Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за ним правА власності на будівлю магазину загальною площею 43,5 кв.м (літ. «А») та будівлю сараю площею 8 кв.м. (літ. «Б»), розташовані по [ADDRESS] , за набувальною давністю. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.09.1999 року він уклав із ТОВ «Шахтарське» договір, на підставі якого ТОВ «Шахтарське» продало йому будівлю магазину, розташованого по [ADDRESS] , площею 43,5 м.кв., а також розташовану у ній холодильну шафу. Того ж дня обумовлена у договорі будівля магазину та холодильна шафа були передані на користь позивача за актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною зазначеного вище договору. Уклавши зазначений договір, [PERSON] звернувся до Олександрійського міжміського бюро технічної інвентаризації, де за його заявою була заведена інвентаризаційна справа, до складу якої входять довідка про належність будов домовласника та план земельної ділянки. З зазначеної довідки та плану вбачається, що будівлі та споруди по [ADDRESS] , а саме - літ. «А» - магазин та літ. «Б» - сарай - належить позивачеві на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.1999р. З того часу, [PERSON] відкрито, безперервно користується придбаним на підставі договору купівлі-продажу від 24.09.1999 року магазином, вважаючи його об`єктом права приватної власності. Зокрема, позивач уклав договір на організацію безпечної організації електрообладнання, договір на постачання електроенергії до приміщення магазину та здійснює щомісячні розрахунки за отримані послуги. сам магазин ним використовується у підприємницькій діяльності. У листопаді 2018 року [PERSON] прийняв рішення про продаж належного йому магазину та знайшов покупця, з метою оформлення договору купівлі-продажу позивач разом з покупцем звернулися до нотаріуса, який повідомив про необхідність отримання архівної довідки про належність приміщення магазину продавцеві. В архівні довідці зазначено, що укладений ним із ТОВ «Шахтарське» договір не дає підстав для реєстрації за ним права власності на спірні об`єкти нерухомості, оскільки не був нотаріально посвідчений та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - ТОВ «Шахтарське» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подали заяву про розгляд справи без його участі, заперечень проти позову та жодних претензій щодо спірного майна не має. Представник відповідача - Олександрійської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Всебічно, повному, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявних у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. 24.09.1999 року між ТОВ «Шахтарське» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу магазину по [ADDRESS] загальною площею 43,5 кв.м. та холодильної шафи загальною вартістю 526,00 грн. 24.09.1999 року директором ТОВ «Шахтарське» передано [PERSON] приміщення магазину по [ADDRESS] та холодильну шафу за актом прийому-передачі. [PERSON] за купівлі магазину та холодильної шафи сплачено грошові кошти в сумі 526 грн 00 коп. що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №30 від 24.09.1999 року. Згідно з протоколом №74 від 02.03.2001 року на замовлення ПП [PERSON] проведено перевірку ізоляції кабелю, проводу за об`єктом - магазин по [ADDRESS] . Згідно з протоколу №75 від 02.03.2001 року на замовлення ПП [PERSON] проведено замірювання опору розтікання на основних заземлювачах: заземленнях магістралей і устаткування за об`єктом - магазин по [ADDRESS] . Згідно з протоколу №76 в магазині за адресою: [ADDRESS] , яке належить ПП [PERSON] проведено перевірку часу спрацювання реле контрою ізоляції. 04.03.2001 року між підприємством «Ветрон-Сервіс» та ПП [PERSON] укладено договір №16 на організацію безпечної експлуатації електроустаткування. В магазині за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] проведено огляд перед допуском в експлуатації електроустаткування, що підтверджується актом від 06.03.2001 року. 26.03.2001 року між ВАТ «Кіровоградобленерго» та Приватним підприємцем [PERSON] укладено договір №563/19Н0436 про постачання електричної енергії.06.03.2001 року складено Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін. 11.01.2013 року ПП Тарнавському направлено попередження про припинення постачання електроенергії, в зв`язку з невиконанням умов договору про постачання електроенергії №563 від 03.09.2012 року. 06.08.2013 року ПП [PERSON] направлено повідомлення про необхідність розробити організаційно-технічні заходи по безаварійній зупинці виробництва при введенні ГАВ, використанню власних джерел живлення. 02.01.2014 року між ФОП [PERSON] та ПАТ «Кіровоградобленерго» укладена додаткова угода до Договору №563 про постачання електричної енергії від 03.09.2012 року. 10.04.2015 року ФОП [PERSON] направлено попередження про припинення постачання електроенергії. 15.02.2016 року між ПАТ «Кіровоградобленерго» та ФОП [PERSON] укладено договір підряду №153211. ПАТ «Кіровоградобленерго» проведено первинний інструктаж керівника, про що складено акт №153211 приймання-передачі надання послуг. 28.07.2016 року ФОП [PERSON] направлено повідомлення про зобов`язання споживача розробити організаційно-технічні заходи по безаварійній зупинці виробництва при введенні СГАВ, ГАВ, використанню власних джерел живлення. 12.06.2017 року між ПАТ «Кіровоградобленерго» та ФОП [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору про постачання електричної енергії. Згідно архівної довідки №207 від 20.11.2018 року інформація про реєстрацію майна за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За змістом наведеної норми права позивачка має довести, окрім відкритості, безперервності і давності володіння нерухомим майном, щодо якого у неї відсутні підстави для володіння і набуття права власності, ще і інші обставини, які мають суттєве значення для справи, зокрема, добросовісність володіння. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" володіння є добросовісним, зокрема якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Пунктом 11 вказаної постанови Пленуму судам роз`яснено, що право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Отже, для застосування набувальної давності добросовісний набувач має довести, що майно, яким він заволодів, є чужим, тобто належить іншій особі, а у самого добросовісного набувача на момент заволодіння майном були відсутні передбачені законом підстави для набуття власності на нього і він не знав і не міг знати про це. До того ж, таке заволодіння має бути правомірним. Застосування до набувальної давності презумпції добросовісності не відповідає буквальному змісту ст. 344 ЦК, оскільки в силу ч. 5 ст. 12 ЦК презумпція добросовісності діє тоді, коли законом встановлені правові наслідки недобросовісного здійснення особою свого права (частини 1, 3 ст. 388 ЦК), тоді як ст. 344 ЦК вказує на правомірні дії щодо добросовісного заволодіння чужим майном. На підтвердження правомірності заволодіння об`єктом нерухомого майна позивач надав договір купівлі продажу, укладений у простій письмовій формі між [PERSON] (покупець) і ТОВ «Шахтарське». Тобто, позивач заволодів спірним об`єктом нерухомого майна внаслідок укладення договору. За таких обставин суд констатує відсутність передбаченої ч.1 ст.344 ЦПК ознаки добросовісного заволодіння чужим майном, оскільки позивач претендує на право власності на квартиру у зв`язку з укладенням договору, а не у зв`язку з фактичним добросовісним заволодінням нею без передбачених законом підстав. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року по справі № 910/17274/17 висловлена правова позиція, про те, що наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. (пункти 55-56 Постанови). За таких обставин один лише сплив строку давності володіння, на який вказує позивач у позовній заяві, за наявності укладеного договору. не є достатньою підставою для набуття ним права власності за набувальною давністю, тому позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed