Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявоюпро визнання права на спадщину за законом, в якійвказав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 29 листопада 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № [NUMBER] .Після смерті батька залишилась спадщина, яку позивач прийняв як спадкоємець померлого першої черги шляхом звернення до нотаріальної контори. Інший спадкоємець - сестра позивача і відповідач по даній справі від прийняття спадщини відмовилась на його користь. До складу спадкового майна входить: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 01 червня 2001 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №1303 тазареєстрований Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 05 червня 2001 року в реєстровій книзі № 60 за реєстровим № 9753, вартістю 321981 грн.; 49/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які належали спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 05 серпня 1999 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим № 1221 та зареєстровано Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 09 серпня 1999 року в реєстровій книзі № 19 за реєстровим № 4672, вартістю 247446 грн.; однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , як; належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 липня 200. року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №771та зареєстрована ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 15 липня 2002 року в реєстровій книзі № 259 за реєстровим № 37370, вартістю 171 274 грн.; двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , як; належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23 липня 2001 року Запорізькою універсальною товарною біржею Капітал центр за реєстровим № Н-2451та зареєстрована ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 26 липня 2001 року в реєстровій книзі № 259 за реєстровим № 37370, вартістю 230028 грн.; двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 листопада 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №92078 вартістю 372 036 грн.; двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 14 листопада 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №2054 вартістю 371 968 грн.; земельна ділянка площею 0,0719 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222485201:01:035:0001, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 листопада і 005 року № 9521, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 663584 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106522900805. Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини він проживав та території АР Крим, тому із заявою про прийняття спадщини померлого батька звернувся до Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори, де 27 травня 2008 року було відкрито спадкову справу № 786/08 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . В 2009 році він частково оформив спадщину, отримавши 27 лютого 2009 року в Третій Сімферопольській нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровими номерами 3-827 та 3-825 стосовно спадщини, що була розташована на території АР Крим, а залишок спадщини залишився не оформленим, оскільки на той час позивач не мав оригіналів правовстановлюючих документів щодо спадкового майна. Однак, в лютому 2014 року АР Крим було анексовано, у зв`язку з чим позивач не маю можливості оформити право на спадщину в окупованій частині держави, тому був змушений звернутися до суду з позовом про захист моїх невизнаних прав, та просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , право власності на 49/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на квартира за адресою: [ADDRESS] , право власності на земельну ділянку площею 0,0719 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222485201:01:035:0001, розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача, адвокат Косякова З.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечує, та пояснила, що вона відмовилася від спадщини на користь брата. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням змісту позову та матеріалів цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивачки, суд вважає, що слід відмовити у визнанні позову і продовжити судовий розгляд справи, оскільки визнання позову відповідачкою суперечить вимогам закону, а тому визнання позову судом не приймається. Заслухавши сторін, розглянувшиматеріалисправи, оцінивши та дослідивши у сукупностідокази у справі, суд приходить до наступнихвисновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистомсвоїхпорушених, невизнанихабооспорюваних прав, свобод чиінтересів Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданого 29.06.1964 року (а.с.8). [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , щопідтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 29 листопада 2007 року Запорізьким міським відділомреєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції уЗапорізькій області Серія [NUMBER] (а.с.7). Після смерті батька позивач звернувся до Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори, де 27 травня 2008 року було відкрито спадкову справу № 786/08 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.9). Відповідачка по справі, [PERSON] , яка є спадкоємицею першої черги разом з позивачем, звернулась до Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] , що підтверджується копією Довідкою № 6359/0213 від 25.11.2008р. державного нотаріуса Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори, [PERSON] (а.с.68) До складу спадкового майна за законом входить: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 01 червня 2001 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №1303 тазареєстрований Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 05 червня 2001 року в реєстровій книзі № 60 за реєстровим № 9753, вартістю 321981 грн.; (а.с. 10-14) 49/100 часток домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , які належали спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 05 серпня 1999 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим № 1221 та зареєстровано Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 09 серпня 1999 року в реєстровій книзі № 19 за реєстровим № 4672, вартістю 247446 грн.; (а.с. 15-19) однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , як; належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 липня 200. року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №771та зареєстрована ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 15 липня 2002 року в реєстровій книзі № 259 за реєстровим № 37370, вартістю 171 274 грн.; (а.с. 20-24) двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , як; належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23 липня 2001 року Запорізькою універсальною товарною біржою Капітал центр за реєстровим № Н-2451та зареєстрована ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 26 липня 2001 року в реєстровій книзі № 259 за реєстровим № 37370, вартістю 230028 грн.; (а.с.25-29) двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 листопада 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим .N92078 вартістю 372 036 грн., однак не була зареєстрована ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризаціїта відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на майно власниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; (а.с.30-33, 86-87) двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . яка належала спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 14 листопада 2003 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстровим №2054 вартістю 371 968 грн.однак не була зареєстрована ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на майно власником є [PERSON] ; (а.с.34-37, 88-89) земельна ділянка площею 0,0719 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3222485201:01:035:0001, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 листопада і 005 року № 9521, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 663584 зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0106522900805 (а.с.38,77). Згідно з положенням ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриттяспадщини. Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриттяспадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформленняс падкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постановівід 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, у встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що у позивача не має будь-яких перепон для оформлення спадщини на вищевказане нерухоме майно у позасудовому порядку, оскільки позивач має оригінали всіх правовстановлюючого документів на спадкове майно, вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, та як він сам зазначає частково переоформив на себе спадкове майно, яке знаходилось в АР Крим, тобто у нотаріуса не було жодних підстав для відмови позивачу у видачі свідоцтв на право власності в порядку спадкування за законом на вищевказане спадкове майно, а також не було законних підстав для видачі позивачу Постанови про відмову в здійсненні нотаріальних дій для оформлення спадкового майна позивача, що могло стати перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, як то передбачено у постанові Пленум Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що правові підстави позивача, наведені на обґрунтування позовних вимог, суд вважає безпідставними, оскільки на цей час відсутня мотивована відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed