Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить виключити відомості про нього як батька дитини [PERSON], [INFO], з актового запису від 22 травня 2014 року № 207, зареєстрованого в книзі реєстрації народжень у відділі ДРАЦС по місту Смілі реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Пояснює, що хоча в свідоцтві про народження батьком дитини записаний він, але насправді батьком дитини не являється, оскільки з відповідачкою в шлюбі не перебував, а відомості про те, що він являється батьком дитини сторонами надано спільно, проте без наявних для цього підстав, таку заяву він підписав з мотивів необхідності моральної підтримки відповідачки. Відповідачка проти позову не заперечує, посилаючись на те, що батьком дитини являється інша особа. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. В задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачкою, оскільки його визнання суперечить закону та може порушити інтереси дитини. У свідоцтві про народження [PERSON], виданому 22 травня 2014 року, матірю дитини записана відповідачка, батьком - позивач, актовий запис про народження вчинено у відповідності до п.1 ч.2 ст. 125 СК України, згідно з яким, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Відповідно до ст. 136, 138 СК України оспорити батькіство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом предявлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. У відповідності з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Доказуванням може слугувати проведення експертизи (генотипоскопічної), допит свідків. При оспорюванні батьківства потрібно довести, що особа, записана як батько дитини, насправді не є її біологічним батьком, тягар доведення цього лягає на особу, яка опорює своє батьківство. У ч. 5 ст. 136 СК закріплене правило, згідно з яким, якщо особа визнала своє батьківство, завідомо знаючи, що вона не є батьком дитини, то оспорювати такий запис вона не може, оскільки ніякого порушення її прав не було - подаючи заяву про визнання свого батьківства, вона сама бажала, щоб такий запис був здійснений органами РАЦС. Зазначена норма спрямована на захист законних інтересів дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про "оформлення" свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення чи відзив поданої заяви до органу РАЦС про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається. В судовому засіданні позивач пояснив суду, що запис про реєстрацію народження дитини вносився органами РАЦС з його відома, але цей факт не дає підстав для виключення його як батька з запису про народження дитини без доказування відсутності кровного споріднення. Доказів відсутності кровного споріднення позивач суду не надав, клопотання про проведення судово-генетичної експертизи для встановлення відсутності кровної спорідненості між позивачем та дитиною сторонами не заявлялись, інша особа заяву про своє батьківство не подавала, тому в виключенні з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини слід відмовити повністю. На підставі наведеного, ч.2 ст. 122, ст.ст. 133, 134, 136 СК України та

Outcome: dismissed