Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-кондитер» про зобовязання звільнити за власним бажанням, витребування трудової книжки з зазначенням дати фактичного звільнення та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень, зазначила, що з 15 лютого 2011 року працює у ТОВ «Дніпро-кондитер» на посаді начальника складського комплексу. 28 жовтня 2014 року відповідачу було надано заяву про звільнення за власним бажанням, однак дану заяву не було прийнято та зареєстровано в журналі реєстрації вхідної кореспонденції. 07 листопада 2014 року на адресу відповідачу рекомендованим листом з оголошеною цінністю було направлено заяву про звільнення за власним бажанням з 21 листопада 2014 року. Зазначену заяву було отримано уповноваженою особою відповідача 17.11.2014 року, проте станом на 05.03.2015 року трудову книжку повернуто не було. На підставі вищевикладеного просить розірвати трудовий договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпро-кондитер»; зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро-кондитер» видати заповнену трудову книжку; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-кондитер» заборгованість з заробітної плати за період з 01.10.2014 року по 12.08.2015 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Письмово просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідача ТОВ «Дніпро-кондитер» в особі представника не зявився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дніпро-кондитер». Згідно із\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим\~Кодексом, Законом України "Про оплату праці"\~та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 115 цього Кодексу заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. З матеріалів справи вбачається, що у спірний період з 01.10.2014 року по 12.08.2015 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування відомості на [PERSON] відсутні, що підтверджується довідкою з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 07.09.2015 року №1320 та довідкою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська від 16.07.2015 року №8498./а.с.30/ Таким чином, посилання позивача на те, що ТОВ «Дніпро-кондитер» заборгувало їй заробітну плату за період з 01.10.2014 року по 12.08.2015 року, не є доведеним. \~\~\~\~\~\~\~\~ Підставою для стягнення заборгованості по заробітній платі можуть бути дані про наявність такої заборгованості. В матеріалах справи відсутні будь-які документальні дані про наявність заборгованості по заробітній платі. Не здобуто їх і в ході розгляду справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ст.58 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що\~\~у справі відсутні докази, які безспірно свідчили б про наявність заборгованості по заробітній платі. Отже,\~\~позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01.10.2014 року по 12.08.2015 року задоволенню не підлягають. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині розірвання трудового договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпро-кондитер» та зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро-кондитер» видати заповнену трудову книжку з наступних підстав. Зі змісту позовної заяви та заяви від 07.11.2014 року /а.с.2/, позивач має намір розірвати укладений з відповідачем трудовий договір за власним бажанням. Відповідно до частини 1\~статті 38 КЗпП України\~працівник має право з власної ініціативи розірвати трудовий договір, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім»ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до\~статті 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас позивачем не подано суду допустимих доказів попередження нею відповідача про розірвання трудового договору, а заява від 07.11.2014 року, у якій позивач просить звільнити її з роботи за власним бажанням з 21.11.2014 року, хоча й адресована відповідачеві, проте не містить будь-яких відомостей про ознайомлення відповідача з її змістом. За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, що свідчить про відсутність підстав для розірвання позивачем трудового договору за власним бажанням на підставі, встановленої\~частиною 1\~статті 38 КЗпП України. Також, позивачем до суду не надано доказів того, що на її звернення\~\~до відповідача з проханням про видачу належно оформленої трудової книжки їй було відмовлено в цьому. Суд звертає увагу на те, що невидача (не направлення) позивачу трудової книжки не зумовило їй перешкод в працевлаштуванні, про що свідчить довідка №108 від 03.09.2015 року, яка видана [PERSON], в тому, що вона дійсно працює у ТОВ «Фоззі-Фуд» з 12 серпня 2015 року У звязку з наведеним вище суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог [PERSON] Л,Г. в частині видати належним чином оформлену трудову книжку.\~ Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати по справі компенсуються за рахунок держави. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed