Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивачі 26 листопада 2016 року звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Станіславська сільська рада Білозерського району Херсонської області про визнання заповіту недійсним, мотивуючи його тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина і, відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України, вони, як спадкоємцями першої черги за законом, у визначений строк подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Згодом їм стало відомо, що батько за життя склав заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON] Зі змісту заповіту вбачається, що батько особисто заповіт не підписував, в зв'язку з його хворобою, за його проханням та дорученням, заповіт був підписаний [PERSON] в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] Вважають заповіт недійсним з наступних підстав: на час складання заповіту батьку виповнилося 78 років, він дуже хворів, переніс три інсульти, мав цукровий діабет, атеросклероз, останні місяці свого життя був у тяжкому стані, фактично не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними. Вказані обставини підтверджуються записами лікарів в амбулаторній картці хворого. Останній запис в картці «…стан важкий, мало контактний. В черевній порожнині вбачається різке болісне з дитячу голову утворення. Діагноз: заворот кишківника, тромбоз судин. Рекомендації: госпіталізація в хірургічне відділення» був внесений 22 квітня 2015 року, тобто за тиждень до складення заповіту. На різке погіршення здоров'я батька до критичного вплинув і останній інсульт, батько взагалі перестав спілкуватися, впізнавати людей та самостійно пересуватися. Крім того, важкий стан здоров'я ускладнював цукровий діабет. Відповідачка належним чином не здійснювала догляд за їх батьком, не сприяла в оформленні його на стаціонарне лікування, а вони самі не могли допомогти батьку, оскільки останні тижні відповідачка, як господар житлового будинку, фізично не пускала їх до лежачого батька, напускала на них псів. Таким чином вважають, що волевиявлення заповідача при складенні заповіту перед смертю не могло бути вільним та відповідати його волі, вони впевнені, що батько навіть не знав про вказаний заповіт, або не усвідомлював значення його змісту, так як перебував у важкому стані та не міг об'єктивно сприймати предмети зовнішнього світу, не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, при складанні заповіту мало місце порушення щодо його форми та посвідчення. Зі змісту заповіту вбачається, що дієздатність заповідача не перевірялася, також не була перевірена дієздатність підписанта заповіту та зазначених у заповіті свідків, що є обов'язковою умовою для вчинення такої нотаріальної дії. Зроблений посадовою особою Станіславської сільської ради посвідчувальний напис не відповідає за своїм змістом додатку № 5 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування № 3306/5, а причина неможливості підписання заповіту заповідачем в самому заповіті взагалі не зазначена. Просили суд визнати недійсним заповіт [PERSON], [INFO], складений 29 квітня 2015 року на користь [PERSON], посвідчений секретарем Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] 29 квітня 2015 року, зареєстрований за № 121, стягнути з відповідачки на їх користь судові витрати. В ході судового засідання позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, надали заперечення, в яких зазначили, що відповідачка проживала разом із [PERSON] з 2000 року, однією сім'єю, вони вели спільне господарство. З 2008 року [PERSON] почав хворіти, однак зазначені захворювання не були психічними захворюваннями, на день складання заповіту та до дня смерті [PERSON] міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заповіт відповідав дійсному волевиявленню [PERSON] та був складений в присутності свідків та підписаний [PERSON] від імені [PERSON], так як у [PERSON] була паралізована права рука. Той факт, що [PERSON] дійсно хотів залишити все належне йому майно саме відповідачці зокрема підтверджується і тим, що останній 18 травня 2015 року надав відповідачці нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої уповноважив її від його імені керувати та розпоряджатися всім його рухомим та нерухомим майном. Зазначена довіреність була також з тих же підстав підписана [PERSON] Вважають, що позов є необґрунтованим, а тому просили відмовити в його задоволенні. Відповідачка [PERSON] додатково пояснила, що [PERSON] почав хворіти з 2008 року, а саме після того, як його побив зять, а саме через нервове потрясіння, яке він пережив у нього «потягло ногу та стався інсульт». Позивачі стосунки з батьком не підтримували, жодного разу не приходили до нього, допомоги не надавали. За два дні до своєї смерті [PERSON] говорив, якщо дочки і прийдуть на його похорони, то щоб вона взяла палицю та била їх. На початку квітня 2015 року стан здоров'я [PERSON] погіршився та він сказав, що хоче скласти заповіт, після чого вони запросили секретаря сільської ради та вона склала заповіт. За весь період спільного проживання з [PERSON] вона піклувалася про нього, при необхідності викликала до нього лікарів та возила його до лікарні. Представник третьої особи - сільський голова: Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області подав заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, так як при складанні заповіту були дотримані всі норми діючого законодавства. Крім того при складанні заповіту були присутні свідки [PERSON] та [PERSON], та при них [PERSON] висловив свою волю, з приводу того кому він заповідає своє майно. Тиску на [PERSON] ніхто не чинив та в момент складання заповіту [PERSON] міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Справу просив розглядати за відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази та заперечення, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи зі слідуючого: Відповідно до матеріалів справи [PERSON], [INFO], в с. Станіслав 29 квітня 2015 року склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати по закону на день його смерті заповідав [PERSON], [INFO]. Даний заповіт 29 квітня 2015 року о 13 год. 10 хв. в с. Станіслав Білозерського району Херсонської області був посвідчений секретарем Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 121. В зазначеному заповіті вказано, що на прохання [PERSON] заповіт записано секретарем Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області [PERSON] за допомогою комп'ютерної техніки. Прочитано вголос його свідками [PERSON] та [PERSON]. У зв'язку з його хворобою, на його особисте прохання та за його дорученням, в його присутності та у присутності секретаря сільської ради та свідків текст заповіту підписав [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в с. Станіслав Білозерського району Херсонської області. Відповідно до довідки Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 4058 від 11 грудня 2015 року, [PERSON] та [PERSON], 1954 року народження, проживали як одна сім'я, вели спільний побут в [ADDRESS] з 2000 року. [PERSON] здійснювала догляд за хворим [PERSON], а після його смерті провела його поховання. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Із долучених до матеріалів справи свідоцтв про народження, вбачається, що позивачі є доньками [PERSON], який помер [INFO]. Заповіт є одностроннім правочином, а тому до нього застосовуються загальні положення про правочини (ст ст. 202-214 ЦК України) та положення про недійсність правочинів ( ст.ст. 215-236 ЦК України). Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу . Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ст. 207 ч. 4 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину в її присутності підписує інша особа. Відповідно до ст. 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених аб. 3 ч. 2 ст. 1248 і ст. 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Заповіт, складений [PERSON] був підписаний за його проханням [PERSON] та в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (які не є особами зазначеними в ст. 1253 ЦК України) в присутності секретаря Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області 29 квітня 2015 року в с. Станіслав Білозерського району Херсонської області. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачами не надано суду беззаперечних доказів того, що [PERSON] в момент вчинення правочину, а саме, складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (ст. 225 ч. 1 ЦК України) та що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Із пояснень [PERSON] (секретаря Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області, яка посвідчувала спірний заповіт та яка була допитана в судовому засіданні, як свідок вбачається, що до неї, як особи уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, 29 квітня 2015 року звернулася [PERSON] та повідомила, що [PERSON] хоче скласти заповіт. Коли вона приїхала до будинку [PERSON], де проживав [PERSON], вона побачила, що останній лежав в кімнаті. В ході розмови з ним він впізнав її , почали розмовляти та повідомив, що хоче скласти заповіт на [PERSON] . Після того, як вона побачила, що у нього не діє права рука, то запропонувала йому для складання та підписання заповіту запросити трьох свідків. При складанні заповіту нею були дотримані вимоги чинного законодавства. В якості свідків виступили [PERSON] та [PERSON], які в голос прочитали текст заповіту та зазначений заповіт був підписаний [PERSON] На момент складання заповіту [PERSON] вів себе адекватно та зрозуміло і вільно висловив свою волю на складання заповіту саме на [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайомий з [PERSON] з 1948 року, так як вони проживали по сусідству, 29 квітня 2015 року його покликала сусідка, та повідомила, що приїхала секретар сільської ради, так як [PERSON] хоче скласти заповіт. Коли він зі своєю дружиною зайшли до будинку, там вже була секретар сільської ради, вона щось писала. [PERSON] був в свідомості та розмовляв, жартував. Секретар щось написала та поїхала до сільської ради, повідомивши, що їй потрібно надрукувати заповіт, а потім вони повинні будуть його підписати. Секретар запитувала у [PERSON] чи розуміє він значення своїх на що той кивнув головою. Заповіт їм в голос прочитала секретар, а потім вони всі по черзі його читали в голос та підписали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з дитинства знає [PERSON], а останні роки проживали по сусідству, товаришували, вона провідувала його. В той день коли складався заповіт, до них прийшла [PERSON] та запросила їх для участі в складанні заповіту. Коли вони з чоловіком прийшли до будинку, то [PERSON] лежав на дивані, біля нього сиділа секретар сільської ради щось писала, також був присутній [PERSON] Секретар про щось говорила з [PERSON], потім поїхала до сільської ради, а вони залишились в кімнаті та розмовляли між собою. Коли секретар оголосила заповіт та запитала [PERSON] чи він згоден, він відповів в голос, що згоден, потім вона поставила свій підпис. Після складання заповіту бачила [PERSON], він був адекватним та розумів значення своїх дій. Свідок [PERSON], суду пояснив, що 29 квітня 2015 року він на прохання [PERSON] пішов до її будинку, так як [PERSON] хотів скласти заповіт. В будинку були сусіди та секретар сільської ради. [PERSON] повідомив йому, що хоче скласти заповіт, а саме все своє майно залишити [PERSON] Секретар в голос зачитала заповіт, потім він його підписав. Крім того в ході судового засідання були допитані свідки: [PERSON], яка пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] та їй відомо, що той в 2007 році переніс інсульт, а після того перейшов проживати до будинку [PERSON]; [PERSON], який пояснив, що знав [PERSON], який практично до 2007 року не хворів, а після перенесеного в 2007 році інсульту, той почав погано ходити. Останній раз він бачив [PERSON] в будинку [PERSON] 8 квітня 2015 року, в цей день у [PERSON] був день народження, вони спілкувалися, зокрема розмовляли про футбол, поведінка [PERSON] була нормальною, він розумів значення своїх дій, про складання заповіту нічого не говорив. [PERSON], який пояснив, що з [PERSON] був знайомий давно. Останній раз бачив [PERSON] в квітні 2015 року перед від'їздом до м. Черкас. Коли він зайшов до будинку, то [PERSON] його не впізнав та був в будинку один; [PERSON], який пояснив, що з 1987 року знав [PERSON], останній раз його бачив 20 травня 2015 року, він був при розумі, вони розмовляли з ним про дітей, та [PERSON] йому повідомив, що зі своїми родичами він не спілкується більше 15 років, так як доньки не вважають його за батька та дідуся. [PERSON], яка пояснила, що вона працює лікарем хірургом в Станіславській амбулаторії та 22 квітня 2015 року її викликали, як лікаря до [PERSON], так як у нього були сильні болі в животі. Після огляду вона дала направлення до Білозерської районної лікарні, однак лікування йому не призначала. Хворий себе погано почував, але спілкувався з нею нормально, відповіді були чіткі та адекватні. [PERSON], яка пояснила, що [PERSON] проживав в одному дворі з її сім'єю, а тому їй відомо, що доньки [PERSON] жодного разу не провідали його та зовсім не спілкувались з ним. Він був психічно здоровою та адекватною людиною до смерті. При житті [PERSON] говорив, що все своє майно залишить [PERSON] [PERSON], пояснив, що він знайомий з [PERSON] близько 30 років, останній раз говорив з ним 15-17 квітня 2015 року, коли той зателефонував йому та запросив його до себе у гості. Він пішов до [PERSON] та в ході розмови той прохав, щоб він допомагав після його смерті [PERSON] по господарству, а також повідомив, що хоче залишити землю [PERSON], при цьому скаржився на доньок, навіть заплакав, говорив, що вони його не підтримують і йому не має кому передати свою справу. Таким чином, заслухавши пояснення даних свідків, щодо стану здоров`я [PERSON] суд вважає, що згідно пояснень даних свідків, у [PERSON] будь-яким відхилень від психіки не спостерігалося, він поводив себе, як психічно здорова людина. Свідок [PERSON], суду пояснював, що коли він в квітні 2015 року приходив до [PERSON], то той його не впізнав. Однак пояснення зазначеного свідка не можуть свідчити про наявність у [PERSON] психічного захворювання. Те, що [PERSON] не впізнав його, могло бути викликано низкою різних факторів наприклад: як внаслідок вживання ліків, пробудження після сну, недостатнім освітленням в кімнаті, стражданням від болю та інше. Відповідно до ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, відповідно до 212 ЦПК України. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради № 175 від 17 березня 2017 року, [PERSON], 1937 року народження, який помер [INFO] на момент складання заповіту 29 квітня 2015 року виявляв органічне ураження головного мозку судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатия Ш, наслідки гострого порушення мозкового кровообігу (24 лютого 2015 року) з правобічним геміпарезом, моторною афазією без ознак психозу й слабоумства. За психічним станом [PERSON] на момент складання заповіту 29 квітня 2015 року міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Зазначений висновок підтвердив в ході судового засідання лікар-доповідач по зазначеній експертизі [PERSON] Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважає, що в заповіті [PERSON] висловив своє дійсне волевиявлення, яке виразилось в тому, що він все своє майно заповів [PERSON], з якою проживав протягом 15 років до своє смерті однією сім`єю та остання опікувалася ним, забезпечувала його лікування, здійснювала догляд, в той же час із рідними доньками стосунків не підтримував та не спілкувався з ними. Про факт його волевиявлення, а саме складання заповіту на [PERSON], свідчить і те, що [PERSON] 18 травня 2015 року була видана довіреність на ім`я [PERSON], відповідно до якої він надав їй повноваження керувати та розпоряджатися всім його рухомим та нерухомим майном з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось. У зв'язку з хворобою довірителя (паралізована права рука) довіреність була підписана [PERSON] та посвідчена в смт. Білозерка Херсонської області 18 травня 2015 року приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 160. Крім того, із перевірених в судовому засіданні доказів, які були надані сторонами, не вбачається даних про те, в момент складання заповіту 29 квітня 2015 року [PERSON] перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними. Також, суд вважає, що зазначені позивачами порушення, щодо форми та посвідчення заповіту не є підставою для визнання його недійсним.

Outcome: dismissed