Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на майно. У ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 204014 грн.65 коп. та 1820 грн. судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.04.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 137, згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 252500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,5 % річних з кінцевим терміном до 13 квітня 2023 року. 29 листопада 2008 року позичальник помер, про що позивачу стало відомо 15 грудня 2009 року, спадкоємцями майна стали відповідачі, з яких, у відповідності до ст. 1282 ЦК України, просить стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених в позові, просить позов задовольнити. Представник відповідачів заперечила проти задоволення позову. Підтвердила, що між позивачем та [PERSON] дійсно був укладений кредитний договір, проте [INFO] року [PERSON] помер. Спадкоємцями після померлого є його дружина - [PERSON], його син - [PERSON] та його дочка - [PERSON] Як наслідок позивачем подано позов до спадкоємців для стягнення заборгованості за кредитним договором. З грудня 2008 року припинено виконання кредитних зобов'язань, що є підставою для настання строку виконання даних зобов'язань. Згідно довідки банку 27.07.2009 року закрито банківські рахунки на ім'я ФОП [PERSON] , тобто банк був повідомлений про смерть позичальника і у шестимісячний строк (до 27.01.2010 року) не пред'явив вимоги до спадкоємців, відповідно банк втратив право вимоги і позовні вимоги є безпідставними. Також позивачем не надано належного розрахунку заборгованості по вищевказаному кредиту, вимога про стягнення із відповідачів 204 014,65 гривень загалом, а не стягнення із кожного відповідача відповідної частки, яка співмірна успадкованій ним частки є неправомірною вимогою. Також позивачем не доведено що сума кредитної заборгованості є співмірна успадкованому майні, так як згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вартість успадкованого майна становить 34 686,50 грн.; позовні вимоги у розмірі 18 803,73 гривні є пенею по простроченій основній сумі кредиту за період із 08.10.2014 року по 07.10.2015 року і відповідно сума у розмірі 18 803,73 грн. нарахована після смерті позичальника і не може успадковуватись спадкоємцями. Також позивачем неправильно обрано спосіб захисту, оскільки такий не ставить питання про накладення стягнення на успадковане майно, а про стягнення суми заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа - Кам'янка-Бузька державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності третьої особи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 14.04.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 137, згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 252500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,5 % річних з кінцевим терміном до 13 квітня 2023 року. Банк виконав свої зобов'язання, відкривши [PERSON] рахунок та надавши кредитні кошти в межах обумовлених сум. У відповідності до п.4.1. кредитного договору - позичальник зобов'язувався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені договором та додатками до нього. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 14.04.2008 року між позивачем та [PERSON] укладений договір іпотеки нерухомого майна - нежитлової будівлі загальною площею 564,0 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON], [INFO] року помер. Станом на 07.10.2015 року заборгованість за кредитним договором №137 від 14.04.2008року становить 204014, 65 грн., з яких заборгованість по кредиту 185210,92 грн., 18803, 73 грн. пеня по простроченій основній сумі кредиту. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч.2 ст.1282 ЦК України). З роз'яснень, які містяться в п.32 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з огляду на положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, обов'язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст.1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов'язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов'язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини. 28.04.2010 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька на цегляну нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS], про що міститься відповідна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про повідомлення відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] про майнові вимоги банку одноразовим платежем (згідно ст. 1282 ЦК України). Так, незважаючи про повідомлення відповідачем [PERSON] банк про смерть [PERSON] та про відкриття спадкової справи 16.06.2009 року, яка була отримана позивачем [INFO] року (а.с.11), банк надалі звертався з вимогою про погашення боргу до позичальника [PERSON] ( лист № 27-11779/10 від 08.11.2010 року) (а.с.18). Законодавство України не містить положень щодо обов'язку спадкоємців позичальника самостійно звертатися до кредитора за інформацією щодо моменту (дня) пред'явлення кредитором майнових вимог до спадкоємців. Враховуючи те, що відповідачі не знали і, без повідомлення позивачем (банком), не могли знати про майнові вимоги одноразовим платежем, то у позивача відсутнє право на позов до відповідачів, оскільки права та законні інтереси позивача на момент звернення до суду не були порушені, невизнані чи оспорюванні. Відтак, відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором із спадкоємців без виконання певних вимог, зокрема, визначених ст. 1282 ЦК України, за приписами якої вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено та лише після відмови спадкоємців задовольнити вимоги кредитора банк може звернутися з таким позовом до спадкоємців. Разом з тим, положення статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року № 6-33цс15 та в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності. У даному випадку банк не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Отже, виходячи з положень статті 1281 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до спадкоємця повинно бути пред'явлено в судовому порядку протягом одного року від настання строку вимоги або ж протягом шести місяців від дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини. Звертаючись до нотаріуса Кам'янка-Бузької державної нотаріальної контори 01.02.2010 р. з вимогою про пред'явлення вимоги до спадкоємців померлого, до самих спадкоємців з такою вимогою позивач не звертався. З урахуванням доказів наявних в справі суд дійшов висновку, що позивач дізнався про відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] року, тобто кредитору слід було пред'явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом шести місяців. Кредитор пред'явив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, з порушенням строків встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємця. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Суд не приймає до уваги покликання позивача на визнання відповідачем позову у зв'язку із частковою оплатою боргу, проведеною після смерті позичальника, так як нормами, якими регулюються спірні правовідносини, прописано порядок проведення стягнення із спадкоємців. Таким чином, позивачем не доведений факт його повідомлення відповідачів про майнові вимоги до них, як до спадкоємця майна позичальника за кредитним договором, а отже не доведене існування відмови відповідача (спадкоємця) від задоволення вимог позивача в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Тобто не доведена вина відповідача щодо невиконання зобов'язань перед позивачем. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed