Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

02 серпня 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення аліментів, просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення [PERSON] повноліття, витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] ,та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2016 року розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] та визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. За рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2019 року стягнуто з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1000 грн. В зустрічному позові [PERSON] про стягнення аліментів з матері на утримання сина [PERSON] , [INFO] відмовлено з підстав неможливості достовірно встановити факту постійного проживання неповнолітнього [PERSON] з жодним із батьків. Разом з тим, вказує, що його син на момент проживання з матір`ю не відвідував школу, у зв`язку із чим батько змушений був звернутись через свого представника до правоохоронних органів із скаргою про ухилення [PERSON] від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітнього [PERSON] 29.05.2019 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження. 29.05.2019 року [PERSON] прийшовши додому вчинила сварку, під час якої вчинила психологічне насилля відносно неповнолітнього [PERSON] , у зв`язку із чим син переїхав жити до батька назавжди, та на даний час навіть не підтримує зв`язок з матір`ю. Отже, [PERSON] на даний час проживає з батьком, що підтверджується довідкою виконкому Шабівської сільської ради. Вказує, що [PERSON] є інвалідом дитинства, якому з 01.07.2014 року встановлений діагноз: епілептичний синдром з парціальними нападами при засинанні. Дизартрія. Дисплексія». Отже, посилаючись на той факт, що він своїми зусиллями займається вихованням та лікуванням сина, відводе його до школи, займається з ним вечорами та іншим чином піклується про нього, хоча перебуває у скрутному матеріальному становищі, офіційно не працевлаштований, коли є можливість підробляє на будівництві, натомість відповідач є працездатною особою, яка отримує досить значну заробітну плату, більш того привласнила кошти дитини, що виплачуються їй як державна соціальна допомога дитині інваліду з дитинства, а тому з врахуванням викладеного, вважає, що існують усі правові підстави для задоволення його позовних вимог в повному обсязі . 06 серпня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та вона призначена до судового розгляду по сутті. 18.09.2019 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, посилаючись на те, що дочка [PERSON] , [INFO] за рішенням суду про визначення місця її проживання мешкає з матір`ю. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2019 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно. Вказує, що на даний час погіршився матеріальний стан їх сім`ї, у зв`язку із тим, що дочка [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з квітня 2017 із захворюванням бронхіальна астма, екзогенна форма. Хвороба проявляється періодичним нападами задишки. Також в якості погіршення свого матеріального становища вказує, що їй доводиться проживати в квартирі родичів за адресою: [ADDRESS] , що тягне за собою відповідні фінансові витрати. Посилаючись на довготривалий судовий процес щодо поділу майна між нею та відповідачем, вказує, що [PERSON] є причиною тяжкої фінансової ситуації в їх сім`ї. Тому, з урахуванням усього вищенаведеного, відповідач у зустрічному позові просить суд: стягувати щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] збільшений розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини; стягувати щомісяця з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2019 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, перейшов до розгляду справи у загальному позовному провадженні та призначив підготовче судове засідання. 06 травня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Царенко О.О. надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами справи у зв`язку з карантинними заходами, позовні вимоги підтримав, у зустрічному позові просив відмовити, як в необґрунтованому. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним в судове засідання не з`явилась, була повідомлені належним чином, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи у відсутність. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. /л.с. 5,6/. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2016 року по справі № 495/6559/15-ц, уточнений позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Салганської сільської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання доньки - задоволено. Шлюб, зареєстрований 22 листопада 2003 року у Бритівській сільській раді, Білгород-Дністровського району, Одеської області, актовий запис №27, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] /л.с.8-9/. У відповідності до довідки № 292/г від 18.06.2019 року, виданої виконавчим комітетом Шабівської сільської ради, дійсно дитина [PERSON] , [INFO] мешкає з батьком за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному його матеріальному забезпеченні з 04.06.2019 року. /л.с.7/. Згідно листа з КУ «Міська дитяча лікарня ім. ак. Б.Я. Резніка, з 17.03.2016 року дитина [PERSON] , [INFO] встановлений діагноз: епілептичний синдром з парціальними нападами при засинанні. Дизартрія. Дисплексія. Косоокість. Хронична герпесвирусна інфекція. Гомоцистеінемія. Позивач у своєму позові вказує, що питання стягнення аліментів на його користь на утримання сина вже вирішувалось Білгород - Дністровським міськрайонним судом, однак рішенням по цивільній справі № 495/3206/18 від 05.04.2019 року, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Білгород - Дністровський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Білгород - Дністровської районної державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - відмовлено. /л.с.10-13/. Підставою для відмови, як зазначено в мотивувальній частині рішення, послугувало те, що судом неможливо достовірно встановити факту постійного проживання неповнолітнього [PERSON] з жодним із батьків, періодичність проживання не дає суду правових підстав для стягнення аліментів, оскільки в такому разі може бути порушено принцип рівності у несенні обох батьків свого обов`язку по утриманню дитини. У вищенаведеному рішенні також зазначено, що ті довідки з виконкому сільської ради та акти обстеження житлових умов [PERSON] , що надані як доказ проживання сина разом з батьком спростовуються довідками про місце фактичного проживання дитини з матір`ю, що надані в обґрунтування позовних вимог [PERSON] та в судовому засіданні представником третьої особи - служби у справах дітей Білгород - Дністровської міської ради. Разом з тим, позивач вказує, на той факт, що дитина [PERSON] , тимчасово проживаючи з матір`ю, не відвідувала школу, тому постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2019 року, визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. /л.с.19-20,22/. Після вчинення психологічного насильства відносно неповнолітнього [PERSON] , позивач вказує, що останній переїхав жити разом з батьком назавжди. Згідно трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] та довідки № РУ000000989 від 20.06.2018року, [PERSON] працює в ТОВ «РУШ`та займає посаду керуючої магазином 3 категорії /л.с.15,16/. Тому, позивач посилаючись на високий рівень доходів відповідача наполягав на можливості надання на його користь на утримання сина [PERSON] аліментів у визначеному у позові розмірі. Спростовуючи вимоги позивача, відповідач надала до справи Постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року, відповідно до якої постанова Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 29.05.2019 року, якою визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП - скасована, за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а провадження по справі відносно [PERSON] закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. /л.с. 67-69/ Також приєднана до матеріалів справи копію акту обстеження житлово - побутових умов проживання від 11 січня 2020 року, численні виписки з історії хвороби дитини [PERSON] ; квитанції щодо оплати ліків. Так, згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Однак, в матеріалах справи містяться суперечливі дані щодо фактичного мешкання дитини [PERSON] , [INFO] саме разом з батьком [PERSON] . Так, згідно акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 12.06.2019 року: на момент перевірки [PERSON] , [INFO] фактично мешкає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 11.01.2020 року: на момент перевірки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суду і до теперішнього часу неможливо достовірно встановити факту постійного проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком, адже дитина періодично мешкає із матір`ю, що встановлено відповідним доказами, наведеними вище за текстом рішення, а отже періодичність проживання не дає суду правових підстав для стягнення аліментів, оскільки в такому разі може бути порушено принцип рівності у несенні обох батьків свого обов`язку по утриманню дитини. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог [PERSON] , вимоги щодо стягнення судових витрат також задоволенню не підлягають. Стосовно зустрічних позовних вимог, суд вважає за доцільне вказати про наступне. Як вже зазначалось вище, згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2016 року, визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . У відповідності до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2019 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Білгород - Дністровський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Білгород - Дністровської районної державної адміністрації, про стягнення аліментів - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. з усіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з відповідним позовом, а саме з 16.04.2018 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з [PERSON] , суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Позивач у своєму позові вказує, що в теперішній час погіршився матеріальний стан їх сім`ї у зв`язку із тим, що дочка [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з квітня 2017 року із захворюванням бронхіальна астма, екзогенна форма, що підтверджує медичною довідкою від 11.09.2019 року. /л.с.50/. Позивач вказує на погіршення свого матеріального становища, адже їй доводиться з вини відповідача проживати за адресою її родичів. Так, приєднала до матеріалів справи рішення суду по справі № 495/5842/16-ц від 26.06.2017 року, згідно якого вирішено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково. Усунути перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) її майном, а саме: автомобілем марки «Opel-Vivaro», типу легковий пасажирський, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] ; житловим будинком, загальною площею 76,9 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , який згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 03.05.2012 року № 1505/3225/2012 належить [PERSON] ; земельною ділянкою площею 0,25 га, кадастровий номер 5120886600:02:004:0147, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка згідно свідоцтва про право власності № 19930956 від 03.04.2014 року належить [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) не чинити [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) перешкод у користуванні, володінні, розпорядженні її майном та повернути їй:- автомобіль марки «Opel-Vivaro», типу легковий пасажирський, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] ; правовстановлюючі документи на автомобіль марки «Opel-Vivaro», типу легковий пасажирський, 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] ; правовстановлюючі документи на житловий будинок, загальною площею 76,9 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , який згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 03.05.2012 року № 1505/3225/2012 належить [PERSON] ; правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 5120886600:02:004:0147, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка згідно свідоцтва про право власності № 19930956 від 03.04.2014 року належить [PERSON] . /л.с.53-55/. Натомість, вказує позивач, рішення суду не виконувалось, більш того, 02.07.2018 року винесено рішення по цивільній справі № 495/5454/17, згідно якого позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - задоволено. Встановлено факт, що об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є наступне майно:житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером: 5120886600:02:004:0147; транспортний засіб, а саме легковий пасажирський автобус Ореl - Vіvаrо 2006 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» житловою площею 30,7 кв.м., загальною площею 76,9 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», майстерні літ. «Д», вбиральні літ. «Є», споруд № 4, 5, 8. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером: 5120886600:02:004:0147. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку транспортного засобу, а саме легкового пасажирського автобусу Ореl - Vіvаrо 2006 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у сумі 640,00 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 1600 гривень. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту, що майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділу спільної сумісної власності подружжя - задоволено. Встановлено факт, що об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] є наступне майно: об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А», житловою площею 51,0 кв.м., загальною площею 139,2 кв.м., гаража літ. «Б», убиральні літ. «В», споруд №1- 5;- земельна ділянка площею 0,2271 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером: 5120886600:02:004:0146; транспортний засіб, а саме автобус пасажирський MERCEDES-BENZ 316CRDI 2000 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; причіп до легкового автомобіля бортового (марка, модель 814000 ), 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] .Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку об`єкта незавершеного будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з житлового будинку літ. «А», житловою площею 51,0 кв.м., загальною площею 139,2 кв.м., гаража літ. «Б», убиральні літ. «В», споруд №1-5. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2271 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером: 5120886600:02:004:0146. Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку транспортного засобу, а саме автобусу пасажирського MERCEDES-BENZ 316CRDI 2000 року випуску, білого кольору, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частку причепу до легкового автомобіля бортового (марка, модель 814000), 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Тому, на думку відповідача [PERSON] , існують усі правові підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів. За ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено з 01.01.2020 року прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить 1779 грн, з 6 років - 2218 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач посилаючись на зміну свого матеріального стану у бік погіршення, просила збільшити розмір аліментів. Однак, визначений нею у позові розмір аліментів у 1000 грн не є збільшеним, його вона вже отримує за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2019 року по цивільній справі № 495/3206/18, що також підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2019 ВП № 59548496. /л.с.14/. У відповідності до ч.1 ст 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, у збільшенні розміру аліментів, стягуваних на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] слід відмовити. Стосовно зустрічних вимог про стягнення на дитину додаткових витрат, суд приходить до наступного. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, у відповідності до ст.185СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесений разово, періодично або постійно. Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо. Стаття 185 СК України передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить обох батьків в однакове становище. У Законі зазначено, що участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, післяопераційне видужування в санаторії; нещасний випадок - дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо. Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники. Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті - витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Позивачем не підтверджено жодними належними та достатніми доказами несення нею додаткових витрат на дитину, а обставини, на які вона посилається не є особливими /приєднана медична довідка щодо хвороби дитини з діагнозом бронхіальна астма не свідчить про наявність витрат на лікування в розмірі, що перевищує суму стягуваних аліментів із залученням участі другого з батьків у фінансових витратах на дитину/, а отже не доведено необхідності призначення додаткових витрат на дитину. Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у сенсі розуміння вимог чинного законодавства та застосування його до фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та неможливість задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed