Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернувся із заявою [PERSON] про встановлення факту смерті, заінтересована особа Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса). В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON] , яка була громадянкою України та місце проживання якої на дату смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає заявник в заяві, що на момент смерті [PERSON] перебувала у м.Феодосія Автономної республіки Крим та відповідно свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24 жовтня 2017 року було видане «Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим». Заявник також зазначає, що у власності його сестри [PERSON] перебувала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,60 га, яка розташована на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю І -ОД №027361 від 12 травня 2003 року, та яку заявник має намір успадкувати як спадкоємець другої черги за законом так як іншу спадкоємці відсутні. Також заявник в заяві вказує, що звернувшись до Ананьївського районного відділу ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про реєстрацію смерті сестри [PERSON] у державному реєстрі актів цивільного стану Держави Україна та отримання належного свідоцтва про смерть - листом №208/65-08 від 13.02.2020 року йому було повідомлено про неможливість проведення відповідної реєстрації через недійсність на території України свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24.10.2017 року, яке було видане «Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим Російської Федерації», так як даний орган державної реєстрації актів цивільного стану утворився шляхом насильницького протиправного тимчасового відторгнення та рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту смерті. При цьому, як зазначено в заяві, через свій похилий вік та непрацездатність (90 років) заявник не має можливості отримати відповідні медичні документи, які підтверджують факт смерті його сестри, що зумовлює його звернення до суду з даною заявою в порядку окремого провадження, так як в інший спосіб провести реєстрацію смерті сестри в Держаному реєстрі актів цивільного стану Держави України не є можливим. Враховуючи викладене, заявник був змушений звернутися до суду та просить встановити факт того, що його рідна сестра, громадянка України, особа жіночої статі, [PERSON] , [INFO] , місце: народження: Україна, Одеська область, Ананьївський район, с.Селиванівка, померла [INFO] у місті Феодосія Автономної республіки Крим, у віці 92 роки. 01 червня 2020 року по справі за заявою [PERSON] про встановлення факту смерті, заінтересована особа Ананьївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) було відкрито провадження та призначено проведення судового засідання на 03 червня 2020 року. Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі заявнику [PERSON] запропоновано надати суду оригінали свідоцтва про смерть та медичного свідоцтва про смерть та/або його дублікат чи нотаріально-посвідчені фотокопії зазначених документів. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений належним чином. При цьому, 03 червня 2020 року до суду надійшло письмове клопотання від представника заявника [PERSON] повноваження якого підтвердженні ордером серії ОД №368728 від 28 лютого 2020 року (а.с.27), про розгляд справи за відсутності заявника та його представника, вимоги заяви підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.26). Також, представник заявника [PERSON] в вищевказаній заяві просить залучити до матеріалів справи завірену копію медичного свідоцтва про смерть №00440909 від 23.10.2017 року, та надав до заяви оригінал свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24.10.2017 року, яке просить повернути заявнику після судового розгляду (а.с.26). Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання призначене на 03 червня 2020 року не з`явилася, проте надала через канцелярію суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог заявника не заперечує (а.с.23). При цьому, у відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявником є [PERSON] , [INFO] , уродженець села Селиванівка Ананьївського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер - [NUMBER] , що підтверджується доданими до позовної заяви копіями: паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ананьївським РВ УМВС України 24 січня 2002 року (а.с.3) та картки фізичної особи-платника податків, виданої 31 січня 2007 року Ананьївським відділенням Любашівської МДПІ (а.с.3 - зворотній бік). Заявник просить суд встановити факт того, що його рідна сестра, громадянка України, особа жіночої статі, [PERSON] , [INFO] , місце: народження: Україна, Одеська область, Ананьївський район, с.Селиванівка, померла [INFO] у місті Феодосія Автономної республіки Крим, у віці 92 роки. Особою, факт смерті якої просить встановити заявник є [PERSON] , [INFO] , уродженка села Селиванівка Ананьївського району Одеської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , що підтверджується доданими до заяви копіями: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 17 вересня 1996 року (а.с.4), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 28 лютого 2000 року Любашівською МДПІ (а.с.4 - зворотній бік), довідки Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області від 18 лютого 2020 року №142 (а.с.8). Батьками заявника є [PERSON] батько та [PERSON] - мати, що підтверджується доданою до заяви копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого за поновленим записом повторно 9 жовтня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.5). З доданого до заяви «Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя» №00023817027 (а.с.7), сформованого Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 31 серпня 2019 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримала прізвище « [PERSON] » в результаті укладення шлюбу з [PERSON] , про що виконавчим комітетом Селиванівської сільської ради Ананьївського району Одеської області складено актовий запис №3 від 25 червня 1946 року. Дошлюбним прізвищем [PERSON] є « [PERSON] ». З доданої до заяви копії посвідки про народження серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 1946 року Ананьївським бюро ЗАЦС (а.с.6) вбачається, що батьками [PERSON] , є: [PERSON] (мовою оригінала « [PERSON] ») - батько та [PERSON] мовою оригінала « [PERSON] ») - мати. З наведеного вбачається, що заявник та особа, факт смерті якої він просить встановити суд, мають спільних батьків тобто є рідними братом і сестрою. Цивільним кодексом України та Сімейним кодексом України визначення родичі не надано. Проте, Пленум Верховного Суду України в пункті 4 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що поняттям «родичі», яке вживається в СК України, охоплюються такі особи: баба, дід, прабаба, прадід, повнорідні брат і сестра. З наведеного вбачається, що заяву подано особою, визначеною ч.1 ст.317 ЦПК України. Відповідно до положень статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту смерті, повинно бути зазначено, зокрема причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт. Частиною 2 статті 25 Цивільного кодексу України визначено, що цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Відповідно до положень ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Частиною 1 статті 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 статті 49 ЦК України встановлено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Відповідно до частини 3 статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Частиною 4 статті 49 ЦК України визначено, що реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. На виконання положень ч.4 ст.49 ЦК України Верховною Радою України прийнято Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Частиною 6 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. При цьому, відповідно до положень ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Зразки актових записів цивільного стану затверджуються Кабінетом Міністрів України. Частиною 5 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. На виконання положень ч.5 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 затверджено «Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» (далі - Правила). Пунктом 1 Розділу 5 «Державна реєстрація смерті» Правил, уточнено перелік документів, визначених ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», які є підставою для державної реєстрації смерті, та визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. З матеріалів справи вбачається, що заявник подав до Ананьївського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про проведення державної реєстрації смерті [PERSON] та додав до неї оригінал свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 жовтня 2017 року. Проте, листом до Ананьївського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13 лютого 2020 року №208/65-08 (а.с.8) заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки ним не надано документів, передбачених Пунктом 1 Розділу 5 «Державна реєстрація смерті» Правил, а надано лише свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24 жовтня 2017 року, видане органом, який утворився шляхом насильницького протиправного, тимчасового відторгнення . У заяві, [PERSON] зазначає, що через свій похилий вік та непрацездатність (90 років) він не має можливості отримати відповідні медичні документи, які підтверджують факт смерті його сестри. На підтвердження факту смерті сестри заявником надано суду для долучення до матеріалів справи копію медичного свідоцтва про смерть №00440909 від 23 жовтня 2017 року (а.с.28), та для огляду при розгляді справи оригінал свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24 жовтня 2017 року, який у відповідності до положень ч.1 ст.96 ЦПК України оглянуто, виготовлено його копію, яку посвідчено головуючим у справі, та долучено її до матеріалів справи (а.с.29). З зазначених документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Селиванівка Одеської області, померла [INFO] в місті Феодосія Автономної Республіки Крим. Причина смерті: кома, серцева недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз. При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, визнаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. При цьому, з медичного свідоцтва про смерть №00440909 від 23 жовтня 2017 року (а.с.28) та свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24 жовтня 2017 року (а.с.29) вбачається, що їх видано органами і їх посадовими особами, які вважаються незаконними, оскільки ці органи та особи створені, призначені на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законом. З частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З наведеного вбачається, що сестра заявника померла на тимчасово окупованій території України, при цьому на підтвердження факту її смерті органами і їх посадовими особами, які вважаються незаконними, оскільки ці органи та особи створені, призначені на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законом, видано документи, які в Україні є недійсними і не створюють правових наслідків, що дійсно унеможливлює для заявника здійснення державної реєстрації смерті сестри. При цьому, як зазначає заявник реєстрація зазначеного факту для нього має істотне значення, оскільки без неї він не може реалізувати своє право на спадкування майна, яке залишилось після смерті сестри, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,60 га, яка розташована на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю І-ОД № 027361 від 12 травня 2003 року (а.с.9). Суд вважає, що з урахуванням наведених положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дійсно медичне свідоцтво про смерть №00440909 від 23 жовтня 2017 року (а.с.28) та свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24 жовтня 2017 року (а.с.29) є недійсними і не створює правових наслідків. Разом з цим, Суд вважає необхідним зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Враховуючи викладене, Суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень права заявника на спадкування, майна, що залишилось після смерті його сестри. Таким чином, з`ясувавши усі обставини справи суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню та вважає встановленим той факт, що сестра заявника [PERSON] , [INFO] , уродженка села Селиванівка Одеської області, громадянин України, померла [INFO] у місті в місті Феодосія Автономної Республіки Крим. Причина смерті: кома, серцева недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз. На підставі викладеного,

Outcome: approved