Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом вказуючи, що в 1990 році [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS]. Квартира надана [PERSON] як працівнику залізниці. 17 серпня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 16 листопада 2001 року у вказаній квартирі було зареєстровано [PERSON] та її сина від першого шлюбу [PERSON] 03 жовтня 2003 року у квартирі було зареєстровано [PERSON] та сина [PERSON] від першого шлюбу. В червні 2014 року [PERSON] запропонував [PERSON] та [PERSON], які не проживали у вказаній квартирі з травня 2013 року знятися з реєстраційного обліку, однак вони відмовилися пояснивши це тим, що по 1/4 вказаної квартири належить ним на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Вказують, що з відповіді КП «Здолбунівське МБТІ» вони дізналися, що квартира [ADDRESS] зареєстрована на чотирьох осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зазначають, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видане на підставі розпорядження голови Здолбунівської міської ради №124 від 04.11.2003 року. Вважають, що розпорядження голови Здолбунівської міської ради №124 від 04.11.2003 року є незаконним, а тому підлягає скасуванню. Відповідно із чим свідоцтво про право власності, яке видане на підставі цього розпорядження має бути визнане недійним так як, [PERSON] письмової згоди на приватизацію квартири не давав, заяву про передачу квартири у приватну власність від себе та свого неповнолітнього сина [PERSON] не подавав. Стверджує, що в копіях заяви керівнику органу приватизації та заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно підпис йому не належить, а у заяві керівнику органу приватизації його підпис взагалі відсутній. А тому просять суд: - визнати розпорядження голови Здолбунівської міської ради № 124 від 04.11.2003 року незаконним та скасувати його; - визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА№ 051804 від 04.11.2003 року, видане виконавчим комітетом Здолбунівської міської ради на ім`я [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], недійсним. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позов підтримали з аналогічних мотивів та просять суд його задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали та подали заперечення, у яких вказали, що позивачі всупереч ст. ст. 10,60 ЦПК України не надали належних та достовірних доказів проте, що до червня 2014 року ним нічого не було відомо про приватизацію квартири на чотирьох осіб, так як у паспортах [PERSON] та у свідоцтві про народження [PERSON] були зроблені відповідні замітки. Крім того відповідачі в судовому засіданні подали заяву, у якій просять суд відмовити у задоволенні позову, у звязку із пропуском позовної давності, оскільки вважають, що позивачі дізналися про приватизацію квартири 04 листопада 2003 року, тому позовна давність закінчилася 05 листопада 2006 року. Представник Здолбунівської міської ради Рівненської області [PERSON] повідомила, що свідоцтво про право власності видається Здолбунівським міським БТІ. Крім того подала заяву, у якій просить суд справу розглядати без участі Здолбунівської міської ради. В судовому засіданні третя особа - представник КП «Здолбунівське міське бюро технічної інвентерезації» [PERSON] пояснила, що для видачі свідоцтва необхідно надати довідку з місця проживання та написати заяву про реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Міське БТІ на підставі вказаної заяви підготувало технічну документацію та свідоцтво про право власності. З заяви вбачається, що всі члени сім`ї повнолітні, однак підписалася лише [PERSON] Крім того повідомила, що штамп в паспорті ставиться при видачі свідоцтва. Журнал видачі свідоцтв на даний час вже знищено, а працівник, який на той час працював у столі замовлень міського БТІ та видавав вказане свідоцтво вже не працює. Вислухавши пояснення позивачів, відповідачів, їх представників та дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Допита в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка працює у виконавчому комітеті Здолбунівської міської ради повідомила, що Здолбунівська міська рада видає розпорядження, яким покладає обовязки по виготовленню документів на міське БТІ. Після чого громадяни звертаються до БТІ із заявами, а БТІ в свою чергу їх приймає та видає свідоцтво про право власності. Розпорядженням органу приватизації № 124 від 04.11.2003 року прохання наймача [PERSON] було задоволено та квартиру [ADDRESS] було передано в приватну власність [PERSON] З наявної в матеріалах справи копії заяви на ім`я керівника органу приватизації вбачається, що підпис [PERSON] повнолітнього члена сім`ї, наймача відсутній, а наявний лише підпис [PERSON], а також у вказаній заяві зазначений як повнолітній член сім`ї [PERSON], якому на той момент було 14 років. Крім того відповідач [PERSON] в судовому засіданні стверджував, що він письмової згоди на приватизацію квартири не подавав. Квартира № 6 у м. Здолбунів по вул. Лесі України, 7, на праві приватної власності по 1/4 частки належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] САА № 051804 від 04.11.2003 року. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду, передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Судом встановлено, що внаслідок винесення органом приватизації розпорядження № 124 від 04.11.2003 року та видачею на підставі вказаного розпорядження свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] САА № 051804 від 04.11.2003 року було порушено право власності позивача [PERSON] на вказану квартиру, що виразилося в приватизації квартири відповідачами без згоди позивача. Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачами при зверненні до суду з даним позовом було пропущена позовна давність. Відповідно до п. 30 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», при видачі власнику квартири (будинку) свідоцтва про право власності на житло у паспортах усіх повнолітніх членів сім'ї власника і у свідоцтвах про народження неповнолітніх осіб робиться така помітка: "Право на безоплатну приватизацію житла використано в обсязі _кв. м при нормі _кв. м загальної площі". Вказана редакція Положення діяла на момент приватизації квартири. Тобто, позивачам станом на 04 листопада 2003 року достовірно було відомо про приватизацію квартири [ADDRESS] на чотирьох осіб, оскільки видачі свідоцтва про право власності передувало обовязкове внесення до паспортів та свідоцтв про народження поміток про використання права на безоплатну приватизацію житла, які дійсно присутні на вказаних документах. Вказане стверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-ГЮ № 121038 та копією паспорта [PERSON] оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні. Суд бере до уваги, що позивачі пропустили позовну давність, так як ним станом на 04.11.2003 року було відомо про приватизацію квартири [ADDRESS] на чотирьох осіб, а також те, що вони мали змогу вчасно звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Крім того позивачі не надали належних та допустимих доказів, що свідчили б про поважність пропуску позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Тому у задоволенні позову слід відмовити у звязку з пропуском позовної давності.

Outcome: dismissed