Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останньої кошти допомоги одинокої матері в сумі 2700,60 грн., кошти при народженні дитини в сумі 1012,50 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебувала в управлінні соціальних виплат і компенсацій Інгульського району Департаменту як отримувач державної допомоги одинокої матері на дитину [PERSON] , [INFO] , та як отримувач державної допомоги при народженні дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно листа від 08.07.2015 № 04.07-01-16/1468 служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради позивачу стало відомо, що дитина [PERSON] , [INFO] з 15.12.2014 перебуває в комунальному закладі «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради» та дитина [PERSON] , [INFO] , поміщена до Миколаївської міської дитячої лікарні № 2 по акту на покинуту дитину від 24.06.2015. Так як, відповідач [PERSON] не повідомила про зміну обставин, які впливають на виплату державної допомоги, виникли переплати державних коштів по допомозі одинокої матері за період з 01.01.2015 по 31.07.2015 в сумі 2700,60 грн. та по допомозі при народженні дитини за період з 01.07.2015 по 31.07.2015 в сумі 1012,50 грн. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.10.2018 справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою суду від 29.01.19 після усунення недоліків прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до органу праці та соціального захисту населення із заявою від 23.05.2012 про призначення державної допомоги одинокої матері та заявою від 30.04.2013 про призначення державної допомоги при народженні дитини. Рішенням від 18.06.2012 відповідачу призначено державну допомогу одинокої матері з 01.05.2012 та рішенням від 07.05.2013 допомогу при народженні дитини з 01.05.2013 по 30.04.2017 у розмірі 1012,50 грн. Листом від 08.07.2015 № 04.07-01-16/1468 служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради повідомлено, що дитина [PERSON] , [INFO] з 15.12.2014 перебуває в комунальному закладі «Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради», а дитина [PERSON] , [INFO] , поміщена до Миколаївської міської дитячої лікарні № 2 по акту на покинуту дитину, складеного працівником Інгульського відділу поліції 24.06.2015. Відповідно до наданої позивачем довідки від 20.07.2015 переплата по виплаті [PERSON] допомоги при народженні дитини за липень 2015 року становить 1012,50 грн. 20.07.2015 та 30.11.2015 відповідачу направлено повідомлення про переплату державної соціальної допомоги у розмірі 2700,60 грн. та 1012,50 грн. Відповідно до пункту 33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року № 1751, Відповідно до статті 18-1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно з пункту 34 вище вказаного Порядку допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Пунктом 10 Порядку визначено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Допомога при народженні дитини, яка народилася після 8 квітня 2011 р . , надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму, - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму, - на третю і кожну наступну дитину. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами (пункт 13 Порядку). Згідно статті 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. У відповідності до пункту 46 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 1751 від 27.12.2001 року особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний термін повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Виплата вищевказаної допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини. Згідно частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Враховуючи, що підстави для застосування положень статті 1251 ЦК України відсутні, оскільки як встановлено з матеріалів справи відповідач не повідомила про зміну обставин, які впливають на виплату державної допомоги, хоча була попереджена та зобов`язана повідомити управління соціальних виплат і компенсацій, внаслідок чого їй безпідставно нараховано та виплачено кошти державної допомоги, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved