Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

05.04.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ "Райфайзен Банк - Аваль", Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зняття арешту з майна. Позов обґрунтовує тим, що в 2007 році між її сином [PERSON] та ВАТ "Райфайзен Банк - Аваль" укладено кредитний договір на суму 28000 доларів США з терміном виконання по 24.06.2017 року. Для забезпечення його виконання між банком, [PERSON] та позивачем укладено договір іпотеки, відповідно до якого в разі невиконання кредитного договору до банку переходить право звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , співвласниками якої були позивач та її син. В подальшому в 2009 році нотаріусом було винесено виконавчий напис, відповідно до якого звернено стягнення на вищевказану квартиру (про його наявність позивач дізналась лише в 2018 році). На підставі оспорюваного виконавчого напису державним виконавцем накладено арешт на вищевказану квартиру, про наявність якого вона дізналась в 2018 році. Позивач вважає, що виконавчий напис є безпідставним, вчиненим з порушенням вимог закону, і, відповідно, таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не переконався, що заборгованість [PERSON] перед банком є безспірною. Окрім того, позивач не отримувала письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В зв`язку наведеним просить суд визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та зняти арешт з квартири [ADDRESS] . Позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до суду не прибула. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала з наступних підстав. Банком надано нотаріусу всі документи, які б підтверджували безспірність заборгованості та докази направлення письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань. Твердження Позивача про те, що такої вимоги вона не отримувала на думку представника відповідача не заслуговує на увагу, оскільки законодавством встановлено обов`язок надати нотаріусу лише докази направлення боржнику такої вимоги, а не отримання її відповідачем. Надані Позивачем докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, Позивач не довів та не надав належні та допустимі докази порушення норм законодавства щодо вчинення нотаріального напису, обґрунтованості зазначеного порушення. Тобто відсутні правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Доводи пред`явленого позову є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, приписам чинного законодавства, а відтак на думку Банку не повинні прийматися судом до уваги при вирішенні спору. Крім того в позовній заяві Позивач просить визнати недійсними правочини, пропустивши строк позовної давності тривалістю у три роки як це передбачено ст. ст. 256, 257 ЦК України. Необхідно взято до уваги той факт, що Позивач звернувся до суду з позовом 05.04.2019 року, тобто, поза межами строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, оскільки оскаржуваний виконавчий напис нотаріусом вчинено 05.02.2009 року. Позивачем не доведено, що йому не було відомо і не могло бути відомо про порушення свого права на день вчинення виконавчого напису, оскільки обчислення строку позовної давності починається з коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, в даному випадку з часу вчинення виконавчого напису від 05.02.2009 р. Не правдивими та такими, що вводять суд в оману є твердження позивача проте, що про існування виконавчого напису від 05.02.2009 р. Позивач дізнався лишень в 2018 р. Позивачеві було відомо про існування оспорюваного виконавчого напису, ще в 2010 р., оскільки вже тоді вона вже зверталась до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області із аналогічним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності Позивачем не заявлено. Все наведене є підставою для відмови у задоволенні позову. Вказану позицію представник відповідача виклав і в поданому на позов відзиві. Відповідач приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Стець О. М., будучи належним чином повідомленою в розумінні п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України про час та місце розгляду справи, до суду не прибула. Представник третьої особи Славутського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.06.2007 року між ВАТ «Райфайзен Банк - Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/2325/82/828, відповідно до якого банком надано [PERSON] кредит на суму 28000 доларів США до 24.06.2017 (а.с.11). На забезпечення виконання вимог вищевказаного кредитного договору між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки від 25.06.2007 року предметом якого є квартира [ADDRESS] , що належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-21). 05.02.2009 року банком направлено нотаріусу вимогу про звернення стягнення на вищевказану квартиру в зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань про кредитному договору (а.с.59) 25.02.2009 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Стець О.М. винесено виконавчий напис про дострокове звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . За рахунок отриманих від реалізації нерухомого майна коштів задовольнити вимоги ХОД ВАТ «Райфайзен Банк - Аваль» у розмірі 26207 грн доларів США та 75 центів (а.с.10). 03.03.2009 року заступником начальника відділу ДВС Славутського міськрайонного управління юстиції Жилюком О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та прийнято до виконання вищевказаний напис нотаріуса (а.с.22). 11.03.2009 року на виконання вищевказаного припису нотаріуса та стягнення з [PERSON] на користь банку 26207 доларів США,75 центів та 1800 грн описано та арештовано трикімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с.23, 24). Згідно даних свідоцтва про смерть від 03.03.2014 серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] помер [INFO] у віці 38 років (а.с.25). Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.04.2010 позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до ВАТ «Райфайзен Банк - Аваль», третя особа на стороні відповідача - відділ державної виконавчої служби Славутсьокго міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, приватний нотаріус Хмельницького нотаріального приватного округу Стець Оксана Миколаївна, [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню залишено без розгляду за заявою позивачів з зв`язку з позасудовим вирішенням спору (а.с.64). Надаючи правову оцінку спірним відносинам, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Так як при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису АТ «Райффайзен Банк Аваль» нотаріусом здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірено всі пред`явлені для вчинення виконавчого напису документи, отже обґрунтованим є висновок про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 05.02.2009 року вказана Відповідачем заборгованість є безспірною. Як видно з матеріалів справи в заяві про вчинення виконавчого напису в переліку додатків якої містяться вищезазначені документи АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості за Кредитним договором №014/2325/828 від 25.06.2007 року, а саме заяву про вчинення виконавчого напису, копію Кредитного договору №014/2325/828 від 25.06.2007 року; оригінал Договору іпотеки від 25.06.2007 року, реєстровий № 1939; розрахунок заборгованості станом на 15.01.2009 року, копії претензії. Боржники були належним чином повідомлені про порушення кредитних зобов`язань та обов`язок ліквідувати допущені порушення не менш ніж за 60 днів до вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Витребувати оригінали документів, на підставі яких було вчинений оспорюваний виконавчий напис не виявилось можливим, оскільки згідно відповіді Хмельницького обласного державного архіву вищевказані документи були знищені за закінченням строку зберігання. Водночас надані позивачем докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, позивач не довів та не надав належні та допустимі докази порушення норм законодавства щодо вчинення нотаріального напису, обґрунтованості зазначеного порушення. Тобто відсутні правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З наведеного випливає, що позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає, оскільки позивачем недоведена неправомірність дій Банку та нотаріуса. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності варто зазначити наступне. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернулася до суду з позовом 05.04.2019 року, тобто, поза межами строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦК України, оскільки оскаржуваний виконавчий напис нотаріусом вчинено 05.02.2009 року. Про те, що [PERSON] було відомо про існування оспорюваного виконавчого напису в 2010 р. свідчить те, що 16.04.2010 р. вже зверталась до Славутського міськрайонного суду Хмельницької області із аналогічним позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначала, що 11.03.2009 р. їй стало відомо про існування виконавчого напису нотаріуса від 05.02.2009 р. Клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності Позивачем не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення рішення, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed