Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 05.04.2016 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 49419 грн. та 06.04.2016 року позивач знову переказав відповідачу кошти в сумі 39015 грн. Ці кошти були перераховані відповідачу як оплата за виготовлення документів фахівця морської індустрії. Відповідач зобов'язувалась протягом 3 місяців після отримання коштів надати позивачу послуги з оформлення зазначених документів. Відповідач не виконала свої зобов'язання щодо оформлення документів і не мала наміру їх виконувати, натомість надала документи, що не відповідають дійсності, що підтверджується висновком експерта. Тобто відповідач безпідставно набула грошові кошти позивача та не повернула їх на його вимогу до теперішнього часу. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13.06.2018 року представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 122063,68 грн., з яких: основна сума боргу - 88505,54 грн., витрати від інфляції в розмірі 27702,23 грн., 3% річних - 5855,91 грн., а також судові витрати, а саме: судовий збір 1246 грн., витрати пов'язані з розглядом справи 31634 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.10.2018 року провадження у справі вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 18.10.2018р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнала. По суті вимог пояснила, що вона не має жодних дозвільних документів на виготовлення морських документів для моряків та ніколи не мала, про що позивачу відомо, тому вони з позивачем не могли домовлятися про виготовлення морських документів. Також зазначила, що її роль за домовленістю з позивачем, полягала лише у передачі грошей особі, яка виготовляла вказані документи, а саме [PERSON] та підтримання з нею звязку на Російській мові, так як [PERSON] не розуміє ані і грузинської, ані на російської мови. Свої зобовязання, за домовленістю,\~ позивач як посередник виконала та перерахувала кошти на імя [PERSON]. Відповідальності за роботу [PERSON] не оговорювалась і відповідач не повинна її нести. Вважає, що спір щодо якості документів існує як раз між позивачем та\~ [PERSON]. Просила суд у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копій банківських квитанцій позивачем 05.04.2016 року та 06.04.2016 року через систему переказів "Вестерн Юніон" було здійснено переказ на ім'я відповідача грошових коштів відповідно в сумах 1900 доларів США та 1500 доларів США. Підстава переводу не зазначена. Позивачем у позові зазначено, що гроші ним надсилались на підставі усної домовленості, як оплата за виготовлення відповідачем документів фахівця морської індустрії. Тобто підставою для здійснення переводу стала усна домовленість між сторонами про виконання відповідачем певних послуг. Вказана обставина, на думку суду, виключає твердження позивача про безпідставність отримання відповідачем від нього грошових коштів і до відповідних правовідносин вимоги ст.1212 ЦК України судом не можуть бути застосовані. Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Згідно ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Позивачем не доведено, а судом не встановлено, який саме вид договору було вчинено між [PERSON] та [PERSON]. Суд критично відноситься до тверджень позивача про те, що домовленість була направлена саме на виготовлення\~ відповідачем [PERSON] документів фахівця морської індустрії, адже остання не має жодних дозвільних документів на виготовлення морських документів для моряків. Будь яких належних та допустимих доказів позивачем та його представником в спростування зазначеного факту до суду не було надано. Таким чином, посилання у позовній заяві на те, що позивач переказав кошти на імя [PERSON], як оплата за виготовлення документів фахівця морської індустрії і про те, що між ним та відповідачкою була усна домовленість про це не знайшло свого підтвердження. Разом з тим, судом також встановлено, що за квитанціями від 07.04.2016 року, 08.04.2016 року, 09.04.2016 року, 11.04.2016 року, 12.04.2016 року та 13.04.2016 року, наданих відповідачем і які містяться у матеріалах справи, гр.. [PERSON] здійснила перевод на імя [PERSON] кошти на загальну суму 3100 Доларів США. Представник відповідача у відзові пояснює, що між сторонами фактично було укладено усний договір щодо передачі грошей від [PERSON] до [PERSON] яка є остаточним виконавцем та повинна була виготовити позивачу документи фахівця морської індустрії. Договір уклався в усній формі, що не заборонено цивільним законодавством. 26.07.2016 року, [PERSON] переслала на поштову електронну адресу відповідача\~ [PERSON], відскановані копії всіх морських документів у кількості 10 екземплярів, у тому числі сертифікати, довідки та посвідчення моряка (копії зазначених документів містяться у матеріалах справи). Після отримання вказаних документів відповідач переслала вказані документи на електронну пошту [PERSON].\~ [PERSON] наручно забрав документи у [PERSON] через свого знайомого у м. Батумі, Грузія. Вказані обставини підтверджуються також протоколом одночасного допиту осіб він 05.05.2017 року (а.с. 11-14), в якому [PERSON] пояснив, що його знайомий по імені Давид забирав сертифікати в Грузії у особи по імені [PERSON].\~ Позиція відповідача підтверджується також тим фактом, що позивач в решті отримав певні документи фахівця морської індустрії, що сторонами не заперечується. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що фактично правовідносини з приводу виготовлення документів фахівця морської індустрії виникли між позивачем [PERSON] та [PERSON]. Сам факт посередництва відповідача [PERSON] з приводу передачі грошових коштів на адресу [PERSON], не може бути підставою для відповідальності відповідача за якість та строки виготовлення таких документів зі сторони [PERSON]. Висновок експерта №92-ПТ від 12.03.2018 року в кримінальному провадженні не приймається судом до уваги, оскільки він не спростовує виникнення між сторонами правовідносин з приводу посередництва, а є підставою для відшкодування потерпілій стороні збитків у разі встановлення винної особи якій інкримінуються шахрайські дії. Щодо наданої представником позивача виписки із скайп-переписки, то суд хоче наголосити на наступному, що вказана переписка велась між позивачем [PERSON] та [PERSON], що сторонами не заперечується. Проте, [PERSON] хоча і є чоловіком відповідача. проте не є учасником правовідносин, які виникли між [PERSON] та [PERSON] які є сторонами у справі, а також не є стороною по справі і до нього вимог позивачем не заявляється. Тому вказану переписку, суд не може прийняти до уваги в якості доказів в обґрунтування позовних вимог позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає, що оскільки позивачем не доведено що між ним та [PERSON] були договірні відносини з приводу виготовлення документів фахівця морської індустрії, на виконання яких ним пересилались кошти, а відповідачем доведено, що це були посередницькі послуги між [PERSON] та [PERSON], які були виконані відповідачем належним чином, тому позов про стягнення безпідставно отриманих коштів є необґрунтованим та таким що задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат від інфляції та 3% річних суд, інфляційних витрат в розмірі 27702,23 грн., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки вони є похідними від первісних. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі у разі відмови в позові покладаються на позивача. Щодо вимоги про стягнення витрат пов'язаних з розглядом справи в сумі 31634 грн., а саме витрат пов'язаних з приїздами позивача до України з Туреччини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами такі витрати та не доведено того факту, що вказані витрати повязанні саме з неправомірним діями відповідача.

Outcome: dismissed