Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою згідно часток у праві власності на нерухоме майно; встановити поділ земельної ділянки в натурі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що порушуються його права на користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у спільній власності з відповідачем, повязане з істотними незручностями та обтяженнями, між сторонами не досягнуто домовленості, що змусило позивача звернутись до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник відповідача - Овідіопольської селищної ради Одеської області у судове засідання не з"явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. 3 цієї ж статті ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 73/100 житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 74, 5 кв.м., житлова площа 47,1 кв.м. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна від 12.12.2018 року державна реєстрація прав власності на земельні ділянки (кадастрові номери [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] ) скасовано, колишніми власниками яких є позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] Відповідно до листа Овідіопольської селищної ради Одеської області від 12.09.2018 року № М-020-807, земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності територіальної громади смт.Овідіополь, документація із землеустрою на вищевказану земельну ділянку у селищній раді відсутня. Співвласники житлового будинку [ADDRESS] Одеської області [PERSON] і [PERSON] із заявою про отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі до селищної ради не звертались. Стаття 321 ЦК України закріплює Конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. В той же час права співвласників будинку на земельну ділянку по [ADDRESS] жодним чином не оформлені. Визначення порядку користування земельною ділянкою, яка в користування співвласникам будинку не передавалася, є неможливим. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Питання, щодо стягнення судових витрат в межах даної цивільної справи було вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed