Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

06 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із ним. В обгрунтування позову зазначено, що 14 листопада 2019 року Чернігівським районним судом Чернігівської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , а також 21 вересня 2020 року Чернігівським районним судом Чернігівської області було винесено рішення про стягнення із останньої на його користь аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Наразі малолітня [PERSON] проживає та зареєстрована разом з ним за адресою: [ADDRESS] , відвідує заклад дошкільної освіти Чернігівської міської ради № 66 з 17 червня 2020 року по теперішній час. Відповідач проживає в місті Києві на орендованій квартирі, офіційно не працевлаштована, від виконання своїх обов`язків відносно своєї доньки ухиляється, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та взагалі до існування доньки. В той час як він має постійну роботу та дохід, працює на посаді водія в Приватному підприємстві «НЬЮАДВАЙС», для виховання та розвитку дитини ним створенні всі необхідні умови, а тому просить визначити місце проживання дитини разом з ним. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 жовтня 2020 року у цій справі було відкрито провадження та призначено її в підготовче засідання, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва, відмовлено. Цього ж числа, ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити ( а.с.95). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, дій, визначених ст. 178 ЦПК України не вчинила. Відповідно до наданих у підготовче засідання письмових пояснень вона не заперечує, щоб дитина проживала разом з батьком, але заперечує щоб даний спір вирішувався в судовому порядку ( а.с.36). Оскільки судом не встановлено зареєстроване місце проживання та місце роботи відповідача, за повідомленою нею адресою, судові виклики повертаються не врученими з відміткою про відсутність адресата ( а.с.88), то в судове засідання на 24.03.2021 відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, і відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 92). 16.02.2021 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення Служби у справах дітей Новозаводської у м. Чернігові ради, яка була зазначена у позові третьою особою ( а.с. 93). Представник третьої особи - Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради в судове засідання не прибув, надав заяву про проведення розгляду справи по суті без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні ( а.с.94). У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.160, ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов"язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 3). Дитина народилась у період зареєстрованого шлюбу, який було укладено 28 березня 2015 року. 14 листопада 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області, яке набрало законної сили 17.12.2019 (а.с. 66). 21 вересня 2020 року Чернігівським районним судом Чернігівської області винесено рішення про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Даним рішенням було встановлено, що дитина проживає разом з батьком, що не заперечувалося матір"ю дитини ( а.с. 70-71 ). [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти Чернігівської міської ради № 66 з 17 червня 2020 року по теперішній час, що підтверджується довідкою Чернігівського ДНЗ № 66 від 28.07.2020 за № 31/01-52 ( а.с. 67). Згідно довідок Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 17782 від 15.09.2020 та № 10682 від 13.07.2019, [PERSON] зареєстрована разом з батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6,7). На час розгляду справи малолітня дитина проживає разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] разом з батьком за зареєстрованим місцем проживання підтверджується Актом обстеження умов проживання від 22.09.2020 ( а.с.68) та не заперечувалося і відповідачем. Для виховання та розвитку [PERSON] у сім`ї батька - [PERSON] створенні необхідні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 22 вересня 2020 року, складений комісією у складі завідувача сектору профілактичної роботи та соціального захисту дітей та провідного спеціаліста ССД Новозаводської районної ради у м. Чернігові ( а.с. 68). Мати дитини - [PERSON] , за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та знята з реєстрації 04 жовтня 2020 року за рішенням Чернігівського районного суду ( а.с.58). Про наявність постійного місця роботи та постійного доходу, а також зареєстрованого місця проживання відповідач суду не повідомила. Натомість вказала, що вона проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надала копію договору оренди житлового приміщення від 22.03.2020. Але, судова кореспонденція, яка направлялася відповідачу за даною адресою повернулася до суду не врученою з відміткою про відсутність адресата (а.с.54-55, 88а). Батько [PERSON] - [PERSON] працевлаштований, має сталий дохід, достатній для утримання малолітньої дитини, що підтверджується довідкою про доходи № 03/10 від 05.10.2020, яка видана з місця роботи - ПП «НЬЮАДВАЙС», де [PERSON] працює водієм ( а.с. 69) . Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30 грудня 2020 року орган опіки та піклування вважає доцільним визначення місця проживання дитини з батьком, [PERSON] ( а.с.74). Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.02.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей». При вирішенні питання про місце проживання дитини, суд, оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком та вважає, що в даному випадку проживання малолітньої [PERSON] , з її батьком [PERSON] відповідає інтересам дитини, у зв`язку з чим суд вважає необхідним визначити місце проживання доньки сторін, разом з її батьком. Слід зазначити, що мати дитини [PERSON] не проти, щоб дитина [PERSON] проживала з батьком, про що свідчить зміст її заяви (а.с.36). Крім того, суд зауважує, що мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. З огляду на вищезазначені обставини, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved