Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

До суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 15.09.2009р. рішенням Ірпінського міського суду Київської області за [PERSON] визнано право власності на нежилі приміщення № 172 (17, 4 кв.м), № 173 (14, 0 кв.м), № 174 (14,5 кв.м), № 175 (21,7 кв.м), № 176 (19,7 кв.м), № 177 (19,5 кв.м), № 221 (12,8 кв.м), що знаходяться у [ADDRESS] як на відокремлений об'єкт права власності №17. На момент винесення вказаного вище рішення зазначене нерухоме майно належало ТОВ «Ріелторі Плюс» на праві власності. В той же час, використовуючи наведене рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2009 р., [PERSON] зареєструвала право власності на окреслені вище об'єкти нерухомого майна за собою. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16.10.2013р. рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2009р. залишено без змін. Проте, за результатами перегляду справи № 2-1209/2009 у касаційному порядку, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 р. було скасовано ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16.10.2013 р. та рішення Ірпінського міського суду від 15.09.2009 р., а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. За таких умов, законні підстави утримання зазначених об'єктів нерухомого майна [PERSON] на сьогоднішній день відсутні, тому таке майно має бути витребувано у відповідача як незаконного володільця. Просить суд визнати за ТОВ «Ріелторі Плюс» право власності на нежилі приміщення № 172 (17, 4 кв.м), № 173 (14, 0 кв.м), № 174 (14,5 кв.м), № 175 (21,7 кв.м), № 176 (19,7 кв.м), № 177 (19,5 кв.м), № 221 (12,8 кв.м), загальною площею 119,6 кв.м., що знаходяться у [ADDRESS] як на відокремлений об'єкт права власності № 17; Витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] та передати ТОВ «Ріелторі Плюс» нежилі приміщення № 172 (17, 4 кв.м), № 173 (14, 0 кв.м), № 174 (14,5 кв.м), № 175 (21,7 кв.м), № 176 (19,7 кв.м), № 177 (19,5 кв.м), № 221 (12,8 кв.м), загальною площею 119,6 кв.м, що знаходяться у [ADDRESS] як на відокремлений об'єкт права власності № 17. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, підтвердила обставини, наведені в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилась, її представник в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вказувала, що передача спірних приміщень відповідачу відбулась саме за волею позивача, а тому витребувати дані приміщення на підставі ст. 388 ЦК України є неможливим, отже в задоволенні позову слід відмовити. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.09.2014р. (а.с. 32-34) та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.03.2014 р. (а.с. 36-42) встановлено, що 06.03.2008 р. між сторонами був укладений договір № 08/2008 про фінансування будівництва. Відповідно до п. 2.1 даного договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання профінансувати будівництво частини Торгівельного центру за адресою [ADDRESS], будівництво якого здійснюється у відповідності з проектно-кошторисною документацією, а ТОВ «Ріелторі Плюс» зобов'язався побудувати об'єкт та передати позивачу об'єкт фінансування. [PERSON] в повному обсязі було профінансовано об'єкт будівництва та сплачені ТОВ «Ріелторі Плюс» кошти в сумі 727 200,00 грн. Згідно Договору за [PERSON] закріплюються нежитлові приміщення загальною площею 120 кв.м, які розташовані на третьому поверсі об'єкту фінансування. 15.09.2008 р. сторонами було підписано акт прийому-передачу об'єкта фінансування до Договору про фінансування будівництва від 06.03.08 № 08/2008, згідно якого ТОВ «Ріелторі Плюс» передав, а [PERSON] прийняла відповідно до технічного паспорту БТІ від 13.09.2008 року об'єкт фінансування, а саме нежитлове приміщення в Торгівельному центрі, що знаходиться в [ADDRESS] загальною площею 119,4 кв.м. На підставі заяви ТОВ «Ріелторі Плюс», рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 18.11.08 № 544 "Про оформлення права власності за інвесторами торговельного центру по [ADDRESS] в місті Буча" нежитлові приміщення, розташовані на третьому поверсі, виділено в окремий об'єкт права власності та присвоєно йому № 17 в Торгівельному центрі, що знаходиться в [ADDRESS], а також доручено КП КОР «Ірпнське БТІ» оформити та видати свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення за № 17 загальною площею 119,6 кв.м на ім'я [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Згідно з п. 5 ст. 7 цього Закону інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. Згідно з ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Однак, позивачем не надано доказів того, що йому належить спірне нерухоме майно, а відповідач незаконно та без відповідної на те правової підстави заволоділа таким майном. Відповідачем в повному обсязі було профінансовано об'єкт будівництва та сплачено грошові кошти, що свідчить про виконання нею договору про фінансування, а отже вона, як інвестор, має право на об'єкт інвестицій, тобто приміщення № 172 (17, 4 кв.м), № 173 (14, 0 кв.м), № 174 (14,5 кв.м), № 175 (21,7 кв.м), № 176 (19,7 кв.м), № 177 (19,5 кв.м), № 221 (12,8 кв.м), загальною площею 119,6 кв.м, що знаходяться у [ADDRESS]. Таким чином відповідач на законних підставах користується зазначеними вище приміщеннями. Суд не бере до уваги витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 72 ), оскільки з нього не вбачається, що позивач є власником спірних нежитлових приміщень. Отже, відсутні підстави для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed