Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області [PERSON] звернувся до суду з заявою в інтересах держави в особі Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, уточненою в подальшому, про визнання спадщини відумерлою, посилаючись на те, що відповідно до інформації Управління Держгеокадастру в Ізюмському районі Харківської області щодо не витребуваних сертифікатів на право на земельну частку(пай) по Ізюмському району, що знаходяться на зберіганні в Управлінні, встановлено, що на підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №422 від 12.09.1997 на ім'я [PERSON] видано сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] . Вказаний сертифікат знаходиться на зберіганні в Управлінні. Відповідно до розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №237 від 04.05.2000 уточнений розмір земельної частки (паю) по КСП «Червоний Оскіл» складає 6,7 умовних кадастрових гектарів. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2016 року становить 192483,41 грн. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 6,7 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 192483,41 грн. відповідно до сертифікату [NUMBER]. Відповідно відомостей Ізюмської державної нотаріальної контори після відкриття спадщини, будь які спадкоємці із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, відомості щодо складання заповіту [PERSON] відсутні. Земельна частка(пай), право на яку належить [PERSON], згідно сертифікату [NUMBER], відповідно до ст..79-1 ЗК України є об'єктом цивільних прав з моменту формування земельної ділянки - встановлення її площі згідно з технічним звітом про розробку проекту організації території земельних часток (паїв) для передачі в натурі із земель реформованого КСП «Червоний Оскіл» та оформлення державних актів на право приватної власності на землю розташовану в Ізюмському районі Харківської області за 2001 рік. Просить визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] на земельну частку (пай) розміром 6,7 умовних кадастрових гектари в адміністративних межах Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області, згідно сертифікату про право на земельну частку(пай) [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області №422 від 12.09.1997 , вартістю 192483,41 грн. на який припадає не витребувана(нерозподілена) земельна ділянка(пай) № 624 площею 4,3115 га ріллі контур №9 із земель реформованого КСП «Червоний Оскіл» відумерлою. Прокурор заяву підтримав, подавши відповідну заяву . Голова Червонооскільської сільської ради [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) по КСП «Червоний Оскіл» відповідно до сертифікату [NUMBER], який видано їй, як члену колективного сільськогосподарського підприємства "Червоний Оскіл", яка проживала в с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області на підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації від 12 вересня 1997 року за № 422. В сертифікаті зазначено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний Оскіл» розміром 8,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартість якої становила 28773,00 грн. Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 жовтня 1997 року за № 294. Із відповіді Ізюмської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Харківській області від 01 вересня 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заповіти на території Ізюмського району не посвідчувалися. Із довідки виконкому Червонооскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 05 серпня 2016 року вбачається, що нерухомого майна за [PERSON] на території сільської ради не зареєстровано. Згідно п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якого до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] а саме [INFO], отже, спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, тому застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Пунктом першим частини першої статті 555 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом. Із змісту статті 524 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин вбачається, що особисті немайнові права, які тісно пов'язані з майновими правами є предметом спадщини. Як вбачається з матеріалів справи власник сертифіката на право на земельну частку (пай) помер. Спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. Оскільки держава завжди приймає спадкове майно і відмовитися від нього не має права ні за будь - яких обставин, при цьому, виходячи з вимог статті 524, 555 ЦК УРСР, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, будь - якого акта або дії для прийняття спадщини з боку держави не потрібно. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року. Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Так як право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату є спадщиною, до держави перейшло це право відповідно до вимог законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, тому вважати його відумерлою спадщиною, відповідно до ст.. 1277 ЦК України підстав немає, відповідно заява про визнання спадкового майна відумерлим не грунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed