Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

у жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 15.11.2010 між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № SAMDN55000037959305, відповідно до якого їй було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку. У 2016 році у зв'язку з наявною заборгованістю за кредитним договором їй було проведено реструктуризацію боргу та встановлено кредитний ліміт 10000 грн., з обов'язковим щомісячним платежем у розмірі 350 грн. 12 квітня 2016 року вона отримала кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. на споживчі потреби та з цього моменту, і до закінчення строку дії картки у вересні 2018, більше жодного разу кредитні кошти не отримувала, натомість регулярно та своєчасно здійснювала щомісячний платіж в погашення кредитної заборгованості, який був навіть більшим, ніж було передбачено. Позивач стверджує, що належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання, шляхом поповнення карткового рахунку, та в сукупній сумі сплатила 23 204,78 грн., натомість закрити рахунок вона не змогла, оскільки, як повідомили співробітники банку, у неї наявна кредитна заборгованості у розмірі 28 961,25 грн. Враховуючи викладене позивач просить визнати кредитний договір № SAMDN55000037959305 від 15.11.2010 р. укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] належним чином виконаним та припинити правовідношення. 19.11.2018 р. від представника відповідача надійшов відзив, у якому зазначає, що із заявленими позовними вимогами не погоджується, оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує і станом на 01.04.2016 р. заборгованість не була погашена в розмірі 10717,30 грн., 07.04.2016 р. реструктуризація заборгованості не проводилась, а було здійснено за погодженням з позивачкою перенесення заборгованості в розмірі 10717,30 грн. з карти на рахунок «Миттєвої розстрочки» та одночасно встановлено кредитний ліміт на картку в розмірі 10000 грн., які [PERSON] використала на споживчі цілі 12.04.2018 р. шляхом зняття готівки в банкоматі. За таких обставин, позивачка взяла на себе зобов'язання сплачувати до 07 числа кожного наступного місяця щомісячний обов'язковий платіж за «Миттєвою розстрочкою» на протязі 48 місяців, а також додатково вносити обов'язковий платіж за отримання 12.04.2016 р. кредитом у розмірі 10000 грн, але не менше 5 % від суми заборгованості. Таким чином, наведені у позовній заяві порівняння розмірів сплачених та отриманих коштів за взятими грошовими зобов'язаннями не може братися судом до уваги з підстав їх невірного розрахунку, а також за тих обставин, що позивачкою не враховано щодо оплатності отриманих кредитних коштів у вигляді нарахованих процентів за їх користування на суму 10000 грн. У зв'язку з наведеним представник позивача просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.50-52). У судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с.76,78,79), сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.30-32,89), у яких позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, відповідач проти позову заперечував, а тому суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що 04.12.2010р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № SAMDN55000037959305, за умовами якого банк видав Клієнту картку - Кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою відсотковою ставкою 2,5 %, яка нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році (а.с.36-39). Відповідно до інформації, зазначеної представником відповідача Коваленко Р.Й. у відзиві на позовну заяву, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 р. №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.51). З виписки по картці № [NUMBER] (угода № SAMDN55000037959305 від 15.11.2010р.) убачається, що станом на 30.08.2018 року заборгованість складає 28961,25 грн (а.с.6-18) а за розрахунком АТ КБ «Приватбанк» станом на 16.11.2018 року 39179,40 грн (а.с.40-46). Копією чеку з ПК Приват 24 стверджується оформленням [PERSON] «Миттєвої розстрочки», за якою [PERSON] підтвердила зобов'язання щодо договору 1604073427923 від 07.04.2016 року та доручили банку встановити регулярний платіж з картки [NUMBER] на погашення заборгованості, щомісячний платіж 533,94 грн (а.с.54-57). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтями 599, 600, 601, 604-609 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняються у разі: виконання, проведеного належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; за домовленістю сторін; внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смерті фізичної особи; ліквідації юридичної особи. При цьому суд зазначає, що зобов'язання за договором можуть виконуватись сторонами і після закінчення строку дії договору, Закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язань, як закінчення строку його виконання, а оскільки за кредитним договором, укладеним між сторонами існує заборгованість, підстави для задоволення позовної вимоги про припинення кредитного договору відсутні. В постанові Верховного Суду в справі 61-1727св17 також висловлено позицію, за якою закінчення строку дії договору не припиняє невиконаного зобов'язання. У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed