Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що їй на праві власності належить квартира № 40 по вул. Молодіжній в будинку № 8 у м. Біла Церква та в якій зареєстрована її бувша невістка [PERSON]. Посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації з травня 2014 року, позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення у пресі, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав. Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців (ч. 1 ст. 71 ЖК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується даними копії договору купівлі-продажу квартири від 23.12.2002 року. Відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою з 01.09.2009 року, що вбачається з довідки КП ЖЕК № 7 від 29.05.2015 року № 1361, а також відомостями з адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України від 17.07.2015 року. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з квітня 2014 року. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин, тому вимоги позовної заяви про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved