overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

07 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] є його батьком, з якого за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2005 року стягувались аліменти на користь [PERSON] на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходу громадян до досягнення ним повноліття. 06 листопада 2016 року він досяг повноліття і стягнення аліментів з відповідача було припинено, однак наразі він навчається на 2 курсі Новомосковського технікуму НМетАУ на бюджетній основі на денній формі навчання за спеціальністю "Обробка металів тиском". Відповідач фізично здоровий, працює, отримує дохід, а тому вважає що він повинен надавати йому матеріальну допомогу на час навчання. У звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ним 23 років. В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно із ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що [PERSON] є студентом ІІ курсу Новомосковського технікуму НМетАУ і навчається на бюджетній формі навчання на денного відділення за спеціальністю "Обробка металів тиском". Термін навчання з 01 вересня 2015 року до 30\~червня 2019 року. Даний факт підтверджується довідкою Новомосковського технікуму Національної металургійної академії України від 07 жовтня 2016 року №\~61 (а.с. 3). Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.ст. 182, 191, 199, 200\~СК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця до досягнення позивачем 23 років за умови його навчання. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

07 лютого 2011 року між Публічним Акціонерним Товариством КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту зі сплатою за користування кредитом відсотків в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідач кошти отримав. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання не виконав. Станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість відповідача за кредитом становить 17304.28 грн.. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства КБ "ПриватБанк", заборгованість по кредитному договору від 07.02.2011 року на загальну суму 17304.28 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але ним до суду подано заяву в якій він вказує, що позов підтримує повністю і просить справу розглядати в його відсутності. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій вказує, що він позов визнає повністю і просить справу розглядати в його відсутності. Оскільки відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону і не порушує прав та інтересів інших осіб, то суд ухвалив винести рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні. Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Поскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач позов визнав повністю і не заперечує проти нього, то суд вважає за доцільне не досліджувати докази надані позивачем до позовної заяви і приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

07 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його втратившим право на користування житловим приміщенням. Обгрунтовуючи позов [PERSON], зазначала, що вона проживає в квартирі [ADDRESS]. В даній квартирі, крім неї та двох неповнолітніх дітей зареєстрований відповідач, її рідний брат, який з 1995 року в квартирі не проживає, йго речей там не має, проживає в Росії, родинних стосунків не підтримує, місце проживання своє приховує. Посилаючись на зазначені обставини, просила задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Судом встановлено, що згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.02.1981 року [PERSON] було видано ордер № 4848 выд 19.02.1981 року на вселення в квартиру [ADDRESS]. Право на заселення в квартиру мали [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON], [PERSON] - батьки позивачки, які померли, що підтверджується даними свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2004 року виданого відділом РАЦС Первомайського МРУЮ, та серії [NUMBER] від 25 червня 1989 року виданого Паригинською сільською радою Зиряновського району Східно-Кзахсттавнської області. Відповідач з 1995 року залишив квартиру, виїхав на проживання в Росію, його речей в квартирі нема, однак з обліку не знявся. Дана обставина підтверджується даними акту обстеження від 29.01.2014 року складеного майстром комунального підприємства "Затишок", та сусідами [PERSON], [PERSON] Допитані судом свідки, [PERSON], [PERSON], - сусіди позивачки розповіли, що біля 20 років відповідач не проживає в квартирі, речей не має, виїхав в Росію, невідомо саме в якому місці, зв"язків з родиною не підтримує. В суду не має підстав ставити під сумнів правильність фактів повідомлених свідками, даних про їхню зацікавленість в суду відсутні, їх пояснення не суперечать іншим фактам наданим позивачкою. Викладене свідчить, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем проживання більше шести місяців, тому втратив право на проживання в квартирі. Аналізуючи надані позивачкою докази, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

07 лютого 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11 лютого 2013 року між сторонами було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 41 325 грн 51 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості. Оскільки відповідачем своєчасно не було погашено заборгованості за кредитом, у нього утворилась заборгованість в розмірі 50 964 грн 65 коп., яка складається з 41 325 грн 52 коп. заборгованості за кредитом, 6 736 грн 05 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 500 грн фіксованої частини штрафу, 2 403 грн процентної складової штрафу, тому просили стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову відповідачем являється безумовним, не суперечить закону, являється реалізацією права відповідача, передбаченого ст. 31 ЦПК України, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, відповідачу було роз'яснено наслідки визнання позову, тому суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

07 лютого 2017 року заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його дід [PERSON] помер 30 вересня 2011 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. У [PERSON] було двоє дітей: син [PERSON], який помер 20.11.2007 і був батьком заявника, та дочка [PERSON], яка є тіткою заявника і яка на спадкове майно не претендує. Заявник звернувся до державного нотаріуса, який відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у свідоцтві про смерть та у правовстановлюючих документах на квартиру невірно вказано прізвище померлого, а саме «Савіцький». Вказує, що спільно з дідом приватизували квартиру за адресою: вул.Островського, 1/4, м.Нововолинськ, де проживали з 1988 року. Просить встановити, що він є внуком [PERSON], який помер 30 вересня 2011 року, що необхідно для отримання спадкового майна. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, не заперечує щодо встановлення факту родинних відносин. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є підставною і підлягає задоволенню. В свідоцтві про народження заявника [PERSON] його батьком записаний [PERSON] (а.с.10), також у свідоцтві про смерть останнього вказано "Савицький Микола Васильович" (а.с.7). Як вбачається із копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, батьком [PERSON] замість правильного «Савицького Миколи Васильовича» записаний [PERSON] замість правильного «Савицький Василь Хомич» (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №115701, дід заявника [PERSON], який помер 30 вересня 2011 року, також помилково зазначений як [PERSON] (а.с.6). У свідоцтві про право власності на квартиру та будинковій книзі співвласниками житла вказані [PERSON] та помилково [PERSON] (а.с.14). Факт наявності родинних зв'язків заявника [PERSON] із [PERSON], який помер 30.09.2011, підтверджується співставленням прізвища останнього у свідоцтві про смерть з прізвищем, яке зазначене у свідоцтві про народження заявника [PERSON], де в графі "батько" зазначений [PERSON], відповідно батьком якого є померлий [PERSON] Оцінивши зібрані у справі докази, суд встановлює факт родинних відносин, а саме що [PERSON], [INFO], є внуком [PERSON], який помер 30 вересня 2011 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

07 серпня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду, мотивуючи його тим, що він являється власником квартири [ADDRESS]. Співвласниками даної квартири крім нього є ще його дружина - [PERSON], та дочка - [PERSON]. В даній квартирі зареєстрований відповідач, оскільки він був одружений з його дочкою. Однак 20 липня 2012 року шлюб між дочкою та відповідачем розірвано. Відповідач не проживає у його квартирі вже більше 10 років, не бере участі у витратах по утриманню квартири, не сплачує за комунальні послуги, у квартирі відсутні будь-які речі відповідача, а тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право на користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються співвласниками квартири [ADDRESS]. Право власності на дану квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 4 квітня 1995 року. На даний час в спірній квартирі зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою, виданою комунальним підприємством "Житлоінфоцентр" № 2583 від 31.07.2014 року, оскільки був одружений з [PERSON]. 20 липня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 липня 2012 року. Відповідач не проживає у даній квартирі вже більше 10 років, не бере участі у витратах по утриманню квартири, не сплачує за комунальні послуги, у квартирі відсутні будь-які його речі. [PERSON] не є членом сім'ї позивача, а являється наймачем житлового приміщення. Згідно ст. 163 ЖК України в разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною першою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Так як відповідач не проживає більше 10 років в спірній квартирі і не виконує обов'язків пов'язаних з утриманням житла, оплатою за житлово-комунальні послуги, але значиться в ньому зареєстрованим, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати його таким, що втратив право на користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS]. Наведене стверджується: довідкою КП "Житлоінфоцентр" від 31.07.14р. № 2583 /а.с.12/, копією заочного рішення Коломийського міськрайонного суду від 20.07.2012 р. /а.с.13/, копією свідоцтва про право власності на житло /а.с.14/. На підставі ст.,ст. 71, 72, 163 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

07 серпня 2017 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. 18 вересня 2017 року за вх. № 5859/17 до суду надійшла заява представника ТОВ "МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ", в якій він прохає ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON], на їх користь 3 % річних від простроченої суми у розмірі 120 грн. 57 коп. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх присутність не є обовязковою, у відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ч. ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення не було питання про позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми у розмірі 120 грн. 57 коп. З урахуванням викладеного, виходячи з вимог заяви, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON], 3 % річних від простроченої суми. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

07 серпня 2017 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту. 18 вересня 2017 року за вх. № 5862/17 до суду надійшла заява представника ТОВ "МЕНЕДЖМЕНТ ІНВЕСТИЦІЙ", в якій він прохає ухвалити додаткове рішення, в яким стягнути з [PERSON], на їх користь 3 % річних від простроченої суми у розмірі 307 грн. 76 коп. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, їх присутність не є обовязковою, у відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Відповідно до п. 4 ч. ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Судом встановлено, що при ухваленні зазначеного рішення не було питання про позовну вимогу щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми у розмірі 307 грн. 76 коп. З урахуванням викладеного, виходячи з вимог заяви, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON], 3 % річних від простроченої суми. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

07 травня 2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося в суд з даним позовом. В заяві послалося на те, що відповідач є споживачем їх електричної енергії, а тому зобов'язаний споживати її належним чином, через прилад обліку та своєчасно сплачувати вартість. В порушення "Правил користування електричною енергією для населення", відповідач за місцем свого проживання спожив електричної енергії на суму 749,47 грн. А оплату провів частково, станом на 01 квітня 2014 року має заборгованість в сумі 629,00 грн. Яку відповідач добровільно не бажає оплатити. Просить постановити рішення про примусове стягнення суми заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав письмову заяву. Просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодний на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини неявки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані позивачем доказів, суд, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджуються наявними у справі доказами, що позивач [PERSON], проживає в житловому будинку [ADDRESS].(а.с.3-4) Згідно умов договору про користування електричною енергією від 29 квітня 2010 року споживач зобов'язався щомісячно не пізніше 10 числа наступного місяця здійснити оплату за спожиту електричну енергію. Працівниками філії в квітні 2014 року виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення», а саме відповідач за місцем свого проживання спожив без оплати електричну енергію на суму 749,47 грн, а оплату провів частково. Заборгованість складає 629,00 грн, яку відповідач на день розгляду справи в суді не сплатив.(а.с.5) Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник0 зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Позивач свої зобов'язання виконує в повному обсязі та дотримується умов договору. А відповідач в порушення умов договору допустив порушення Правил та спожив без оплати електричну енергію на суму 629,00 грн. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Та стягує з відповідача на користь позивача 629,00 грн, суму заборгованості за спожиту але не оплачену електричну енергію. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок за розгляд справи в суді.

Outcome: approved