Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

02 липня 2021 року Приватне акціонерне товариство «Науково-виробниче об`єднання «Практика» (далі - ПрАТ «НВО «Практика») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ»), в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «НВО «Практика» майнову шкоду в сумі 32003, 05 грн. В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 16 лютого 2021 року в м. Києві на вул. Металістів, 12, [PERSON] , керуючи автомобілем марки Тоyota Corolla, номерний знак [NUMBER] виїжджаючи на дорогу з місця стоянки не надав перевагу в русі автомобіля марки Мерседес Бенц, номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу і який рухався по головні дорозі, чим порушив вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент вчинення вказаного ДТП [PERSON] мав чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-200919702 виданий ПрАТ «СК «УСГ». Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Мерседес Бенц, номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу, згідно звіту від 13 травня 2021 року №11360 без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 131903,66 грн, матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля складає з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 58977,08 грн, які були виплачені ПрАТ «СК «УСГ» на рахунок позивача. ПрАТ «НВО «Практика» здійснило ремонт автомобіля на суму 90980,13 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 24 березня 2021 року №1666. Ураховуючи те, що страхової виплати, яка була отримана позивачем від ПрАТ «СК «УСГ» виявилося недостатньо для повного відшкодування завданої [PERSON] шкоди позивачу, відповідно до ст. 1194 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що була отримана позивачем від страхової компанії. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 14 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 02 вересня 2021 року від ПрАТ «СК «УСГ» надійшли пояснення, в яких вказано про те, що ПрАТ «СК «УСГ», виплативши страхове відшкодування виконало свої обов`язки в повному обсязі згідно з нормами чинного законодавства та з урахуванням висновків, викладених в постановах Верховного Суду, тому різницю між фактичним розміром шкоди і страхованим відшкодуванням повинна відшкодовувати винна в ДТП особа. У поясненнях ПрАТ «СК «УСГ» також просило судовий розгляд справи провести за відсутності представника ПрАТ «СК «УСГ». Відповідач, повідомлений належним чином в судове не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. Пунктом 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 05.03.2009 р. N 270 (далі Правила) передбачено, щопоштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Пунктом 99 зазначених Правил встановлено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родині зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до п. 102 Правил рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки вручаються в об`єкті поштового зв`язку. У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. Таким чином, відповідачу було повідомлено про необхідність отримання судової повістки в об`єкті поштового зв`язку. Відповідно до п. 117 Правил поштові відправлення, поштові перекази повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідач не повідомив об`єкт поштового зв`язку про підстави неможливості явки щодо отримання поштового відправлення (судової повістки). При цьому, відповідно до п. 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку "УКРПОШТА" від 12.05.2006 р. N 211 причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці форми 20, яка аккуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції. З огляду на викладене відповідач фактично відмовився від отримання поштового відправлення (судової повістки). Згідно ч. 9 ст. 130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подали. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] 16 лютого 2021 року о 11:08 год. в м. Києві по вул. Металістів, 12, керуючи автомобілем марки Тоyota Corolla, номерний знак [NUMBER] , виїжджаючи на дорогу з місця стоянки, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Мерседес», номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі в результаті чого трапилось зіткнення. Під час даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Мерседес» номерний знак [NUMBER] належить ПрАТ «НВО «Практика». Постановою Солом`янського районного суду м. Києва в справі №760/4137/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф в сумі 340 грн. Згідно зі звітом ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» вартість матеріального збитку, що завданий позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля становить 58977,08 грн. Відповідно до платіжного доручення №13396 від 19 травня 2021 року ПрАТ «СК «УСГ» перерахувало ПрАТ «НВО «Практика» 58977,08 грн страхового відшкодування. Згідно актом виконаних робіт фізичної особи - підприємця [PERSON] від 25 березня 2021 року №18481 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мерседес», номерний знак [NUMBER] складає 90980,13 грн, які ПрАТ «НВО «Практика» на підставі платіжного доручення від 24 березня 2021 року №1666 сплатило фізичної особи - підприємцю [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2статті 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України) Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК Українистрахова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17З міститься висновок про те, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Предметом спору у даній справі є відшкодування недостатньої суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна, а саме вартість відновлювального ремонту, тобто робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, визначена позивачем в розмірі 32003,05 грн (вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу автомобіля). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 міститься висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК Українивідшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Ураховуючи те, що вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із [PERSON] , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. При цьому, різниця між виплаченою ПрАТ «НВО «Практика» страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ПрАТ «НВО «Практика» таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року в справі №759/7787/18. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: approved