Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити відповідача батьківських прав щодо сина - [PERSON] [INFO], а також просила збільшити призначений розмір аліментів з 1/4 частини заробітку щомісячно до 1/3 частини. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що з 24.02.2009р. по 28.01.2013р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Стрийського міськрайонного суду від 03.12.2012р. з відповідача присуджено до стягнення аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Постановою державного виконавця ДВС Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ. від 15.07.2014р. відкрите виконавче провадження по стягненню аліментів. Однак, відповідач відмовляється сплачувати аліменти, у зв'язку з чим порушено кримінальне провадження, справу передано в суд. Окрім цього відповідач не цікавиться сином, не бажає з ним спілкуватися, не дбає про його фізичний і духовний розвиток, не надає жодної фінансової допомоги, чим повністю ігнорує свій обов'язок щодо виховання дитини. Знаючи, що дитина потребує постійної батьківської уваги і матеріальної допомоги (платні заняття, систематичні відвідування лікаря ортопеда), відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивачка, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі. Пояснила, що не забороняє відповідачу спілкуватися із сином. Однак, той навіть під час розгляду даної справи свою поведінку не змінив - до сина не приїжджає, матеріально їй не допомагає. Відповідач в судовому засіданні позов заперечував, пояснив, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні із сином. На даний час в нього інша сім'я, дружина чекає на народження дитини, але він зобов'язується надалі Представник органу опіки та піклування - Стрийського міськвиконкому Кухар З.Р. пояснила, що орган опіки та піклування, розглянувши звернення відповідача, встановив останньому відповідні дні для побачень із сином. Звернення [PERSON] щодо позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON] [INFO] неодноразово призначалося до розгляду, але рішення так і не прийнято. Вважала передчасним позбавляти відповідача батьківських прав. Як вбачається з рішенням комісії з питань захисту прав дитини виконкому Стрийської міської ради від 16.04.2015р. «Про позбавлення батьківських прав [PERSON]» на час розгляду даної справи рішення з цього питання не прийнято, розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] перенесено на серпень 2015р. за обов'язкової участі батька, зобов'язано батька сплатити весь борг по аліментах та в майбутньому сплачувати їх регулярно. Представник Стрийської міжрайонної прокуратури на неодноразові повідомлення в судове засідання не прибув. Суд розглянув справу за відсутності останнього , оскільки його нявка не перешкоджала судовому розгляду. В судове засідання, призначене на 12.05.2015р. сторони та треті особи не з'явилися. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Суд розглянув справу за відсутності останнього на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO]. Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу №15 «Пролісок» №16 від 27.01.2015р. [PERSON] відвідує ДНЗ «Пролісок», знаходиться на утриманні матері, за 2 роки перебування дитини в садочку батько жодного разу до дитини не приходив. Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2014р. [PERSON] засуджено за ч.1 ст.164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів, визначених рішенням Стрийського міськрайонного суду від 03.12.2012р. на утримання сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, наданого державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ Пушкар І.Є. станом на 30.01.2015р. заборгованість по аліментах [PERSON], які він зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] становить 13855,33 грн. За ч.2 ст.27 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.ч. 1,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.15 постанови Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони: - не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; - не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; - не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; - не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; - не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; - не створюють умов для отримання нею освіти. Судом беззаперечно встановлено, що малолітній [PERSON] [INFO] знаходиться на утриманні та вихованні матері - [PERSON] Вихованням та утриманням сина після розірвання шлюбу між сторонами в 2013р. відповідач не займався, не цікавився його розвитком, здоров'ям, навчанням, не утримував його матеріально, тобто має місце ухилення батька від виконання своїх обов'язків. Рішенням виконкому Стрийської міської ради № 253 від 30.10.2014р. надано дозвіл [PERSON] на зустрічі з малолітнім сином [PERSON] [INFO] почергово в суботу або неділю з 15.00 до 17.00 год. Рішенням комісії з питань захисту дитини виконкому Стрийської міської ради від 16.04.2015р. про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] вирішено розгляд даного питання перенести на серпень 2015р. за обов'язкової участі батька, зобов'язати батька сплатити весь борг по аліментах та в майбутньому сплачувати їх регулярно. Частинами 4,5,6 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З огляду на зазначені вище обставини, а також враховуючи, що відповідач не змінив свою поведінку та ставлення до батьківського обов'язку протягом тривалого розгляду даної справи судом, надалі не відвідує сина, не цікавиться ним, не вживає кардинальних заходів для зменшення існуючої заборгованості по аліментах, суд приходить до переконливого висновку, що відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, тому суд вважає, що є всі підстави для прийняття рішення щодо позбавлення відповідача батьківських прав й без наданого органом опіки та піклування письмового висновку щодо даного питання, оскільки попередні рішення цього органу, якими відповідачу встановлено час для побачень із сином та зобов'язано його сплатити весь борг по аліментах та в майбутньому сплачувати їх регулярно, останнім не виконуються. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з ч.1 ст.192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частина 2 ст. 182 СК встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; беручи до уваги обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, які передбачені ч.1 ст.192 СК України, наявну у відповідача заборгованість по аліментах, відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що матеріальний або сімейний стан сторін змінився, суд вважає, що позивачкою не наведено обставин, які є підставами для зміни - збільшення з 1/4 до 1/3 частини розміру аліментів, тому позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані, тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed