Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON]І звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з цивільним позовом в якому просить усунути перешкоди у користуванні у здійсненні його права власності на кімнату № 408, яка знаходиться у м. Харкові по вул.. Монюшко в будинку № 3, шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за адресою : [INFO], кімната 408, стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Судом розяснювалось позивачу право уточнити позовні вимоги . У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги , просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі до судового засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, про час та розгляд справи були повідомлені належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає нормам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, при Відповідно до матеріалів та додатків до цивільного позову вбачається, що в кімнаті № 408 в будинку № 3 по вул.. Монюшко в м. Харкові зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON]. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, № витягу 19502078 від 11.07.2008 року [PERSON] є власником зазначеної кімнати. Позивач зареєстрував відповідачів в зазначеній кімнаті коли перебував в шлюбі з [PERSON]. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ту обставину, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні власністю, а саме: не сплачують за комунальні послуги, тоді як не проживають разом із ним в спірній кімнаті пів року та не хочуть добровільно зніматися з реєстрації.. Однак в судовому засіданні [PERSON] не надав жодних доказів, щодо не проживання в зазначеній кімнаті відповідачів та з якого часу , та щодо несплати ними комунальних послуг,не надав суду жодних доказів щодо фактичного місця проживання відповідачів ,окрім висловлених суді припущень,не надав суду доказів щодо зміни свого сімейного стану ,окрім пояснень в суді щодо рішення суду про розірвання шлюбу . У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України; відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачу у судовому засіданні судом неодноразово роз'яснялись зазначені положення закону щодо обов'язку доказування, проте позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не було доведено факт того, що відповідачі будь-яким способом чинять перешкоди у користуванні спірною житловою кімнатою. Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог щодо зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні власністю, позивачем не надано, тому вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог. Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правові позиції Європейського Суду з прав людини , пункт 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Згідно з п. 4 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуватися ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового Кодексу України з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімїї без поважних причин понад 1 рік ,якщо інше не встановлено домовленностю між ним та власником або законом . Зі змісту вказаних правових норм випливає, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок. Як убачається із матеріалів справи [PERSON] та її син [PERSON], були членами сім'ї позивача власника спірної кімнати, були зареєстровані та проживали однією сім'єю в спірному приміщенні разом з власником. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Указана правова норма передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, тобто при незмінності власника майна. Позивач не надав суду доказів не проживання відповідачів без поважних причин понад 1 рік в спірній квартирі . Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням ,що і буде правовою підставою для зняття з реєстраційного обліку осіб. Лише в разі відмови компетентного органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду в порядку, встановленому КАС України. У зв'язку з чим , що судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]Мг щодо зняття відповідачів з реєстрації.

Outcome: dismissed