Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Васалатія К.А. від 01 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, оскільки за рішенням Вищої ради правосуддя від 06 серпня 2019 року №2033/0/15 суддю Васалатія К.А. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя на строк шість місяців. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги в частині поділу майна подружжя [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. У період шлюбу сторони справи набули у власність квартиру [ADDRESS] , автомобіль Honda Civic, 1997 року випуску, [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] , автомобіль Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039. З цих підстав позивач просила визнати указане майно об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039, виділити відповідачеві [PERSON] у власність автомобілі Honda Civic, 1997 року випуску, [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] , Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , стягнувши з нього грошову компенсацію вартості її частки автомобілів у сумі 226880,00 грн. 06 червня 2018 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільної сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року зустрічний позов [PERSON] був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, а вимоги за зустрічним позовом були об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Позовна заява мотивована тим, що за час шлюбу сторони справи придбали квартиру [ADDRESS] , автомобіль Honda Civic, 1997 року випуску, [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] , автомобіль Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , а тому це майно є об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] . Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039, була набута [PERSON] 11 вересня 1998 року шляхом приватизації. Відповідно до положень ст. ст. 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15 "Про приватизацію земельних ділянок", Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року №10 і ст. 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації [PERSON] спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Таким чином, [PERSON] стверджував, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039, є його особистою власністю. З цих підстав позивач за зустрічним позовом просив суд провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Honda Civic, 1997 року випуску, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , 1/2 частину автомобіля Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039. У ході розгляду справи позивач за первісним позовом відмовилась від позовних вимог в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039, автомобілів Honda Civic, 1997 року випуску, [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] , Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , та поділу цього майна. Ухвалами Оболонського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року і 16 листопада 2020 року прийнято відмову [PERSON] від позовних вимог в указаній частині та закрито провадження у справі за первісним позовом [PERSON] в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039, автомобілів Honda Civic, 1997 року випуску, [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] , Hyundai Santa FE, 2006 року випуску, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 20 грудня 2019 року позивач за зустрічним позовом [PERSON] подав до суду заяву про відмову від позову в частині вимог про визнання за ним права особистої приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року прийнято відмову [PERSON] від позову та закрито провадження у справі за зустрічним позовом в частині вимог про визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5323281001:01:003:0039. 16 листопада 2020 року [PERSON] відмовився від решти своїх позовних вимог за зустрічним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 листопада 2020 року прийнято відмову [PERSON] від зустрічного позову та закрито провадження у справі. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, подали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їхньої відсутності, задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, подали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їхньої відсутності проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ не заперечували. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 26 січня 1992 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Великосорочинською сільською радою Миргородського району, актовий запис №1 (а. с. 13). За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2019 року у справі №756/1422/18 шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано. За час шлюбу з позивачем [PERSON] за договором купівлі продажу від 05 квітня 2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пишньовим Д.А., придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а. с. 15-16). Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. З урахуванням того, що квартира [ADDRESS] придбана 05 квітня 2000 року, до правовідносин щодо визначення статусу цього майна повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме - КпШС України. Ст. 22 КпШС України визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Жодна зі сторін у справі не спростовувала презумпцію спільності майна подружжя [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Ст. 28 КпШС України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними. Зважаючи на те, що квартира [ADDRESS] набута у власність за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , суд дійшов висновку про те, що указаний об`єкт нерухомості є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на підставі ст. 22 КпШС України, а згідно з приписами ст. 28 КпШС України їхні частки є рівними. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та здійснити поділ цього майна, визнавши за кожною зі сторін справи право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Суд не здійснює розподіл судових витрат між сторонами, позаяк ними подано до суду заяви, в яких вони просили суд не компенсовувати понесені ними судові витрати.

Outcome: approved