Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

12 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. 30 січня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що в період з 19 січня 2004 року по [INFO] перебувала в шлюбі з [PERSON]. У 2006 році, перебуваючи в шлюбі, на підставі довідки-рахунку з комісійного магазину, довідка-рахунок № ЄГП250531 від 30.11.2006 року, вона та чоловік придбали автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], право власності на який було зареєстровано на власника [PERSON], автомобіль зареєстровано 19 вересня 2007 року в РЕВ 6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] в заяві зазначила, що з грудня 2009 року вона та чоловік припинили сімейні відносини, стали проживати окремо, автомобілем користувався [PERSON] [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після смерті чоловіка їй стало відомо, що у березні 2011 року [PERSON] надав [PERSON] та [PERSON] довіреність на автомобіль, передав їм зазначений автомобіль, зазначений транспортний засіб використовує для здійснення підприємницької діяльності дружина [PERSON] [PERSON] Через деякий час [PERSON] повідомив її, що він придбав автомобіль у [PERSON], але договір купівлі-продажу між ними не було укладено. [PERSON] в заяві посилалася на те, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, до теперішнього часу право власності на спірний автомобіль зареєстроване за [PERSON] Вона, як власник автомобіля, у відповідності до приписів ст. 317, 321, 387 ЦК України має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року встановлена належність їй автомобіля; надання довіреності [PERSON] без її згоди на це; відсутність розписки або іншого документу про передачу грошових коштів за автомобіль; відсутність документів, що підтверджують повернення автомобіля власнику. Ринкова вартість автомобіля складає 8 680,00 доларів США, що станом на 13.04.2016 року за курсом НБУ (2585,1713 грн. за 100 доларів США) становить відповідно 224 392,86 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -витребувати від [PERSON], [PERSON], [PERSON] на її, [PERSON] користь належний їй на праві спільної сумісної власності автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]; -витребувати від [PERSON], [PERSON], [PERSON] на її, [PERSON] користь технічний паспорт на автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов в повному обсязі, посилалися на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просили суд задовольнити вимоги, позивач [PERSON] також пояснила, що їй не відомо, де зараз знаходиться спірний автомобіль та технічний паспорт на нього. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав пояснив, що його дружина займалася підприємницькою діяльністю, торгувала овочами та фруктами на території ринку м. Новомосковська, він допомагав дружині, також, у них працював [PERSON], який допомагав в торгівлі. Особисто він був знайомий з [PERSON] на протязі десяти років, останній також займався торгівлею. 01 березня 2011 року він купив у [PERSON] за 8 600 доларів США автомобіль Ford Tranzit, але договір купівлі-продажу не оформлявся, [PERSON] надав довіреність на право розпоряджатися транспортним засобом на його ім'я та на ім'я [PERSON] Автомобіль планувалося використовувати в торгівлі, і щоб [PERSON] міг керувати ним, довіреність була оформлена і на його ім'я. Через деякий час він вирішив переоформити автомобіль на себе, але виявилося, що на автомобіль накладено 4 арешти. З цього приводу він зустрічався з [PERSON], останній обіцяв вирішити проблеми, але арешти так і не були зняті. До нього неодноразово зверталися різні люди з питанням про автомобіль [PERSON], та де він сам знаходиться, оскільки [PERSON] був винен їм гроші. Наприкінці 2012 року або початку 2013 року, точну дату він не пам'ятає, він зустрів [PERSON] та вони домовилися, що [PERSON] забирає автомобіль, оскільки він арештований та повертає 6 500 доларів США. [PERSON] забрав автомобіль, одразу віддав 500 доларів США, а решту не повернув. Позивач [PERSON] з 2011 року знала про купівлю-продаж автомобіля. Відповідач [PERSON] в попередньому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в задоволенні вимог, звернулася до суду з заявою про подальший розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Встановлено, що 17 серпня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було винесені рішення за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на автомобіль, відшкодування вартості безпідставно набутого рухомого майна. При розгляді справи, крім іншого, позивач [PERSON] доводила, що відповідачі [PERSON], [PERSON] знищили спірний автомобіль. Рішенням суду від 17 серпня 2016 року було відмовлено [PERSON] у задоволенні позовних вимог, та встановлено, що 19 січня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище - [PERSON]. Також рішенням суду встановлено, що згідно з комп'ютерною базою даних АІС «Дніпро ДАІ» та «НАІС ДДАІ» [PERSON] є власником автомобіля «Ford Tranzit», 2000 року випуску, тип ТЗ вантажний, фургон малотоннажний - В, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], автомобіль зареєстровано 19 вересня 2007 року в РЕВ 6 МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно зазначеної довідки, автомобіль «Ford Tranzit» засіб було зареєстровано на підставі довідки-рахунку з комісійного магазину, довідка-рахунок № ЄГП250531 від 30.11.2006 року. Оскільки автомобіль був придбаний 30.11.2006 року, суд застосував законодавство України, яке діяло на зазначений період часу, встановлено, що [PERSON] придбав автомобіль на підставі договору купівлі-продажу з комісійного магазину. Згідно рішення, суд прийшов до висновку, що у відповідності до ст. 60 СК України, майно, автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] був спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки зазначене майно набуте подружжям за час шлюбу та належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Рішенням суду було встановлено, що [PERSON] помер [INFO], згідно до спадкової справи, заведеної Новомосковською державною нотаріальною конторою, з заявою про прийняття спадщини після [PERSON], померлого [INFO], звернулася дружина - [PERSON], інших спадкоємців судом не встановлено. Як зазначалося вище, в задоволенні позовних вимог [PERSON] на автомобіль було відмовлено. Також рішенням суду було встановлено, що 01 березня 2011 року [PERSON] оформив довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якої, на виконання усного договору доручення, уповноважив [PERSON] та [PERSON] користуватися та розпоряджатися від його імені автомобілем «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], довіреність видана на строк до 01 березня 2014 року. Довіреність містить застереження щодо перебування [PERSON] в шлюбі з [PERSON]. Пунктом 6 ч.1 ст. 248 ЦК України встановлено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає свої повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може привести до виникнення збитків. Оскільки [PERSON], як довіритель, помер [INFO], представництво його інтересів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю припинена з [INFO]. Вищенаведені обставини, встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року та не доказуються при розгляді зазначеної справи 17 травня 2016 року постановою нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого [INFO] на автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], в зв'язку з тим, що заявником не наданий правовстановлюючий документ на транспортний засіб, рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на вищезазначене рухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами у справах про спадкування є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Незважаючи на те, що в мотивувальній частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2016 року зазначено, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, за [PERSON] не визнавалося право власності на спірне рухоме майно, позивач [PERSON] не зверталася до суду з позовом до належного відповідача з зазначеним позовними вимогами. Згідно вимог ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, для витребування майна з чужого незаконного володіння особа повинна довести своє право власності на майно та те, що зазначене майно знаходиться у володінні відповідача (відповідачів). Як зазначалося вище, позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй не відомо, де зараз знаходиться автомобіль, відповідач [PERSON] посилався на те, що він передав автомобіль [PERSON] наприкінці 2012 року - на початку 2013 року. З фотографій, наданих позивачем, вбачається, що: зафіксовано, що відповідач [PERSON] здійснює торгівлю овочами та фруктами, зафіксовано передню частину автомобіля «Форд», номерний знак [NUMBER], також на одній з фотографій у лівому верхньому куті зафіксований один з куполів Свято-Троїцького собору в м. Новомосковську, з розміщеними будівельними лісами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не може повідомити, коли зроблені зазначені фотографії, але, вони підтверджують той факт, що автомобіль перебував у відповідачів в період до осені 2014 року. Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Львів-Реставрація» від 06.06.2016 року, організація виконувала ремонтно-реставраційні роботи по Світо-Троцькому собору м. Новомосковськ Дніпропетровської області в період з 2013 року по 2015 рік. З вищезазначених фотографій неможливо зробити висновок, коли саме вони були зроблені, де зараз знаходиться спірний автомобіль, в якому стані, фотографії та довідка Публічного акціонерного товариства «Львів-Реставрація» не доводять факту перебування автомобіля у відповідачів на теперішній час, крім того, не спростовують твердження відповідача [PERSON] в тій частині, що наприкінці 2012 року або початку 2013 року він повернув автомобіль [PERSON] У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Незважаючи на вищенаведені приписи законодавства України, позивачем [PERSON] суду не надано жодного доказу того, що спірне нерухоме майно - автомобіль «Ford Tranzit», 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та технічний паспорт (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) знаходяться у відповідачів, в зв'язку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: dismissed