Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] в квітні 2016 року звернувся до суду із вказаним позовом, 04 квітня 2016 року у справі відкрито провадження. В обгрунтування позову вказав, що близько 12 години 16 липня 2015 року на перехресті вулиць Перемоги [PERSON] в м.Житомирі сталася ДТП, внаслідок якої належний йому автомобіль марки [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, чим йому спричинено матеріальні збитки, а також завдано моральної шкоди. Вказує, що ДТП сталася з вини водія тролейбуса [PERSON], тому саме відповідач КП «Житомирське трамвайно тролейбусне управління» має відшкодувати йому завдану шкоду: матеріальні збитки у розмірі 26 866 грн. 49 коп., 750 грн. 00 коп. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а також 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з тих же підстав. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову за безпідставністю, оскільки жодними доказами не доведено, що ДТП сталася саме з вини водія тролейбуса [PERSON], а тому підстави для стягнення шкоди з відповідача відсутні. Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, а також оглянув справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП, та приходить до наступного висновку. У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до статті 64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що близько 12 години 16 липня 2015 року на перехресті вулиць Перемоги [PERSON] в м.Житомирі сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль марки [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER], яким керував позивач [PERSON], отримав механічні пошкодження. Іншим учасником ДТП був водій тролейбуса 1069 [PERSON], саме на [PERSON] було складено протокол серії АП1 №250151 від 16.07.2015. В подальшому постановою Богунського районного суду м.Житомира від 21.12.2015 закрито провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП в зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 01.02.2016 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, постанову Богунського районного суду м.Житомира від 21.12.2015 скасовано, а провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закрито за спливом строків накладення адміністративного складення. За клопотанням представника позивача 28.10.2016 судом було призначено судову експертизу. Відповідно до висновку експерта №3/414 від 06.09.2017, за запропонованими питаннями надано по два варіанти висновків: По питанню №1, варіант 1 «У даній дорожній обстановці, водієві тролейбуса №1069 [PERSON] необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 г), е); 8.10, 8.11 та 16.1 Правил дорожнього руху України, зміст яких зазначений в дослідницькій частині. В наведених дорожніх умовах, дії водія тролейбуса №1069 [PERSON] не відповідали вищезазначеним вимогам Правил дорожнього руху України. Варіант №2 - згідно механізму ДТП за показами водія тролейбуса №1069 В.Ф. У даній дорожній обстановці, водієві тролейбуса №1069 [PERSON] необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, зміст якого зазначений в дослідницькій частині. В наведених дорожніх умовах, надати технічну оцінку діям водія тролейбуса [PERSON] вимозі п. 12.3 ПДР - не представляється можливим. По питанню №2, варіант №1 - згідно механізму ДТП за показами водія автомобіля Skoda Octavia н.з. АМ5300ВО [PERSON] та її свідків (пішоходів [PERSON] та [PERSON]Д.). У даній дорожній обстановці, водієві автомобіля Skoda Octavia н.з. АМ5300ВО [PERSON] необхідно було діяти відповідно до вимог п. 16.8 Правил дорожнього руху України, зміст якого зазначений в дослідницькій частині. В наведених дорожніх умовах, в діях водія автомобіля Skoda Octavia н.з. АМ5300ВО [PERSON] вищезазначеній вимозі Правил дорожнього руху України не вбачається. Варіант №2 - згідно механізму ДТП за показами водія тролейбуса №1069 [PERSON] У даній дорожній обстановці, водієві автомобіля Skoda Octavia н.з. АМ5300ВО [PERSON] необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху України, зміст яких зазначений в дослідницькій частині. У даній дорожній обстановці, для оцінки дій водія автомобіля Skoda Octavia н.з. АМ5300ВО [PERSON] вищезазначеним вимогам Правил дорожнього руху України, не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки. Дане питання може бути вирішене судом самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів. По питанню №3, варіант №1 - згідно механізму ДТП за показами водія автомобіля Skoda Octavia н.з. АМ5300ВО [PERSON], та її свідків (пішоходів [PERSON] та [PERSON]Д.). З технічної точки зору, у даній дорожній обстановці, враховуючи те, що дана ДТП трапилась в задовільних дорожніх умовах, на регульованому перехресті вул.Перемоги-Л.Українки, на яке тролейбус №1069 під керуванням [PERSON] вїжджав на забороняючий сигнал світлофору, (розвязок даної дорожньої ситуації повністю вирішувався обраними на свій розсуд діями водієм [PERSON] у відповідності до вимог п.п. 8.7.3 г),е); 8.10 Правил дорожнього руху України) - дослідження даного питання не потребує спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки, та може бути вирішене судом самостійно. Варіант №2 - згідно механізму ДТП за показами водія тролейбуса №1069 [PERSON] По причині зазначеній в дослідницькій частині, відповісти на дане питання не представилось можливим. Досліджуючи висновок експерта в сукупності з викладеними вище доказами, суд бере до уваги вихідні дані, викладені у висновку, а саме посилання на те, що у зв"язку з відсутністю в ухвалі суду єдиного комплексу вихідних даних щодо механізму розвитку досліджуваної дорожньо- транспортної пригоди, експертне дослідження за визначеним переліком питань надане експертом у відповідності до показів обох учасників пригоди ( водія автомобіля Skoda Octavia н.з. АМ5300ВО [PERSON] та водія тролейбуса №1069 [PERSON]Ф.) та її свідків ([PERSON] та [PERSON]Д.), а також несуперечливих відомостей, що містяться в наданих на експертизу матеріалах справи. Правовідносини по справі регулюються статтями 1166, 1167 та статтею 23 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї статті моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Отже, у справах про відшкодування матеріальної і моральної шкоди позивач має довести факт заподіяння цієї шкоди, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою, а відповідач - відсутність своєї вини у заподіянні цієї шкоди. Відсутність своєї вини відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166 ЦК України має доводити заподіювач шкоди, а не позивач має доводити наявність вини відповідача, хоча він не позбавлений цього права. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Виходячи з положень пункту 3 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків Згідно з пунктом 5 роз'яснень Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Натомість, дослідивши надані матеріали, суд не встановив жодних доказів того, що саме з вини [PERSON] сталася ДТП 16 липня 2015 року на перехресті вулиць Перемоги [PERSON] в м.Житомирі, оскільки позивачем не надано відповідних доказів, які б вказували на протиправність поведінки водія тролейбуса [PERSON], наявність причинно-наслідкового зв"язку між його діями та завданою шкодою, а також не підтверджено факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Аналізуючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необгрунтованість позову та відмовляє у його задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed