Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У серпні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрові Донецької області про стягнення не донарахованих щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги у зв'язку зі смертю годувальника. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 06 грудня 2013 року у задоволені позову [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрові Донецької області про стягнення не донарахованих щомісячних страхових виплат та одноразової допомоги у зв'язку зі смертю годувальника - задоволено. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Димитрові Донецької області на користь [PERSON] 30789,87 грн. Зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків призначити та виплачувати з 01 листопада 2013 року на користь [PERSON] суму щомісячної страхової виплати особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого, у розмірі 1040,89 грн. з подальшим перерахуванням відповідно до вимог діючого законодавства України. Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення. Апеляційну скаргу відділення задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначив, що судом порушені норми матеріального та процесуального права. Потерпілий [PERSON], який помер внаслідок професійного захворювання, являється чоловіком [PERSON]. Її право на отримання страхових виплат настало з дня встановлення МСЕК зв'язку смерті з профзахворюванням від 21.11.2012 року. Апелянт вважає, що перерахунок щомісячних страхових виплат потерпілим та членам їх сімей, зробити не можливо, оскільки зі смертю втрачається право на отримання страхових виплат, так само і право на їх коригування. Крім того, відповідач стверджує, що виплати проводяться відділенням з чітким дотриманням вимог. В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Представник позивачки просив скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який з 1977 року являвся чоловіком позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про смерть та укладання шлюбу (а.с.12,15). Відповідно до довідки Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії м. Донецьк від 21.11.2012 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з отриманим ним за життя профзахворюванням - антракоз(а.с.13). Позивач [PERSON] з 1998 року є інвалідом другої групи (а.с.11,38). За постановою Фонду від 08.02.2013 року № 0516/1670/1670.1/44 позивач [PERSON] з 30.07.2012 року взята на облік як особа, що має право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, у зв'язку з чим за нею зареєстровані страхові виплати «втрата годувальника». Позивач [PERSON], [INFO], на день смерті свого чоловіка [INFO] не досягла 55 років, проте вона мала другу групу інвалідності. [PERSON] призначено страхові виплати у зв'язку зі смертю годувальника з 30.07.2012 року, з дати встановлення МСЕК причинного зв'язку між смертю її чоловіка і його професійним захворюванням. Оскільки за станом на 01.09.2012 року позивач отримувала щомісячні страхові виплати, вони підлягають перерахунку відповідно до Постанови №15. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачка перебувала на утриманні свого чоловіка та на час його смерті була непрацездатною, тому має право на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105) на отримання щомісячних страхових виплат у зв'язку з втратою годувальника, які зобов'язаний призначити відповідач. Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного. Оскільки потерпілий [PERSON] помер [INFO], а висновком МСЕК встановлено причинний зв'язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого професійного захворювання від 21.11.2012 року, тому колегія судів вважає, що право на отримання страхових виплат настало з дня встановлення МСЕК, а саме від 21.11.2012 року. Таким чином, згідно Постанови 21.09.2012р. №31 внесені зміни до постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 30 березня 2012 року №15 «Про проведення перерахунку щомісячних страхових виплат потерпілим та членам їх сімей у 2012 році», зареєстрованої і Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №490/20803, неможливо відкоригувати страхові виплати померлого [PERSON], саме тому, що зі смертю втрачається право на отримання страхових виплат, так само і право на їх коригування. Постанова Правління Фонду № 15 від 30.03.2012 року (з наступними змінами) може бути застосована до самого потерпілого або до тих осіб, що до 01.03.2007 року отримували страхові виплати. Враховуючи що позивачка отримала право на отримання страхових виплат з моменту встановлення висновком МСЕК причинного зв'язку смерті потерпілого з наслідками отриманого проф. захворювання, з 21.11.2012 року, не має значення, що потерпілий при житті був на обліку в Фонді, бо йдеться про виплати по втраті годувальника, тобто ті, що стали сплачуватися після його смерті. Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Зважаючи на вищевикладене, ураховуючи, що суд встановив обставини справи і характер правовідносин сторін, але висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовані норми матеріального права, відповідно до ст. 309 ЦПК України вказані обставини є підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed