Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

У травні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 03 вересня 2005 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, за час перебування у шлюбі між сторонами виникали непорозуміння та конфлікти через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків з листопада 2018 року, не ведуть спільне господарство. Позивач вирішив розірвати шлюб, оскільки він носить лише формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, так як це суперечить його інтересам, тому позивач звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київській області від 05 червня 2019 року провадження у вказаній справі відкрито за загальними правилами позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 19 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, надали до суду письмове пояснення в якому просили розглядати справу у їх відсутність. Позивач зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення не заперечує. В заяві також зазначила, щодо обставин, які стали підставою для розірвання шлюбу, а саме вказала, що за останні п`ять років [PERSON] почав проявляти до неї та доньки [PERSON] агресію та ненависть, оскільки часто став вживати спиртні напої.Агресія зі сторони [PERSON] спочатку проявлялась у формі психічного насильства, але останні декілька років позивач почав застосовувати фізичне насильство як до неї, так і доньки навіть без будь-якої причини.Зокрема позивач вказує, що підтвердженим даному факту є постанова Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2019 р. у справі № 361/1820/19, в якій встановлено його вину у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, хоч до адміністративної відповідальності [PERSON] не було притягнуто у зв`язку із закінчення строку притягнення, визначеного статтею 38 КУпАП. Відповідач зазначає, що саме з 24 лютого 2019 р. по червень 2019 року вона і донька [PERSON] змушені були періодично проживати в батьків відповідача у [ADDRESS] . Позивач також вказала на те, що з червня 2019 року вона і донька остаточно постійно стали проживати окремо від [PERSON] Доньку відповідач повністю утримує самостійно. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2005 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 25, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 7). Від спільного подружнього життя у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 22, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження ш любу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, продовжувати подальше спільне життя не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved