Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

06 червня 2013 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому, після неодноразових уточнень, остаточно просив стягнути на його користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ML-404/007/2008 від 09 квітня 2008 року на загальну суму 53634,12 доларів США, що в еквіваленті складає 1413726,37грн., яка утворилась станом на 18.02.2015р., а також в рахунок погашення заборгованості, звернути стягнення на предмет іпотеки. В позовній заяві зазначав, що 09 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-404/007/2008, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11000 доларів США на споживчі цілі зі строком повернення кредиту 02 квітня 2023 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РМL-404/007/2008 (далі - Договір іпотеки), згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності згідно з державним актом на право приватної власності серії ЯЕ № 919731. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не виконав умови договору та станом на 18 лютого 2015р. за ним рахується заборгованість в сумі 53634,12 доларів США, що еквівалентно 1413726,37грн. яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 11041,39 доларів США, що еквівалентно 291036,83грн., за відсотками за користування кредитом в розмірі 492,83 доларів США, що еквівалентно 12990,36грн., за пенею в розмірі 42099,90 доларів США, що еквівалентно 1109699,18 грн., просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь дану заборгованість, а також в рахунок погашення заборгованості станом на 18.02.2015р. за кредитним договором № ML-404/007/2008 від 09 квітня 2008 року в сумі 53634,12 доларів США, що еквівалентно 1413726,37грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Ухвалою суду від 24 березня 2014 року зазначена справа, що надійшла за підсудністю з Центрального районного суду м. Миколаєва, була прийнята до провадження Жовтневого районного суду Миколаївської області. В судове засідання представник позивача не з'явився, в надісланій суду заяві просив розглянути справу за його відсутності та позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли заперечення проти позову, в яких останній посилався на необгрунтованість сум заборгованості, безпідставність дострокового стягнення заборгованості та надане клопотання про застосування строків позовної давності щодо вимог до [PERSON] як до поручителя. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 09 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-404/007/2008, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11000 доларів США на споживчі цілі зі строком повернення кредиту 02 квітня 2023 року, зі сплатою 5,99 % річних за користування кредитом. Сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії кредитного договору (а.с.11). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № РМL-404/007/2008 (далі - Договір іпотеки), згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності згідно з державним актом на право приватної власності серії ЯЕ № 919731, виданого Полігонівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010801501515 21 березня 2008 року (а.с.23-26). Разом з тим, 09 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-404/007/2008 (далі - Договір поруки), згідно з яким останній поручився за [PERSON] перед банком щодо повернення позики на умовах кредитного договору, а саме: відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань (п.1.1 Договору поруки). На підставі п.1.2 цього Договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники. В ст.2 Договору поруки зазначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: повернення основної суми кредиту, наданої боржнику, сплати відсотків за користування кредитом, пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. (а.с.28). 30 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору № ML-404/007/2008 від 09 квітня 2008 року (далі - Додатковий договір №1 до кредитного договору), яким було досягнуто домовленості щодо використання розміру та виду процентної ставки, визначених умовами кредитного договору, до 05 травня 2009 року; фіксованої процентної ставки в розмірі 7 % річних - на період з 05 травня 2009 року до 01 жовтня 2009 року; фіксованого відсотка в розмірі 6,80 % річних - на період з 02 жовтня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором; а також затверджено графік платежів в новій редакції (а.с.19-20). Крім того, 05 травня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до договору іпотеки № РМL-404/007/2008 від 09 квітня 2008 року (далі - Додатковий договір №1 до договору іпотеки), згідно з п.2.1.5 якого сторони погодилися, що розмір боргових зобов'язань, забезпечених іпотекою, становить 11041,40 доларів США. Зазначений розмір боргових зобов'язань може збільшуватися на суму невиконаних платіжних зобов'язань боржника. Іпотекою забезпечені боргові зобов'язання в разі зміни їх розміру, відповідно до умов кредитного договору. Пунктом 2.1.5.1 Додаткового договору №1 до договору іпотеки передбачено, що в разі зміни розміру боргових зобов'язань після укладення цього договору, такі боргові зобов'язання забезпечуються в їх повному розмірі (а.с.27). 30 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений додатковий договір №1 до договору поруки № SR-404/007/2008, яким сторони узгодили зміни щодо визначення терміну «Кредитний договір» в редакції: «Кредитний договір № ML-404/007/2008, укладений між Кредитором та Боржником , з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками» ( а.с. 29). 27 травня 2011року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого до останнього, як до покупця, переходять усі права вимоги за кредитними договорами, що входять до кредитного портфелю, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників ( їх поручителів) щодо сплати суми основного боргу, процентів, штрафних санкцій ( а.с. 36 ), а також договір про відступлення права вимоги, згідно якого відступлено сукупність прав за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись правом звертати стягнення на заставлене майно (а.с. 44-45). Додатки до договорів купівлі-продажу кредитного портфелю та відступлення права вимоги включають і угоди, укладені відповідачами (а.с. 43-46, 180-181,189-191). До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, що підтверджується розрахунковим документом (а.с. 160). Позичальник зобов'язання порушив, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість по сплаті кредиту в сумі 11041.39 доларів США та процентів у розмірі 492.83 долари США, які повинні бути відшкодовані відповідачем в повному обсязі. В той же час, сума пені підлягає зменшенню, виходячи з наступних підстав. Згідно наданих розрахунків, пеня, нарахована в межах строків, визначених ч.2 ст. 258 ЦК України, складає 42099,90 доларів США, що еквівалентно 1109699,18грн. На підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Постановою Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року, якою сформульовано правові позиції (у справі №6-100 цс 14), що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, визначено, що ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Приймаючи до уваги розмір заборгованості відповідача перед Банком, ступінь її погашення, суд не може погодитись з розміром пені в сумі 42099,90 доларів США, яка є явно завищеною, оскільки більш, ніж у тричі перевищує розмір заборгованості за кредитом, а тому не відповідає п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1,2 ст.627 ЦК України - засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе визначити суму неустойки за порушення умов договору щодо строків повернення кредиту та процентів у виді пені в розмірі 11500 доларів США, що еквівалентно 303125,20грн. В забезпечення належного виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору між Банком та [PERSON] (далі - іпотекодавець ) було укладено іпотечний договір від 09 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим № 544 (далі - іпотечний договір). Відповідно до умов даного договору [PERSON] передав Банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,10 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4823384100:01:034:0035, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 919731, виданим Полігонівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 15 лютого 2008 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 010801501515 21 березня 2008р. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності і згідно висновку про експертну оцінку від 02 квітня 2008 року становить 79600 грн., що за курсом НБУ на момент укладання договору складала 15762 долари США. Статтею 6 іпотечного договору передбачено право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або цим Договором, в т.ч. невиконання або неналежне виконання боржником зобов'язання за Кредитним договором, а також порядок звернення стягнення з застереженням, відповідно до п.6.3, про неможливість тлумачення жодного положення договору як обмеження права Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України. На підставі ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання або умов цього Договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. В той же час, як визначено ч.2 ст. 35, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 02 березня 2012 року позивачем направлено відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту у 30-денний строк, що передбачено п. 1.9.1 кредитного договору, та повідомлено про зміну кредитора ( а.с. 31, 32,33). Виходячи з положень ч.2 ст.590 ЦК України та ст.33 Закону України "Про іпотеку", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності зі ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У відповідності з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Суд вважає можливим обрати спосіб реалізації предмету іпотеки, запропонований позивачем та не заборонений законодавством та Іпотечним договором, а саме: шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", оскільки саме в такий спосіб можливе одержання максимальної вартості майна. Отже, з урахуванням наведеного, приймаючи до уваги розмір заборгованості боржника перед Банком, який не виконує належним чином зобов'язання за договором кредиту, а тому у позивача виникло право на реалізацію предмету іпотеки, наданого за договором відповідачем в якості забезпечення зобов'язання, суд вважає за можливе позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити. Що стосується вимог до поручителя, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Пунктом 1.9.1 кредитного договору від 09.04.2008р. передбачено право Банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем своїх боргових чи інших зобов'язань за цим договором ( а.с. 13). Згідно п. п. 1.1, 2.1, 4.1 договору поруки від 09.04.2008р. поручитель несе солідарну відповідальність з боржником за повне та своєчасне виконання останнім своїх боргових зобов'язань в повному обсязі таких зобов'язань, договір поруки діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором ( а.с. 28). Відповідно до вимог частини другої ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилась, та сплати відсотків. Згідно ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такого строку не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки позивач використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 02.03.2012 року досудову вимогу про дострокове стягнення всієї суми кредиту та відсотків ( а.с. 31-33), то відповідно до ст.1050 ЦК України, він змінив строк виконання основного зобов'язання і був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 21 січня 2015р., яка, відповідно до ст. 214 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ від 30 березня №5 «Про практику застосування судами спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку з застосуванням права на повернення кредиту достроково. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником свого зобов'язання перед кредитодавцем або до повного ви конання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Враховуючи викладене, оскільки з позовом до суду позивач звернувся лише 06 червня 2013року, тобто більше, ніж через рік після пред'явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до поручителя через пропуск позивачем строку звернення до суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, в частині вимог до відповідача [PERSON], який є позичальником та іпотекодавцем за кредитним договором. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012року №5, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654грн.

Outcome: partial