Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять зобов`язати відповідачів [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди у користуванні та володінні приміщенням підвалу площею 5 кв.м., що за адресою: [ADDRESS] шляхом надання ключа від замка вхідних дверей в приміщення підвалів. Свої вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками кв. [ADDRESS] . Відповідачі по справі проживають у буд . №12 , який об`єднаний одним під`їздом з буд. № 14 . Два підвали буд. №12 належать до двох квартир буд. №14 . Вони проживають у квартирі [ADDRESS] з 1977 р. і з того часу користуються підвалом площею 0, 5 кв.м., а у 1996 р. приватизували квартиру і підвал, що належить до їхньої квартири. До серпня 2017 р. зі сторони відповідачів не було жодних перешкод у користуванні підвалом, оскільки вони мають свої підвали. 11.08.2017 вони хотіли потрапити в підвал, однак замок від вхідних дверей та загального входу у підвал був замінений. Відповідачі категорично наполягають на тому, що не дадуть змоги користуватись підвалом, чим порушують їхні права, як власників. Вважають, що їхнє право власності порушено, а тому змушені звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задоволити. Пояснила суду, що у 1977 р. її чоловік [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS] . В договорі найму житлового приміщення дана квартира була вказана під №7 та було передано в користування підвал з ключами, в задовільному стані. Підвал в буд. №12 їм надали через те, що будинки №№12,14 становлять єдиний житловий комплекс, і саме в буд. №12 знаходяться підвали. Вказаний договір та акт були підписані її чоловіком та начальником житлово-експлуатаційної комісії. Перед ними, цим підвалом користувались попередні власники квартири. Не заперечила того факту, що в договорі найму дійсно не вказано розташування підвалів. На протязі 40 років ніхто не висував жодних претензій щодо користування нею підвалом. У січні 2019 р. вона уклала договір з ПП «Ромтех проект» та було проведено огляд житлового будинку [ADDRESS] . Що стосується площі спірного підвалу, пояснила, що в акті прийому-передачі житлового комплексу або частини з балансу на баланс не вказано, що площа підвалу становить 4, 5 кв.м., натомість зазначено, що загальна площа допоміжних приміщень становить 30, 3 кв.м. Їхні підвали не попали в опис даного акту, оскільки підвал, який знаходиться в буд. №12 , площею 5 кв.м. перебуває у її користуванні і вона має право ним користуватись, оскільки з буд . №12 в них є спільні приміщення. Відповідачі у свою чергу оспорюють її право та вважають, що в їхнього будинку окремий номер і підвали належать саме власникам квартир, які в ньому проживають. Представник позивача, адвокат Журавльова Л.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові. Пояснила суду, що в 1977 р. [PERSON] було надано квартиру [ADDRESS] та підвальне приміщення. Будинки №№ 12 , 14 мають спільний фундамент, стіни, перегородки, спільний вхід в будинок, горище та галерейний балкон. В будинку №14 є 10 квартир та 8 підвалів , а в будинку №12 - 2 квартири і 4 підвали. Позивач користувалась спірним підвалом до 2017 р., на протязі 40 років, однак з 2017 р. відповідач [PERSON] почала чинити позивачу перешкоди у користуванні підвалом. Вважає, що [PERSON] на законним підставах користувалась підвальним приміщенням в буд. №14 , яке зображено на технічному паспорті без відповідного номера, а тому просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд позов задоволити. Пояснила суду, що з 2017 р. відповідач [PERSON] чинить їм перешкоди у користуванні підвалом, у зв`язку з чим, в її матері погіршився стан здоров`я і вона змушена була переїхати до сестри. З 2016 р. у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживав, з 2017 р. там проживають її чоловіка родичі. Конфлікт щодо підвалу виник у 2017 р., коли її матір [PERSON] хотіла забрати з підвалу банки, однак відповідач [PERSON] не допустила її до спірного приміщення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд позов задолити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи неодноразово належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Пояснила суду, що з 1948 р., відповідно до інвентаризаційної справи, житлові буд. №№ 12 і 14 вважались окремими житловими будинками, з окремими входами. Жодних перешкод у користуванні підвалом вона не чинила. До 2017 р. у квартирі проживали інші люди. Не заперечила, що у 2016 р. змінила замок до підвалу, оскільки люди, що користувались підвалом розбили двері до підвалу. Позивач мала ключі від підвалу до 2016 р. Раніше, у кв. [ADDRESS] проживала сім`я [PERSON], яка домовилась з її батьками щодо користуванням підвалом, на що вони погодились. Останні зробили собі з дошок комору. Вони користувались ним до 1977 р. Після сім`ї [PERSON] , позивач також користувалась цим підвалом. В 2017 р. вона попросила [PERSON] забрати її речі з підвалу, оскільки позивач не проживала у квартирі понад 6 р. та більше не дозволила користуватись підвалом, оскільки вважає, що такий належить їй на праві власності. Доповнила, що в буд. №12 є 2 квартири і 2 підвали, крім того, в даному підвалі проходять труби від водопроводу. Другий вхід в буд. №14 було переобладнано у квартиру, що також вбачається з генерального плану на будинок, а тому мешканці даного будинку користувались входом у буд . №12 , який був єдиним, а відтак за рахунок збільшення житлової площі появились нові квартири. З 1948 р. будинки мають два входи. Окрім цього, не заперечила того факту, що їм в користування було передано приміщення площею 30, 3 кв.м., які є підвальними приміщеннями та знаходяться під їхніми квартирами. Окрім цього, 21.11.2018 на адресу суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в обґрунтування якого відповідач покликається на те, що жодного підвального приміщення площею 5 кв.м. в буд. [ADDRESS] не існує. Відповідачі є власниками квартир, що розташовані в багатоквартирному житловому будинку №14 , а тому є співвласниками інших допоміжних приміщень, в тому числі і підвалу, а тому позовні вимоги [PERSON] та інших вважає безпідставними. Представник відповідача, адвокат Поліщук І.М. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Пояснила, що її довірителька - [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину. Згідно технічної документації, крім квартири, у власності [PERSON] є підвал, площею 11, 1 кв.м. На її адвокатський запит отримано відповідь від КП «Світанок», яке на той момент обслуговувало буд. [ADDRESS] та надано поверховий план до вказаного будинку, з якого вбачається, що під буд . № 12 є підвальні приміщення площею 11, 1 кв.м. та 7, 3 кв.м., один з яких належить [PERSON] , інший - [PERSON] Підвального приміщення площею 5 кв.м. не існує. Функціональне призначення вказаних підвальних приміщень не визначено жодною абревіатурою, однак КП «Світанок» у відповіді на запит роз`яснило, що в цьому приміщенні розташовані інженерні споруди та комунікації. Наведеним спростовується твердження позивача про те, що саме їм належить підвальне приміщення площею 5 кв.м. Крім того, наголосила на тому, що відповідно до поверхового плану буд. № 14 , у такому розміщені два підвали, що також підтверджується інвентаризаційною справою на вказаний житловий будинок, відповідно до якого буд. №12 побудовано з підвалом у 1895 р., з 1959 р. він рахується як двохквартирний будинок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав. Представник третьої особи Стрийської міської ради Капко Н.Б. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, зазначила, що підвальними приміщеннями в будинку №12 повинні користуватися власники квартир, які знаходяться у вказаному будинку, а позивачі до цього не мають жодного відношення. Представник третьої особи КП «Світанок» Павлучкович О.Р. в судовому засіданні при вирішенні позовних вимог поклалась на розсуд суду. Пояснила, що працює головним інженером в КП «Світанок». Будинки №12 і [ADDRESS] мають один вхід, однак підвальні приміщення розташовані під буд. №12 . Вказані будинки знімали з балансу на підставі рішення виконкому №96 від 17.04.2019, відповідний акт складено на підставі технічної документації у відповідності з чинним законодавством. Підвальні приміщення є місцем загального користування і, оскільки, такі розташовані під буд. №12 , то саме мешканці даного будинку мають право користуватись даними підвалами. Всі документи ЖЕКу передано в архів. В буд. №12 розташовані 2 квартири та 2 підвали, відповідно до технічної документації. У 1988 р. Стрийським МБТІ виготовлено план будинку. Згідно з технічним паспортом на буд. № 12 , такий виготовлено Стрийським МБТІ у 1968 р. Саме даною технічною документацією вони керувались у своїй роботі. Всі дані, які зазначені в поверхневому акті на буд. №12 було передано до акту, окрім сходової клітки; під`їзд, горище та газова труба з електропостачанням є у спільному користуванні. Під буд. №14 також розташовані підвальні приміщення, які перебувають у загальному користуванні мешканців квартир. Відтак, вказала, що підвали належать мешканцям квартир будинку, в якому вони знаходяться. Близько місяця тому, вони виходили на місце і встановили, що у приміщенні, яке зображено на технічному паспорті без відповідного номера, є двоє дверей, одні були відчинені, оскільки там проходять інженерні комунікації, інші двері були зачинені, однак ці приміщення згідно письмової документації нікому не належать. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб, допитавши свідката дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР, такий укладено 01.04.1977 між [PERSON] та [PERSON] , якому надано квартиру за адресою: [ADDRESS] / а.с. 251-254/. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу від 31.07.1996, серії [NUMBER] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 151 /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, 25.08.1994 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] », про що зроблено актовий запис №542 /а.с. 7а/. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 22.10.1996, виданого Стрийською міською радою народних депутатів, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності в рівних долях належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с. 4/. Відповідно до технічного паспорта на приватизовану квартиру (будинок) [ADDRESS], квартира складається з 3 кімнат, ванної кімнати, вбиральні, передпокою. До квартири належить підвал площею 5, 0 кв.м. Квартиру обладнано водопроводом, каналізацією, газопостачанням, пічним опаленням та електроосвітленням /а.с. 5/. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.06.2009, виданого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] є її дочка [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] /а.с. 111/. Відповідно до технічного паспорта на приватизовану квартиру (будинок) [ADDRESS] , квартира складається з 2 кімнат, кухні, ванної кімнати, коридору, комірки та до такої належить підвал площею 11, 1 кв.м. Квартиру обладнано водопроводом, каналізацією, газопостачанням, пічним опаленням та електроосвітленням /а.с. 112/. 06.02.2018 адвокатом Поліщук І.М. на адресу КП «Світанок» надіслано адвокатський запит про надання інформації про те, яке функціональне призначення вищевказаних підвальних приміщень, кому вони належать на просить повідомити, кому належать підвальні приміщення І - 8, 4 кв.м., ІІ - 3, 5 кв.м., ІІІ - 7, 3 кв.м., ІV - 11, 1 кв.м. /а.с. 115/. 20.03.2018 за вих. №97 адвокату Поліщук І.М. надіслано відповідь на адвокатський запит від 06.02.2018, яким повідомлено, що підвал в буд. №12 є місцем загального користування та згідно технічної документації складає 30, 3 кв.м., до складу якого входить: прим. І - 8, 4 кв.м., прим. ІІ - 3, 5 кв.м. прим. ІІІ - 7, 3 кв.м. та прим. ІV - 11,1 кв.м., тобто на долученому до запиту копії поверхового плану, під частиною будинку, що зафарбовано в оранжевий колір, підвалу не існує /а.с. 115-120/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №96 від 17.04.2019, з балансу КП «Світанок» знято будинок по [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] та кв. №2 , власником якої є [PERSON] /а.с. 230/. Згідно з актом прийому-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, комісією у складі: начальника відділу ЖКГ, промисловості, транспорту та зв`язку Гресько Л.І. , начальника КП «Світанок» Бойко Н.Я., головного інженера Павлучкович О.Р., головного бухгалтера Волосецької І.М., майстра Янко І.В., власників кв. 1 і 2 в буд. [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] проведено обстеження активів житлового будинку та передано з балансу КП «Світанок» на баланс власників квартир [ADDRESS] , на підставі рішення міськвиконкому №96 від 17.04.2019 /а.с. 231-232/. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Положеннями статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво - або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМ України № 572 від 08.10.1992, власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Рішенням Конституційного Суду України №14-рп/2011від 09 листопада 2011 року встановлено, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. За законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Крім того, таке функціональне призначення, як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку, має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. Поясненнями позивача [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що з 1977 р. по 2017 р. вона, проживаючи у кв. [ADDRESS] , користувалась підвалом в буд. №12 для особистих потреб, оскільки будинки [ADDRESS] становлять єдиний житловий комплекс. З початку 2017 р. відповідач [PERSON] почала чинити їй перешкоди у користуванні підвалом, запевняючи її, що він належить їй, як власнику кв. [ADDRESS] . Суд не бере до уваги твердження позивача [PERSON] про те, що підвал в буд. [ADDRESS] належить їй та членам її сім`ї на праві власності, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи з наступного. Оглянутими в судовому засіданні матеріалами технічної інвентаризації, наданими на запит суду Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, на буд. [ADDRESS] , із змінами станом на 2018 р., встановлено, що буд. №12 є двоповерховим житловим будинком 1895 р. побудови, з підвалом. З 1959 р. по даний час є двохквартирним будинком. Згідно поверхневого плану від 1948 р., зі змінами внесеними від 1961, 1968 та 1982 р., залишився двохквартирним будинком з підвалом на дві підвальних комірки, площею 11,12 кв.м. та 7, 25 кв.м. Відтак, жодної комірки (підвального приміщення) площею 5,0 кв.м. в підвалі даного будинку не існує, і такий не належить позивачам, про що стверджують останні. Крім того, з листа КП «Світанок» №97 від 20.03.2019 вбачається, що в іншій частині нежитлового приміщення, яка на поверхневому плані є порожньою, підвалу не існує, оскільки саме в цій частині приміщення розташовані інженерні системи та комунікації даного будинку, що підтверджується долученими до листа фотографіями /а.с. 117-120/ та поясненнями представника КП «Світанок», наданими в судовому засіданні. Окрім цього, оглянутими в судовому засіданні матеріалами технічної інвентаризації, наданими на запит суду Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, на буд. [ADDRESS] , встановлено, що відповідно до оціночного акту від 20.11.1959 та опису переоцінки від 16.12.1959 р., буд. [ADDRESS] є двоповерховим, семиквартирним житловим будинком, без зазначення року побудови, з підвалом. Згідно поверхового плану підвалу від 1962 р., із змінами внесеними в 1979 р., підвал даного будинку складається з 8 підвальних комірок, з різними площами. Однак, як вбачається з Журналу внутрішніх обмірів і підрахунку площ приміщень будівлі літер А-2 без дати, з відміткою «погашено» 03.07.1979 в буд. [ADDRESS] , є уже 11 квартир, а відповідно до поверхового плану підвалу від 03.07.1979 підвальних комірок числиться вісім. Крім того, на адвокатський запит Поліщук І.М. , КП «Світанок» було надано копію поверхового плану буд. [ADDRESS] , з якого вбачається, що в даному будинку є загальний підвал (під будинком), в тому числі дві підвальні кімнати, площею 7, 3 кв.м. та 11, 1 кв.м., один з яких відповідно належить [PERSON] (11,1 кв.м.), а інший (7, 3 кв.м.) - [PERSON] , власнику кв. №1 . 06.02.2018 на адресу КП «Світанок» адвокатом Поліщук І.М. надіслано другий адвокатський запит, до якого було долучено копію поверхового плану буд. [ADDRESS] , із зазначеним оранжевим кольором порожнього прямокутника (приміщення без зазначення номеру та площі) із запитом щодо його функціонального призначення та приналежності. Відповідно до відповіді №97 від 20.03.2018, начальник КП «Світанок» повідомила, що згідно технічної інвентаризації загальна площа підвалу в буд. № 12 становить 30, 3 кв.м. та складається з приміщень І - 8, 4 кв.м., ІІ - 3, 5 кв.м., ІІІ - 7, 3 кв.м., ІV - 11, 1 кв.м, а під частиною будинку, яка на доданому поверхневому плані позначена оранжевим кольором підвалу не існує, оскільки в цій частині приміщення розташовані інженерні системи та комунікації даного будинку. Слід також вказати, що будинки [ADDRESS] є окремими житловими будинками, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами технічної інвентаризації на буд. №12 та буд. №14 , наданими Стрийським МБТІ. Суд не бере до уваги долучений позивачем [PERSON] до матеріалів справи висновок-огляд житлового будинку [ADDRESS] , оскільки такий не спростовує того факту, що підвального приміщення площею 5 кв.м. в буд. [ADDRESS] не існує. Відмовляючи [PERSON] в задоволенні позовних вимог, суд бере до уваги і показання свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що проживала у кв. №5 в буд. №14 з матір`ю до 2016 р. У 1895 р. побудовано буд. №12 , з підвалом, з 1959 р. даний будинок є двохквартирним з двома підвальними приміщеннями площею 11, 2 і 7, 25 кв.м., а тому підвалу площею 5 кв.м. у даному будинку ніколи не існувало. Як на підставу вважати, що підвал площею 5 кв.м., що за адресою: [ADDRESS] належить їм на праві власності, позивачі покликаються на договір найму житлового приміщення у будинках місцевих Рад депутатів трудящих, державних підприємств і установ, кооперативних і громадських організацій Української РСР, який укладено 01.04.1977, в якому зазначено про те, що їм передано підвал. Однак слід звернути увагу, що у вказаному договорі відсутня вказівка на те, який саме підвал і у якому будинку надано позивачам, а тому відсутні підстави вважати, що позивачам, які є мешканцями будинку №14 надано у користування/власність підвал у будинку №12 , площею 5 кв.м . Окрім цього, згідно поверхового плану буд . [ADDRESS] , в даному будинку є загальний підвал (під будинком), в тому числі дві підвальні кімнати, площею 7, 3 кв.м. та 11, 1 кв.м., один з яких відповідно належить [PERSON] (11,1 кв.м.), а інший (7, 3 кв.м.) - [PERSON] , власнику кв. №1 , підвалу площею 5 кв.м. в даному будинку не існує. Суд також враховує пояснення в судовому засіданні відповідача [PERSON] , яка суду пояснила, що попередніми власниками кв. [ADDRESS] була сім`я [PERSON] , її батьками було дозволено зробити з дошок приміщення у підвалі у їхньому будинку і зберігати там відповідні предмети та речі, однак це абсолютно не означає, що таке право перейшло до позивачів, які у вказаній квартирі не проживають кілька років, і мешканцями, яким вони здають свою квартиру було пошкоджено замок, і саме у зв`язку з цим нею та відповідачем [PERSON] було прийнято рішення про зміну вхідного замку до підвалу. Суд вважає, що такі дії відповідачів повністю узгоджуються з приписами чинного законодавства і останні вправі захищати своє право власності та користування у спосіб, встановлений законом. І оскільки лише відповідачі є співвласниками квартир в будинку №12 , а відтак вони вправі розпоряджатися належними їм правами, в тому числі і щодо підвального приміщення. Той факт, що позивачі протягом тривалого часу користувалися частиною приміщення підвалу у будинку №12 , не наділяє їх правом вважати, що вони набули вказане приміщення на праві власності або на праві користування. Суд вважає, що позивачі не мають жодного відношення до підвальних приміщень, розташованих у будинку №12 , оскільки є співвласниками квартири у іншому будинку [ADDRESS] , і вирішення питання про те, що у їхньому будинку кількість квартир не відповідає кількості підвалів не належить до компетенції суду, який розглядає справу, і порушене, з точки зору позивачів вказане право підлягає захисту у інший, аніж заявлений у позові, спосіб, передбачений законом. Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено, що у двохквартирному житловому будинку [ADDRESS] не існує підвалу/підвального приміщення площею 5, 0 кв.м. і такий на праві власності чи праві користування позивачам не належить, а відтак порушене, з точки зору позивачів право, не підлягає захисту. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. На підставі вищенаведеного, судом встановлено, що підвалу площею 5 кв.м. в буд. [ADDRESS] не існує; позивачами не долучено до матеріалів справи жодних належних доказів на підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог; відповідач [PERSON] користується підвалом, який їй належить, такий розташований в будинку №12 , де вона проживає, долучені до матеріалів справи відповідачами докази повністю спростовують позовні вимоги позивачів, а тому суд приходить до переконливого висновку, що в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні (володінні) підвалом слід відмовити. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed