Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У липні 2016 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 20 лютого 2012 року о 10 год. 20 хв. у м. Києві на перехресті вул. Л.Українки-І.Кудрі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], транспортного засобу Мітсубіші Лансер, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу Тойота, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу Хюндай ІХ35, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та транспортного засобу Вольво 80, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Факт ДТП підтверджується довідкою про ДТП № 8966032. Транспортний засіб Тойота, державний номерний знак [NUMBER], на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0107-11-12687 від 09 серпня 2011 року. В результаті ДТП був пошкоджений забезпечений транспортний засіб Тойота, державний номерний знак [NUMBER]. 21 лютого 2013 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «УСГ» на момент виконання умов Договору № 28-0107-11 12687 від 09 серпня 2011 року на підставі рахунку-фактури № СМУ00005504 від 22 березня 2012 року, страхового акту № ДККА-14602 від 26 березня 2012 року та розрахунків до нього перерахував на рахунок ТОВ «Самміт Моторз Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 134 363 грн. 71 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3097 від 27 березня 2012 року. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП 20 лютого 2012 року. Цивільна відповідальність винної у ДТП особи [PERSON] була застрахована у ПАТ «УСК» «Гарант Авто» відповідно до полісу № АВ0780851, що на момент ДТП був діючим. Рішенням Господарського суду м. Києва від 16 березня 2015 року по справі № 910/4055/15 присуджено до стягнення з ПАТ «УСК «Гарант Авто» суму страхового відшкодування в розмірі 25 000 грн.. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року по справі № 3-4817/12 в ДТП, що відбулась 20 лютого 2012 року, винним визнано, крім відповідача, і [PERSON]. Рішенням Господарського суду м. Києва від 16 березня 2015 року по справі № 910/4055/15 з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» стягнуто страхове відшкодування по даній дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 25 000 грн.. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму, в межах відповідальності відповідача, як однієї з винних осіб у ДТП, що є різницею між сумою, яку має сплатити ПАТ «УСК Гарант Авто», як страховик винної особи у ДТП, та фактичним розміром відновлювального ремонту транспортного засобу Тойота, державний номерний знак [NUMBER]. Враховуючи викладене, позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» просив стягнути з [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 42 181 грн. 86 коп. і понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.. У поданому клопотанні про поновлення строків позовної давності позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» просив поновити строк позовної давності та визнати поважними причини пропуску загального строку позовної давності з тих підстав, що представник ПрАТ «СК «УСГ» звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» 20 лютого 2015 року, даною датою почався перебіг строку позовної давності. У судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «Українська страхова група» не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи представник позивача повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надана заява відповідача, в якій він заперечував проти позову і просив розглянути справу у його відсутності. Суд, з»ясувавши дійсні обставини і дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 лютого 2012 року приблизно о 10 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER], на перехресті вул. І.Кудрі-бул. Л.Українки під час повороту ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не надав дорогу автомобілю «»Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], чим порушив п. 16.6 ПДР України. В результаті зіткнення зазначених транспортних засобів автомобіль марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], відкинуло на автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], з наступним зіткненням останнього з припаркованими автомобілями марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], марки «Вольво», д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди усі автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито зі спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Транспортний засіб Тойота, державний номерний знак [NUMBER], на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування № 28-0107-11-12687 від 09 серпня 2011 року. В результаті ДТП був пошкоджений забезпечений транспортний засіб Тойота, державний номерний знак [NUMBER]. 21 лютого 2013 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «УСГ» на момент виконання умов Договору № 28-0107-11 12687 від 09 серпня 2011 року на підставі рахунку-фактури № СМУ00005504 від 22 березня 2012 року, страхового акту № ДККА-14602 від 26 березня 2012 року та розрахунків до нього перерахував на рахунок ТОВ «Самміт Моторз Україна» суму страхового відшкодування у розмірі 134 363 грн. 71 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3097 від 27 березня 2012 року. Цивільна відповідальність винної у ДТП особи [PERSON] була застрахована у ПАТ «УСК» «Гарант Авто» відповідно до Полісу № АВ0780851, що на момент ДТП був діючим. Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2014 року по справі № 3-4817/12 в ДТП, що відбулась 20 лютого 2012 року, винним визнано, крім відповідача, і [PERSON]. Рішенням Господарського суду м. Києва від 16 березня 2015 року по справі № 910/4055/15 з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» стягнуто страхове відшкодування по даній дорожньо-транспортній пригоді у розмірі 25 000 грн.. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму, в межах відповідальності відповідача, як однієї з винних осіб у ДТП, що є різницею між сумою, яку має сплатити ПАТ «УСК Гарант Авто», як страховик винної особи у ДТП, та фактичним розміром відновлювального ремонту транспортного засобу Тойота, державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вбачається з матеріалів справи, 09 серпня 2011 року між ПРАТ «СК «Українська страхова група» і ТОВ «Самміт Моторз Україна» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, предметом якого є страхування автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER]. 20 лютого 2012 року за участю транспортного засобу та автомобіля «Мерседес» під керуванням відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, винуватцями якої був він і [PERSON]. 22 березня 2012 року позивач здійснив виплату ТОВ «Самміт Моторз Україна» страхове відшкодування в розмірі 134 363 грн.. Господарським судом м. Києва, як зазначив позивач у справі, в рішенні від 16 березня 2015 року стягнуто у межах ліміту страхової відповідальності 25 000 грн. з ПАТ «УЦСК «Гарант Авто» як страховика цивільно-правової відповідальності на користь позивача. Решту суми в розмірі 42 181 грн. 86 коп., як різницю між фактичним розміром шкоди і виплатою ПАТ «УСК» Гарант-Авто» позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] в порядку регресу. Однак, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути змінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов»язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов»язку боржника третьою особою. Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Такими законами, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов»язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов»язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов»язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов»язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов»язок з відшкодування шкоди не виконала. Заміна сторін у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (стаття 262 ЦК України). Таким чином, зважаючи на викладене і враховуючи ту обставину, що позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група», виплативши страхове відшкодування потерпілому-ТОВ «Самміт Моторз Україна» за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, саме положення статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» регулюють спірні правовідносини між сторонами у даній справі. Оскільки у спірному зобов»язанні відбулась заміна кредитора-страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, тому строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку. У даному випадку дорожньо-транспортна пригода сталась 20 лютого 2012 року, позивач же звернувся до суду з позовом лише 05 липня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. У поданому клопотанні про поновлення строків позовної давності позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» просив поновити строк позовної давності та визнати поважними причини пропуску загального строку позовної давності з тих підстав, що представник ПрАТ «СК «УСГ» звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» 20 лютого 2015 року, даною датою почався перебіг строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог ст. 262 ЦК України заміна осіб у зобов»язанні не змінює порядку обчислення та перебіг позовної давності. Згідно вимог ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причинами пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд вважає, що доводи представника позивача ПрАТ «СК «Українська страхова група» в поданому клопотанні про поновлення строків позовної давності, що позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до ПрАТ «УСК «Гарант-Авто» 20 лютого 2015 року і даною датою почався перебіг строку позовної давності, суд вважає неповажними причинами пропущення строку позовної давності і тому дане клопотання не може бути задоволеним. Судом було встановлено, що позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся із вказаним позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, з спливом строку позовної давності, доказів про поважність причин пропущення позивачем позовної давності, суду не надано. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав щодо стягнення з [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 42 181 грн. 86 коп. на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група», а тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed