Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

04 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.\~ \~ Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно рішення суду за її позовом до відповідача [PERSON] стягнуто суму боргу та відкрито виконавче провадження із виконання даного рішення. Зазначає, що відповідач за даним рішенням ігнорувала сплату коштів, і лише коли не мала змоги перетнути кордон у зв'язку із забороною 06 грудня 2016 року повернула присудженні судом кошти перерахувавши їх на рахунок позивача. Позивач посилається на те, що у зв'язку із неналежним виконанням рішення суду відповідач [PERSON] зобов'язана сплатити суму грошової заборгованості з урахуванням суми інфляції та 3% річних з часу вступу судового рішення в законну силу та до моменту фактичного виконання своїх зобов'язань. Таким чином позивач вважає, що за неналежне виконання відповідачем рішення суду від 06.03.2015 року підлягає стягненню сума інфляційних втрат у розмірі 34319,08 грн. та сума трьох відсотків річних у розмірі 4024,88 грн., всього: 38343,96 грн. Крім того зазначає, що з відповідача в її користь підлягають понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення в газеті "Волинь-нова", про причини неявки в судове засідання не повідомила. \~ Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 06 березня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про повернення авансу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 76483,28 грн. авансу та 1000,00 грн. моральної шкоди, а всього: 77 483,28 грн. та 992,06 грн. сплаченого судового збору, в решті позовних вимог відмовлено, а також стягнуто з [PERSON] в дохід держави 16,37 грн. судового збору (а.с.4-5). Згідно постанови головного державного виконавця ВДВС Нововолинського МУЮ [PERSON] від 14.04.2015 року відкрито виконавче провадження із виконання виконавчого листа №165/2970/14-ц виданого 06.03.2016 року та надано строк боржнику [PERSON] добровільно до 21.04.2015 року виконати рішення (а.с.6). Позивачем [PERSON] на підтвердження надходження готівкових коштів від [PERSON] за рішенням суду від 06.03.2015 року надано ксерокопію із виписки ПАТ КБ "Приватбанк" по рахунку позивача [PERSON] про отримання коштів 06.12.2016 року (а.с.7). Судом встановлено, що кошти присудженні до стягнення в користь [PERSON] з [PERSON] за рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 06.03.2015 року по справі №165/2970/14-ц повернуті відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] 06 грудня 2016 року. За змістом положень\~ст. 526 ЦК\~України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Положеннями\~ст. 611 ЦК\~України передбачено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 ЦК\~України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов'язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми\~\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов'язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні\~положень\~ст. 549 ЦК України. Таким чином, проценти, передбачені\~ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями. Отже, за\~\~змістом\~\~наведеної\~\~норми\~\~закону\~\~нарахування\~\~інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов'язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за неналежне виконання відповідачем [PERSON] рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 06 березня 2015 року по справі №165/2970/14-ц складає 77483,28 грн., кількість днів прострочення з 16.03.2015 року по 06.12.2016 року складає 632 дні. За таких обставин з урахуванням рекомендацій Верховного Суду України, викладених у\~листі № 62-97р від 03.04.1997 року «Про рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ»\~\~сума інфляційних втрат вираховуються за період з 16.03.2015 року по 06.12.2016 року таким чином: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х [Індекс інфляції] /100% - [Сума боргу]. Відповідно 3% річних за період з 16.03.2015 року по 06.12.2016 року вираховується таким чином: [Відсотки] = [Сума боргу] х [Процентна ставка] /100% /365 днів х [Кількість днів]. Таким чином, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за прострочення виконання грошового зобов'язання перед позивачем [PERSON], яка складається з: 34319,08 грн. грн. (сума інфляційних втрат) + 4024,88 грн. (сума трьох відсотків річних), всього: 38343,96 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с.2-3). За змістом\~статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-ХП «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації наведено у додатку 1 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов'язання щодо сплати авансу та моральної шкоди, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача [PERSON] інфляційних втрат та трьох відсотків річних на підставі\~ст. 625 ЦК України\~є обґрунтованими, розрахована позивачем сума відповідачем не оспорилась. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягають до стягнення в користь позивача [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.14).

Outcome: approved