Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Лікар-психіатр комунального закладу "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня" звернувся до суду із заявою про госпіталізації обмеженодієздатної особи до психіатричного закладу у примусовому порядку [PERSON] . Заява мотивована тим, що [PERSON] страждає психічним розладом, має другу групу інвалідності з дитинства по психічному захворюванню. Теперішня госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану впродовж останнього часу . Після огляду комісією лікарів-психіатрів встановлено, що [PERSON], [INFO] потребує госпіталізації до психіатричного закладу примусовому порядку. Звернення вмотивоване рішенням Конституційного Суду України 1 червня 2016 року № 2-рп/2016. Заявник в судовому засіданні зазначив про звернення до суду саме з підстав, визначених Рішенням Конституційного Суду України. [PERSON] зазначив, що сам звернувся до лікувального закладу і не заперечує проти лікування. Прокурор вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки відсутній обов»язковий елемент для примусової госпіталізації як відмова хворого від лікування. Опікун в судовому засіданні стверджує про бажання сина лікуватися. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення лікаря- психіатра психіатричного закладу, думку прокурора, хворого, піклувальника, суд дійшов висновку , щодо відмови в задоволенні заяви, оскільки за нормами ст. ст. 279, 280 ЦПК України передбачено вирішення судом питання про надання психіатричної допомоги фізичній особі як у амбулаторному так і в примусовому порядку на підставі вимог, встановлених законом, зокрема Законом України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. \~\~\~\~01.06.2016 року рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-1/2016 положення третього речення частини 1 ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу визнано неконституційним. \~ \~\~\~Згідно до ч.3 ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. \~\~\~\~Відповідно до п.2 ст.14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. \~\~\~ \~Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України Про психіатричну допомогу перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У висновку комісії лікарів від 05.07.16 року зазначено, що підставою для госпіталізації в примусовому порядку є наявність та неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Згідно частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Конституційний Суд України виходить із того, що серед фундаментальних цінностей дієвої конституційної демократії є свобода, наявність якої у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації. Право на свободу є невідємним та невідчужуваним конституційним правом людини і передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо. Право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України. Встановлені судом обставини доводять , що [PERSON] не потребує примусової госпіталізації в примусовому порядку, оскільки є особою обмежено дієздатною, особисто виявив бажання лікуватися, і не відмовляється від лікування, відсутній обов»язковий елемент для примусової госпіталізації як відмова хворого від лікування.

Outcome: dismissed