Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач остаточно уточнивши свої вимоги (а.с.36) просить постановити судове рішення, яким визнати [PERSON], [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 67 в буд. 25 по вул. Д.Коротченка в м.Суми. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з його сином [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилися [PERSON], [PERSON]. В 2013 році [PERSON] народила [PERSON]. Вказані особи були зареєстровані у спірному приміщенні. Крім зазначених осіб за вказаною адресою були зареєстровані позивач - [PERSON], його дружина - [PERSON] (яка померла [INFO]). У 2014 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Але, близько 15 років [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спірній квартирі не проживають. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, пояснивши при цьому, що відповідачі втратили інтерес до житла, вказані особи добровільно вибули зі спірного житла на постійне місце проживання до іншого житла. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечують, оскільки вважають вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідачі вибули з місця проживання за адресою: [ADDRESS] не в добровільному порядку, інтересу до житла ніколи не втрачали. Протягом тривалого часу несли витрати по утриманню житла тощо. Представник третьої особи: Служба у справах дітей Сумської міської ради подало заяву, в якій зазначає, що наймачі вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї , які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків та інших осіб. При цьому, також зазначають, що просять розглянути справу у відсутність їх представника, при прийнятті судового рішення не порушувати прав та законних інтересів дитини. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, а також матеріали цивільної справи № 2-403/2000 , приходить до висновків, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що згідно ордеру виданого виконкомом Сумської міської ради № 3346 від 2308.1984 року двокімнатна квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] зі складом сім'ї з трьох осіб : [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). [PERSON] [INFO] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть на а.с. 7) На час розгляду цивільної справи в суді у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.9). Як пояснили сторони в судовому засіданні та даний факт не оспорювався, фактично за вказаною адресою не проживають : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що також підтверджується актом № 352 від 16.10.2014 (а.с.8). Дійсно, сторони даного факту не заперечують, що відповідачі разом з малолітньою [PERSON] не проживають у квартирі, в якій проживає позивач. Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи 2-403/2000 за позовом [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб втратившими право користування спірним житловим приміщенням було відмовлено та задоволено зустрічний позов останіх щодо вселення їх у квартиру [ADDRESS] ( цив. Справа № 2-403/2000 а.с. 83,92). Згідно даних щодо виконання судового рішення (виконавчий лист) [PERSON] та [PERSON] вселилися 13.07.2000 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 18.08.2014 року (а.с.6) . В зв'язку із погіршенням відносин між зазначеними особами, [PERSON], разом з [PERSON] вимушені були залишити спірне житло, але продовжували сплачувати комунальні послуги, вартість яких розраховується на одну особу. Зі змісту п. 10, 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року вбачається, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Згідно ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Суд надавши оцінку доказам , які надані сторонами у справі та у їх сукупності, в тому числі врахувавши пояснення допитаних свідків, а також обставини, що відповідачі не мають вільного доступу до житла (відсутність ключів від спірної квартири), відсутність іншого житла, яке їм належить на праві власності чи у користуванні тощо,а також те, що відповідачі проживають за іншою адресою без реєстрації, і в певній мірі вимушено, з огляду на наведені вище обставини і це місце проживання не може вважатись постійним. Отже, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю, оскільки своєї позиції він не довів та не підтвердив доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України, а його право на житло з боку відповідачів не порушене.

Outcome: dismissed