Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачка звернулася із вказаним позовом посилаючись на те, що 06.11.14 біля 11 год. її чоловік запросив для розмови на робоче місце в с.Ольшаниця Рокитнянського району в приміщенні залізничного вокзалу. Під час розмови з чоловіком та подружям [PERSON] та [PERSON], яка звинуватила позивачку у зв»язках з її чоловіком, до приміщення зайшла мати [PERSON] - [PERSON] - відповідачка і почала виказувати відносно позивачки образливі вирази, звинуватила у веденні розпутнього життя. Вважає, що дана негативна інформація має характер наклепу, тобто поширення завідомо неправдивої інформації не є оціночним судженням, а отже підлягає спростуванню. Просить визнати недостовірною інформацію відносно позивачки та зобов»язати відповідачку припинити неправомірні дії та стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн.. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що в кінці жовтня 2014 року спільно з чоловіком [PERSON] - [PERSON], його донькою та іншими співробітниками їздили на екскурсію в м.Львів, при цьому їй, [PERSON] та його доньці запропонували спільний номер, про що дочка повідомила [PERSON], але позивачка спала окремо. По приїзді [PERSON] почала звинувачувати її у зв»язках з її чоловіком, для чого і була затіяна вказана розмова для вияснення відносин. В цей час до кімнати зайшла мати [PERSON] - відповідачка і почала ображати позивачку, звинуватила у зв»язках з чоловіком [PERSON] - [PERSON], чого не було. Вважає, що відповідачка поширила недостовірну інформацію і тому суд повинен визнати вказану інформацію недостовірною, зобов»язати відповідачку припинити неправомірні дії та стягнути 5 тис. грн. моральної шкоди. Представник позивачки підтримала пояснення свого довірителя та доповнила, що інформація, яку поширила відповідачка, була доведена до відома багатьох людей і тому суд повинен визнати її недостовірною. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що кілька місяців відносини її дочки та зятя погіршилися і від людей вона дізналася, що винною в цьому є позивачка. 6.11.14 вона зайшла до знайомої до приміщення вокзалу в с.Ольшаниця, де раніше працювала і почула голосну розмову. Зайшла до кімнати, де перебували дочка - [PERSON], її чоловік - [PERSON], позивачка та її чоловік і вони виясняли між собою відносини. Вона також пояснила, що чула від людей, що чоловік дочки та позивачка мають між собою відносини. Цього вона категорично не стверджувала, а передала те, що чула від людей. Свідок [PERSON] суду показав, що 6.11.14 він на прохання [PERSON] запросив свою дружину - позивачку по справі. з якою тривалий час мешкає окремо, на розмову. Також запросили чоловіка [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] звинуватила [PERSON], що та гуляє з її чоловіком. Розмова йшла на підвищених тонах і згодом до кімнати зайшла мати [PERSON] - [PERSON] і також звинуватила [PERSON] у подружній зраді. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши докази по справі, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає. В судовому засіданні встановлено, що 06.11.14 біля 11 год. чоловік позивачки - [PERSON] запросив її на прохання [PERSON] для розмови на робоче місце в с.Ольшаниця Рокитнянського району в приміщення залізничного вокзалу. Пізніше туди ж під»їхав чоловік [PERSON] - [PERSON]. Під час розмови [PERSON] звинуватила позивачку що та «гуляє» з її чоловіком. Підставою для розмови стало те, що в кінці жовтня 2014 року позивачка спільно з чоловіком [PERSON] - [PERSON], його донькою їздили на екскурсію в м.Львів, при цьому позивачці, [PERSON] та його доньці запропонували спільний номер, про що дочка повідомила [PERSON]. По приїзді [PERSON] почала звинуватила позивачку у зв»язках з її чоловіком. Згодом до приміщення зайшла мати [PERSON] - [PERSON] - відповідачка і почала виказувати відносно позивачки образливі вирази, звинуватила у веденні розпутнього життя, посилаючись на чутки від людей. Згідно ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»: - п.6 - Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. 9. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. 13. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. 15. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). 19. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. В даному випадку суд вважає, що висловлювання відповідачки відносно дій позивачки, що вона «гуляє» з чоловіком дочки відповідачки є оціночним судженням, так як в судовому засіданні відповідачка суду пояснила, що достовірної інформації про негативну поведінку позивачки вона не мала, а висловлювалася на підставі інформації, отриманої від дочки про зміну поведінки її чоловіка без достатніх на те підстав та інформації, отриманої на підставі чуток від людей. Як вбачається із пояснень позивачки, однією з підстав для поширення негативної інформації відносно неї є те, що вона запросила для поїздки на екскурсію чоловіка позивачки - [PERSON] і на місці ночівлі їм запропонували спільний номер, що і стало підставою поширення чуток серед людей та в сім»ї [PERSON] про зв»язки [PERSON] та позивачки, що і послугувало виясненням відносин 6 листопада 2014 року між подружжями [PERSON] та позивачки і її чоловіка. Тобто інформація, яку виказала відповідачка 6.11.14 під час вияснення відносин між подружжями про негативну поведінку позивачки була відома всім присутнім при цій розмові особам і тому суд вважає, що висловлювання відповідачки не є поширенням інформації, а є констатацією факта почутих чуток про поведінку позивачки та скарг дочки відповідачки про різку зміну поведінки чоловіка, тому суд вважає, що підстав для визнання недостовірною інформації відносно позивачки немає.

Outcome: dismissed