Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

17.07.2018 р. до Печерського р/с м. Києва надійшло вказане подання. Ухвалою Печерського р/с м. Києва від 03.08.2018 р. дану цивільну справу було направлено за підсудністю. У даному поданні вказано, що на виконані відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України знаходиться виконавче провадження № 52586377 з виконання виконавчого листа № 2-2376/10 виданий Оболонським р/с м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості по кредитному договору від 05.09.2008 р. у сумі 3306206,25 дол. США, що по курсу НБУ складає 26142172,03 грн. Як вказано у поданні, у відповідності до заяви стягувача підлягає стягненню 16574980,28 грн., і боржником є [PERSON], який не виконує рішення суду та не сплачує заборгованість. При цьому (як вказує державний виконавець Кравчук А.С.) 18.12.018 р. (????) на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень не сплати боргу, однак [PERSON] так і не з'явився. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності нежилі приміщення загальною площею 548 кв.м., які знаходяться за адресою [ADDRESS] на 1-ому поверсі, що належать [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу нежилого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Колесник С.А. 21.05.2004 р. за № 1270, акту прийому-передачі від 24.05.2004, та зареєстрованого в Київському МБТІ 28.05.2004 р. за № 2834-п. В подальшому вищевказане майно в рамках ВП № 29096445 передано ПАТ Форум» (бул. Верховної Ради 7, м. Київ 02100, код 21574573 ) за ціною 9317870 грн. без ПДВ в рахунок часткового погашення заборгованості згідно виконавчого листа виданого Оболонським р/с м. Києва, 23.06.2011 у справі за № 2-2376/10. Як вказано у поданні, [PERSON] одержує доходи в ТОВ "Агрос-А", одна кошти по рішенню суду не сплачує. На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 08.02.2018 повідомлено про те, р що [PERSON] неодноразово перетинав державний кордон України та має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК №241078 виданим 04.06.2009 Управлінням ГІРФО МВС України в м. Києві. Тому виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта гр. України для виїзду кордон [PERSON] (РНОКПП [NUMBER], 04210, [ADDRESS]) до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчого листа № 2-2376/10 виданого 23.06.2011 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості по кредитному договору від 05.09.2008 р. у сумі 3306206,25 дол. США, що по курсу НБУ складає 26142172,03 грн. Жодна сторона до судового засідання не з'явилась. Суд вважає за можливе розглянути подання у відсутність сторін, оскільки таке подання розглядається негайно відповідно до положень ст. 441 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що в його задоволенні слід відмовити за наступних підстав. Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Суд звертає увагу на те, що зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, та до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон. Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон. Як передбачено ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України. Судом встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України знаходиться виконавче провадження № 52586377 з виконання виконавчого листа № 2-2376/10 виданий Оболонським р/с м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості по кредитному договору від 05.09.2008 р. у сумі 3306206,25 дол. США, що по курсу НБУ складає 26142172,03 грн. Виконавець Кравчук А.С., звертаючись до суду із вказаним поданням, зазначає, що боржником станом на день звернення з поданням частково виконано зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду у сумі 9317870 грн. без ПДВ. В обґрунтування зазначених обставин виконавцем Кравчук А.С. додано до подання копії документів, що свідчать про нібито і роботу виконавця і факт існування майна у боржника [PERSON] Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. З матеріалів справи вбачається, що виконавцем відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України Кравчук А.С. вживались заходи щодо примусового виконання рішення суду, зокрема, накладено арешт на майно боржника, разом з тим, з долучених до матеріалів клопотання документів не вбачається, що виконавцем вчинені усі необхідні дії, спрямовані на реалізацію наявного арештованого майна боржника. За таких обставин, суд вважає, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень ДДВС МЮ України Кравчук А.С., не здійснила відповідних заходів, передчасно звернулась з поданням до суду про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконання рішення суду - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон. Крім того, не надано державним виконавцем і будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник [PERSON] може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань. Дані щодо перетину боржником державного кордону України не є доказом його ухилення від виконання рішення суду та доказом про намір залишити країну з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки право на вільне пересування гарантоване Конституцією України. Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, де частина друга передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26.11.2009 р.) ЄСПЛ сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості. За результатами розгляду подання державного виконавця Кравчук А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 441 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду. Враховуючи викладене, а також те, що виконавцем не надано суду переконливих доказів фактів ухилення боржника [PERSON] від виконання своїх зобов'язань, суд на даний час не знаходить достатніх підстав для задоволення подання. Тому

Outcome: dismissed