Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

у лютому 2020 р. позивач звернувся до суду з позовними вимогами про заборону відповідачу вчиняти дії, що порушують його авторське право, а саме: заборонити видавати (опубліковувати) та в будь-якій іншій формі використовувати підручник «[INFO]» за редакцією [PERSON] та [PERSON] : СПД [PERSON] 2017. -620 с. ISBN 978-617-7530-12-0; припинити розповсюдження підручника «[INFO]» за редакцією [PERSON] та [PERSON] : СПД [PERSON]. 2017. -620 с. ISBN 978-617-7530-12-0; вилучити з цивільного обігу та знищити всі контрафактні примірників підручника [INFO]» за редакцією [PERSON] та [PERSON] : СПД [PERSON] 2017. -620 с. ISBN 978-617-7530-12-0; вилучити обладнання, матеріали та інші предмети, призначених для виготовлення і відтворення примірників підручника [INFO]» за редакцією [PERSON] та [PERSON] : СПД [PERSON] 2017. -620 с. ISBN 978-617-7530-12-0, стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 130000 грн 00 коп.; згідно з підпунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторські та суміжні права» стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію у розмірі потроєної мінімальної авторської винагороди, яка була б сплачена, якби відповідач звернувся до позивача із заявою про надання дозволу на використання авторського права на твір позивача книгу «[INFO]» у розмірі 37440 грн 00 коп.; зобов`язати відповідача не пізніше 30-денного строку з дня набрання чинності рішення суду, за власний рахунок опублікувати в офіційних друкованих виданнях повідомлення про допущене порушення авторського права та зміст судового рішення (рішень) щодо цього порушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є заслуженим лікарем України, доктором медичних наук, полковником медичної служби, працює заступником начальника НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» - Головним терапевтом Міністерства оборони України. У 2015 р. позивачем створено та видано книгу «[INFO]». У 2017 р. видавництвом СПД [PERSON] , було видано підручник «[INFO]» (К.: СПД СПД [PERSON] 2017. -620 с. ISBN 978-617-7530-12-0) за редакцією [PERSON] та [PERSON] , авторським колективом якої зазначено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У вказаному підручнику, а саме, у розділах 2, 3, 7 в повному обсязі використано книгу позивача «[INFO]», яка була видана у 2015 р. Використання тексту здійснено частково дослівно, а частково з незначними близькими до тексту змінами, проте у підручнику відсутнє посилання на позивача як автора, згода або дозвіл на використання у підручнику належного твору, від позивача не отримувалося. Позивач вважає, що авторство зазначеного підручника вказано неправомірно, дії відповідача з опублікування у вказаному підручнику під своїм іменем матеріалів з вищезазначеної книги позивача, є порушенням авторського права. Крім того, відповідач своїми діями порушив майнової та авторські права позивача на зазначений твір, завдавши моральної шкоди, розмір якої оцінює в сумі 130000 грн. 00 коп. Також, відповідно до вимог п. г ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторські та суміжні права», підлягає стягнення компенсація в розмірі 37440 грн 00 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 75 т. 1). 09.02.2020 позивач по справі звернувся до суду із клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів (а.с. 80-82 т. 1). Ухвалою суду від 13.07.2020 справу призначено у загальне підготовче провадження та одночасно залучено співвідповідачів у справі (а.с 86, 87 т. 1). Ухвалою суду від 09.10.2020 залишено без розгляду заяву представника відповідача про забезпечення доказів (а.с. 192, 193 т. 1). Ухвалою суду від 09.10.2020 позивачу повернуто зайво сплачені суми судового збору (а.с. 194 т. 1). Ухвалою суду від 01.12.2020 задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення доказів (а.с. 244, 245 т. 1). Заочним рішенням суду від 01.01.2021 позовні вимоги задоволено (а.с. 33-36 т. 2). 29.03.2021, 05.04.2021 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду (а.с.47-49, 68-69, 85 т. 2). Ухвалою суду від 12.04.2021 заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без руху (а.с. 74, 83, 91 т. 2). Ухвалою суду від 26.04.2021 заяву про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2021 задоволено, поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, скасовано заочне рішення суду від 01.02.2021, призначено підготовче судове засідання (а.с. 146-148 т. 2). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позові на запитання суду у судовому засіданні зазначив, що з моменту публікації «[INFO]» не оспорював застосування знаку «Копірайт» «[INFO]», вважає, що отримання 11.06.2018 свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір є достатнім. Відповідачі, представники відповідачів у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є автором книги «[INFO]», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № [NUMBER] від 11.06.2018, посвідченого Державним секретарем МЕРТ України О.Ю. Перевезенцев (а.с. 13). На стор. 2 «[INFO]» під авторським знаком охорони авторського права який складається з таких елементів, як: латинська літера «с», обведена колом (г); ім`я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору є «[INFO]» із зазначенням дати видання - 2015 р. У 2017 р. видано підручник «[INFO]» код автора [NUMBER], автор за ред. [PERSON] , [PERSON] , ISBN 978-617-7530-12-0, видавництво СПД [PERSON] (а.с. 14). Позивачем отримано свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір, авторство книги «[INFO]» [PERSON] зареєстровано 11.06.2018. Відповідно до висновку експертів №238/18 за результатами проведення експертного дослідження інтелектуальної власності від 16.10.2018 НДЦСЕ з питань інтелектуальної власності встановлено, на дослідження якого було взято Твір №1 [PERSON] «[INFO] - К.: 2015.- 256 с. та Твір №2 «[INFO]»: підручник [за ред. [PERSON], [PERSON]]. К. : СПД [PERSON] , 2017-620 с. Фрагменти тексту Твору №2 повністю співпадають зі значним по об`єму фрагментами Твору №1; фрагменти текст Твору №2 співпадають з фрагментами Твору №1 за виключенням незначних змін, а саме заміни синонімічними та узагальнюючими поняттями; у фрагментах Твору №2 у яких виявлено збіги з Твором №1 відсутні посилання на першоджерело (як у вигляді зносок, так і у вигляді належно оформленого посилання). Отже, у результаті дослідження виявлено, що деякі фрагменти тексту співпадають повністю. У деяких інших підпунктах, поряд із наявними текстуальними збігами, містяться незначні розбіжності, які полягають у заміні синонімічними та узагальнюючими поняттями тощо, а тому у тексті підручника «[INFO]» 2017 р. видання (автори [PERSON] , [PERSON] з співавторами) частково відтворено книгу «[INFO] видання 2015 року (автор [PERSON] ) без дотримання правил належного цитування (а.с. 16-72). Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст. 54 Конституції України кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом. Частиною 1 ч. 2 ст. 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Частина 1 ст. 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» відносить до об`єктів авторського права твори у галузі науки, літератури і мистецтва. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦК України первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей (ч. 2 ст. 11 Закону). Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера "c", обведена колом, - (зображення знака не наводиться); ім`я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору (ч. 3 ст. 11 Закону). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010 № 5, авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Правова охорона поширюється як на оприлюднені, так і на не оприлюднені, як на завершені, так і на не завершені твори, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Вибір способу захисту порушеного права належить позивачу - суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 423 ЦК України одним із особистих немайнових прав інтелектуальної власності є право на визнання людини автором об`єкта права інтелектуальної власності. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 ЦК України автору твору належить, зокрема, право вимагати зазначення свого імені у зв`язку з використанням твору, якщо це практично можливо. Статтею 440 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. У відповідно до ст. 441 ЦК України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом. Згідно до ст. 15 ч. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора належить виключне право на використання твору, а також виключне право надавати дозвіл на використання твору іншими особами. Відповідно до ст. 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб`єктів авторських прав і (або) суміжних прав. У зв`язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт порушення його прав відповідачами або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідачів. У п. 7.6 Постанови від 22.01.2020 у справі № 925/1153/18 Верховного Суду зазначено, що особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права (г). Згідно з ч. 3 ст. 1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що підручник «[INFO]» за редакцією [PERSON] та [PERSON] : СПД [PERSON]. 2017. -620 с. ISBN 978-617-7530-12-0 виданий 2017 р. При цьому, відповідно до свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір, авторство книги «[INFO]» [PERSON] зареєстровано 11.06.2018. Тобто, станом на момент видання підручника, вищевказане свідоцтво не регулювало відносини авторства. У порушення наведених положень позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення вимог законодавства саме відповідачем з опублікування в підручнику матеріалів книги позивача та порушення авторського права позивача або загрозу такому порушенню, розмір шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідачів. Під час судового розгляду таких доказів судом також здобуто не було. Посилання позивача на висновок експертизи щодо наявності в підручнику відповідачів співпадінь фрагментів з книги «[INFO]» не приймається судом до уваги, оскільки на момент видавництва відповідачами підручника «[INFO]» доказів наявного, охоронюваного законом авторського права позивача на книгу «[INFO]», з якої взято окремі фрагменти, не існувало, порушених позивачем прав не встановлено. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову витрати позивачів по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються на них. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed