Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Генічеського районного суду Херсонської області з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], в якому просять суд визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину спільного майна подружжя житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований за адресою: смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області по вул.. Елеваторній, 85 та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований за адресою: смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області по вул.. Елеваторній, 85, який належав спадкодавцю [PERSON], померлому 27 лютого 2017 року. В поданому позові, позовні вимоги позивачі мотивують тим, що [PERSON] (позивач) з 23.05.1970 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу вони мають трьох синів: [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач). На підставі рішення Виконавчого комітету Партизанської селищної ради Генічеського району від 25.01.1973 року на виділеній [PERSON] земельній ділянці площею 0,06 га, яка на той час знаходилася по вул.. Петровського, 81, було надано дозвіл на будівництво житлового будинку, що підтверджується виданим цим же Виконавчим комітетом свідоцтва на забудову садиби. В цьому свідоцтві також зазначено, що забудова ділянки дозволена рішенням Генічеської районної ради народних депутатів від 12.04.1973 року №151. У 1980 році будівництво житлового будинку подружжям було завершено, що підтверджується витягом із журналу внутрішнього обміру і площі будівель здійсненого працівниками Генічеського БТІ. Станом на 1980 рік, житловий будинок вже значився за адресою: смт. Партизани, вул. Петровського, 85. Таким чином, в період спільного проживання, позивачкою і її чоловіком було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями і побутовими спорудами, який розташований в смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області по вул.. Елеваторній (Петровського), 85. Також позивачі вказують, що даний будинок є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] як подружжя. Та не зважаючи, що житловий будинок було побудовано ними в 1980 році і їх сімя в ньому постійно проживала, побудований житловий будинок не був зданий в експлуатацію та право власності на житловий будинок зареєстровано не було, що підтверджується довідкою Генічеського ДБТІ. 27.02.2017 року [PERSON] помер. За життя заповіт спадкодавцем не складався. Після його смерті відкрилась спадщина до якого входить і вказане нерухоме майно. Спадкоємцями першої черги є його дружина і діти. Інших спадкоємців не має. Спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON] позивачі по справі, що підтверджується матеріалами спадкової справи, яка заведена Генічеською державною нотаріальною конторою та витягами із спадкового реєстру. В межах шестимісячного строку [PERSON] відмовилась від свого права на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] на користь сина [PERSON] (позивача). Через те, що за життя спадкодавець не оформив право власності і не оформив документи, які посвідчують його право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, при зверненні до нотаріуса було відмовлено в оформленні спадщини, що підтверджується листом нотаріуса. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області по вул.. Елеваторній, 85 є спільним майном подружжя - [PERSON] та [PERSON], який помер 27.02.2017 року. І у звязку з цим позивач [PERSON] має право власності на Ѕ його частину як дружина відповідно до вимог ст.61.70 СК України. Виходячи з того, що спадщина відкрилась на належну спадкодавцю Ѕ частину цього житла і цю частину (з урахуванням відмови від спадщини [PERSON]М.), прийняв [PERSON], то право на іншу половину цього житла в порядку спадкування, має бути визнано за [PERSON] В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, повністю підтримали доводи викладені в позовній заяві та просили суд задовольнити їх вимоги. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подавши заяви про розгляд даної справи без їх участі. У заявах зазначено, що відповідачі підтримують позовні заяви та не заперечують проти викладених вимог та задоволення позовних вимог на користь позивачів. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши представлені докази, вважає встановленимир наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], про що є відповідне свідоцтво про одруження серії ІІ-ЯК №0361487 від 23.05.1970 року. Позивач [PERSON] , відповідачі [PERSON], [PERSON] являються дітьми померлого та [PERSON] За час спільного проживання [PERSON] і [PERSON] в 1973 році подружжя на виділеній земельній ділянці [PERSON] розпочали будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в смт. Партизани, вул. Елеваторна, 60 (бувша вул. Петровська) та закінчили його будівництво в 1980 році, однак збудований будинок не здали в експлуатацію та не отримали свідоцтва про право власності на збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та не зареєстрували право власності в передбаченому законом порядку, що підтверджується довідкою Генічеського БТІ від 01.08.2017 року. З 1980 року у збудованому будинку постійно проживали подружжя [PERSON] та їх діти. Однак ні позивачка [PERSON] ні [PERSON] не здійснили реєстрацію права власності. 27.02.2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Згідно ст.60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто, у даному випадку спадкодавець повинен був мати право власності на будинок, щоб ця нерухомість мала статус спадкового майна після його смерті. З матеріалів справи вбачається, а саме довідкою КП «ГБТІ» Херсонської обласної ради №638 від 01.08.2017 року, що реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований за адресою: смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області по вул.. Елеваторній, 85 не проводилася. Через що, можна вважати, що дана нерухомість не може вважатися такою, що отримала статус спадкового майна і не може бути предметом спору. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Суд не приймає до уваги твердження позивачів стосовно прийняття спадщини, щодо житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований за адресою: смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області по вул.. Елеваторній, 85, так як не було надано жодного доказу, щодо належності померлому [PERSON] права власності на дану нерухомість. Статтею 328 ч.1 ЦК України встановлено підстави набуття права власності, якими є підстави, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва, прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. Відтак, суд визначає недоведеним позивачами належними та допустимими доказами факту належності померлому [PERSON] та позивачці [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та побутовими спорудами, який розташований за адресою: смт. Партизани, Генічеського району, Херсонської області по вул.. Елеваторній, 85 на праві спільної сумісної власності подружжя, так як позивачкою не надано правовстановлюючого документу, який би це підтверджував. Оскільки в судовому засіданні не доведено право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], тому відсутні підстави вважати наявність існування спадкового майна на які претендують позивачі [PERSON], [PERSON], тому з урахуванням вищезазначеного суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судовий збір не повертається.

Outcome: dismissed