Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

01 березня 2017 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у розмірі 47 190,33 грн. та 4 200,00 грн. витрат з оплати правової допомоги адвоката. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.06.2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. на вул. Кільцева дорога в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного [PERSON] транспортного засобу «Ауді» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та належного ТОВ ПТК «Агромат» транспортного засобу «Сканіа» державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди відносно водія [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, проте постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому в даній постанові зазначено, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Цивільна відповідальність власника автомобіля [NUMBER] на момент пригоди була застрахована ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» за полісом №АЕ/9357591. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, матеріальний збиток, спричинений власнику автомобіля [NUMBER] становить 46 190,33 грн., окрім того вартість складання звіту становить 1 000,00 грн. 21.07.2016 року [PERSON] повідомив страховика про вказану дорожньо-транспортну пригоду та 10.11.2016 року позивач звернулася з заявою про виплату страхового відшкодування, проте на даний час відповідачем страхове відшкодування не сплачено. Окрім того, при зверненні до суду з позовною заявою, позивач витратила грошові кошти в сумі 4 200,00 грн. за послуги адвоката, які просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/9357591. Проте, немає підстав для настання цивільно-правової відповідальності водія [PERSON], так як відсутні будь-які документи, що підтверджують винність водія [PERSON], зокрема постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. А тому суд на підставі положень статті 169 ЦПК України продовжив розгляд справи у відсутність позивача. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2016 року провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У постанові зокрема зазначено, що 23.06.2016 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не дотримався безпечного інтервалу, чим здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Окрім того, постановою суду встановлено, що вказана ДТП відбулася внаслідок порушення водієм «Сканіа» державний номер [NUMBER], [PERSON] вимог п.п.10.1, 10.3 ПДР, що зумовлює закриття провадження у справі за відсутністю в діях [PERSON] складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Звітом №94 про оцінку автомобіля [NUMBER], який складений 27.10.2016 року приватним підприємцем [PERSON] визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику «Ауді» державний номер [NUMBER] внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 46 190, 33 грн. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] станом на 23.06.2016 року (день дорожньо-транспортної пригоди) була застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна». 21.07.2016 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 10.11.2016 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком який настав 23.06.2016 року. Як зазначає позивач, на момент звернення до суду та під час розгляду справи судом, суму страхового відшкодування їй сплачено не було. Порядок здійснення страхового відшкодування регулюється Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон). Згідно зі статтею 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно пункту 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.10.2016 року встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм «Сканіа» державний номер [NUMBER] [PERSON] вимог п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України. Частина 4 статті 61 ЦПК України визначає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на вказані обставини, так як підставою сплати страхового відшкодування є визнання винною особи у вчиненні адміністративного правопорушення та визнання події страховим випадком. Водночас протокол відносно водія автомобіля [NUMBER] не складався та суд не вирішував питання про порушення ним Правил дорожнього руху України. Відтак, позивачем не надано доказів притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України внаслідок чого було пошкоджено автомобілі. Позивач також не звертався до суду із заявою про встановлення вини водія [PERSON] в порушенні ПДР України та призначення відповідної експертизи, подію страховою компанією не було визнано страховим випадком, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Водночас, оскільки суд не встановив підстав для задоволення позовних вимог, вимоги щодо стягнення на користь позивача витрат з оплати на правову допомогу на підставі ст. 88 ЦПК України, не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed