Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У січні 2020 року представник позивачів звернулася до суду із вказаним вище позовом, в подальшому змінивши предмет позову, остаточно просила визнати за [PERSON] , [PERSON] право власності по 1/2 частині за кожною на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 39,90 кв. м., за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначив, що 11.12.1991 року радгоспом імені К. Маркса міста Жовтневе на ім 'я [PERSON] , яка є матір 'ю [PERSON] та рідною бабусею [PERSON] , було видано ордер № 16 на квартиру [ADDRESS] . Зазначений ордер [PERSON] реалізувала, і вселилася в квартиру та зареєструвала своє місце проживання, а також місце проживання своєї сім 'ї - доньки [PERSON] та онуки [PERSON] . З моменту вселення та станом на сьогоднішній день позивачі безперервно зареєстровані в спірній квартирі. Рішенням виконавчого комітету Корабельної районної Ради народних депутатів міста Миколаєва № 2-12/342 від 21.04.1994 року колективне господарство ім. К. Маркса повідомлено про втрату службовими будинками та квартирами статусу службових, у зв`язку із чим рекомендовано приватизувати житло та за цією метою створити свій орган приватизації, оскільки приватизація державного жилого фонду не відноситься до компетенції Корабельного виконавчого комітету. У зв`язку із зазначеними змінами радгосп імені К. Маркса міста Жовтневе було реорганізовано, й розпорядженням асоціації імені Карла Маркса з виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції Жовтневого району Миколаївської області № 36 від 10.02.1998 року житловий будинок по [ADDRESS] передано для спільного використання співвласникам зазначеного будинку. Фактично після реорганізації радгоспу зазначений житловий будинок нікому на баланс не передавався. [PERSON] померла [INFO] , позивачі продовжують проживати у вищевказаній квартирі та вважають, що єдиними власниками спірної квартири є саме вони, а тому просять визнати за ними право вланості по 1/2 частині за кожним на цю квартиру за набувальною давністю. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачів, позов підтримала. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Частинами 1, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Судом встановлено, що 11.12.1991 року радгоспом імені К. Маркса міста Жовтневе на ім 'я [PERSON] , яка є матір 'ю [PERSON] та рідною бабусею [PERSON] , було видано ордер № 16 на квартиру [ADDRESS] . Зазначений ордер [PERSON] реалізувала, і вселилася в квартиру та зареєструвала своє місце проживання, а також місце проживання своєї сім 'ї - доньки [PERSON] та онуки [PERSON] . З моменту вселення та станом на сьогоднішній день позивачі безперервно зареєстровані в спірній квартирі. Рішенням виконавчого комітету Корабельної районної Ради народних депутатів міста Миколаєва № 2-12/342 від 21.04.1994 року колективне господарство ім. К. Маркса повідомлено про втрату службовими будинками та квартирами статусу службових, у зв`язку із чим рекомендовано приватизувати житло та за цією метою створити свій орган приватизації, оскільки приватизація державного жилого фонду не відноситься до компетенції Корабельного виконавчого комітету. У зв`язку із зазначеними змінами радгосп імені К. Маркса міста Жовтневе було реорганізовано, й розпорядженням асоціації імені Карла Маркса з виробництва, переробки та реалізації сільськогосподарської продукції Жовтневого району Миколаївської області № 36 від 10.02.1998 року житловий будинок по [ADDRESS] передано для спільного використання співвласникам зазначеного будинку. Фактично після реорганізації радгоспу зазначений житловий будинок нікому на баланс не передавався. [PERSON] померла [INFO] , позивачі продовжують проживати у вищевказаній квартирі та вважають, що єдиними власниками спірної квартири є саме вони, а тому просять визнати за ними право вланості по 1/2 частині за кожним на цю квартиру за набувальною давністю. На даний час у позивачів виникла необхідність зареєструвати право власності на зазначену квартиру за собою. Враховуючи вище викладені обставини, а також те, що позивачами доведено наявність всіх вказаних умов того, що вони добросовісно, відкрито та безперешкодно заволоділи спірною квартирою, та володіють нею більше десяти років, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] набули право власності на це майно, у зв`язку з чим їх позов підлягає задоволенню. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Outcome: approved