Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню і газифікації «Дніпропетровськгаз» в особі Новомосковського управління по експлуатації газового господарства звернулося до суду з позовом до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за природний газ у розмірі 1 068,22 грн. та судовий збір у розмірі 214,60 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що [PERSON] є побутовим споживачем Новомосковського управління по експлуатації газового господарства ПАТ "Дніпропетровськгаз", яка проживає по [ADDRESS], користується природним газом та відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг, оскільки їх отримує. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім'я відповідача для оплати за природний газ. 12.05.2010 року між сторонами укладено договір № 13/32 про надання населенню послуг з газопостачання. Згідно умов договору позивач зобов'язується безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами. Однак відповідач здійснював оплату грошових коштів у розмірі, меншому ніж сума, що підлягає сплаті за весь обсяг використаного ним природного газу. У результаті цього, за ним за період з 01.05.2008 року по 22.06.2011 року виникла заборгованість за природний газ у розмірі 1 068,22 грн. Внаслідок несплати за природний газ, газові прилади у квартирі відповідача було відключено 22.06.2011 року від системи газопостачання. Позивач зазначає, що 18.04.2008 року відповідачем було придбано вищевказану квартиру, у зв'язку з чим 29.03.2011 року [PERSON] звернулась до позивача з заявою про здійснення їй перерахунку суми заборгованості. На адресу відповідача направлено відповідь, де зазначено про проведення перерахунку суми боргу та вказано залишок несплаченої нею заборгованості. Позивач також зазначає, що відповідач звернулася з заявою до позивача лише 29.03.2011 року, а тому їй було здійснено перерахунок суми боргу за період з 29.09.2010 року по 29.03.2011 року, згідно вимог чинного законодавства. Сума перерахунку станом на 29.03.2011 року становила 296,00 грн., а сума боргу - 1 101,80 грн. В результаті часткової оплати відповідачем за газ, сума боргу станом на дату відключення 22.06.2011 року складає 1 068,22 грн. До цього часу відповідачем не вжито ніяких заходів щодо оплати заборгованості за природний газ, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача Напханько В.П. позов підтримав, просив суд його задовольнити, надавши пояснення з приводу обставин викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити, надавши письмові заперечення на позовну заяву (а.с.49-53). Свою позицію [PERSON] мотивувала тим, що нарахований позивачем борг виник через те, що позивач нараховував платежі з розрахунку 5 зареєстрованих осіб, в той час, як у квартирі була зареєстрована 1 особа. Вона надала відповідні докази цього позивачу, а тому у позивача відсутні докази що підтверджують наявність заборгованості, оскільки вона не повинна нести відповідальність за те, що попередні власники в порушення п.28 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ № 2246 від 09.12.1999 року, відповідно до якого споживач зобов'язаний не пізніше, ніж за сім днів до звільнення приміщення або повного припинення газопостачання письмово повідомити газопостачальне (газорозподільне) підприємство про розірвання договору та розрахуватися за послуги з газопостачання, не виконали даних приписів. Тобто, вона не може нести відповідальність за не інформування останнім власником Позивача щодо розірвання договору між ними. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до Договору № 13/32 про надання населенню послуг з газопостачання від 12.05.2010 року, є користувачем послуг по газопостачанню за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15), тобто є абонентом Новомосковського УЕГГ за адресою [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 18 квітня 2008 року (а.с.23-25, 27). Так, відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу на даний час врегульовано відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 р. № 476). Згідно зі ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, які надані сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено в судовому засіданні 12 травня 2010 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з газопостачання до квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], (а.с. 14-15), однак, судом також встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 18 квітня 2008 року (а.с.23-25, 27). 24.04.2008 року відповідач була зареєстрована за зазначеною адресою (а.с.24). Сторонами в судовому засіданні не заперечувався факт того, що на момент придбання квартири відповідачем - 18 квітня 2008 року, газ був підключений і відповідач мала можливість ним користуватися, а тому, саме з цього моменту [PERSON] вважається споживачем і повинна оплачувати послуги газопостачання. Судом не можуть бути прийняті посилання відповідача на той факт, що вона фактично не мешкала за зазначеною адресою, оскільки сторонами не заперечувався той факт, що у вказаній квартирі лічильник відсутній, а тому оплата за природній газ здійснюється за нормами споживання, виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Однак, що стосується нарахувань позивача та розміру заборгованості за спожитий природній газ, то суд приходить до наступного висновку. Розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання у разі використання лічильників газу (будинкових або на групу будинків) провадяться відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620. У разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Сторонами в судовому засіданні не заперечувався факт того, що лічильник за даною адресою відсутній. А тому нарахування за природній газ повинні здійснюватись за нормами споживання. Як видно з Довідки (а.с.24,), а також вбачається з відповіді ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (а.с.21), за адресою: [ADDRESS], зареєстрована 1 особа.

Outcome: dismissed