Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що відповідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07.12.2016 шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.05.2002 міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, за актовим записом №584, розірвано. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з батьком та знаходяться на його утриманні. 26.06.2019 виконавча служба Немишлянського та Індустріального району м.Харкова на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова виселили [PERSON] разом з дітьми з житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , без надання іншого житла. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1999 року за реєстраційним №925, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить трьох кімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] вказує, що за час спільного подружнього життя було придбано автомобіль «ВАЗ-21099» державний номер [NUMBER] загальною сумою вартості у розмірі 62253,46 грн, газовий лічильник за 2500 грн, лічильник на воду за 834 грн., унітаз за 857 грн., труба каналізаційна за 601 грн., антена супутникова за 2300 грн., меблі для спальні за 1300 грн., пилосос за 500 грн., фотоапарат за 1300 грн., дитячі гроші у розмірі 15000 грн. [PERSON] просить суд, визнати за нею право власності на дві кімнати в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] для проживання її дітей; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини вартості автомобіля «ВАЗ-21099» державний номер [NUMBER] в розмірі 31126,73 грн., а також половину вартості спільно нажитого майна у розмірі 12596 грн. 05.12.2019 до Дергачівського районного суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, в якій зазначається, що їх спільні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають із [PERSON] в квартирі, яка належить [PERSON] та колишній дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.02.1999. Факт проживання підтверджується довідкою №3165 від 05.11.2019, виданою КП «СЖЕГ». [PERSON] вказує, що до вказаної квартири позивачка ніякого відношення не має. На теперішній час [PERSON] ніде не працює, немає постійного місця проживання, ухиляється від виховання та утримання дітей. У 2010 році під час перебування у шлюбі було придбано автомобіль «ВАЗ-21099» державний номер [NUMBER] , загальною вартістю у сумі 62253,46 грн. Також, за час перебування у шлюбі було відкрито депозитні рахунки, які були відкриті у АК КБ «Приватбанк» та АТ «Мегабанк» на її ім`я [PERSON] та на теперішній час невідомо яка саме сума знаходиться на рахунках. [PERSON] просить суд розподілити майно з урахуванням спільних коштів, які знаходяться на депозитних рахунках у банках та відійти при розподілі не з рівних часток подружжя, йому 2/3 частки спільного майна, [PERSON] 1/3 частки спільного майна. У судовому засіданні позивач (відповідач) [PERSON] позов підтримала повністю, наполягала на задоволенні первісного позову, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. У судовому засіданні представник відповідача (позивача) Алейніков О. [PERSON] зустрічний позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні, у задоволенні первісного позову просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено,\~що відповідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07.12.2016 шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.05.2002 міським відділом реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, за актовим записом №584, розірвано. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з батьком та знаходяться на його утриманні. Факт проживання дітей з батьком підтверджується довідкою №3165 від 05.11.2019, виданою КП «СЖЕГ». На підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.02.1999 року за реєстраційним №925, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить трьох кімнатна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Враховуючи, що квартира була приватизована 10.02.1999 року, задовго до укладення шлюбу, тому вона не піддягає поділу між сторонами. [PERSON] вказує, що за час спільного подружнього життя було придбано автомобіль «ВАЗ-21099» державний номер [NUMBER] загальною сумою вартості у розмірі 62253,46 грн, газовий лічильник за 2500 грн, лічильник на воду за 834 грн., унітаз за 857 грн., труба каналізаційна за 601 грн., антена супутникова за 2300 грн., меблі для спальні за 1300 грн., пилосос за 500 грн., фотоапарат за 1300 грн., дитячі гроші у розмірі 15000 грн. Відповідно до\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів які б свідчили про придбання вказаного майна в період шлюбу і на сумісні кошти [PERSON] не надала. Сторони в судовому засіданні погодились, що автомобіль «ВАЗ-21099» державний номер [NUMBER] , придбаний за час перебування у шлюбі та на сумісні кошти, але яка вартість автомобіля на час звернення з позовом до суду і під час розгляду позову сторони доказів не надали. Тому суд, позбавлений можливості задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] компенсації за належну їй Ѕ частину вказаного автомобіля. Відповідно до ст.264 ч.2 ЦПК України … при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В позовних вимогах [PERSON] про поділ грошових коштів, які знаходяться на депозитних рахунках у АК КБ «Приватбанк» та АТ «Мегабанк», що відкриті на ім`я позивача [PERSON] необхідно відмовити у зв`язку з тим, що суду не надано належних та допустимих доказів, що вказані кошти є спільним сумісним майном. Більш того, на виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 23.01.2020, надано відповідь начальника управління супроводження роздрібних продуктів АТ «Мегабанк» Садика В.С. №65-29265 від 31.01.2020, відповідно до якої зазначено, що на підставі укладеного договору банківського строкового вкладу №39774-509К/2019 від 29.11.2019 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 29.11.2019 відкрито депозитний рахунок. Тобто вказана інформація свідчить, що рахунок відкрито після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких\~доказів які\~б свідчили,\~що вказані\~грошові кошти\~набуті за\~час шлюбу\~і є\~їх спільним\~майном,\~ [PERSON] \~суду на\~надав. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Підстави набуття права спільної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені ст. 60 СК України. За загальним правилом ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~ Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15). Відповідно до\~ст.368 ч.3 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, та на підставі ст.69 ч.1 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як зазначає Пленум Верховного Суду України у пункті 23\~постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.\~60,69 СК України, ч.3 с. 368\~ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3\~ст. 235 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Згідно з пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4статті 65 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із вимогами ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» п.19 «Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК ( 435-15 ), оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Згідно п.22 ПП ВСУ «Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14)та ст.372 ЦК(435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи». Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в позовних вимогах сторін.

Outcome: dismissed