Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, посилаючись на те, що являється власником 63/100 частини домоволодіння по пров.Будівельний, 46, м.Черкаси на підставі договору довічного утримання від 16.08.2014р., укладеного з чоловіком її рідної тітки [PERSON] Після його смерті 19.10.2015р. відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 37/200 частина домоволодіння по пров.Будівельному в м.Черкаси, належна спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.1988 року, а також земельна ділянки площею 435,5 кв.м по пров.Будівельному,46 в м.Черкаси, кадастровий номер 7110136700-06-042-0014, належна спадкодавцю на підставі Державного акту серії ЯЕ № 628702 від 23.06.2008р. Вказує, що з 17.04.2010 року після смерті тітки, дружини [PERSON], понад 5 років до відкриття спадщини, постійно проживала з спадкодавцем однією сімєю, здійснювала за ним догляд, оскільки понад 8 років останній страждав на хворобу Паркінсона та не міг себе обслуговувати, також організовувала його поховання. Оскільки заповіт за життя спадкодавцем складений не був, то спадкове майно, що залишилось після його смерті, має успадковуватись за законом, з приводу спадкування виник спір між позивачкою та відповідачкою, яка є племінницею спадкодавця. Просить суд встановити факт встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], який помер 19 жовтня 2015 року, та визнання спадкоємцем за законом четвертої черги. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Вказували, що у позивачки з тіткою та її чоловіком, які не мали власних дітей, з 1990-х років склались сімейні стосунки як з племінницею, [PERSON] до хвороби турбувався про позивачку, тому вона вважала за моральний обовязок забезпечити йому догляд за життя та не зважаючи на складні сімейні обставини, погіршення здоровя чоловіка в звязку зі смертю сина, постійно проживала зі спадкодавцем, який був повністю паралізований через хворобу Паркінсона і його не можна були залишати самого ні вдень, ні вночі, тільки коли була відсутньою в звязку з роботою просила їй допомогти відповідачку та за дану допомогу сплачувала кошти. Відповідачка, її представники [PERSON], адвокат [PERSON] проти позовних вимог заперечували у повному обсязі та просили суд відмовити у їхзадоволенні. Вказували, що позивачка здійснювала догляд за спадкодавцем за життя, виконуючи умови договору довічного утримання, при цьому часто догляд за останнім не був належний, тому відповідачка також здійснювала за ним догляд, отримувані від позивачки кошти витрачала на придбання продуктів харчування та потреб спадкодавця. Представник Черкаської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності від 30.04.1974р. право власності на домоволодіння по пров.Будівельному-вул.Чіковані, 46/19 набув [PERSON] (63/100) та його батько [PERSON]О.(37/100). На підставі договору довічного утримання від 16.08.2004р. на належну [PERSON] 63/100 частину домоволодіння набула права власності [PERSON], племінниця його дружини [PERSON] Згідно з п.п.6,7 вказаного договору позивачка зобовязувалась довічно утримувати [PERSON] Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, ліків, догляду та необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 200 грн. на місяць. Після смерті [PERSON] та його дружини [PERSON] 37/100 частку зазначеного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.12.1988р. успадкували син [PERSON] в частці 37/200, а також онуки [PERSON] та [PERSON] за правом представлення по 37/400 кожна, оскільки їх мати та сестра [PERSON] [PERSON] померла 29.08.1979р. 17.04.2010 року померла тітка позивачки [PERSON] 19.10.2015р. помер [PERSON] Після його смерті 19.10.2015р. відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 37/200 частина домоволодіння по пров.Будівельному в м.Черкаси, належна спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.12.1988 року, а також земельна ділянка площею 435,5 кв.м по пров.Будівельному,46 в м.Черкаси, кадастровий номер 7110136700-06-042-0014, належна спадкодавцю на підставі Державного акту серії ЯЕ № 628702 від 23.06.2008р. Оскільки заповіт за життя спадкодавцем складений не був, отже спадкове майно, що залишилось після його смерті, має успадковуватись за законом. Згідно з матеріалами спадкової справи, яка відкрита у Першій черкаській державній нотаріальній конторі, після його смерті з заявами про прийняття спадщини звернулись його племінниця [PERSON] та [PERSON] на підставі факту проживаннязі спадкодавцем сімєю понад 5 років до моменту відкриття спадщини, з приводу встановлення якого в судовому порядку позивачка звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. З Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, маютьвзаємні права та обов'язки. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду У країни від 20 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зіспадкодавцем, були пов'язаніспільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. В судовому засіданні встановлено, що з 17.04.2010 року після смерті тітки [PERSON] позивачка [PERSON] спільно проживала з чоловіком тітки [PERSON] однією сім'єю, оскільки останній потребував стороннього догляду в звязку з тривалою тяжкою хворобою Паркінсона та не міг самостійно себе обслуговувати, що підтверджено наступними доказами. Згідно з довідкою про склад сімї від 31.03.2016. № 472, акту опитування сусідів від 31.03.2016р., 07.06.2016р., [PERSON] дійсно проживала без реєстрації в домоволодінні по пров.Будівельний, 46 [PERSON] після смерті його дружини [PERSON]К, відповідно до заключення ЛКК від 16.05.2012р. [PERSON] за станом здоровя потребував постійного стороннього догляду. Як свідчить зміст власноручно складеного [PERSON] доручення від 07.06.2010р., підпис в якому завірений секретарем КСН «Хімселище» [PERSON], він вказував, що довіряє [PERSON] отримувати пенсію як своїй племінниці. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.05.2014р., затвердженим директором територіального центру соціальної допомоги, [PERSON] проживає з племінницею [PERSON], життєво-необхідними речами забезпечений, прикутий до ліжка понад 8 років, потребує постійного догляду, [PERSON] здійснює догляд, миє, переодягає, готує їжу, трьохкратно годує, прибирає, пере. Згідно показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], надання догляду входило до договірних зобовязань позивачки за договором утримання та даний догляд здійснювався часто неналежним чином, у відсутність позивачки догляд здійснювала відповідачка. Разом з тим, наданою позивачкою відомістю оплати відповідачці щомісячно 1200-1300 грн., показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтверджується, що позивачка доглядала та піклувалась про спадкодавця, понад 5 років постійно проживала та була повязана спільним побутом з спадкодавцем, якого цілодобово не можна було залишати без догляду в зв'язку з повним паралічем через хворобу Паркінсона, тільки в період відсутності звязку з роботою просила допомогти відповідачку, якій в зв'язку з цим щомісячно оплачувала обумовлену суму, надаючи допомогу таким чином [PERSON], що виходила за межі її обовязків за договором довічного утримання. За умовами статей 1217, 1223, 1258, 1264 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261, 1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1258 ЦК України встановлено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1262, 1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Суд бере до уваги, що відповідачка є племінницею померлого і є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] другої черги за правом представлення в порядку спадкування тієї частини спадщини, яка належала б її матері (сестрі спадкодавця) [PERSON] в порядку спадкування другої черги за законом, якби її мати, яка померла в 1979 році, була живою на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] Враховуючи те, що\~відповідачка відповідно до ч.3ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем після смерті [PERSON] за правом представлення як спадкоємець другої черги, що виключає можливість спадкування позивачки як спадкоємця четвертої черги, тому встановлення факту проживання позивачки сімєю не має юридичного значення, що є підставою для відмови у задоволенні позову про встановлення такого факту та похідного від цього визнання за позивачкою права спадкування в якості спадкоємця четвертої черги. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed