Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, висловлені в позовній заяві та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ приватного акціонерного товариства «Іста-Центр» № 2-к від 08.01.2019 року про звільнення [PERSON] за п. 2 ст. 40 КЗпП; визнати незаконним примус його до проходження психофізіологічної експертизи в подальшому, яка не є діагностичною за нормою відповідних законів. Представники відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами позивача не згодні та надали до суду відзив, відповідно до якого просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вважають, що звільнення позивача було вчинено на законних підставах. Дослідивши матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступне. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він - [PERSON] працював на приватному акціонерному товаристві «Іста-Центр» на посаді налагоджувальника контрольно-вимірювальних приладів і автоматики. 08 січня 2019 року за ініціативи роботодавця його було звільнено за п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України, про що було видано наказ № 2-к про звільнення [PERSON] . Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП роботодавець може звільнити працівника у випадку, якщо буде виявлено невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Згідно юридичного тлумачення цієї норми закону, в пункті, про стан здоров`я працівника який перешкоджає продовженню даної роботи, вказано, що подібного працівника можна звільнити і навіть без його згоди, лише в разі об`єктивно встановленого медичного діагнозу хвороби, а також у разі прогресування реально діагностованою хвороби яка на поточний момент не відчувається хворим як перешкода до виконуваної ним роботи, але може в майбутньому становити загрозу його здоров`ю в разі продовження працівником даного виду трудової діяльності. Позивач вважає, що наказ про звільнення його з посади налагоджувальника КВПіА № 2-к від 08.01.2019 є незаконним та має бути скасований. Так, 24 вересня 2018 року всіх працівників служби КВПіА ПрАТ «Іста-Центр» було примушено проходити психофізіологічну експертизу сумiсно с проходженням періодичного медичного огляда. Ця експертиза проводилась у вигляді тестування за комп`ютерами. За результатами проходження психофізіологічної експертизи позивача було повідомлено, що він відповідає встановленим вимогам (критеріям) для роботи на посаді налагоджувальника КВПіА. Але пізніше сказали про те, що "хтось забув вказати індекс для служби КВПіА", тому результати проходження експертизи не були зараховані. 17 жовтня 2018 року при повторному тестуваннi його, було оголошено о незадовільних результатах та необхiдностi перездати. 13 листопада 2018 року було запропоновано в черговий раз перездати психофізіологічну експертизу. 28 листопада 2018 року позивачу котрий раз було запропоновано перездати психофізіологічну експертизу, на що він написав письмову відмову від проходження експертизи. В серпні 2018 року працівникам підприємства було видано направлення для чергового проходження та отримання сертифікатів від лікарів нарколога та психіатра і позивач їх отримав, що свідчить про те, що він психічно здорова людина та на обліку у нарколога не перебуває. Позивач вважає, що такі дії Відповідача є порушенням чинного законодавства, оскільки відповідач не може

Outcome: dismissed