Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

14. 10. 2014 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23. 01. 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 30. 04. 2009 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», а 17. 07. 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5. 5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг» - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 8. 6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до п. 5. 5. 1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені «Тарифами банку». Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував належним чином. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 31. 08. 2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 9545 грн. 49 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 1998 грн. 07 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом - 5227 грн. 82 коп., - заборгованості по пені та комісії за користування кредитом - 2319 грн. 60 коп. Враховуючи те, що 21. 01. 2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено судовий наказ, згідно з яким з відповідача [PERSON] стягнуто на користь заявника ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 3021 грн. 93 коп., тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача на теперішній час складає 6523 грн. 56 коп., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 326 грн. 18 коп. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 7349 грн. 74 коп. та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 243 грн. 60 коп. Представник позивача - Пришляк В. О. до початку попереднього судового розгляду надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 23. 01. 2007 року підписано заяву разом з «Умовами та привалами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», що складає між ним та банком Договір без номеру (а. с. 12), згідно якого банк надав позичальнику кредитний ліміт у сумі 2000 грн. 00 коп., кредитну карту зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим, згідно Розрахунку заборгованості, наданому позивачем, станом на 31. 08. 2014 року, має заборгованість за кредитним договором у сумі 6523 грн. 56 коп., в. ч. з урахуванням різниці між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом сумою у розмірі 3021 грн. 93 коп. відповідно до Судового наказу, виданого 21 січня 2009 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області у відношенні боржника [PERSON] на користь заявника ЗАТ КБ «ПриватБанк». Штрафи відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору складають: - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 326 грн. 18 коп. - штраф (процентна складова). Таким чином, суд вважає підтвердженим обґрунтування позивача про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, проте права позивача судовому захисту не підлягають у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами) які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Кредит відповідачу був виданий 23. 01. 2007 року, згідно розрахунку заборгованості по договору - останній платіж відповідачем було здійснено 27. 07. 2007 року, то 30. 07. 2007 року, що є датою несплати чергового платежу відповідно до Розрахунку заборгованості, почався перебіг строку позовної давності за цим договором, а отже позовна давність в 3 роки щодо відносин, які виникли з 23. 01. 2007 року сплинула 30. 07. 2010 року, що забороняє позивачу вимагати від відповідача [PERSON] повернення заборгованості за вказаним кредитним договором. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, так як вбачається з матеріалів справи, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк», подано до суду 14. 10. 2014 року, тобто за межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України. За висновками Верховного Суду України про застосування ст.. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладених у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог відмовлено, то не підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" і сплачений ним судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed