Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на: двухкамерний холодильник «Атлант», вартістю 6000 грн., газову плиту «Beko», вартістю 4000 грн., газову колонку «Termet», вартістю 4000 грн., телевізор «JVC» діагоналлю 21 дюйм, вартістю 300 грн., диван «Декарт», вартістю 4500 грн., матрац ортопедичний двоспальний, вартістю 3000 грн., пральну машину «Indesit», вартістю 5000 грн., праску «Phillips», електричну сушарку для рушників, вартістю 700 грн., системний блок ADM, вартістю 800 грн., монітор «Samsung», вартістю 200 грн., мультиварку електричну «Redmond» 5 літрів, вартістю 1200 грн., кофемолку електричну «Mulinex», вартістю 300 грн., соковижималку електричну, вартістю 1000 грн., блендер «Phillips», вартістю 1000 грн., лампи LED, 21 штука, вартістю 550 грн., світильники врізні в пластикову стелю (з ванної кімнати), вартістю 400 грн., золоті прикраси: сережки, вартістю 2400 грн., каблучка, вартістю 3000 грн., дитячі сережки, вартістю 2100 грн., мобільний телефон «Fly» з сім-картою, вартістю 100 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] , 27 січня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровської районної ради м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, було укладено шлюб. На час подання позову вони перебували в шлюбі. 16 січня 2018 року нею подано до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська позовну заяву про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу вони мають двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька та син мешкають з нею. З 11 листопада 2016 року відповідач мешкає окремо. Вони взагалі не спілкуються, оскільки відповідач покинувши її та дітей, без її відома забрав з квартири побутову техніку, включаючи: двокамерний холодильник «Атлант» - 1 шт., вартістю 6000,00 грн.; газову плиту «Веко» - 1 шт., вартістю 4000,00 грн.; газову варильну поверхню «Pyramida» (запаковану нову) - 1 шт., вартістю 4500,00 грн.; духовий шкаф «Pyramida» - 1 шт., вартістю 4000,00 грн.; газову колонку «Termet» - 1 шт., вартістю 4000,00 грн.; телевізор «JVC» 21 діагональ - 1 шт., вартістю 300,00 грн.; телевізор LCD «Philips» 32 діагональ - 1 шт., вартістю 3000,00 грн.; диван «Прогрес» - 1 шт., вартістю 5500,00 грн.; диван «Декарт» - 1 шт., вартістю 4500,00 грн.; матрац ортопедичний двоспальний - 1 шт., вартістю 3000,00 грн.; пральну машинку «Indesit» - 1 шт., вартістю 5000,00 грн.; праска «Philips» - 1 шт., вартістю 1000,00 грн.; електричну сушарку для рушників - 1 шт., вартістю 700,00 грн.; шведська стінка металева - 1 шт., вартістю 800,00 грн.; системний блок Intel CORE 15 - 1 шт., вартістю 8000,00 грн.; системний блок AMD - 1 шт., вартістю 800,00 грн.; монітор «Philips» 21,5 діагональ - 1 шт., вартістю 2000,00 грн.; монітор «Samsung» - 1 шт., вартістю 200,00 грн.; масляний обігрівач - 1 шт., вартістю 500,00 грн.; мультиварку електричну «Redmond» 5 літрів- 1 шт., вартістю 1200,00 грн.; кавомолку електричну «Moulinex» - 1 шт., вартістю 300,00 грн.; соковижималку електричну - 1 шт., вартістю 1000,00 грн.; блендер «Philips» - 1 шт., вартістю 1000,00 грн.; каструлю емаліровану 20 л. - 1 шт., вартістю 200,00 грн.; каструлю із нержавіючої сталі 6 л. - 1 шт., вартістю 200,00 грн.; сковорідки чавунні - 3 шт., вартістю 150,00 грн.; столові прибори: ножі, лопатки, половники, дошку для розробляння, виделки, ложки вартістю 80,00 грн.; золоті прикраси: сережки - вартістю 2400,00 грн., каблучка вартістю 3000,00 грн., дитячі сережки - вартістю 2100,00 грн.; мобільний телефон «Fly» з сім картою - 1 шт., вартістю 100,00 грн.; лампи LED - 21 шт., вартістю 550,00 грн.; світильники врізані в пластикову стелю (з ванної кімнати) - 4 шт., вартістю 400,00 грн., залишивши в квартирі «голі стіни». За даним фактом вона звернулася до Заводського відділення поліції Кам`янського відділу ГУНП в Дніпропетровській області, серія та номер звернення ЄО 17252 . Першим свідком події що трапилася 11 листопада 2016 року стала її подруга [PERSON] , з якою вони повернулися о 13 год. дня з роботи. Разом з тим, звертає увагу суду, що відповідач одночасно з речами забрав з квартири чеки на купівлю вище переліченого майна, гарантійні талони та посібники з експлуатації. За результатами її звернення ст. ДОП Кам`янського ВП майором поліції Павленко П.В. в термін з 12.01.2018р. по 16.01.2018р. розглянуто матеріали її звернення за результатами якого, він вважав-би: перевірку закінченою, в зв`язку з відсутністю будь-якого кримінального злочину та матеріали списати до справи. Це майно вартістю 70480,00 грн. ними набуто під час подружнього життя та являється спільним майном подружжя. Оскільки між ними виник спір щодо поділу майна, змушена звертатися до суду із вимогами визнати за нею право особистої приватної власності на наступне: двокамерний холодильник «Атлант» - 1 шт., вартістю 6000,00 грн.; газова плиту «Веко» - 1 шт., вартістю 4000,00 грн.; газову колонку «Termet» - 1 шт., вартістю 4000,00 грн.; телевізор «JVC» 21 діагональ - 1 шт., вартістю 300,00 грн.; диван «Декарт» - 1 шт., вартістю 4500,00 грн.; матрац ортопедичний двоспальний - 1 шт., вартістю 3000,00 грн.; пральну машинку «Indesit» - 1 шт., вартістю 5000,00 грн.; праска «Philips» - 1 шт., вартістю 1000,00 грн.; електричну сушарку для рушників - 1 шт., вартістю 700,00 грн.; системний блок AMD - 1 шт., вартістю 800,00 грн.; монітор «Samsung» - 1 шт., вартістю 200,00 грн.; мультиварку електричну «Redmond» 5 літрів- 1 шт., вартістю 1200,00 грн.; кавомолку електричну «Moulinex» - 1 шт., вартістю 300,00 грн.; соковижималку електричну - 1 шт., вартістю 1000,00 грн.; блендер «Philips» - 1 шт., вартістю 1000,00 грн.; лампи LED - 21 шт., вартістю 550,00 грн.; світильники врізані в пластикову стелю (з ванної кімнати) - 4 шт., вартістю 400,00 грн. Згідно частини 2 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Такими речами для неї особисто являються: золоті прикраси: сережки - вартістю 2400,00 грн., каблучка - вартістю 3000,00 грн., дитячі сережки - вартістю 2100,00 грн.; мобільний телефон «Fly» з сім картою - 1 шт., вартістю 100,00 грн. Оскільки речі, на які вона просить визнати за нею право особистої приватної власності, придбано нею та Відповідачем під час перебування у шлюбі, враховуючи те, що ці речі не є особистою приватною власністю [PERSON] , та те, що вартість речей, які вона просить виділити їй у приватну власність становить 33950,00 грн., що навіть менше ніж половина вартості усього спільного майна, набутого подружжям у шлюбі, вважає за можливе позов задовольни в повному обсязі. Заяви (клопотання) учасників справи. 02 квітня 2018 року відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані таі такі, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на норми ст.ст.60, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України та ст.365 Цивільного кодексу України, які регламентують підстави набуття права спільної сумісної власності, здійснення подружжям права спільної сумісної власності, права на поділ такого майна та способи і порядок поділу спільного сумісного майна, а позовні вимоги містять прохання визнати все спільне сумісне майно подружжя, яке за висловлюваннями позивача було нами придбано під час шлюбу, особистою приватною власністю позивача. Вважає, що під час подання позову позивачем не дотримані норми стосовно основних положень про докази. Перелік майна, вказаний позивачем у позовній заяві співпадає з переліком майна, зазначеним позивачем у заяві поданої до Кам`янського відділу поліції, але вартість цього майна зазначена позивачем у цих заявах (до суду і до органу поліції) різниця майже в два рази, що свідчить про здійснення позивачем припущень відносно придбання цього майна під час шлюбу та його вартості. Крім того, заява до Кам`янського ВП, копія якого міститься в матеріалах справи, не містить дату подачі цієї заяви до органів поліції, не містить відмітки про отримання цієї заяви Кам`янським ВП, на цю заяву відсутнє посилання у висновку про розгляд звернення громадянки [PERSON] ЖЄО №789 від 12.01.2018 р. У резолютивній частині висновку про розгляд звернення громадянки [PERSON] ЖЄО №789 (копія якого надана позивачем до суду) зазначено, що перевірка вважається закінченою, в зв`язку з відсутністю будь-якого кримінального злочину та матеріали списані до справи. Відсутність оскарження висновку та дій ст. ДОП Камянського ВП, майору поліції Павленко П.В. до органів прокуратури або слідчого судді з боку [PERSON] свідчить про погодження нею обставин відсутності складу злочину з боку [PERSON] . Тим більш, звертає увагу суду на те, що [PERSON] звернулася до Кам`янського ВП 12.01.2018 р. відносно подій, які вона вважала вчиненими відповідачем [PERSON] 11.11.2016 р. - тобто більш ніж через 2 роки після надуманих позивачем подій. В позовній заяві позивач стверджує, що одночасно з речами, він, начебто забрав з квартири чеки на купівлю вище переліченого майна, гарантійні талони та посібники з експлуатації. Однак, ці висловлювання позивача не знаходять свого підтвердження, тим більш документального. Висновок про розгляд звернення громадянки [PERSON] ЖЄО №789 не містить інформації про викрадення ним будь-яких документів, відсутні будь-які звернення позивача до нього з вимогами повернути майно та документи на майно, а також, підтвердженнями, що позивач замість доказів користується припущеннями, є відсутність клопотання позивача про витребування доказів, якщо вона вважає, що ці докази є у відповідача. До позовної заяви не надано жодного доказу в обґрунтування найменування майна, яке начебто придбано, тим більш під час перебування у шлюбі, його кількості, технічного стану, не надано доказів його придбання взагалі, в тому числі і часу, джерела його придбання, а також не надано доказів вартості цього майна. Просить суд залишити без задоволення в повному обсязі позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя.(а.с.41-43) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні пояснила, що 11 листопада 2016 року їй зателефонував син та повідомив, що батько вивозить все майно із їх квартири. Після дзвінка сина, вона разом зі своєю подругою [PERSON] поїхали до неї додому. Біля під`їзду вона побачила 2 вантажні машини, біля яких були брат та племінник її чоловіка, та ще якийсь чоловік. Вони виносили матрац. Нічого вони не пояснили. Коли вона зайшла до квартири, то там був її чоловівк. Він забрав всі документи на придбане майно та взяв її документи. Тоді вона закрила двері до квартири та сказала, що не віпустить його, поки він не віддасть їй її документи. Вона викликала поліцію, то чоловік повернув їй паспорт, та вона випустила його із квартири. В квартирі не було майна, яке вони сумісно купували з ним під час шлюбу. Перелік майна нею зазначений в позовній заяві. Це не перший спір між нею та відповідачем. Вона подавала до відповідача позов про стягнення аліментів. Але потім син припинив навчання і була переплата по аліментам. Відповідач подавав до неї позов про стягнення суми переплати. Потім вона зверталася із позовом про розірвання шлюбі, а тепер про поділ майна. Наполягає на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що до позовної заяви не надано жодного доказу в обґрунтування найменування майна, яке начебто придбано, тим більш під час перебування у шлюбі, його кількості, технічного стану, не надано доказів його придбання взагалі, в тому числі і часу, джерела його придбання, а також не надано доказів вартості цього майна. Відповідач із квартири забрав лише ортопедичний матрац, який йому купувала його мати, бо у нього проблеми зі спиною, шведську стінку, яка була особисто його для вправ для спини, та свої особисті речі- одяг. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 30.05.2019 року пояснив, що він 11 листопада 2016 року з 9.30 до 10.00 був вдома, коли прийшов батько. В той час йому потрібно було уходити. За батьком зайшов племінник батька- його троюрідний брат. В той час йому зателефонувала мати та просила зайти до неї на роботу і сказала, що телефонувала сусідка та повідомила, що її чоловік вивозить речі. Коли він прийшов до під`їзду свого будинку, то побачив біля під`їзду стояв їх холодильник, пральна машинка, шведська стінка. Це все, що він встиг побачити. В цей же час його троюрідний брат виносив матрац з ліжка разом із якимось чоловіком. В квартири знаходилися він, його сестра молодша, мати, подруга матері- [PERSON] , батько. Вони зачинили двері, викликали поліцію, і тільки після цього батько віддав паспорт матері. В квартирі було відсутнє майно, а саме газова плита, духовий шкаф, диван, маленький телевізор, водонагрівач, та інше майно зі всіх кімнат. Машину вантажну із тентом він бачив одну, речі вантажив його троюрідний брат [PERSON] , вантажив він матрац. Документи на все майно у них були. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 01.07.2019 року пояснила, що 11 листопада 2016 року вона знаходилася на роботі. Працює вона разом із [PERSON] в 7-ій лікарні. До [PERSON] подзвонив син та сказав, що приходив батько. потім зателефонувала сусідка та спитала, чи переїздить родина [PERSON] , бо її чоловік виносив речі. Вона разом із [PERSON] поїхали додому. Коли приїхали, то побачили, що виносили матрац. В квартирі було відсутнє все майно, залишився лише каркас від ліжка. [PERSON] знаходився в квартирі. Вони закрили квартиру та не випускали його із квартири, поки не приїхала поліція. Він намагався піти, але вони вимагали повернути документи [PERSON] . Коли приїхала поліція, то він повернув документи. Вона особисто бачила документи на електропічь. Коли вони приїхали, то вона бачила тільки один вантажний автомобіль, в автомобілі вона бачила пральну машинку, інший вже на той час поїхав. Сусіди казали, що бачили 2 автомобіля. Крім [PERSON] , був його племінник, брат та ще люди. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 19.12.2029 року пояснив, що він брат [PERSON] . В листопаді 2016 року йому подзвонив [PERSON] та попросив допомоги перевезти речі. Вони поїхали до [PERSON] додому. Там бус син [PERSON] з дівчиною. [PERSON] зібрав свої особисті речи та поклав у машину. Також [PERSON] сказав, що потрібно забрати матрац, бо його йому купувала мати та шведська стінка. також з ними був його син [PERSON] та [PERSON] . Коли вони виносили матрац, то приїхала [PERSON] , її син та донька . Вони погрузили в машину матрац, а [PERSON] не виходив. Піднялися на верх, але двері в квартиру їм ніхто не відкрив, лише чутно було крики. Потім приїхали працівники поліції. [PERSON] подзвонив і попросив принести його паспорт. Він піднявся та відніс паспорт [PERSON] . Через деякий час [PERSON] вийшов і вони поїхали. Приїздили вони на його автомобілі легковому. Коли [PERSON] збирав речі, то це були його особисті речі- одяг, він не бачив, щоб [PERSON] збирав ложки , віделки. також вона не виносили кухонну техніку та інше. Витнесли лише Матрац , шведську стінку та особисті речі [PERSON] . Була лише одна вантажна машина. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні 19.12.2029 року пояснив, що [PERSON] брат його дружини. В листопаді 2016 року йому подзвонив брат [PERSON] та попросив допомоги [PERSON] перевезти речі, бо той сам боїться забрати свої речі. Вони утрьох на легковій машині [PERSON] поїхали до [PERSON] додому. Туди викликали вантажний автомобіль. Там був син [PERSON] з дівчиною. [PERSON] зібрав свої особисті речи та поклав у машину. Також винесли матрац та шведську стінку. Коли вони виносили матрац, то приїхала [PERSON] , її син та донька . Потім приїхали працівники поліції. Була лише одна вантажна машина. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.37) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 червня 2018 року змінено порядок розгляду справи з правил спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику на спрощене позовне провадження із (повідомленням) викликом сторін.(а.с.60) Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2019 року, в зв`язку з находженням судді Ковальової А.Б. на лікарняному по вагітності та пологам, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.05.2019 року зазначена цивільна справа була передана для розгляду судді Лобарчук О.О. Цивільну справу прийнято до провадження та призначено в судове засідання.(а.с.89) Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 січня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , повторно виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17 січня 2018 року (а.с.11). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с.12,13) Відповідно до висновку про розгляд звернення громадянки [PERSON] ЖЄО № 789 від 12.01.2018 року встановлено, що 12.01.2018 року до Кам`янського ВП з заявою звернулась громадянка [PERSON] , в якій просить вжити заходи до свого чоловіка громадянина [PERSON] , 1977 р.н., який 11.11.2016 року без її відому з квартири [ADDRESS] , вивіз спільно нажите ними у шлюбі майно на загальну суму 126580,00 грн. Після проведення перевірки було прийняте рішення про реєстрацію вказаного факту до ЖЄО з подальшим внесенням до ЄРДР та після ознайомлення з матеріалом керівництвом СВ було прийняте рішення про направлення його до СПП Кам`янського ВП для прийняття рішення згідно ЗУ "Про звернення громадян". При перевірці встановлено, що громадянка [PERSON] з 2008 року перебуває у шлюбі з чоловіком громадянином [PERSON] , з яким спільно мешкала та наживала майно у квартирі [ADDRESS] . Так, між ними почались відбуватись сварки в наслідок чого вони вирішили розлучитися. Але, 11.11.2016 року, заявниця прийшла з роботи додому на [ADDRESS], де виявила відсутність усього майна та побутової техніки спільно нажитої у шлюбі з чоловіком громадянином [PERSON] на загальну суму 126580,00 грн, який самовільно без її згоди та відому вивіз на невідому заявниці адресу. Раніше остання з заявою за вказаним фактом не зверталась бо вважала, що її чоловік добровільно повершіть їй частину вказаного майна. В зв`язку з відсутністю будь-якого кримінального злочину перевірку закінчено.(а.с.16) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Твердження позивача, що вказане майно набуте подружжям разом під час перебування у шлюбі не знайшли свого підтвердження жодними належними та допустими доказами. Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина 1 ст. 70 СК УКраїни передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 21.12.2007№11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивачем не заявлені вимоги про визнання спільним майном подружжя та витребування майна із чужого володіння. Суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки їх пояснення не підтверждуються жодними доказами , та протирічать встановленим в судовому засіданні обставинам, а саме щодо кількості вантажних автомобілів, свідки зазначають наявність одного автомобіля по прибуттю, при цьому вказують, що вантажних автомобілів було 2, речей, які знаходилися в вантажному автомобілі по прибуттю їх за місцем проживання позивача. Так свідок [PERSON] вказав про те, що біля під`їзду стояв холодильник та пральна машинка, тоді як свідок [PERSON] вказала на знаходження пральної машинки в вантажному автомобілі. Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що позивачем не надано жодного доказу який би свідчив про придбання цих речей подружжям за спільні кошти. Разом з тим суд констатує, що підтвердження визначення позивачем вартості майна нічим не обґрунтована, доказів вартості майна до суду не було надано. Надані позивачем пояснення не підтверджуються жодними доказами по справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення вимог позивача відсутні, оскільки позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed