Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 03 березня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, поліс № АВ/1546430 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Dacia Logan» реєстраційний номер [NUMBER]. 19.11.2012 року на перехресті вул. Головна та вул. Чкалова в м. Чернівці сталась ДТП за участю автомобілів марки «BMW520» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Dacia Logan» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача та відповідно до постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області вказана ДТП сталась з вини [PERSON] Вказував на те, що 20 листопада 2012 року [PERSON] звернувся до позивача з повідомленням про страховий випадок, а 26.03.2013 року із заявою про виплату страхового відшкодування та АТ «Просто-страхування» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 13073,20 грн. Вважає, що відповідач після настання страхового випадку не виконав вимоги п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України позивач має право на пред'явлення регресної вимоги до відповідача, у зв'язку з чим просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 13073,20 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він не вважає себе винуватим у ДТП, яке мало місце 19.11.2012 року на перехресті вул. Головна та вул. Чкалова в м. Чернівці, а також вважає, що сума завданої [PERSON] шкоди визначена працівниками позивача не відповідає дійсності, він не був присутнім під час проведенні відповідної експертизи та його підпис у звіті підроблений, у зв'язку з чим вважає, що він не зобов'язаний відшкодовувати будь-які витрати, які були спричиненні внаслідок вказаної ДТП, просив в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що 03 березня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, поліс № АВ/1546430 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Dacia Logan» реєстраційний номер [NUMBER] (а/с 4). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26.12.2012 року [PERSON] 10.11.2012 року близько 19 год. 20 хв. в м.Чернівці на перехресті вул. Головна-Чкалова в порушення вимог п. 10.5 ПДР України не надав перевагу в русі транспортному засобу марки «BMW520» реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом, що спричинило механічні пошкодження автомобілів та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а/с 10). З відповідним повідомлення про настання події, яка має ознаки страхового випадку 20.11.2012 року до позивача звернувся потерпілий [PERSON] та 20.11.2012 року було складено протокол (акт) огляду колісного транспортного засобу (а/с 5, 20). В подальшому потерпілий [PERSON] .звернувся до позивача з заявою про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу ДТЗ на дату пошкодження, 08.02.2013 року з заявою про визначення вартості придатних до використання складових ТЗ, ліквідаційної вартості ДТЗ та 26.03.2014 року з заявою про виплату страхового відшкодування (а/с 25,31, 32). 01.06.2013 року проведено розрахунок страхового відшкодування та страховим актом №7408-50901-12/1 від 01.06.2013 року вказана подія, яка мала місце 19.11.2012 року на перехресті вул. Головна та вул. Чкалова в м. Чернівці сталась ДТП за участю автомобілів марки «BMW520» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Dacia Logan» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача являється страховим випадком та розмір страхової виплати становить 13073,20 грн. (а/с 33,34). Як вбачається з копії платіжного доручення №15637 від 04.06.2013 року АТ «ПРОСТО-страхування» було виплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 13073,20 грн. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась 19.11.2012 року, у зв'язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми закону, які діяли на той час. Як вбачається зі змісту пп. ґ) п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п. п. 33.1.2 п. 33.1 статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Проте відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Аналогічні обов'язки про зобов'язання повідомити страховика у триденний термін про дорожньо-транспортну пригоду покладені на страхувальника поточною редакцією Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, суд приходить до висновку, що не виконання вимог пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно ст. 38 даного Закону не є підставою для подання регресного позову, оскільки по справі позивачем не доведено, що неповідомлення страхувальника протягом трьох робочих днів про дорожньо-транспортну пригоду призвело до збільшення розміру шкоди. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed