Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення обмежувального припису відносно [PERSON] .. встановивши останньому заборону наближатись до [PERSON] , до її місця проживання, роботи. Інших місць частого відвідування, для спілкування із нею; заборону спілкуватись особисто або через третіх осіб, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею, заборони спілкуватись з [PERSON] у підвищеному тоні, погрозливо, принизливо, тощо; заборони листування, переговорів або контактування з [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її чоловіком, вона перебувала з ним у шлюбі з 1982 року до 2001 або 2002 року, а потім з 2007 року до кінця 2019 року. Живуть вони разом в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] зловживає алкогольними напоями, а коли перебуває у нетверезому стані стає агресивним. З цього приводу [PERSON] зверталась до поліції, однак, [PERSON] не притягували до адміністративної або кримінальної відповідальності. Також заявник вказала, що [PERSON] зареєстрований та постійно мешкає у квартирі [ADDRESS] , іншого житла не має. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті суду. Номер телефону, зазначений в заяві про видачу обмежувального припису, фактично [PERSON] певний час не використовується, про що заявник [PERSON] сповістила в судовому засіданні 14.02.2020 року. За клопотанням заявника судом допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що є донькою [PERSON] та [PERSON] , мешкає окремо, але раз чи два на тиждень відвідує батьків. Останніх п?ять років батько зловживає алкоголем та коли буває нетверезим стає агресивним. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З пояснень заявника слідує, що з 2007 року по 23.10.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. З наданої відповіді Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області вбачається, що [PERSON] протягом 2018-2019 років 8 разів зверталась до органів поліції з приводу насильства з боку [PERSON] . Водночас заявником не надано підтвердження того, що [PERSON] притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності хоча б раз, заяви до органів поліції самі по собі доказом того, що [PERSON] дійсно застосовував до заявника насильство в будь-якій формі не є. Як наголошує п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону). Ч.1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи викладене та надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки заявник не надала належних і допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису, адже не надала жодних доказів того, що [PERSON] щодо неї вчинялись дії, які б підпадали під визначення домашнього насильства, що вжиття запропонованих нею заходів є обґрунтованим та здатне запобігти вчиненні такого насильства. Крім того, суд враховує, що фактично внаслідок вжиття заходів, які пропонує вжити [PERSON] , [PERSON] буде позбавлений можливості проживати у квартирі, де він зареєстрований проживаючим та де оселився та мешкає з дозволу заявника, тож, за відсутності відомостей про наявність у [PERSON] іншого житла, в такий спосіб буде обмежено гарантоване Конституцією України право його на житло. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed