Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду м. Києва з позовом, в якому просить ухвалити рішення про усунення перешкод в користуванні спільним майном. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він разом з батьками - відповідачами [PERSON] та [PERSON] постійно проживають у [ADDRESS]. Посилаючись на те, що дана квартира є спільною сумісною власністю кожного з них, вказує, що з липня 2011 відповідачі стали чинити перешкоди у користуванні двома займаними ними кімнатами площею 15,1 кв.м. та 14,6 кв.м., встановили на них замки, а тому просить усунути перешкоди в користуванні цими займанами відповідачами кімнатами, оскільки там знаходяться документи про приватизацію на квартиру, а також власні речі позивача. За наведених обставин просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з викладених у ньому підстав, просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні, заперечення надали в письмовому виді, вказували на відсутність підстав для задоволення позовної заяви. Зокрема, вказали, що позивач являється їх сином, страждає на психічний розлад, тривалий час ніде не працює, не вчиться, знаходиться на утриманні батьків та веде асоціальний спосіб життя. Крім того, позивач періодично запрошує до квартири сторонніх осіб, з якими зловживає спиртними напоями, погрожує відповідачам фізичною розправою, а з уходом цих осіб зникають належні відповідачам речі. У зв"язку з цими обставинами відповідачі неодноразово викликали працівників міліції і були змушені встановити замки на двері займаних ними кімнат, на ці дії позивач не заперечував та також у займаній ним кімнаті встановив замок. Вказують, що в займаних відповідачами кімнатах жодних належних позивачу речей немає. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Згідно положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як установлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, сторони разом постійно проживають в [ADDRESS]. Позивачу [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON], кожному з них належить в рівних долях квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2006, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району. Загальна площа вказаної квартири становить 76,8 кв.м., вона, зокрема, складається з трьох кімнат 18,3 кв.м., 15,1 кв.м. та 14,6 кв.м. В 2006 році за згодою сторін між співвласниками встановлений порядок користування спільним майном, з яким погодився і позивач, згідно якого позивач користується найбільшою кімнатою площею 18,3 кв.м., а відповідачі - 15,1 кв.м. та 14,6 кв.м., що не суперечить цим положенням закону та не порушує права позивача щодо користування своєю часткою у житловій площі. Місця загального користування перебувають в спільному користуванні. Останнім часом між сторонами склались конфліктні стосунки, мали місце факти приїзду працівників міліції за місцем спільного проживання сторін через сімейні сварки, після чого відповідачі в 2011 році встановили замки на займані ними кімнати. На ці дії позивач не заперечував та також встановив у займаній ним кімнаті замок. Згідно пояснень відповідачів, потреба у цьому була викликана тим, що позивач та запрошені ним сторонні особи в приміщенні квартири зловживають спиртними напоями, погрожують розправою, стали зникати особисті речі відповідачів, в тому числі гроші та коштовності. Відповідачі з приводу поведінки позивача неодноразово звертались до правоохоронних органів. Як вбачається з матеріалів справи, з приводу погроз з боку позивача та його співмешканки [PERSON] фізичною розправою в квартиру неодноразово приїздили працівники міліції. За результатами проведених перевірок, органом дізнання були винесені постанови від 21.03.2012, 14.04.2012, 28.04.2012 та 18.05.2012 про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками погрози вбивством та хуліганства. В цих рішеннях органу дізнання містяться пояснення відповідача [PERSON] про те, що його син [PERSON] погрожував йому фізичною розправою, у зв»язку з чим відповідач звертався за допомогою до правоохоронних органів. При цьому, згідно постанови від 14.04.2013 працівники міліції викликались також на прохання відповідачки [PERSON], у зв»язку з перебуванням в квартирі сторонньої особи гр. [PERSON] в стані алкогольного сп»яніння; а в постановах від 14.04.2012, 28.04.2012 містяться пояснення щодо проживання в квартирі сторонньої особи [PERSON], яка також погрожувала відповідачам фізичною розправою. Протягом останніх років позивач ніде не працює та знаходиться на утриманні батьків - відповідачів по справі, що позивач не заперечував. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( стаття 60 ЦПК УКраїни). Позивач вказав, що у займаних відповідачами кімнатах знаходиться належне йому майно, однак доказів цьому не надав, а також не конкретизував ці речі, а в судовому засіданні не оспорював ту обставину, що на його прохання відповідачі надають йому в користування будь - яку річ, яка знаходиться в їх кімнатах. Щодо доводів позивача про необхідність усунення перешкод з метою доступу до документів про приватизацію квартири, які знаходяться в займаних відповідачами кімнатах, то відповідачі вказали, що позивач з цього питання до них не звертався. Крім того, позивач як співвласник майна, не позбавлений можливості звернутися з даним питанням до уповноваженого органу. Враховуючи викладене, судовим розглядом порушення прав позивача не встановлено, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову про зобов»язання не чинити перешкоди в користуванні квартирою, житловими кімнатами площею 15,1 кв.м. та 14,6 кв.м.

Outcome: dismissed