Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У серпні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути: заборгованість з [PERSON] на користь ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» у розмірі 30 745,40 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 квітня 2018 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Богдан-Лізинг» було укладено договір страхування наземного транспорту № 366/18- Тз/Ц2, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ТОВ «Богдан-Лізинг» будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Fiat Nuovo Doblo», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 07 вересня 2018 року на Набережно-Печерській дорозі, 10г, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Fiat Nuovo Doblo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Fiat Doblo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . На підставі вищевикладеного, 18 січня 2019 р. Позивачем була надіслана на адресу Відповідача претензія з вимогою добровільно відшкодувати, завдані ним збитки в дорожньо-транспортній пригоді від 07.09.2018 р. Відповідач отримав її 06.02.2019 р., але не задовольнив в добровільному порядку, через що позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2020 року матеріали цивільної справи було передано на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 04 квітня 2018 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» (далі - Позивач) та ТОВ «Богдан-Лізинг» було укладено договір страхування наземного транспорту № 366/18- Тз/Ц2, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати ТОВ «Богдан-Лізинг» будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Fiat Nuovo Doblo», д/н [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 07 вересня 2018 року на Набережно-Печерській дорозі, 10-Г, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Fiat Nuovo Doblo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортного засобу «Fiat Doblo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Fiat Doblo», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач), що підтверджується Постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/19425/18 від 05.10.2018 року, згідно якої визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гри. 00 коп. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку судового експерта Коваля І.М. № 340-1/18 від 24.09.2018 р., складеного за результатами проведення додаткового експертного автотоварознавчого дослідження з визначенння вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля FIAT DOBLO держ:. № [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, що сталась 07.09,2018 р., за умови відновлення на СТО «Інтерциклон» складає 133 853,18 грн. У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало 129 745,40 грн. (за рахунком СТО за мінусом франшизи 2216,50 грн.) На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав с страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Fiat Doblo», д/н [NUMBER] , була застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» (поліс № АМ/4438242) ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» було здійснено страхове відшкодування по даній претензії у сумі 99 000,00 грн., відповідно до ліміту відповідальності за полісом АМ/4438242, невідшкодованою залишилась частина збитку у розмірі 30 745,40 грн. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України: «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, т разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, згідно з п.2.1. Положення про пряме врегулювання збитків, при прямому врегулюванні збитків страховик потерпілого організовує проведення страхової виплати потерпілому в ДТП, з яким такий страховик уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який є чинним на момент ДТП. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода, у ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виникло право зворотньої вимоги саме до Відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 30 745,40 грн. З метою досудового врегулювання спору 18 січня 2019 р. Позивачем була надіслана на адресу Відповідача претензія вих.№180119-35745/К з вимогою добровільно відшкодувати, завдані ним збитки в дорожньо-транспортній пригоді від 07.09.2018 р. Відповідач отримав її 06.02.2019 р., але не задовольнив в добровільному порядку. Разом з тим, суд відповідно до статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» заборгованість у розмірі 30 745,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved