Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини та прохає змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.07.2017 року на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з ? частини від заробітку (доходу) та стягувати їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом Конотопського міськрайонного суду від 25.07.2017 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів його життєві обставини зазнали значних змін. На даний час він втратив постійну роботу, перебував на обліку у Державному центрі зайнятості Конотопський МРЦЗ. Крім того, він фактично створив нову сім`ю, яку повинен утримувати. Його дохід на даний час є нерегулярним та мінливим тому він не може сплачувати аліменти на користь відповідачки в розмірі ? частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що згідно розрахунку державного виконавця складає 2405,75 грн., оскільки така сума є для нього великою. У зв`язку з неможливістю сплати аліментів у визначеному розмірі утворилась заборгованість в сумі 10655,40 грн., тому прохає визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісячно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 03.08.2017 на підставі рішення Конотопського міськрайонного суду було розірвано, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю (а.с.5) Згідно судового наказу виданого Конотопським міськрайонним судом від 25.07.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.6). Відповідно до довідки Державного центру зайнятості Конотопського МРЦЗ № 3436 від 23.11.2020 року [PERSON] за період з 17.07.2019 року по 20.07.2020 року нараховано 69 541,03 грн., з них 17 385,28 грн. утримано аліменти. Дата припинення реєстрації в Державному центрі зайнятості 20.07.2020 року (а.с.7). Згідно довідки Конотопського міськрайонного відділу ДВС П-СХ МРУМЮ (м. Суми) від 11.06.2021 року № 18.6-33/17531 заборгованість з квітня 2020 року по аліментах у [PERSON] станом на 11.06.2021 року становить 10 655,40 грн. (а.с.8). За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи вимоги позивач посилається на те, що ніде не працює, має мінливий заробіток, фактично створив нову сім`ю, як наслідок, позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частки заробітку встановленому судовим наказом. У той же час позивачем не надано доказів про зміну матеріального стану позивача та його значного погіршення. Так, суд не приймає до уваги як належний доказ на підтвердження заявлених вимог довідку Державного центру зайнятості Конотопського МРЦЗ № 3436 від 23.11.2020 року, оскільки вона не підтверджує матеріальний стан позивача на даний час, а стосується періоду 2019-2020 років. Крім того, позивачем не надано доказів щодо зміни його сімейного стану, на що покликається позивач, як на підставу для зменшення розміру аліментів. Натомість судом враховується той факт, що позивач є працездатною особою, стан його здоров`я не погіршився, має заробіток, як зазначає сам позивач, хоча офіційно ніде не працює. Слід зазначити, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що з 1 липня 2021 року прожитковий мінімум для віком від 6 до 18 років - 2510 грн. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд звертає увагу на те, що відповідно до наказу виданого Конотопським міськрайонним судом від 25.07.2017 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач фактично уторив нову сім`ю, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Отже зазначені підстави заявлені для зменшення розміру аліментів не можуть заслуговувати на увагу, оскільки позивач являється здоровим, працездатним, хоч на даний час офіційно не працює, натомість має мінливий заробіток, не надав доказів щодо значного погіршення його матеріального стану, що на переконання суду, є способом ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, встановлених рішенням суду. Також суд звертає увагу, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 3 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених наказом виданого Конотопським міськрайонним судом від 25.07.2017 року, то йому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed