованості заробітної плати у позивача не має. Вся сума позивачу була виплачена при звільненні. На підприємстві діє пряма відрядна система оплати праці. Розрахунок суми позивачем не доведений та нарахований самою позивачкою на свій власний розсуд без врахування вимог закону. Оплата праці працівника здійснювалась пропорційно відпрацьований нормі праці або залежно від виробітку, але якщо низькі показники, то зарплата може бути меншою розміру місячної мінімальної заробітної плати. Допитаний свідок [PERSON] показала, що вона займає посаду головного бухгалтера сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Дімітрова з 2008 року. Позивачу вчасно та на підставі закону нарахована та виплачена вся сума заробітної плати. Заборгованість відсутня. При звільненні з роботи працівник [PERSON] запрошувалась отримати всю суму при звільненні, але остання відмовилась отримати у день звільнення, вимагала нарахувати та оплатити ще за привіс худоби. [PERSON] декілька разів звільнялась при різних керівниках, а потім знову працевлаштовувалась. Уточнює, що 01 серпня 2013 року, тобто у день звільнення, [PERSON] запрошувалась отримати повний розрахунок, але відмовилась мотивуючи, що не погоджується з сумою, але потім 14 серпня 2013 року отримала всю суму розрахунку. За період роботи було два дояри. Заробітна плата нараховувалась по предоставленим їй документам. Оплата праці проводилась не за дні, а за кількість зданого молока. Про умови роботи та оплати [PERSON] була повідомлена директором. Допитаний свідок [PERSON] показала, що вона обіймає посаду головного спеціаліста відділу нарахування Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі. З приводу заданих питань, вона показала, що підприємство здає звіт у якому зазначає кількість календарних днів, заробітну нараховану плату, згідно особового рахунку. Побачити відпрацьований час у зазначеному документі не можливо, тобто чи всі календарні дні працював працівник не можливо встановити. Суд, заслухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити з огляду на таке. По справі доведено, що позивач знаходилась у трудових відносинах з відповідачем у періоди: з 07.04.1994 року по 25.10.1999 року, 11.10.2005 року по 12.10.2006 року, 21.02.2008 року по 21.11.2008 року, 25. 11.2009 року по 25.1.2010 року, 01.05.2012 року по 01.08.2013 року , що підтверджується даними трудової книжки. Оплата праці позивача у період трудових відносин з відповідачем здійснювалась пропорційно відпрацьований нормі праці та залежно від виробітку, а також виплачувалась надбавка, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується даними особових рахунків, відомостей видаткових касових ордерів щодо отримання позивачем заробітної плати. Відповідно до предоставлених суду даних трудової книжки відсутні записи з 1999 року по 2004 рік включно, які б підтверджували, що позивач знаходилась у трудових відносинах з відповідачем. Дослідивши докази, які надала позивач до позовної заяви, а також у ході розгляду справи, не підтверджують вимоги викладені нею у позові. Вказані копії записів з цифрами, підрахунками, прізвищем судом не беруться до уваги, у зв'язку з тим, що не відповідають вимогам офіційних документів, не відоме їх походження, якою установою видані, якою посадовою особою складені, відсутній підпис, дата, печатка (а.с.44-45). Доказів, які підтверджували б затримку повного розрахунку при звільненнях позивача з роботи саме з вини відповідача, суду позивачем не надано. Відповідно до даних довідки заборгованість заробітної плати у [PERSON] відсутня (а.с.53). Оплата праці позивачу проводилась на підставі даних особових рахунків протягом всіх періодів роботи, даних відомостей та видаткового касового ордеру та даними протоколів зборів (а.с.22,61); (а.с.63-111); (а.с.127-128); (а.с.131-144). Позивачем на дослідження надані копії записів на аркушах, у яких дописані цифри, суд не бере до уваги дані предоставлених копій з дописаними цифрами, враховуючи, що не відоме походження цих записів, не зазначено хто видав ці записи, відсутні підпис, дата печатка (а.с.147-155). Суть спірних позовних вимог зводиться позивачем до порушення на її думку норм трудового законодавства - не нарахування їй заробітної плати у подвійному розмірі в повному обсязі у святкові вихідні, неробочі дні, не проведено з нею повних розрахунків і вчасно при неодноразових звільненнях з роботи. Виходячи із положень вимог ст.15 Закону України "Про оплату праці" та вимог ст. 97 КЗпП України підприємство має право вибору форми оплати праці працівнику. При застосування відрядної форми оплати праці, яка діє у товаристві ім. Дімітрова, розмір основної заробітної плати визначається обсягом виконуваної роботи. Оплата праці працівників - відрядників проводиться за відрядними розцінками і залежить від рівня виконаних норм виробітку. За періоди роботи позивача, розцінки узгоджувались з відповідачем. Позивач знаходилась у трудових відносинах, виконуючи обсяг роботи не ставила питання про свою незгоду з розцінками чи обсягом роботи. У контексті вимог статті 3 Закону України «Про оплату праці» оплата за виконану працівником місячну, також погодинну норму праці (обсяг робіт) не може бути меншою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно до абзацу 2 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі не відпрацювання працівником норм виробітку, а як видно з даних особового рахунку позивача заробітна плата їй виплачувалася пропорційно до кількості відпрацьованих ним днів.

Outcome: dismissed