Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У листопаді 2018 року представник позивача [PERSON], адвокат Коваленко Я.О. звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26.12.2012 року виконавчим комітетом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2013 року з [PERSON] стягнуто на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів щомісячних доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.05.2013 року. Згідно довідки-розрахунку Сквирського районного відділу ДВС від 19.03.2018 року №264 станом на 01.03.2018 року заборгованість по аліментах становить 60050,81 грн.. Відповідач ухиляється від виховання дитини, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків: з дитиною не зустрічається, не цікавиться станом здоров'я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні, не відвідує сина. Данило проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Неповнолітній [PERSON], 2012 року народження, підростає і, відповідно, збільшилися витрати на його утримання, аліменти визначені за рішенням суду є недостатніми. Давлєтханов П.А. матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків, немає. З урахуванням наведеного, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень не має. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 26.12.2012 року виконавчим комітетом Руднянської сільської ради Броварського району Київської області. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2013 року з [PERSON] стягнуто на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів щомісячних доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.05.2013 року. Згідно довідки-розрахунку Сквирського районного відділу ДВС від 19.03.2018 року №264 станом на 01.03.2018 року заборгованість по аліментах становить 60050,81 грн.. Відповідач ухиляється від виховання дитини, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків: з дитиною не зустрічається, не цікавиться станом здоров'я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні, не відвідує сина. Данило проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні та вихованні. Неповнолітній [PERSON], 2012 року народження, підростає і, відповідно, збільшилися витрати на його утримання, аліменти визначені за рішенням суду є недостатніми. Давлєтханов П.А. матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків, немає. Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.02.2019 року №109/05/40-1052, визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення, Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Оскільки відповідач не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню та утриманню, суд вважає відповідно до вимоги п.1 ч.1 ст.164 СК України позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, враховуючи збільшення витрат на утримання дитини, вважає змінити спосіб стягнення аліментівз відповідача на утримання дитини щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до наданих 05.04.2019 року доказів, 22.06.2018 року між [PERSON] та Адвокатським бюро Ярослава Коваленка в особі керуючого Коваленка Я.О. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №22-06цс/18. Згідно акту №1 від 02.04.2019 року Адвокатське бюро Ярослава Коваленка передає, а [PERSON] приймає правничу допомогу загальною вартістю станом на 02.04.2019 року у розмірі 9162,40 грн.. На підтвердження розміру понесених витрат представник позивача [PERSON] - Коваленко Я.О. надав витяг із платіжного доручення від 02.04.2019 №020419VU9534333 про оплату 25.06.2018 року правничої допомоги у розмірі 9000,00 грн.. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрат на правову допомогу 9000,00 грн..

Outcome: approved