Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-28 00:00:00

У листопаді 2013 року кредитна спілка «Опора» звернулася до суду з зазначеним та в подальшому уточненим позовом до [PERSON], [PERSON] Посилалася на те, що 07 листопада 2008 року між нею та [PERSON], яка є членом спілки, укладено кредитний договір № 101-1408, за яким вона отримала кредит в сумі 2500,00 грн. та договір поруки № 101-1408 між спілкою та [PERSON], згідно якого поручитель взяла на себе зобов'язання солідарно відповідати перед спілкою за боржника, а саме повернути кредит, плату, яка нараховується в разі невчасної плати за користування кредитом, додаткові відсотки, відшкодувати збитки. [PERSON] свої зобов'язання перед спілкою не виконала, у зв'язку з чим станом на 28.03.2014 виникла заборгованість за кредитом в розмірі 5936,78 грн., зокрема заборгованість за тілом кредиту становила 1523,79 грн., за відсотками - 4412,99 грн., яку кредитна спілка просила стягнути солідарно з відповідачів та судові витрати в сумі 229,4 грн. Не погоджуючись із вказаним позовом, в лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до кредитної спілки «Опора» про припинення договору поруки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 листопада 2008 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено кредитний договір № 101-1408, за яким надано 2500 грн. на 12 місяців та визначено строк повного погашення кредиту до 07 листопада 2009 року. Відповідно до договору поруки від 07 листопада 2008 року, поручитель приймає на себе обов»язок як солідарний боржник нести відповідальність внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] від 07 листопада 2008 року. Отже, оскільки строк договору встановлений до 07 листопала 2009 року, тому з цієї дати протягом шести місяців кредитна спілка «Опора» повинна була пред'явити вимогу до поручителя про стягнення заборгованості. Враховуючи наведене та відповідно до вимог ч.4 ст.559 ЦК України просила суд визнати договір поруки від 07 листопада 2008 року припиненим. Ухвалою від 20 березня 2014 року вказані позовні заяви об'єднані в одне провадження. В судовому засіданні представники кредитної спілки «Опора» наполягали на позовних вимогах. Просили стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь спілки заборгованість по кредиту в сумі 5936,78 грн., судові витрати в сумі 229,4 грн., в задоволенні зустрічного позову - відмовити. [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася засобами поштового відправлення та через Красноградський ЖРЕП, але зворотні повідомлення повернулися на адресу Красноградського районного суду Харківської області не врученими. Представник відповідача [PERSON], [PERSON], проти задоволення первісного позову заперечував та послався на пропущення строку позовної давності. Зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим підтримав. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов кредитної спілки «Опора» задоволенню не підлягає, а позовні вимоги зустрічного позову слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 листопада 2008 року [PERSON] звернулася до кредитної спілки «Опора» з заявою про надання їй як члену спілки кредиту для ремонту в сумі 2500,00 грн. строком на 12 місяців. 07 листопада 2008 року між нею та кредитною спілкою «Опора» укладено кредитний договір № 101-1408, згідно якого кредитна спілка надала [PERSON] кредит у формі кредитної лінії на суму 2500,00 грн. із сплатою процентів по фіксованій ставці 6% щомісячно на фактичну суму, яка знаходиться в користуванні, що розраховуються поденно від наданої суми кредиту, але не менше 150 грн. за місяць із строком повернення кредиту до 07 листопада 2009 року. Із пункту 3 вбачається, що сплата відсотків за користування кредитом є першочерговою і вноситься позичальником щомісяця за фактичні дні користування ним. В разі прострочення плати відсотків на строк більш трьох днів, позичальник зобов'язаний до повного погашення заборгованості по сплаті відсотків сплачувати спілці відсотки нараховані за подвоєною ставкою, що розраховуються поденно від суми наданого кредиту та заборгованості зі сплати відсотків. У разі порушення [PERSON] зобов'язань щодо сплати відсотків, спілка має право достроково вимагати повернення кредиту та сплати відсотків. В пункті 7 зазначено, що договір діє до повного припинення зобов'язань сторін за цим договором. У разі інфляційних процесів в Україні [PERSON] надала свою згоду щодо зміни процентної ставки, про що спілка повинна повідомити за сім днів до зміни. У забезпечення виконання кредитного договору 07 листопада 2008 року між спілкою та [PERSON] укладено договір поруки № 101-1408, згідно якого вона, як поручитель прийняла на себе обов'язок в повному обсязі: за повернення кредиту, плату, яка нараховується в разі невчасної плати за користування кредитом, додаткових відсотків, відшкодування збитків і як солідарні боржники несуть відповідальність перед спілкою внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] Із змісту договору поруки вбачається, що він дійсний протягом десяти років. Договір поруки підписаний поручителем. Із розрахунку наданого позивачем за первісним позовом вбачається, що з 07 грудня 2008 року до квітня 2013 року [PERSON] погашала кредит частково, а з 12 квітня 2013 року припинила сплату коштів. Заборгованість станом на 28 березня 2014 року за кредитом склала 5936,78 грн., зокрема заборгованість за тілом кредиту становила 1523,79 грн., за відсотками - 4412,99 грн. До теперішнього часу заборгованість за кредитом не погашено. Згідно зі ст.ст. 530,631 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Встановлено, що 07 листопада 2008 року сторони уклали кредитний договір на споживчі потреби на строк 12 місяців до 07 листопада 2009 року зі сплатою 6% в місяць. Пунктом 7 Договору сторони передбачили, що строк дії договору до повного припинення зобов»язання сторін. З відповідним позовом до боржника кредитна спілка «Опора» звернулася до суду 29 листопада 2013 року, тобто через чотири роки після спливу визначеного договором строку виконання грошового зобов'язання. Суд вважає, що передбачена п. 7 умова договору про його дію до повного припинення зобов»язання сторін не може розглядатись як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка неминуче настане. На думку суду, строк перебіг строку позовної давності починається з 07 листопада 2009 року - визначеної умовами договору дати повернення кредиту. Норми ст.256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ч. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в своїх поясненнях просив про застосування строків позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України ). Крім зазначеного, відповідно до п. 7 ч. 13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З огляду на те, що законом заборонено вимагати повернення споживчого кредиту за межами строку позовної давності, а факт звернення кредитної спілки «Опора» за захистом своїх прав був за межами позовної даності, то строк давності виданого споживчого кредиту минув. З приводу зустрічного позову [PERSON] суд приходить до наступного, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України та ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення боржником зобов'язання. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом зазначених норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах з кредитором. Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор продовж шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частиною 1 ст.251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Проте, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251, ч.2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки від 07 листопада 2008 року, укладеному між кредитною спілкою «Опора» і [PERSON], вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дійсність десять років не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.2 ст.252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно до частини четвертої статті 559 ЦКпорука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як було зазначено вище, кредитна спілка «Опора» відповідно до п. 2.1 кредитного договору визначила строк договору до 07 листопада 2009 року. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Доказів звернення з вимогами про виконання своїх обов»язків [PERSON] і [PERSON] кредитною спілкою в судовому засіданні надано не було. Як вбачається з матеріалів справи з позовом до суду кредитна спілка «Опора» звернулася до боржника та поручителя 29 листопада 2013 року, а також після спливу шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що кредитна спілка «Опора» пред'явила вимогу до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором після спливу шестимісячного строку, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України є підставою для припинення поруки. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 29 січня 2014 року у справі № 6-155цс13, а саме: відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору, не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися. Відповідно до ст..360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх судів України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved