Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ «СК «АХА Страхування», [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2013 року о 10 год. 30 хв. у м.Львові на перехресті вул.Котляревського та вул.Генерала Чупринки відбулась ДТП за участі транспортного засобу Інфінінті, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та транспортним засобом ВАЗ 211440, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Власником транспортного засобу ВАЗ 211440, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON]. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 08.09.2016 року встановлено, що [PERSON], під'їжджаючи до перехрестя різнозначних доріг, не дав дороги автомобілю ВАЗ 211440, д.н.з. [NUMBER], який наближався праворуч, а відтак порушив вимоги Правил дорожнього руху (п.16.12), що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, отже він є винуватцем даної ДТП. Цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди на момент ДТП була застрахована в АТ «СК «АХА Страхування», страховий поліс АВ 2996061 і обов'язок відшкодувати шкоду завдану позивачу згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладається на відповідача, якому було надіслані всі необхідні документи в тому числі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідачем було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу і визначено розмір збитків. Необхідні документи, які фіксують факт заподіяної шкоди на момент подання позовної заяви до суду знаходяться у страховика. Просить стягнути солідарно з АТ СК «АХА Страхування» та [PERSON] на його користь шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 40 000 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.; сплачений удовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та обґрунтовуючи їх доказами, наявними в матеріалах справи. Представник АТ «СК «АХА Страхування» в судовому засіданні позов заперечив в повному обсязі, просив відмовити. В своїх письмових запереченнях проти позову, пояснив, що 18.03.2013 року позивач подав до АТ «СК «АХА Страхування» заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ. 18.03.2013 року оцінювачем було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ 211440», р.н. [NUMBER], та складено Протокол огляду транспортного засобу. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілій чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожнього-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.36.2 Закону, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його…; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Таким чином, для прийняття рішення про виплату/відмову у виплаті страхового відшкодування Потерпілим має бути надана заява про страхове відшкодування. Страховиком на сьогоднішній день не було отримано зазначеного документа. Вважає, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов заперечили в повному обсязі. Відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, просить відмовити в задоволенні позову у зв'язку з спливом позовної давності. Вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.02.2013 року в 10 год. 30 хв. у місті Львові на перехресті вулиць Котляревського та [PERSON], а саме зіткнення автомобіля марки «Інфініті» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] з автомобілем марки ВАЗ 211440 реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. В результаті вказаної ДТП пасажир ВАЗу [PERSON] отримала тілесні пошкодження у вигляді забою м'яких тканин обох колінних суглобів. Постановою слідчого СЧ СВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області капітана міліції Хомин В.С. від 16 березня 2013 року кримінальне провадження № 12013150030000093, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.02.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України - закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого вищевказаною статтею. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 08.09.2016 року справу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення - провадженням закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова не оскаржувалася і набрала законної сили. Судом встановлено, що 09.02.2012 року між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Поліс (Договір) №АВ/2996061 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є "Infiniti EX35", р.н. [NUMBER]. 18.03.2013 р. [PERSON] подав до АТ «СК «АХА Страхування» заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору ОСЦПВВНТЗ. 18.03.2013 р. оцінювачем було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «ВАЗ 211440», р.н. [NUMBER], та складено Протокол огляду транспортного засобу. 30 вересня 2016 року АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було повідомлено [PERSON], що враховуючи те, що заяву про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди по даній справі страховиком отримано не було, то у відповідності до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування по заявленому випадку не виплачується. Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані постановою пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями, нормами ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України. Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України). Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Частиною 1 ст. 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 981 ЦК України, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Згідно ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Крім того, відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 33.1.4 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Згідно п. 37.1.4 ст. 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Крім того, відповідно ст. 36 зазначеного Закону протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. З огляду на що, суд вважає правомірною відмову страхової компанії відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність в їх відмові в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 551,20 грн. судового збору (а.с. 1). У зв'язку із відмовою у задоволенні позову суд відповідно до ст. 141 ЦПК України відмовляє у стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed