Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] посилаючись на те, що вона є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, попереднього власника будинку - [PERSON], проте у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області позов визнала, про що свідчить її заява від 17.01.2019 р. (а. с. 24). Судом з'ясовано, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.02.2018 р. (а. с. 16). [PERSON] є дочкою [PERSON], що вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2018 р. та листа 18.01.2019 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк\~Г.А. (а. с. 14, 23). Тобто, зважаючи на статті 1216 - 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. [PERSON] прийняла спадщину [PERSON], інші спадкоємці, які прийняли спадщину [PERSON], відсутні, що випливає з свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2018 р. та листа 18.01.2019 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк\~Г.А. (а. с. 14, 23). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином до [PERSON] перейшли права та обов'язки (спадщина) [PERSON], у тому числі - права власності останньої. Між тим, [PERSON] постановою від 16.11.2018 р. № 418/02-31 приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк\~Г.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] у зв'язку відсутністю документа, який би посвідчував право власності [PERSON] на цей будинок (а. с. 6). З інформації від 15.11.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта вбачається, що за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а. с. 13). З довідки від 04.10.2018 р., виданої Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", випливає, що станом на 31.12.2012 р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] у підприємстві не зареєстрований (а. с. 7). Як свідчить технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] виготовлений станом на 24.09.2018 р., цей будинок, господарські будівлі та споруди до нього було побудовано у 1992 р. (а. с. 8 - 11). Разом з тим, рішенням від 21.12.2006 р. № 99 Виконавчого комітету Гришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області вирішено оформити право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). Наведене у попередніх чотирьох абзацах свідчить про те, що [PERSON] до дня своєї смерті була власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] проте правовстановлюючого документа (права власності) на нього не зареєструвала. Однак, як вказувалось вище, у зв'язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності [PERSON] на цей будинок, [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов'язки [PERSON] щодо, зокрема, будинку), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на будинок. Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, який прийняв спадщину, набула право власності на майно - житловий будинок адресою: [ADDRESS]. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання ришковецькою селищною радою Бердичівського району Житомирської області позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Outcome: approved