Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернулася з позовом до Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 59,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що: - вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] ; - [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, з підстав начебто сумніву нотаріуса у законності зазначеного заповіту, проте заповіт від 23.05.2012 року недійсним в судовому порядку не визнавався, тобто є дійсним та законним. В судове засідання позивачка не з`явилась, в підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 22.09.2020 року позовні вимоги підтримала. Представник Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] не з`явився в судове засідання, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, при вирішенні справи поклався на розсуд суду. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що: - [PERSON] заповіла все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося дочці [PERSON] , що вбачається із заповіту від 23.05.2012 року; - [PERSON] померла [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ; - [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом\~з сином\~ [PERSON] ,\~що вбачається\~із довідки\~Добрянської селищної ради Ріпкинського району\~Чернігівської\~областівід 13.12.2013 року № 1038; - спадкова справа після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] не заводилась, що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 62414510 від 10.11.2020. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. За змістом ст.ст.1216,1217,1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування зді йснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч.1 ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.2 ст.1270 ЦК України). Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду Цивільних і кримінальних справ у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). За змістомст.392\~ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема житловий будинок, земельну ділянку. Відповідно дост.67\~Закону України\~«Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст..49\~Закону України\~«Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно з пункту 3 Глави 13 Розділу 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як вбачається з узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого Спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року, вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам слід враховувати наступне. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування». За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це є підставою для відмови у позові. Вказана відмова нотаріуса повинна бути виражена у письмовому вигляді у формі постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Оцінка суду. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи, що доказів прийняття позивачкою спадщини після смерті [PERSON] надані не були, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні, так як спадкова справа після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] заведена не була, в нотаріальному порядку позивачці не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: dismissed