Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

заявник звернулась до суду із заявою за участю заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивувала тим, що вона народилася [INFO], як позашлюбна дитина. У свідоцтві про народження батьком заявника зазначено [PERSON], який трагічного загинув у 1984 році. Після чого її матір [PERSON] почала проживати разом з її біологічним батьком [PERSON]. У зв'язку з наведеним заявник просить встановити факт родинних відносин (батьківства) між нею та [PERSON], зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві видати свідоцтво про народження в якому змінити прізвище батька з «[PERSON]» на «[PERSON]». Заявник в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про народження батьками заявника записано: батько [PERSON], мати [PERSON], які знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 1958 року (а.с.3,8). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). 08 жовтня 1988 року мати заявника [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла (а.с.10). Заявник просить встановити факт родинних відносин (батьківства) між нею та [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що встановлення факту батьківства необхідно для зміни прізвища та по батькові в свідоцтві про народження та отримання права на спадщину по закону. Судом встановлено, що заявник народилася [INFO] у м.Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Сімейний кодекс, який діє на даний час набрав чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України, яка діє на час розгляду заяви у суді, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України і видає нове Свідоцтво про народження. Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в пунктах 1-3 дав судам роз'яснення про застосування цих кодексів: «Звернути увагу судів на те, що за загальним правилам дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України (№ 254к/96-ВР) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК. При розгляді справ названих категорій суди мають ураховувати, що відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві положення» СК нормі законодавства, які регулювали шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність із 1 січня 2004 року, за винятком норм розділу V «Акти громадянського стану» Кодексу про шлюб та сім'ю України які зберігаються чинність у частині, що не суперечить СК, до прийняття спеціального закону. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини». Спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами. Відповідно до Закону про затвердження Основ законодавства Союзу РСР та союзних республік про шлюб та сім'ю від 27 червня 1968 року, з 01 жовтня 1968 року введено в дію вказані основи законодавства про шлюб та сім'ю та в ст. 16 цього Закону зазначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають в шлюбі між собою, може бути встановлено за спільною заявою матері та батька в державних органах запису актів громадянського стану. При відсутності спільної заяви може бути встановлено в судовому порядку за заявою, зокрема, дитини по досягненню повноліття. Відповідно до частин другої та третьої статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР, який діяв з 01 січня 1970 року до набрання чинності Сімейним кодексом України, а саме до 01 січня 2004 року, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. За пунктом 6 Указу Президії Верховної ради Української РСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР» від 29 грудня 1969 року правила частин другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім'ю, тобто після 1 жовтня 1968 року. Відповідно ж до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз'яснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. На підтвердження своїх вимог заявником надано висновок судово-медичної експертизи(генетична ідентифікація) від 07 червня 2016 року, за висновками якої на підставі відібраних зразків крові заявника та [PERSON] вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно заявника складає величину не менш ніж 99,9 %, біологічне батьківство вважається доведеним (а.с.45-48). Оскільки заява про встановлення факту батьківства розглядається в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком, у задоволенні заяви [PERSON] за участю заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві про встановлення факту родинних відносин слід відмовити.

Outcome: dismissed