Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

В жовтні 2014 р. ВАТ "Запоріжжяобленерго" звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідачі,котрі мешкають за адресою [ADDRESS], користуються електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER],відкритого на [PERSON] Згідно даних приладів обліку,за період з 05.12.2006 р.по 18.01.2011 р.відповідачами було спожито 4587 квТ ,з урахуванням часткових оплат,заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію складає 1068 гр.96 коп. Посилаючись на те, що добровільно відповідачі виконати зобов'язання з оплати вартості спожитої електроенергії відмовилися, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту електроенергію у сумі 1068 гр.96 коп.та судові витрати 243 гр.60 коп. Ухвалою суду від 29.01.2015 р.провадження у справі до відповідача [PERSON] у зв*язку із смертю було закрито. В процесі розгляду справи в суді представник позивача за довіреністю [PERSON]підтримала заявлені позовні вимоги за вказаними підставами. В обґрунтування своєї позиції зазначала,що відповідачі є споживачами електроенергії за адресою [ADDRESS],де за період з 05.12.2006 р.по 18.01.2011 р.ними було спожито 4587 квТ ,з урахуванням часткових оплат,заборгованість станом на 18.01.2011 р.складає 1068 гр.96 коп. Відповідачі порушують обов*язок своєчасно та в повному обсязі оплачувати спожиту електричну енергію,чим завдають збитків позивачу.Просила позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON]підтримала позов з наведених вище підстав. Відповідач [PERSON].в процесі розгляду справи проти задоволення позовних вимог ,пред*явлених до неї,не заперечувала, пояснивши, що вона із сином проживає за вказаною у позові адресою,де разом з ними мешкала [PERSON],яка померла [INFO].Через мізерні доходи вона дійсно не сплачувала за спожиту електричну енергію,через що з 18.01.2011 р.квартира відключена від енергопостачання.Відповідачі [PERSON]та його дружина [PERSON].з часу укладання шлюбу у 1981 р.проживають за іншою адресою та у квартирі [ADDRESS] електрику не споживають. Відповідач [PERSON].в процесі розгляду справи проти позову заперечувала з посиланням на те,що у 1981 р.був зареєстрований її шлюб з [PERSON].і з цього часу вони проживають [INFO],де вона зареєстрована з 13.09.1997 р.У квартирі [ADDRESS] електрику не споживають,фактично за цією адресою проживає відповідач [PERSON]із сином,які і користуються електроенергією. Просила відмовити у позові в повному обсязі. Відповідач [PERSON].в судовому засіданні проти позову заперечував з посиланням на те,що у квартирі [ADDRESS] він зареєстрований,проте не проживає з 1981 р.,оскільки після реєстрації шлюбу з [PERSON] вони мешкають [ADDRESS],де споживають електроенергію та сплачують за неї.У квартирі за вказаною у позові адресою проживала його мати [PERSON],яка померла [INFO].,а також сестра [PERSON]із сином,які є споживачами електроенергії. Також просив суд застосувати строк позовної давності ,встановлений ст.257 ЦК України у три роки,оскільки при зверненні до суду з даним позовом у жовтні 2014 р.з вимогами про стягнення заборгованості станом на 18.01.2011 р.,позивач цей строк пропустив. В зв*язку з неявкою в судове засідання з невідомих причин відповідачів [PERSON],[PERSON],належним чином особисто повідомлених про дату та час розгляду справи під розписку,суд на підставі ст.169 ЦПК України розглянув справу без їхньої участі. Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши представників позивача та відповідачів,оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як встановлено судом з матеріалів справи та не оспорювалось в судовому засіданні, [PERSON]та [PERSON] зареєстровані за адресою [INFO], де постачалася електроенергія на підставі особового рахунку [NUMBER],відкритого на [PERSON],яка померла [INFO]. Відповідач [PERSON]за вказаною адресою не зареєстрована та доказів фактичного споживання нею електроенергії за цією адресою не надано. Таким чином,споживачами електроенергії адресою [ADDRESS] є зареєстровані мешканці [PERSON]та [PERSON],який від свого права на користування цим житлом не відмовився та від обов*язку його утримання не звільняється. З наданого розрахунку заборгованості та витягу з особового рахунку встановлено,що з 05.12.2006 р.станом на 18.01.2011 р.за вказаною адресою спожито 4587 квТ,за які ,з урахуванням часткових оплат,заборгованість складає 1068 гр.96 коп. Відповідно до п.19,20,42 Правил користування електричною енергією для населення,затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 р.№ 1357(із змінами та доповненнями),розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами,споживач зобов*язаний вносити оплату за спожиту електричну енергію не пізніше 10 числа наступного місяця. Розрахунок заборгованості під час розгляду справи відповідачами не оспорювався. Таким чином,з доказів позивача суд встановив,що станом на 18.01.2011 р.відповідачі [PERSON]та [PERSON]як споживачі електричної енергії адресою [ADDRESS] мали заборгованість по оплаті за спожиту електроенергію у розмірі 1068 гр.96 коп. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України ,зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК Україи встановлено,що загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня,коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Судом на підставі вище наведених письмових доказів встановлено, що перебіг строку позовної давності для позивача почався з 18.01.2011 р.,коли були зняті останні покази приладу обліку електроенергії у відповідачів та позивач був обізнаний про наявність заборгованості,перебіг цього строку не переривався. Відповідно до матеріалів справи,позовна заява позивачем до суду подана 30.10.2014 р.,тобто за межами строку позовної давності,встановленого законом у три роки. Відповідно до роз*яснень Пленуму Верховного Суду України в п.11 Постанови від 18.12.2009 N 14 « Про судове рішення у цивільній справі»,встановивши,що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі,зробленою до ухвалення ним рішення,крім випадків, коли позов не доведено,що є самостійною підставою для цього. Таким чином,дотримання стороною справи строків для звернення до суду за захистом порушених прав підлягає перевірці на основі повно всебічно з'ясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами,які досліджуються в судовому засіданні і повинні відповідати вимогам закону про їх належність та допустимість,а висновки суду про застосування строків позовної давності викладаються у судовому рішенні. З пояснень представників позивача у судовому засіданні вбачається,що поважних причин пропуску строку позовної давності немає,позивач не мав жодних перешкод для звернення до суду із позовом до відповідачів протягом строку позовної давності. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON].в судовому засіданні до винесення судом рішення письмово заявлено про те,що після виникнення заборгованості станом на 18.01.2011 р., протягом трьох років позивач не пред*явив жодних вимог,пов*язаних з стягенням цієї заборгованості,та заявив про застосування позовної давності,що є підставою для відмови в позові в зв*язку із спливом строку позовної давності. На підставі ст.88 ЦПК України,при відмові в задоволенні позову суд не стягує з відповідачів судові витрати.

Outcome: dismissed