Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування в сумі 26117,18 гривень та судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що 06.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу № К281-002/08/СТ на страхування Chevrolet Aveo [NUMBER] з терміном дії договору з 07.02.2008 року по 06.02.2009 року. 22.08.2008 року в м. Житомирі на перехресті вулиць Старовільська-Ольжича відбувся страховий випадок, а саме дорожньо транспортна пригода ( надалі - ДТП) за участю вказаного автомобіля та автомобіля Mazda 3 [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2008 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. 21.01.2009 року позивачем складено страховий акт № 297 та виплачено на користь [PERSON] 26117, 18 грн. страхового відшкодування, яке НАСК «Оранта» просить стягнути з [PERSON] в порядку регресу. Представник позивача Слепенчук О.В. в судовому засіданні 28.01.2014 року просив позов задовольнити повністю. Вказав, що вина відповідача в скоєнні ДТП доводиться постановою апеляційного суду Житомирської області від 02.06.2009 року, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.09.2008 року та іншими матеріалами наданими суду. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено обставини, викладені вище, що підтверджуються письмовими доказами, окрім того, що вина відповідача у скоєнні ДТП, яка сталась 22.08.2008 року є доведеною. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільног кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування з договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить прав вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодуванні має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ст. 1187 ЦК України відповідальність за шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідні правовій підставі володіє транспортним засобом. Оскільки позивачем вина відповідача в скоєнні ДТП, яка сталась 22.08.2008 року не доведена, то підстав для задоволення позову немає. Так, постановою апеляційного суду Житомирської області від 02.06.2009 року постанова Богунського районного суду м. Житомира від 25.09.2008 року, якою відповідача було визнано винним - скасовано. В постанові від 02.06.2009 року, яка набрала законної сили вказано, що як доказ вина [PERSON], яку останній заперечує є надуманою і постанова суду від 25.09.2008 року не містить також аналізу інших доказів, якими стверджується винність [PERSON] В свою чергу, постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 11.09.2008 року, на яку посилався в судовому засіданні представник позивача щодо доведеності вини відповідача в ДТП, скасована постановою прокурора Богунського району м. Житомира Сарапійчуком Ю.Л. від 06.10.2008 року. Інші документи, які містяться в матеріалах справи та доводи представника позивача не доводять винності відповідача у скоєному ДТП. Тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed