Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

24 листопада 2020 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають спільну дитину сина [PERSON] . Рішенням суду від 01 березня 2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач після народження сина не приділяв сину достатньої уваги, не займався його вихованням, не піклувався про нього, не мав постійного місця роботи, вів негативний спосіб життя, вживав алкоголь та наркотики, ображав позивачку. З 2016 року відповідач відбуває покарання в колонії, з дитиною не підтримує жодних стосунків, аліменти не сплачує, наразі син навіть не знає хто його біологічний батько, не знає хто такий [PERSON] , вважає батьком іншого чоловіка. У зв`язку з цим позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав. (а.с.а.с.1-11) Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] (а.с.96) ухвалою судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі та відповідно до норм ст.ст.11, 19, 274 ЦПК України призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.а.с.97-98) Одночасно було вирішено питання щодо третіх осіб, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Центральної районної в м. Дніпрі ради, (а.с.а.с.97-98) також було задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, витребувано від органу опіки та піклування Центральної районної в м. Дніпрі ради - висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача у справі - [PERSON] у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , акт-обстеження житлово-побутових умов сім`ї; від Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області - інформацію про те, чи були здійсненні, за період починаючи з 01 січня 2013 року по 01 березня 2017 року, повідомлення в поліцію громадянкою [PERSON] , у разі якщо такі виклики були, зазначити дату та причину звернення. (а.с.а.с.97-98) 11 січня 2021 року через канцелярію суду надійшла витребувана судом інформація. (а.с.103) В підготовче судове засідання 18 січня 2021 року з`явилась позивачка та її представник. В підготовчому судовому засідання 18 січня 2021 року було замінено третю особу без самостійних вимог її правонаступником - Адміністрацією Центрального району Дніпровської міської ради. (а.с.105 дія 15) Підготовче засідання було відкладене для виклику відповідача та третьої особи. В підготовче судове засідання 09 лютого 2021 року з`явилась позивачка та її представник. Ухвалою суду було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. (а.с.116 дія 14) Підготовче судове засідання було відкладене за клопотанням представника позивачки. 05 березня 2021 року від представника відповідача надійшли додаткові докази у справі. (а.с.а.с.126 - 129) В підготовче судове засідання 05 березня 2021 року з`явилась позивачка, її представник та представник відповідача, від відповідача надійшло клопотання про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. У зв`язку з неможливістю проведення відеоконференції підготовче засідання було відкладене. (а.с.130) Від представника позивача надійшли додаткові докази у справі. (а.с.а.с.137 - 152) В підготовче засідання 12 квітня 2021 року з`явилась позивачка та її представник, від представника відповідача надійшла заява (а.с.136) про завершення підготовчого провадження без відповідача та його представника. В підготовчому судовому засіданні 12 квітня 2021 року було задоволено клопотання представника позивачки про долучення додаткових доказів та виклик свідків в судове засідання. В підготовчому судовому засідання оголошено перерву. 20 квітня 2021 року від третьої особи без самостійних вимог надійшло розпорядження щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. (а.с.158) В підготовче судове засідання 28 квітня 2021 року з`явилась позивачка, її представник та представник відповідача. Судом було задоволено клопотання представника позивачки про витребування додаткових доказів. (а.с.а.с184 - 186) 24 травня 2021 року через канцелярію суду надійшла витребувана інформація. (а.с.а.с.190-191) В підготовче судове засідання 27 травня 2021 року з`явилась позивачка та її представник, представник відповідача, в режимі відеоконференції участь в підготовчому судовому засіданні взяв відповідач. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані та сторони по справі не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, ухвалено закрити підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 червня 2021 року. (а.с.193) Судове засідання 24 червня 2021 року було перенесено на 05 серпня 2021 року. В судовому засідання за участю представника позивачки, позивачки та представника відповідача було розпочато розгляд справи по суті, сторони по справі надали пояснення щодо позовної заяви, було встановлено порядок розгляду справи, допитано свідків [PERSON] та [PERSON] та оголошено перерву до 08 вересня 2021 року. (а.с.а.с.205-208) В судовому засіданні 08 вересня 2021 року було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та оголошено перерву до 05 жовтня 2021 року. (а.с.а.с.217-219) Судове засідання 05 жовтня 2021 року було перенесено на 08 листопада 2021 року. В судовому засіданні 08 листопада 2021 року за участю представника позивачки, позивачки, представника відповідача та відповідача було ухвалено задовольнити клопотання представника відповідача та долучити додаткові докази, також було з`ясовано думку відповідача щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та завершено розгляд справи по суті. Позивачка в судовому засіданні просила задовольнити позивні вимоги в повному обсязі, підтвердила факти викладені в позовній заяві. Представник позивачки підтримала позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовної заяви, просив в позові відмовити, зазначав, що сплатив аліменти в повному обсязі, має намір приймати участь у вихованні сина, відбуваючи покарання не міг спілкуватися з дитиною оскільки не знав номеру телефону позивачки та адреси де вона та дитина наразі проживають. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, але 01 березня 2017 року шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2017 року у цивільній справі № 203/4848/16-ц, яке набрало законної сили 14 березня 2017 року. (а.с.49) Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 22 квітня 2015 року, актовий запис №176. (а.с.22) 08 серпня 2019 року суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією судового наказу від 08 серпня 2019 року, який набрав законної сили 08 серпня 2019 року. (а.с.50) Борг по сплаті аліментів [PERSON] за виконавчим документом ВП № 59826765, станом на 30 жовтня 2020 року, становив 13 092,07 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості виданою державним виконавцем Коломейко Д.С. (а.с.53) Згідно характеристики, наданої КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №195 комбінованого типу» ДМР, [PERSON] за весь час перебування [PERSON] в дитячому садочку не з`являвся. (а.с.82) Відповідно до довідки наданої КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №196 комбінованого типу» ДМР, [PERSON] з 12 листопада 2019 року по 12 березня 2020 року жодного разу до дошкільного закладу не приходив. (а.с.84) Згідно вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді шести років та трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. (а.с.а.с.37-38) Відповідно до копії листа №26/1-216 від 17 березня 2021 року [PERSON] відбував покарання у ДУ «Жовтоводська ВК №26» та 06 грудня 2020 року був переведений до ДУ «Біленьківська ВК №99» Запорізької області для подальшого відбування покарання. (а.с.142) Відповідно до відповіді ДУ «Біленьківська ВК №99» в період знаходження [PERSON] в установі відправлення листів адресованих [PERSON] та [PERSON] не було, до адміністрації установи з заявою про надання побачення та надання телефонних розмов зі [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не звертався. (а.с.191) Згідно з копією розпорядження адміністрації Центрального району ДМР №41-р від 14 квітня 2021 року позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина є доцільним. (а.с.158) В судовому засіданні в якості свідків було допитано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які повідомили, що відповідач не приймав участі у житті [PERSON] , ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачував аліменти, не спілкувався з дитиною. Наголошували, що відповідач до розірвання шлюбу вів негативний спосіб життя, вживав алкоголь та наркотики, сварився з позивачкою та ображав її. Згідно відповіді Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в період з 01 січня 2013 року по 01 березня 2017 року згідно бази даних жодних звернень та повідомлень від [PERSON] не надходило. (а.с.103) Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами, встановленими ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною. Таким чином, процесуальним завданням позивача при зверненні до суду було доведення суду наявності підстав, визначених п.п.2, 3 ч.1 ст.164 СК України, на яких побудовано позов, а саме доведення належними, допустимими та достовірними доказами, із дотриманням принципу їх достатності, фактів ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також його жорстокого поводження з нею. Аналіз здобутих у справі доказів у контексті приведених вище норм свідчить про відсутність достатніх підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Так, судом встановлено, що відповідач насправді відбував покарання за вироком суду спочатку у ДУ «Жовтоводська ВК №26», а потім у ДУ «Біленьківська ВК №99», у цей період не спілкувався та не зустрічався із сином та не сплачував аліменти, на підтвердження чого позивачкою було надано належні письмові докази. Між тим, відповідач 21 серпня 2021 року звільнився з виправної колонії по відбуттю строку покарання, сплатив усю заборгованість по аліментам, що підтверджується копією розрахунку заборгованості ВП № 59826765, виданою державним виконавцем Коломейко Д.С. та копіями квитанцій. Вищезазначене безумовно свідчить про наявність у нього стійкого бажання уникнути позбавлення батьківських прав, почати спілкуватися та піклуватися про свого сина. Зазначені обставини можуть свідчити про намагання відповідача змінити його ставлення до власної дитини, що свідчить про відсутність підстав для застосування відносно нього такого крайнього заходу реагування як позбавлення батьківських прав. Відтак суд не знаходить достатніх підстав для задоволення позову. Вказане кореспондується з приписами ст.11, ч.1 ст.12 Закону України від 26.04.2001 №2402-ІІІ «Про охорону дитинства», а також принципу 1 Декларації прав дитини, затвердженої Резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення ним проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. В Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, зазначено, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд приймає до уваги те, що [PERSON] звільнився з виправної колонії по відбуттю строку покарання, сплатив усю заборгованість по аліментам, у судовому засіданні наголошував на тому, що хоче спілкуватися та піклуватися про свого сина, але у період знаходження в колонії не мав на це можливості оскільки не мав телефону та домашньої адреси позивачки. Вищезазначене безумовно свідчить про наявність у нього стійкого бажання уникнути позбавлення батьківських прав, почати спілкуватися та піклуватися про свого сина. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав слід відмовити. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed