Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

05 грудня 2021 року Державне підприємство "АНТОНОВ" звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] , Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому просило суд: Витребувати на користь ДП «АНТОНОВ» з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, площею 0,0841 га, яка розташована за адресою Київська область Києво-Святошинський район с. Віта Поштова, садівницьке товариство «Круглик-4»; Визнати незаконним та скасувати рішення Віто Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0841 га для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованому у с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області; Зобов`язати Управління Держгеокадастру Києво-Святошинському районі Київської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року за [PERSON] , кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, площею 0,0841 га, яка розташована за адресою Київська область Києво-Святошинський район с. Віта Поштова, садівницьке товариство «Круглик-4»; Визначити порядок виконання судового рішення, вказавши, що воно є підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року [PERSON] кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, площею 0,0841 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] . ДП «АНТОНОВ» позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу згідно державного акту на право користування землею від 23 серпня 2001 року №462, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 26 січня 2001 року №1-1, надано у постійне користування 88,22 га землі, у тому числі земельна ділянка 2 площею 5,0 га у с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Згідно рішення Віто-Поштової сільської рад від 08 листопада 2005 року 31 сесії 4 скликання «Про затвердження місця розташування та надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки садівницькому товариству «Круглик-4» затверджено місце розташування земельної ділянки під розміщення садівницького товариства «Круглик-4» за рахунок земель підсобного господарства «Круглик» Позивача та надано дозвіл садівницькому товариству «Круглик-4» на складання проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 6,5524 га в оренду на 49 років під розміщення цього садівницького товариства, яке розташовано в с. Віта Поштова, за рахунок земель підсобного господарства «Круглик» Позивача. Згідно рішення Віто-Поштової сільської ради від 21 березня 2006 року 35 сесії 4 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду та надання дозволу на складання проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок членам с/т «Круглик-4» затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду загальною площею 6,5524 га під розширення території садівницького товариства «Круглик-4» та вилучено земельну ділянку загальною площею 6,5524 га (рілля), з них 5,0 га з постійного землекористування підсобного господарства «Круглик» Позивача згідно Державного акту на право постійного користування землею за №462 від 23 серпня 2001 року та 1,15524 га з земель запасу Віто-Поштової сільської ради. Рішенням Господарського суду Київської області від 30 березня 2009 року по справі №19/034-09, залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22 липня 2009 року по справі 19/034-09 та постановою Вищого господарського суду України від 18 листопада 2009 року по справі «19/034-09, визнано недійсним Рішення від 08 листопада 2005 року та частково недійсним Рішення від 21 березня 2006 року в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 6,5524 га та вилучення земельної ділянки площею 5,0 га з постійного землекористування Позивача. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що Позивач не схвалював погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадській організації «Садівницьке товариство «Круглик-4», тобто земельна ділянка вибула з володіння поза його волею, а тому не припиняє права постійного користування земельною ділянкою згідно Акту №462 та відповідно не створює будь яких інших прав для інших осіб. Також позивач вказує, зазначеними судовими рішеннями встановлено, що виключно до повноважень Кабінету Міністрів України належить право вилучення земельної ділянки Позивача, яка відноситься до земель державної власності, а тому Віто-Поштова сільська рада під час прийняття Рішення від 08 листопада 2005 року та Рішення від 21 березня 2006 року діяла поза межами надання їй законом повноважень. Згідно рішення Віто-Поштової сільської ради від 18 січня 2007 року 6 сесії 5 скликання «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок членам с/т «Криглик-4», яке є похідним від недійсних Рішень від 08 листопада 2005 року та від 21 березня 2006 року, надано дозвіл на складання проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам садівницького товариства «Круглик-4», у тому числі [PERSON] , загальною площею 1,0512 га для ведення садівництва, які розташовані в садівницькому товаристві «Круглик-4» (с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 липня 2011 року по справі №2-а-1548/2011 року залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року по справі №2а-1548/11, визнано незаконним та скасовано Рішення від 18 січня 2007 року. Таким чином, на думку позивача на момент подання позовної заяви, ДП «АНТОНОВ» згідно Акту №462 є єдиним законним постійним користувачем земельною ділянкою площею 5,0 га. 10 травня 2016 року на адресу позивача від відокремленого структурного підрозділу Філії «Антонов-Агро» надійшла службова записка від 26 квітня 2016 року №6 з інформацією про те, що під час підготовки необхідних документів для розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою було встановлено, що на земельну ділянку позивача накладаються земельні ділянки, які належать на праві власності невідомі особи. Під час прийому 06 липня 2016 року у ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Позивачем отримано викопіювання з національної кадастрової системи в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району, з якої стало відомо, що в межах ділянки Позивача накладається земельна ділянка, яка належить на праві власності [PERSON] з присвоєнням їй кадастрового номеру. З метою встановлення правових підстав набуття Відповідачем 1 права власності на цю земельну ділянку Позивач 14 листопада 2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із запитом про надання Витягу з Державного земельного кадастру щодо зазначеної земельної ділянки. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000671592017 від 14 листопада 2017 року Позивачу стало відомо, що земельна ділянка кадастровий номер 3222481201:01:002:0190 площею 0,0841 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова належить на праві власності Відповідачу 1 на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання. Також стало відомо, що 17 червня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області було проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, яка на праві власності належить [PERSON] . Проте вище зазначена земельна ділянка знаходиться в межах земельної ділянки площею 5,0 га, яка належить Позивачу на праві постійного користування згідно Акту 462. Враховуючи, що Рішення від 30 серпня 2007 року є похідним від Рішення 18 січня 2007 року, яке у судовому порядку визнано незаконним та скасовано, тому воно також є незаконним та підлягає скасуванню. Вище зазначені обставини є суттєвою перешкодою для Позивача у праві вільного користування земельною ділянкою та змушує звернутися з цим позовом для захисту порушеного права з наступних підстав. Позивач вказує, що його право на постійне користування земельною ділянкою підтверджується Актом №462, який є чинним, не визнаний будь-яким органом недійсним, зміни до нього щодо меж землекористування не вносились. У зв`язку з чим, Позивач зауважує, що має належним чином підтверджене та зареєстроване право постійного землекористування земельною ділянкою загальною площею 88,22 га, у тому числі земельною ділянкою Позивача площею 5,0 га, яка знаходиться в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області в межах, визначених в Акті №462. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», не можуть передаватись до земель комунальної власності земельні ділянки, на яких розташовані державні підприємства. Таким чином, позивач вказує, що земельна ділянка Позивача, яка надана йому у постійне користування, відноситься до земель державної, а не комунальної власності. 05 травня 2017 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі. 21 грудня 2017 року через канцелярію суду головою комісії з ліквідації Управліня Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області Приходько Л.О. було зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що нормами законодавства не передбачено скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду та в програмному забезпеченні Державного земельного кадастру відсутні функціональні можливості для скасування реєстрації земельної ділянки на підставі рішення суду. 30 січня 2018 року через канцелярію суду було зареєстровано пояснення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому зазначено, що Рішенням Віто-Поштової сільської ради щодо земель СТ «Круглик-4» приймалися в період з 2005-2007 роки, які згодом були скасовані в 2009 році, тобто на момент прийняття рішення Віто-Поштова сільська рада не порушувала норм чинного законодавства України та прийняті рішення були правомірними. Рішення про передачу у власність земельних ділянок відбувалося на підставі проєктів землеустрою складених та погоджених відповідно до чинного законодавства з всіма необхідними органами, що підтверджується позитивним висновком державної землеврядної експертизи Київського обласного головного управління земельних ресурсів від 20 березня 2006 року. Крім того, сільська рада зазначила, що окрім зазначених вище підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з порушенням строку позовної давності. 11 травня 2018 року через канцелярію суду представником ДП «Антонов» було зареєстровано відповідь на відзив, в якому зазначив, що відзив відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області по справі №369/13422/17 не містить обгрунованих заперечень проти позовних вимог ДП «Антонов». Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2018 року №830, було призначено повторний автоматизований розподіл справ. Обґрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: Рішення Вищої\~ради правосуддя\~від 11\~липня 2018\~року №2247/3дп/15-18\~про відсторонення\~судді [PERSON] \~від здійснення\~правосуддя;\~Рішення зборів\~суддів від\~13\~липня 2018\~року. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 06 грудня 2018 року, головуючим суддею у цивільній справі №369/13422/17 визначено суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. 26 грудня 2018 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] було зареєстровано доповнення до заяви про застосування строків позовної давності, в якій він вказав, що в Постанові Києво-Святошинського районного суду Київської області по справ №2-а-1548/2011 за позовом ДП «Антонов» вказано: «Враховуючи викладене, Віто-Поштова сільська рада необґрунтовано рішенням від 18 січня 2007 року надала згоду на складання проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок 11 членам Громадської організації «Садівницьке товариство «Круглик-4», які знаходяться в межах земельної ділянки, яка належить ДП «АНТОНОВ» на праві постійного користування землею серії І-КВ №003284 від 23 серпня 2001 року». Вище наведене, на думку відповідача, підтверджує, що Позивач в 2011 року знав, що ділянка [PERSON] знаходиться в межах земельної ділянки площею 5,0 га, яка належала ДП «Антонов» згідно Державного акту І-КВ №003284 від 23 серпня 2001 року і до 2017 року не вчиняв жодних дій, що підтверджує настання терміну позовної давнини. 06 березня 2019 рок через канцелярію суду представником позивача ДП «АНТОНОВ» було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно яких просили суд: Визнати незаконним та скасувати рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0841 га для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованому в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0841 га за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, садівницьке товариство «Круглик-4», виданий на ім`я [PERSON] на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» та скасувати його державну реєстрацію. Зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Київської області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року за [PERSON] , кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, площею 0,0841 га, яка розташована за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, садівницьке товариство «Круглик-4». Витребувати на користь ДП «АНТОНОВ» з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, площею 0,0841 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Стягнути з відповідача на користь Державного підприємства «АНТОНОВ» витрати по сплаті судового збору в сумі 4800,00 грн. 06 травня 2019 року через канцелярію суду ДП «АНТОНОВ» було зареєстровано заперечення проти заяви про застосування строку позовної давності, в якій вказав, що заява відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. 25 травня 2018 року відповідач повторно через канцелярію суду зареєстрував заяву про застосування строків позовної давності. 21 листопада 2019 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідура М.О. №983 від 28 грудня 2020 року щодо повторного автоматичного розподілу справи №369/13422/17 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 року, який проведений, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пінкевич Н.С. у соціальній відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, судді Фінагеєвій І.О. передано цивільну справу №369/13422/17. 04 січня 2021 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області, цивільну справу №369/13422/17 прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомленні у встановленим чинним законодавством порядку. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ДП «Антонов» згідно державного акту на право постійного користування землею серія І-КВ №003284, виданого 23 серпня 2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради народних депутатів від 26 січня 2001 року №1-1, надано у постійне користування 88,22 га землі, у тому числі земельна ділянка площею 5,0 га у с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області. Рішення Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 08 листопада 2005 р. затверджено місце розташування та надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки садівницькому товариству «Круглик-4» за рахунок земель підсобного господарства «Круглик» позивача площею 6,5524 га в оренду на 49 років під розміщення цього садівницького товариства, яке розташовано в с.Віта Поштова, за рахунок земель підсобного господарства «Круглик» позивача. Рішення Віто-Поштової сільської ради від 21 березня 2006 затверджено (проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду загальною площею 6,5524 га під розширення території садівницького товариства «Круглик-4» та вилучено земельну ділянку загальною площею 6,5524 га (рілля), з них 5,0 га з постійного землекористування підсобного господарства «Круглик» Позивача (згідно Державного акту на право постійного користування землею за №462 від 23 серпня 2001 року та 1,15524 га з земель запасу Віто-Поштової сільської ради). Рішенням Господарського суду Київської області від 30 березня 2009 року по справі №19/034-09 (залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 22 липня 2009 року по справі №19/034-09 та постановою Вищого господарського суду України від 18,11.2009р. по справі №19/034-09) визнано недійсним рішення від 08 листопада 2005 року та частково недійсним рішення від 21 березня 2006 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 6,5524 га, з них 5,0 га з постійного землекористування ДП «АНТК ім. О.К. Антонова». Під час прийому 06 липня 2016 року у ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Позивачем отримано викопіювання з національної кадастрової системи в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району, з якої стало відомо, що в межах ділянки Позивача накладається земельна ділянка, яка належить на праві власності [PERSON] з присвоєнням їй кадастрового номеру. З метою встановлення правових підстав набуття Відповідачем 1 права власності на цю земельну ділянку Позивач 14 листопада 2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із запитом про надання Витягу з Державного земельного кадастру щодо зазначеної земельної ділянки. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-8000671592017 від 14 листопада 2017 року Позивачу стало відомо, що земельна ділянка кадастровий номер 3222481201:01:002:0190 площею 0,0841 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова належить на праві власності Відповідачу 1 на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання. Також стало відомо, що 17 червня 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області було проведено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, яка на праві власності належить [PERSON] . Проте, суд, вивчивши матеріали цивільної справи №369/13422/17 встановив, що матеріали справи не містять оскаржуваного рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання. Позивачем клопотання щодо витребування доказів не заявлялося. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. У\~рішенні від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний суд України\~розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать\~Конституції\~і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага. При цьому, особа на власний розсуд визначає чи порушені її права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Викладені висновки кореспондуються із нормами процесуального законодавства України. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії відповідача є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у правовідносинах. Отже, позивач, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання незаконним та скасування рішення Віто Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачі [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0841 га для ведення садівництва в садівницькому товаристві «Круглик-4», розташованому у с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, оскаржуваного рішення до матеріалів справи не долучає, клопотання про витребування вказаного рішення не заявляв, а відтак суд позбавлений можливості дослідити оскаржуване рішення на предмет порушення з боку відповідача прав та законних інтересів позивача. У даному випадку, позивачем крім загальних посилань, не надано жодних належних та допустимих доказів, в розумінні\~ст.80 ЦПК України, порушення особистих прав у спірних правовідносинах, так як суду не надано рішення яке оскаржується. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв в межах своєї компетенції при прийнятті оскаржуваного рішення, тому у задоволенні позову суд відмовляє. Щодо вимог позивача про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0841 га за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, садівницьке товариство «Круглик-4», виданого на ім`я [PERSON] на підставі рішення Віто-Поштової сільської ради від 30 серпня 2007 року 9 сесії 5 скликання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам с/т «Круглик-4» та скасування його державної реєстрації, витребовування на користь ДП «АНТОНОВ» з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, площею 0,0841 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В контексті завдань цивільного судочинства (статті 2 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому саме позивач повинен довести (а суд - встановити), що йому належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. А відтак, позивач, звертаючись до суду, повинен довести, що його права, свободи чи законні інтереси порушено. Як вбачається з позовної заяви позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідачу з порушенням норм діючого законодавства, незаконно передано у власність земельну ділянку, яка знаходиться в межах земельної ділянки, що належить позивачу на праві постійного користування. Проте, на підтвердження своїх доводів, позивач належних доказів того, що спірну земельну ділянку відповідачу виділено саме за рахунок земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні позивача, суду не надав. Єдиним доказом на підтвердження вказаних доводів є службова записка Філії «Антонов Агро» ДП Антонов № 6 від 26 квітня 2016 року та викопіювання з національної кадастрової системи в межах Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району, проте із зазначеного доказу не вбачається, що земельна ділянка, яка надана у власність відповідачу має взаємне перетинання із земельною ділянкою, яка знаходиться в постійному користуванні позивача. А відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає. Щодо позовної вимоги до Головного Управління Держгеокадастру у Київській області про зобов`язання Головного Управління Держгеокадастру у Київській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, проведеної 17 червня 2016 року за [PERSON] , кадастровий номер 3222481201:01:002:0190, площею 0,0841 га, яка розташована за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта Поштова, садівницьке товариство «Круглик-4» суд вважає, що позовна заява не містить доводів, яким чином зазначений відповідач порушив права позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданого позову.

Outcome: dismissed