Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними прилюдних торгів та викуп частки квартири, вказавши, що у провадженні державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON] знаходилися документи по виконанню виконавчого листа №4661 від 27.07.2012 року приватного нотаріуса [PERSON] на опис і накладення арешту на 1/4 частку квартири 105 в житловому будинку по вул. Молодіжна 5, яка належить [PERSON] Стягувачем у провадженні є громадянин [PERSON], яки проживає в [INFO]. Боржником є його донька [PERSON]В, яка проживає і прописана з 2007 року [ADDRESS]. При проведенні виконавчих дій державного виконавця позивачем неодноразово було вказано, що у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами то згідно ст. 52 п. 6 Закону України Про виконавче провадження та ст. 379 п. 1 ЦПК України стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Не звертаючи уваги на його скарги та вимоги державним виконавцем передано документи до прилюдних торгів, які відбулися 19.01.2015 року. На торгах 1/4 частку квартири [ADDRESS] придбав [PERSON], який не є членом родини [PERSON]. Порушення Другим міським відділом ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції процесуального законодавства позбавило їх, співвласників можливості захистити свої права та законні інтереси. А тому враховуючи, що державним виконавцем Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON] були надані документи до прилюдних торгів на 1/4 частку квартири [ADDRESS], з порушенням процесуального права цивільного судочинства, а саме п.6 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження та п. 1 ст. 379 ЦПК України, що потягло за собою порушення прав та законних інтересів осіб визнати прилюдні торги недійсними. За наявності обставин, що складаються у неможливості виділу в натурі 1/4 частки із спільного майна квартири [ADDRESS], враховуючи незначну її величину, неподільність внаслідок характеристик речі як єдиного обєкта та заперечення співвласників проти такого виділу, дозволити йому [PERSON] та членам його родини, як співвласникам викупити дану частку квартири по ринкові ціні визначені субєктом оціночної діяльності згідно ст. 58 Закону України Про виконавче провадження з внесенням позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує. Представник третьої особи - [PERSON] вказав, що вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. Треті особи - [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви про слухання справи у їх відсутність та підтримання позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом обєктивно встановлено, що у провадженні державного виконавця Другого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON] знаходилися документи по виконанню виконавчого листа №4661 від 27.07.2012 року приватного нотаріуса [PERSON] На опис і накладення арешту на 1/4 частку квартири 105 в житловому будинку по вул. Молодіжна 5, яка належить [PERSON] Стягувачем у провадженні є громадянин [PERSON], який проживає в [INFO]. 19.01.2015 року з електронних торгів, відповідно до протоколу № 41273, було реалізовано 1/4 частину квартири [ADDRESS] в м. Хмельницькому, яка на праві приватної спільної часткової власності належить позивачу, дружині позивача _Алексєєвій Л.А., доньці [PERSON] та внуку [PERSON] в рівних частках кожному, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом» та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шліхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Відповідно до п. 1.2, 3.1, 7.1 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна» реалізація арештованого майна здійснюється державним виконавцем шляхом його продажу на аукціоні, органи державної виконавчої служби укладає з організатором аукціону договір, яким доручає реалізацію майна організатору аукціону за визначену винагороду за надані послуги з реалізації арештованого майна; право власності па майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно. Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна);по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, пп. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року № 152/361, ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог Закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем під час здійснення своїх повноважень, передбачених Законом від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). До суду не надано доказу тому , що позивачем оспорювалися дії державного виконавця щодо арешту і опису ? частини квартири, визнання її обєктом права власності у звязку із її реєстрацією та передачі цього майна на реалізацію та ін. За таких обставин суд вважає, що електронні торги з реалізації ? частини квартири [ADDRESS] проведенні відповідно до вимог діючого законодавства. Крім того вирішуючи позовні вимоги в частині: дозволити [PERSON] та членам його родини, як співвласникам викупити дану частку квартири по ринкові ціні визначені субєктом оціночної діяльності згідно ст. 58 Закону України Про виконавче провадження з внесенням позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, суд враховує, що відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно ст. 366 ЦК України - кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. 2. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Тому, враховуючи вищевикладенні обставини, суд вважає, що дії відповідача жодним чином не свідчать про порушення прав позивача.

Outcome: dismissed