Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 06.01.2021 року він звернувся до ГУНП в Донецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення № 524, що було зареєстровано в ІТС « Інформаційний портал Національної поліції України» за № 524» 06.012021 року о 13 07 за адресою: [ADDRESS] Просить СОГ за м/с сусід [PERSON] [ADDRESS] , заявник [PERSON] » Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 18.01.2021 року зобовязано уповноважених осіб ГУНП в Донецькій області внести відомості про вказане кримінальне правопорушення до ЄРДР. Проте, посадові особи ГУНП в Донецькій області вищевказану ухвалу фактично не виконали, оскільки відомості, що викладені у заяві № 524, не були внесені до ЄРДР за № 12021055510000060 від 22.01.2021 року. За чотири місяця досудового розслідування ні було встановлено власників земельної ділянки та житлового будинку, не встановлено, які саме дії [PERSON] оспорює [PERSON] ; не встановлено, чи були дії [PERSON] самовільними та не надана їх правова кваліфікація; не перевірений факт завдання шкоди [PERSON] . Спричинена йому, [PERSON] , бездіяльністю відповідача моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він, як фізична особа, зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини, гарантованих йому Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю та гніву. Спричинену відповідачем йому моральну шкоду він оцінює у розмірі 216000 грн., яку він визначив на підставі методики професора Ерделевського О.М. , яку вважає такою, що спроможна обґрунтувати грошовий еквівалент його душевних, моральних страждань. Посилаючись на ст. ст. 55, 56 Конституції України, просить суд стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в сумі 216000 гривень; визначити порядок виконання прийнятого судового рішення та вжити заходів для забезпечення його виконання; постановити окрему ухвалу про виявлені при вирішенні спору порушення законодавства та недоліки в діяльності ГУ НП в Донецькій області та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Звернув увагу суду на неналежне, незрозуміле внесення відомостей до ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 524» та до ЄРДР, що були повідомлені ним 06.01.2021 року 24.09.2021 року [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник ГУ НП в Донецькій області до судового засідання не з`явився, надав відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , посилаючись на необґрунтованість, безпідставність та недоведеність позовних вимог. Представник відповідача - Державної казначейської служби України - Бєда К.Г., до судового засідання не з`явився, надав суду відзив на позовну заяву, вказав, що моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Державна казначейська служба України не вчиняла будь-яких дій щодо позивача, не приймало будь-яких рішень по відношення до конституційних прав позивача, отже не вчиняло дій, що мали наслідком порушення прав позивач. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Будучи допитаним в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] підтвердив, що протиправні дії відповідача викликали у нього відчуття обуреності, гніву, що завдало йому моральних страждань. Суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь по справі, показання свідків, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно талону повідомлення єдиного обліку № 524 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області вбачається, що 06.01.2021 року було зареєстровано в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 524 заяву [PERSON] , а саме, « [INFO] о 11:07 за адресою: [ADDRESS] , просить СОГ. За м/с сусід [PERSON] , [ADDRESS] м.т. [NUMBER] (а.с. 8). Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 18.01.2021 року задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність Уповноважених посадових осіб ГУ НП у Донецькій області; зобов`язано відповідальних посадових осіб внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві [PERSON] , що зареєстрована в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 524 (а.с. 9) Згідно витягу з ЄРДР № 12021055510000060 від 22.01.2021 року розпочато досудове розслідування на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 18.01.2021 року(а.с. 10) Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в ч. ч. 1 - 5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що на підтвердження того, що внаслідок бездіяльності посадової особи органів ГУ НП у Донецькій області, яка встановлена судовими рішеннями, позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів позивачем не надано. Суд вважає, що сам факт невнесення посадовими особами ГУ НП у Донецькій області відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та тривалість строків досудового розслідування, не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу національної поліції, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. Тобто, позивач повинен надати докази, як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Проте, належних та допустимих доказів того, що судовим рішенням встановлена вина відповідача та його бездіяльність визнана неправомірною позивачем не надано, тобто вину відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачеві не доведено, підстави для задоволення позову за вимогами ст. 1176 ЦК України відсутні. Показання свідка [PERSON] , як докази того, що внаслідок протиправних дій чи бездіяльності відповідача (та їх наявності взагалі), [PERSON] зазнав негативних наслідків, не приймаються судом до уваги, оскільки з вказаних показань свідків вбачається лише той факт, що [PERSON] зазнав гнів, обурення, ображення, що, на думку суду, не може бути розцінено, як підстави для відшкодування шкоди, визначені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом та у задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то суд приходить до переконання, що судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави. Вимога щодо визначення порядку виконання рішення не може були задоволеною, оскільки є похідною від основних позовних вимог щодо відшкодування шкоди.

Outcome: dismissed