Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість збитків в розмірі 17 554,00 грн., вартість незалежної оцінки прямих збитків в сумі 2000 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зазначає, що 01.11.2018 року ним було виявлено надмірне споживання електричної енергії в квартирі [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності. Для перевірки справності лічильника керівником ОСББ «Тищенка 2» [PERSON] було направлено електромонтера, яким було виявлено неправильне підключення проводів «нуль» та «заземлення». Вказує, що попросив електрика усунути вказані порушення. Однак, дії електромонтера здалися йому не кваліфікованими, оскільки він просто перемикав дроти з одних клем на інші «методом спроб» та просив заходити в квартиру та говорити йому які прилади залишились без напруги та в якій з кімнат не вмикається світло. Зазначає, що після чергового такого прохання зайшов до квартири та почув запах диму. Зайшовши на кухню побачив, що здійнявся котел, тобто сталась пожежа, причиною якої було коротке замкнення електромереж. Внаслідок пожежі пошкоджено газовий котел, кухонні меблі, закопчено стіни та стеля. Вартість збитків становить 17 554,00 грн. Вказує, що після пожежі в телефонному режимі звернувся до керівника ОСББ [PERSON] з проханням скласти Акт про пожежу, на що остання відмовила в грубій формі та сказала більше до неї не звертатись зі своїми проблемами. Також направляв на адресу ОСББ лист з проханням вирішити питання про відшкодування йому шкоди, однак йому було відмовлено. Посилається на те, що за проведення експертизи про проведення незалежної оцінки прямих збитків ним було витрачено 2 000 грн. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримав, просив задовольнити, надав пояснення відповідно до позову. Представник відповідача адвокат Карпунькіна М.Е. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність підтверджень причинно-наслідкового зв`язку між діями електрика та загорянням котла. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії акту про пожежу від 05.11.2018 року, 02.11.2018 року о 16 год. 40 хв. в приміщенні кухні за адресою: [ADDRESS] власником квартири виявлено пожежу. Повідомлення про пожежу надійшло 05.11.2018 року о 13 год. 40 хв. Від [PERSON] до гасіння пожежі підрозділи ДСНС України не залучалися. Пожежа ліквідована господарем квартири 02.11.2018 року о 16 год. 50 хв. Пожежею пошкоджено газовий котел, кухонні меблі, закопчені стіни та стеля. Орієнтовні збитки від пожежі 30 000грн. Травм внаслідок пожежі не отримано. Ймовірна причина пожежі - коротке замкнення електромережі (а.с. 11). Листом від 13.11.2018 [PERSON] звернувся до відповідача із проханням про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок некваліфікованих дій працівника ОСББ «Тищенка 2» (а.с. 12), на що отримав листа, в якому йому було відмовлено у відшкодуванні шкоди, оскільки загоряння трапилося з його вини (а.с. 13-14). Відповідно до копії звіту про незалежну оцінку прямих збитків, спричинених внаслідок загоряння квартири [ADDRESS] , вартість прямих збитків спричинених наслідками загоряння в межах приміщення кухні № 4, площею 7,7 кв.м., двокімнатної квартири № 75 та газового котлу типу IMMERGAS EOLO Mini 24 kw - 28 kw становить з урахуванням ПДВ 17 554,00 грн. (а.с. 21-48). Під час судового розгляду представником відповідача не заперечувався факт загоряння котла в квартирі позивача. Однак, відсутність доказів про існування причинно-наслідкового зв`язку між діями електрика ОСББ «Тищенка 2» та шкодою, - є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову. Так, статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Законом України "Про житлово-комунальні послуги", визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до вимог п.3 ст. 20 Закону, споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Згідно з положеннями ст.1166 ЦК України, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним. Окрім того, для встановлення підстав відшкодування шкоди, суду необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями заподіювача шкоди та негативними наслідками, у даному випадку загоряння котла. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII). Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Проте, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями електрика ОСББ «Тищенка 2» та загорянням котла. Наданий суду звіт про незалежну оцінку прямих збитків, спричинених внаслідок загоряння, виконаний ФО-П [PERSON] , такий зв`язок не підтверджує, а свідчить лише про розмір наявних збитків. Суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечував протягом розгляду справи усі можливості для реалізації прав сторін, зокрема роз`яснював право заявлення відповідних клопотаннь. Оскільки, заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями, підтвердженими доказами, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір покладається на позивача та не підлягає розподілу між сторонами.

Outcome: dismissed