Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути в порядку регресу з відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 30\~646 гривень 54 копійки, та понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 306 гривень 47 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 грудня 2013 року між позивачем було отримано повідомлення про ДТП від потерпілої особи [PERSON], яке сталося 01 листопада 2013 року о 21 годині 30 хвилин в місті [PERSON] на проспекті Маршала Жукова, 2/1, за участю транспортного засобу BMW320 державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], у якого був страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3734932 та транспортного засобу Mitsibishi Lancer, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Київського районного суду міста [PERSON] від 20 січня 2014 року винним у зазначеній ДТП визнано [PERSON] Матеріальний збиток згідно зі Звітом № 5533 від 25 березня 2014 року склав 37\~975 гривень 86 копійок. Та оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», то останнім було виплачено страхове відшкодування на користь власника транспортного пошкодженого засобу [PERSON] у розмірі 30\~646 гривень 54 копійки. Позивач вважає, що після виплати страхового відшкодування, позивач отримав право на регресний позов до відповідача, у зв'язку з тим, що останній не виконав свого обов'язку щодо повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди відповідно до ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, зазначивши, що його довірителем виконано вимоги діючого законодавства щодо своєчасного сповіщення страховика про настання страхового випадку. Тому вважає позов безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так, відповідно до матеріалів справи 01 листопада 2013 року о 21 годині 30 хвилин в місті [PERSON] на проспекті Маршала Жукова, 2/1, відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу BMW320 державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], у якого був страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/3734932 та транспортного засобу Mitsibishi Lancer, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка не мала страхового полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За даним фактом постановою Київського районного суду міста [PERSON] від 20 січня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КпАП України (а.с.11). Відносини між сторонами у сфері страхування регулюються, зокрема Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплати другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акта. Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника урегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року (зі змінами та доповненнями). Стаття 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на час скоєння ДТП), покладала на учасників дорожньо-транспортної пригоди наступні обов'язки, а саме: терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України (п.33.1.1.); вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально(п.33.1.2.); проінформувати один одного про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси (п.3.1.3.); вжити всіх можливих заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди (п.33.1.4.). Відповідно до абзацу "ґ " підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страхувальник зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дгня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. У судовому засіданні встановлено, що дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] та [PERSON] відбулась 01 листопада 2013 року. Протокол про адміністративне правопорушення АГ2 № 777525 було складено лише 04 грудня 2013 року. А притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] лише 20 січня 2014 року (а.с.11). Так, у звязку із тим, що фактично протокол про адміністративне правопорушення відносно будь-якої особи, учасника ДТП, на місці ДТП 01 листопада 2013 року не складався, та на момент ДТП було встановлено, що учасник ДТП [PERSON] не мала страхового полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач по справі [PERSON] 05 листопада 2013 року письмово засобами поштового звязку звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, відповідно до вимог ст.41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яке надійшло на адресу МТСБУ 11 листопада 2013 року (а.с.50, 71-72). В судовому засіданні також встановлено, що відповідач звернувся 05 листопада 2013 року з повідомленням про ДТП в термін, визначений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто не пізніше трьох робочих днів з моменту ДТП, яке сталось 01 листопада 2013 року, у звязку із тим, що 02 та 03 листопада 2013 року були вихідними днями. Крім того, в судовому засіданні представник позивача наголошував про те, що відповідачу необхідно було звернутись з повідомленням про ДТП на адресу ТОВ СК «Альфа-Гарант», як до Страховика, а не до МТСБУ. Однак саме представник позивача в судовому засіданні погодився, що відповідач мав право, за обставин, встановлених в судовому засіданні подати повідомлення про ДТП і на адресу МТСБУ. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] виконав покладений на нього ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо сповіщення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка стала підставою для здійснення страхового відшкодування у межах строків, передбачених ст. 33 цього Закону. Разом з тим, посиланням представника відповідача на те, що фактично ТОВ СК «Альфа-Гарант» виплачено страхове відшкодування особі, якій не належить на праві власності майно, якому завдано шкоду, та позивач не мав права на подання регресного позову, суд дає критичну оцінку. Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до п.1.6. ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином, відповідно до довіреності від 08 серпня 2012 року [PERSON] на законних підставах, правомірно експлуатувала автомобіль Mitsibishi Lancer, державний номер [NUMBER] (а.с.8), та мала право на отримання страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, натомість, відповідачем доведено дотримання ним страхового законодавства під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення коштів в порядку регресу задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу задоволенню не підлягають, не підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат у розмірі 306 гривень 47 копійок.

Outcome: dismissed