Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Львівтурист», державного реєстратора КП «Реєстрація майна та бізнесу» Львівської області Бойко Христини Романівни про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: прокуратура Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Трускавецька міська рада Львівської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сорбона-А». Позов мотивований тим, що рішенням Господарського суду Львівської області у справі №1/267-20/88 визнано недійсним рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] » та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », саме на підставі яких виконкомом Трускавецької міської ради і було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 17.01.2005 року. Цим же рішенням провадження у справі в частині визнання недійсним Свідоцтва САА №111780 про право власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю, розміщену на [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 17.01.2005 року, припинено, оскільки, як було встановлено судом, вказане Свідоцтво не містить ознак актів, що відповідно до ст.12 ГПК України, можуть бути визнані недійсними, тобто спір в цій частині не підвідомчий господарському суду. При цьому, позовні вимоги Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист» (правонаступник ПАТ «Львівтурист») в частині визнання права власності на нежитлову будівлю, розміщену на [ADDRESS] , залишено без розгляду. Крім цього, Господарським судом Львівської області у справі №1/267-20/88 за позовом Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист»\~до Трускавецької міської ради та виконкому Трускавецької міської ради про визнання недійсним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності встановлено, що, як вбачається із преамбули рішення від 22.09.2004 року №391, Трускавецька міська рада при його прийнятті керувалась Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна (невідомо яким органом та коли вказана інструкція затверджена), тобто виходила з того, що будинок, розташований у [ADDRESS] є безхазяйним. Однак, вказане рішення не відповідає вимогам ст.335 ЦК України, відповідно до якої безхазяйною є річ, яка не має власника, або власник якої є невідомим. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення в друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. На вимогу суду представити докази, на підставі яких будинок, розташований у [ADDRESS] , як безхазяйний, було включено до об`єктів комунальної власності, представник Трускавецької міської ради повідомив про відсутність вказаних документів. Не представлено ним і відповідного рішення суду про передачу будинку у комунальну власність. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформляється право власності на нерухоме майно, та видається на підставі рішення відповідного уповноваженого органу. В той же час, рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради депутатів трудящих від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро», а також докази проведення Трускавецькою міською радою ремонтних робіт у вказаному будинку та довідка про перебування будинку на балансі не можуть бути доказами, які в достатній мірі підтверджують знаходження будівлі [ADDRESS] у власності Трускавецької міської ради. Одночасно, наявність правових підстав набуття ПрАТ «Львівтурист» права власності на спірну будівлю категорично заперечувалось Трускавецькою міською радою, правова позиція якої, викладена у представленому суді відзиві, суперечила рішенню Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391, яким статус спірної будівлі визначався як безхазяйна річ. Зокрема, як вбачається із правової позиції Трускавецької міської ради, викладеній у рішенні Господарського суду Львівської області від 06.06.2005 року у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.), відповідно п.4 постанови Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 р. та постанови Верховної Ради УРСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» від 26.03.1991 року, Кабінет Міністрав України своєю постановою від 05.11.1991 року №311 передав у власність органів місцевого самоврядування житловий та нежитловий фонд, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані із обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду. На підставі зазначених нормативних документів територіальна громада м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради стала власником державного майна, в тому числі і нежилого будинку, розташованого по [ADDRESS] . На підставі наведеного було оформлено право власності на спірний об`єкт за територіальною громадою м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Відповідно до п.7 роз`яснення Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із судовим захистом права державної власності» знаходження майна на балансі підприємства ще не є безспірною ознакою його права власності. Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статусу державної власності. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов`язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Трускавецькою міською радою, як власником, зазначене приміщення було передано в користування міському екскурсійному бюро, що вбачається із п.4 рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро». Передача майна у користування не впливає на статус майна. Власником майна і надалі залишалась міська рада, яка вчиняла до цього майна певні дії, зокрема, передала його в користування міському екскурсійному бюро. Отже, Трускавецька міська рада станом на червень 2005 року уже спростувала доводи ПАТ «Львівтурист» про право власності на спірну будівлю у зв`язку із фактом перебування такої на балансі філії Трускавецького центру туристсько-екскурсійної діяльності та передачею в користування Трускавецького екскурсійного бюро. Отже, зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено відсутність уже станом на 06.06.2005 року будь-яких правових підстав перебування спірного майна у власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Питання щодо перебування спірного майна у власності ПАТ «Львівтурист» не знайшло свого остаточного вирішення в судовому порядку. Станом на 24.07.2003 року спірна нежитлова будівля по [ADDRESS] була прийнята на облік до рішення відповідного органу про визнання її безхазяйним майном. Проте, рішення про визнання цього майна безхазяйним компетентним органом у встановленому порядку та у встановлені строки прийнято не було, що підтверджено і зазначеним вище рішенням Господарського суду Львівської області. Рішенням Трускавецького міського суду у цивільній справі №457/1489/13-ц від 04.10.2013 року позов [PERSON] задоволено: визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю (позначену на плані літ. «А-1») загальною площею 162, 1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Одночасно, Трускавецька міська рада не приймала рішення про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] до визнання права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] . Натомість, 23.12.2013 року [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства України зареєстрував своє право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.12.2013 року (індексний №15429819, реєстраційний №255423546115). Рішенням Трускавецької міської ради №759 від 21.10.2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 06 га по [ADDRESS] для надання у користування на умовах оренди, для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції за рахунок земель міської ради, не наданих у власність чи користування. Зазначене рішення органу місцевого самоврядування, відповідно до приписів якого виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією його певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і за умови, що він як суб`єкт цих правовідносин заперечую проти їх зміни чи припинення, по даний час являється чинним і судом не скасовано. На заяву від 13.11.2014 року Трускавецьким МВВ ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування по [ADDRESS] [PERSON] , який містить усі необхідні матеріали. 02.02.2017 року між [PERSON] з однієї сторони, та ПрАТ «Львівтурист», з другої сторони, було укладено правочин мирову угоду, згідно з умовами якої ПрАТ «Львівтурист» відмовляється від своїх вимог, викладених у поданій ним до Апеляційного суду Львівської області апеляційній скарзі по справі №457/1489/13-ц за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Крім того, ПрАТ «Львівтурист» визнає за [PERSON] право власності на нежитлову будівлю, позначену на плані літ. «А-1», загальною площею 162, 1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У розпорядженні Трускавецької міської ради та ПрАТ «Львівтурист» відсутні належні, допустимі та достовірні докази користування спірним приміщенням з 2005 року. Рішення виконавчого комітету Трускавецької міської Ради депутатів трудящих від 06 липня 1972 року № 232 «Про роботу міського екскурсійного бюро» не може бути таким доказом, оскільки у рішенні немає будь-яких прив`язок до нежитлового приміщення саме по [ADDRESS] , тобто до спірної будівлі. Просить Скасувати запис про державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності: 32462499) за Приватним акціонерним товариством "Львівтурист" (код за ЄДРПОУ: 02594021) на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю загальною площею 162, 1 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 255423546115, номер об`єкта в РПВН: 9574517), вчинений державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» Львівської області Бойко Христиною Романівною 17.07.2019 року на підставі її рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.07.2019 року (індексний номер: 47854903). Від відповідача ПрАТ «Львівтурист» надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 1/267-20/88 визнано недійсним рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року № 391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] » та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року № 270 «Про оформлення права власності» на нежитлову будівлю по [ADDRESS] » саме на підставі яких виконкомом Трускавецької міської ради і було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 17.01.2005 року. Отже, ухваленим рішенням встановлено відсутність будь-яких правових підстав перебування спірного майна у власності територіальної громади м. Трускавець в особі Трускавецької міської ради. Посилання позивача щодо рішення Трускавецького міського суду у справі № 457/1489/13 від 04.10.2013 року є викривленими, оскільки судом апеляційної інстанції було ухвалено нове рішення. Щодо посилання позивача на те, що він з 2005 року і по даний час являється єдиним добросовісним користувачем спірної нежитлової будівлі, не має жодного відношення при розгляді даної справи та до зазначених у позовній заяві позовних вимог та не підтверджується доказами. Що стосується рішення Трускавецького міського суду від 28 листопада 2017 року у справі № 457/742/17, то зазначене рішення перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції. Щодо набуття права власності на об`єкт нерухомого майна ТОВ «Сорбона-А» на підставі договору купівлі-продажу, акта приймання-передачі нерухомого майна, 02.09.2019 року було зареєстровано право приватної власності на будівлю по [ADDRESS] , то ТОВ «Сорбона-А» набуло право власності на нерухоме майно на законних підставах. Від третьої особи на стороні відповідача ТОВ «Сорбона-А» надійшло письмове пояснення, у якому сторона по справі просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Щодо набуття права власності на об`єкт нерухомого майна ТОВ «Сорбона-А» на підставі договору купівлі-продажу, акта приймання-передачі нерухомого майна, 02.09.2019 року було зареєстровано право приватної власності на будівлю по [ADDRESS] , то ТОВ «Сорбона-А» набуло право власності на нерухоме майно на законних підставах. ТОВ «Сорбона-А» набуло право власності на будівлю по [ADDRESS] відповідно до ст. 657 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача адвокат Крамар Ю.М. позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Львівтурист» - адвокат Вус О.І. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Представник третьої особи на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сорбона-А» - адвокат Вус О.І. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у письмовому поясненні. Інші учасники розгляду справи у судове засідання не з`явилися. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що рішенням рішенням Господарського суду Львівської області у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.) визнано недійсним рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] » та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », саме на підставі яких виконкомом Трускавецької міської ради і було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 17.01.2005 року. Цим же рішенням провадження у справі в частині визнання недійсним Свідоцтва САА №111780 про право власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради на нежитлову будівлю, розміщену на [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради 17.01.2005 року, припинено, оскільки, як було встановлено судом, вказане Свідоцтво не містить ознак актів, що відповідно до ст.12 ГПК України, можуть бути визнані недійсними, тобто спір в цій частині не підвідомчий господарському суду. При цьому, позовні вимоги Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист» в частині визнання права власності на нежитлову будівлю, розміщену на [ADDRESS] залишено без розгляду. В даному випадку Господарський суд Львівської області виходив з того, що позивачем - Львівським ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист» на вимогу суду не було надано докази знаходження будинку [ADDRESS] у власності позивача станом на 17.01.1992 року та підстави такого набуття права власності, а також не було надано докази внесення спірного будинку у статутний фонд товариства та докази, що визначають вартість майна. Пояснення причин невиконання вимог суду позивачем не представлено. При цьому, Господарським судом Львівської області у справі №1/267-20/88 за позовом Львівського ЗАТ по туризму та екскурсіях «Львівтурист»\~до Трускавецької міської ради та виконкому Трускавецької міської ради про визнання недійсним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності встановлено, що, як вбачається із преамбули рішення від 22.09.2004 року №391, Трускавецька міська рада при його прийнятті керувалась Інструкцією про порядок виявлення та обліку безхазяйного майна (невідомо яким органом та коли вказана інструкція затверджена), тобто виходила з того, що будинок, розташований у [ADDRESS] є безхазяйним. Однак, вказане рішення не відповідає вимогам ст.335 ЦК України, відповідно до якої безхазяйною є річ, яка не має власника, або власник якої є невідомим. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення в друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. На вимогу суду представити докази, на підставі яких будинок, розташований у [ADDRESS] , як безхазяйний, було включено до об`єктів комунальної власності, представник Трускавецької міської ради повідомив про відсутність вказаних документів. Не представлено ним і відповідного рішення суду про передачу будинку у комунальну власність. Як вбачається із преамбули рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », підставою прийняття вказаного рішення є лише рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] », яке за висновком суду не відповідає вимогам чинного законодавства. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформляється право власності на нерухоме майно, та видається на підставі рішення відповідного уповноваженого органу. В той же час, рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради депутатів трудящих від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро», а також докази проведення Трускавецькою міською радою ремонтних робіт у вказаному будинку та довідка про перебування будинку на балансі не можуть бути доказами, які в достатній мірі підтверджують знаходження будівлі [ADDRESS] у власності Трускавецької міської ради. Одночасно, наявність правових підстав набуття ПрАТ «Львівтурист» права власності на спірну будівлю категорично заперечувалось Трускавецькою міською радою, правова позиція якої, викладена у представленому суді відзиві, суперечила рішенню Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391, яким статус спірної будівлі визначався як безхазяйна річ. Зокрема, як вбачається із правової позиції Трускавецької міської ради, викладеній у рішенні Господарського суду Львівської області від 06.06.2005 року у справі №1/267-20/88 (головуючий суддя Манюк П.Т.), відповідно п.4 постанови Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 р. та постанови Верховної Ради УРСР «Про введення в дію Закону Української РСР «»Про власність» від 26.03.1991 року, Кабінет Міністрав України своєю постановою від 05.11.1991 року №311 передав у власність органів місцевого самоврядування житловий та нежитловий фонд, житлово-експлуатаційні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані із обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду. На підставі зазначених нормативних документів територіальна громада м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради стала власником державного майна, в тому числі і нежилого будинку, розташованого по [ADDRESS] . На підставі наведеного було оформлено право власності на спірний об`єкт за територіальною громадою м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Відповідно до п.7 роз`яснення Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із судовим захистом права державної власності» знаходження майна на балансі підприємства ще не є безспірною ознакою його права власності. Що ж до права державної власності, то незалежно від того, на балансі якого підприємства знаходиться майно, воно не втрачає статусу державної власності. Баланс підприємства є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та обсягу фінансових зобов`язань на конкретну дату. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства. Трускавецькою міською радою, як власником, зазначене приміщення було передано в користування міському екскурсійному бюро, що вбачається із п.4 рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 06.07.1972 року №232 «Про роботу міського екскурсійного бюро». Передача майна у користування не впливає на статус майна. Власником майна і надалі залишалась міська рада, яка вчиняла до цього майна певні дії, зокрема, передала його в користування міському екскурсійному бюро. Тобто, Трускавецька міська рада станом на червень 2005 року уже спростувала доводи ПАТ «Львівтурист» про право власності на спірну будівлю у зв`язку із фактом перебування такої на балансі філії Трускавецького центру туристсько-екскурсійної діяльності та передачею в користування Трускавецького екскурсійного бюро. Отже, зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено відсутність уже станом на 06.06.2005 року будь-яких правових підстав перебування спірного майна у власності територіальної громади м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. Питання щодо перебування спірного майна у власності ПАТ «Львівтурист» не знайшло свого остаточного вирішення в судовому порядку. Згідно з\~ч.4\~ст.82\~ЦПК ці\~обставини уже\~не потребують\~додаткового доказування. 23.12.2013 року [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства України зареєстрував своє право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.12.2013 року (індексний №15429819, реєстраційний №255423546115). Запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень до 2013 року, реєстраційний номер: 9574517 по нежитловій будівлі [ADDRESS] , власником якого рахувалась Територіальна громада м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради, реєстратором не був вилучений. 11.08.2014 року [PERSON] на ім.'я Трускавецького міського голови подав заяву про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0, 06 га по [ADDRESS] для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції з подальшим наданням земельної ділянки в оренду та правом викупу. Рішенням Трускавецької міської ради №759 від 21.10.2014 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 06 га по [ADDRESS] для надання у користування на умовах оренди, для обслуговування об`єкту нерухомості по діяльності в сфері туризму та комерції за рахунок земель міської ради, не наданих у власність чи користування. Зазначене рішення органу місцевого самоврядування на даний час являється чинним і судом не скасовано. Трускавецьким МВВ ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування по [ADDRESS] [PERSON] . Таким чином, реєстрація права власності на нежитлову будівлю [ADDRESS] грубо порушує майнові права [PERSON] . Як вбачається із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 21.10.2016 року державний реєстратор відділу державної реєстрації Трускавецької міської ради Федурко Р.В. здійснила державну реєстрацію права власності на дане нежитлове приміщення за Територіальною громадою м.Трускавця в особі Трускавецької міської ради. При цьому, підставою виникнення права власності вказано Свідоцтво [NUMBER] про право власності, яке видано на підставі рішення Трускавецької міської ради від 22.09.2004 року №391 «Про включення в комунальну власність будівлі по [ADDRESS] » та рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 26.11.2004 року №270 «Про оформлення права власності на нежитлову будівлю на [ADDRESS] », які зазначеним вище рішенням Господарського суду Львівської області у справі №1/267-20/88 визнано недійсними. ПАТ «Львівтурист» подало заяву про реєстрацію за собою права власності на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення загальною площею 162, 1 кв.м. по [ADDRESS] . Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 47854903, було прийнято 19.07.2019 року (хоча державна реєстрація згідно інформація з ДРРПнНМ проведена 17.07.2019 року) державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» Львівської області Бойко Христиною Романівною. Відповідно до п.40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України\~№ 1127\~від 25 грудня 2015 року державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених\~статтею 27\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. \~ \~ \~ \~Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено чіткий перелік законних підстав для державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва. Згідно з п.54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт\~на новостворений\~об`єкт нерухомого\~майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). Відповідно до підпункту 9 пункту 7 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під час формування заяви про державну реєстрацію прав додатково до відомостей, передбачених\~пунктом Порядку державної реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень\~вносяться відомості\~про документи,\~подані для\~державної реєстрації\~прав,\~а саме: назва\~документа; серія\~документа (за\~наявності); номер\~документа; дата\~видачі документа; уповноважений\~суб`єкт,\~що видав\~документ; строк\~дії документа\~(за\~наявності); додаткові відомості про документ (за наявності). \~ \~ \~ \~Встановлено,\~що реєстраційну дію державний реєстратор КП «Реєстрація майна та бізнесу» Львівської області Бойко Х.Р. вчинила лише на підставі копії Технічного паспорта без номера, виданого КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 21.11.2016 року. Стаття 24 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачає вичерпний перелік підстав, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено. Отже, ержавній реєстрації прав на нерухоме майно передує обов`язкова перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, на відповідність вимогам законодавства, а також на відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. З аналізу вищезазначеного законодавства також вбачається, що обов`язок здійснення такої перевірки поданих на державну реєстрацію документів покладений саме на державного реєстратора. Здійснення державної реєстрації прав та/або їх обтяжень відповідним державним реєстратором без належної перевірки документів, що подаються для державної реєстрації, на відповідність вимогам законодавства, є порушенням названих вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV, Порядку державної реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України\~ №\~1127\~від\~25\~грудня 2015\~року та\~Порядку ведення\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України\~№ 1141 від 26 жовтня 2011 року. Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе власником майна, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності\~іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (користування) (ч.2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На цьому наголосила Велика палата Верховного Суду, зазначена у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16, провадження № 12-158 гс18. Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, звернуто увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Аналогічна позиція також висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року № 367/2022/15-ц. Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 по справі № 755/9555/18, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права. З огляду на ведене, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На виконання вказаної норми закону суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача сплачений позивачем судовий збір при зверненні до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved