Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Представник Херсонської міської ради звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що Херсонській міській раді, як органу який представляє інтереси територіальної громади, стало відомо про існування порушень майнових прав органу місцевого самоврядування. Так, на підставі договору іпотеки від 04 серпня 2009 року реєстраційний номер 1141 та договору про задоволення вимог заставодержателя від 04 серпня 2009 року реєстраційний номер 1150 укладеними між [PERSON] та ПП «ВУДДОМ», назву якого змінено на ПП «КРОПС», право власності на цілісно-майновий комплекс, що розташований за адресою [ADDRESS] перейшло до ПП «КРОПС». Вважаючи зазначені угоди такими, які на момент їх укладення мали мету завідомо суперечну інтересам держави і суспільства та на сьогодні продовжують суперечити ЦК України, актам чинного законодавства та порушувати публічний порядок, позивач просить визнати їх недійсними з наступних підстав: Предметом угоди укладеної між [PERSON] та ПП «ВУДДОМ» є нібито належне продавцю майно, право власності на яке було набуто ним на підставі договору купівлі продажу від 08.05.2007року, згідно якого [PERSON] придбала у Дочірнього підприємства «Торговий дім «Херсон» Компанії з обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел. Ел. Си.» (надалі ДП ТД «Херсон»). Проте Рішення господарського суду Херсонської області від 16.02.2006 №13/79-ПН-06, на підставі якого ДП ТД «Херсон» набуло права власності на цілісний майновий комплекс, скасоване постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 21.04.2006., що вбачається з довідки виданої головою господарського суду Херсонської області від 29 листопада 2012 року. Скасування рішення господарського суду Херсонської області від 16.02.2006 р. позбавляє [PERSON] права розпорядження майном, яке їй належить на підставі нікчемного правочину, що відповідно тягне за coбою визнання не чинними угод договору іпотеки та договору про задоволення вимог заставодержателя. Позивач вважає зазначений правочин (купівля - продаж від 08.05.2007року) нікчемним, оскільки сторони угоди повинні були усвідомлювати протиправність угоди і суперечність її мети інтересам територіальної громади та свідомо допускали настання протиправних наслідків, які спрямовані на використання всупереч закону майна територіальної громади з корисливою метою, яка полягала в завідомо незаконному створенні майна, без відповідних дозволів та рішень власника земельної ділянки - Херсонської міської ради, та подальшої його продажу з отриманням за це відповідного прибутку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив визнати оскаржувані правочини недійсними. Як підставу їх недійсності зазначив про нікчемність правочину спрямованого на порушення публічного порядку, що передбачено ст. 228 ЦК України, а саме: договору купівлі продажу цілісного майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] укладеного 08.05.2007р. між ДП ТД «Херсон» та [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги саме з вказаних підстав. Представник відповідача ПП "Кропс" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що , не встановлена та законом прямо не визначена нікчемність договору укладеного 08.05.2007р. і нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] між ДП ТД «Херсон» та [PERSON] Натомість рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.08.2010 року в задоволенні позовних вимог Херсонської міської Ради про визнання недійсним вищезазначеного договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу - відмовлено. Зазначеним рішенням суду встановлена законність оспорюваного договору і як наслідок отримання [PERSON] права власності на спірний майновий комплекс. Таким чином, зазначене рішення суду спростовує усі твердження, які є підставою для даного позову, а факти, встановлені в ньому є приюдиційними по даній справі і повторному доказуванню не підлягають. На підставі викладеного просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 08.05.2007р. між ДП ТД «Херсон» компанії з Обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі» та [PERSON] був укладений і нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] за яким остання стала власником майна. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.08.2010 року в задоволенні позовних вимог Херсонської міської Ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу за адресою: [ADDRESS] укладеного 08.05.2007р. між ДП «Херсон» компанії з Обмеженою відповідальністю «Інтертрейд груп Ел.Ел.Сі» та [PERSON]- відмовлено. Зазначеним рішенням суду встановлено, що на час укладання зазначеного договору він укладався на законних підставах відповідно до чинного законодавства і підстави для визнання його недійсним суду не надані. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 13.10.2010р. зазначене рішення залишено без змін. З даної ухвали вбачається, що судом встановлено що у постійному користувачі TOB «Дніпровська торгово-промислова асоціація» перебувала земельна ділянка площею 3,4781 га, розташована у [ADDRESS]. Вказаним товариством на цій земельній ділянці здійснено будівництво цілісного майнового комплексу. Рішенням постійно діючого третейського суду при корпорації «Принцип» від 20.11.2006 року у справі про визнання дійсним договору іпотеки укладеного 10.06.2004 року між TOB «ДТПА» та ДП «Херсон», за останнім визнано право власності на нерухоме майно, розташоване на вищевказаній земельній ділянці. Рішенням господарського суду Херсонської області 20.09.2007 року, яке набрало чинності згідно з постановою Запорізького апеляційного господарського суду 11.12.2007 року було ухвалено вилучення зазначеної земельної ділянки з користування TOB «ДТПА» . Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 08.04.2009 року рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 20.11.2006 року про визнання за ДП «Херсон» права власності на нерухоме майно скасовано. Рішенням господарського суду Херсонської області від 10.09.2009 року, яке є чинним, визнано дійсним договір іпотеки майнового комплексу по [ADDRESS], укладений 10.06.2004 року між TOB «ДТПА» та ДП «Херсон». Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02.03.2010 року припинено юридичну особу - ДП «Херсон». 04 серпня 2009 року між ПП «Вуддом» (яке змінило назву на ПП «Кропс»), як позикодавцем і [PERSON], як позичальником укладений договір позики грошових коштів. В забезпечення зобов'язань по зазначеному договору позики, 04.08.2009 року між ПП «Вуддом» і [PERSON] був укладений і нотаріально посвідчений договір іпотеки згідно з умовами якого остання передала в іпотеку майно, яке їй належить на праві власності, а саме: цілісний майновий комплекс, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи відсутність грошових коштів у [PERSON], 04.08.2009 року між ПП «Вуддом» і [PERSON] був укладений і нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог заставодержателя, згідно з умовами якого до ПП «Вуддом» перейшло право власності на зазначений цілісний майновий комплекс. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 18.06.2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП «Кропс» про визнання недійсним договорів позики, іпотеки, задоволення вимог заставодержателя укладених між сторонами 04.08.2009р. з підстав перевищення її повіреним повноважень та зловмисної домовленості при укладені даний договорів, - відмовлено. Зазначеним рішенням суду встановлено, що договори позики, іпотеки, задоволення вимог заставодержателя від 04.08.2009р. укладені з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Перелік зазначений в ст. 203 ЦК України дає чітке визначення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно ч.1,2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Аналізуючи положення ст.228 ЦК Украї ни правочин порушуватиме публічний порядок при сукупності об'єктивної (суперечність його нормативно-правовим актам) та суб'єктивної ознак (спрямованості дій сторони на досягнення протиправного результату, яка вказує на умисне вчинення та кого правочину). Як роз'яснює з п.4 Постанови пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»: Судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до п. 18 вищезазначеної постанови, при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Згідно зі ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач помилково вважає, що право власності продавця (ДП ТД «Херсон») за договором купівлі-продажу, який позивач вважає нікчемним, набуто за рішенням Господарського суду Херсонської області від 16.02.2006 в справі №13/79-ПН-06 за позовом ДП ТД «Херсон» до ХД БТІ, яке скасовано постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 21.04.2006р., оскільки правовстановлюючим для продавця було рішення постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 20.11.2006 року про визнання за ДП «Херсон» права власності на нерухоме майно, яке було скасовано Постановою Запорізького апеляційного господарського суду тільки 08.04.2009 року. Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог для встановлення судом нікчемності договору купівлі-продажу від 08.05.2007р. з підстав, передбачених ст.228 ЦК України, на підставі якого були укладені договори іпотеки та задоволення вимог заставодержателя від 04.08.2009 р., які позивач просить визнати недійсними, з зазначених ним підстав, в позові слід відмовити . Враховуючи те, що Херсонська міська рада не була стороною оспорюваних правочинів та не є власником нерухомого майна, що було його предметом, а лише здійснює повноваження власника щодо земельної ділянки на якій воно розташоване, суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту права шляхом визнання договорів недійсними.

Outcome: dismissed