Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

11.06.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м., розташований по [ADDRESS] в м. Харкова. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що ним побудовано спірний житловий будинок. Будівництво здійснено за його кошти та кошти батьків [PERSON] та [PERSON], який помер. Було проведено інвентаризацію житлового будинку та виготовлено технічний паспорт від 11.03.2014 року. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій житлового будинку будівництво виконано з додержанням протипожежних та санітарних норм. Будівництво було здійснено на земельній ділянці, яка придбана його матір'ю (відповідачкою) відповідно до договору від 26.06.2007 р. Згідно листа КП «Харківське міське БТІ» від 31.03.2014 р. реєстрація прав власності об'єктів нерухомого майна по [ADDRESS] відсутня. Будівництво житлового будинку та користування земельною ділянкою погоджено сусідами. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка позовні вимоги визнала. Представники ХМР та Інспекція ДАБК не з'явилися, про день та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Технічного паспорту, виготовленого 11.03.2014 року ФОП [PERSON], самовільно побудовано житловий будинок літ. «А-1», розташований по [ADDRESS] в м. Харкові, загальна площа якого складає 30,8 кв.м., в тому числі житлова - 24,2 кв.м. Згідно з Технічним висновком ТОВ «Харківреконструкція» виготовленого в 2014 році, технічний стан самовільно реконструйованого житлового будинку задовільне, відповідає вимогам експлуатаційної надійності, дотримані санітарні та протипожежні норми. Спірний житловий будинок було побудовано на частині земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] 26.06.2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений попередній договір, за яким сторони зобов'язалися укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га, яка знаходиться по [ADDRESS] в м. Харкові в строк не пізніше 26.06.2009 року. Відповідно до п. 7 договору, даний договір вважається припиненим, якщо договір купівлі-продажу не укладено в строк до 26.06.2009 року. Враховуючи, що позивачем не надано доказів щодо укладання договору купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, що підтверджувало б виникнення у нього права власності, то необхідно вважати, що позивач побудував житловий будинок на чужій земельній ділянці, яка належить [PERSON] Таким чином, визнання права власності на житловий будинок за позивачем, який знаходиться на чужій земельній ділянці, порушить права володільця [PERSON] Згоди власника земельної ділянки на визнання права власності на житловий будинок за позивачем - матеріали справи не містять. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок побудовано на частині земельної ділянки, яка виділена під «город». Таким чином, при будівництві спірного будинку порушується цільове використання земельної ділянки, яка виділена для городництва, а не для житлової забудови. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється у встановленому законом порядку (ст. 20 ЗК України). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК). Відповідно до "Порядку вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом", затвердженого рішенням 22 сесія Харківської міської ради 24 скликання від 23.06.2004 № 90/04 із змінами та доповненнями, внесеними рішенням 2 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 31.05.2006 р. №38/06 - цей Порядок регулює процедуру вирішення питань, пов'язаних з самочинним будівництвом на території міста Харкова, з метою визначення можливості збереження самочинного будівництва, надання земельних ділянок під самочинно збудовані об'єкти та будівництво яких розпочато самочинно. Порядок поширюється на всі підприємства, установи та організації, всіх суб'єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб, а також громадян, які здійснили або здійснюють самочинне будівництво на території міста. Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво фактично за відсутності предмета спору, оскільки права позивача ніким не оспорюються. Зокрема, позивач використовує судовий порядок визнання права власності на самочинне будівництво, для того щоб не дотримуватися встановленого порядку одержання дозволу на будівництво та іншої дозвільної документації. Кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України). Однак позивачем не надано доказів звернення до компетентних органів з питання узаконення самочинного будівництва, не надано доказів відмови компетентними органами у вирішенні зазначеного питання, рішення якого давали б підстави вважати про наявність спору про право. Таким чином, позивачем не виконанні вимоги передбачені «Порядком вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом». Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Оскільки суд не повинен заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво й узгодженню забудови, визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку повинне залишатися винятковим способом захисту права. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed