Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником 27/100 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі Договору міни від 31 січня 2000 року. Крім того, у технічному паспорті на 27/100 частини вищевказаної квартири значиться, що йому належить приміщення № 6, а саме: 1 кімната жилою площею 17,6 кв. м, загальна площа зазначеної частини квартири складає 24,3 кв. м. Таким чином, йому на праві приватної власності належить вказане приміщення, яке є окремим об'єктом нерухомості. Відповідач по справі [PERSON], є сином його дружини - [PERSON], шлюб з якою був укладений 16 лютого 2001 року. Відповідач з 30.01.2007 року зареєстрований в його квартирі, але фактично в ній не проживає з березня 2007 року і по теперішній час. Так, на початку березня 2007 року відповідач добровільно покинув його квартиру та забрав все своє майно. Ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в його квартирі між ними не має. Також відповідач квартирою не цікавиться, ремонтні роботи не проводить, комунальні послуги не сплачує. З березня 2007 року він з відповідачем ніякого зв'язку не підтримує. Крім того, на теперішній час він з дружиною не спілкується і проживає окремо, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені. У зв'язку з тим, що відповідач у спірному жилому приміщенні відсутній понад рік, оплату за житло не здійснює, є всі підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не сповістив. Направлена за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача судова повістка повернута до суду з відміткою відділу зв?язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне\~\~повідомлення сторони. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі Договору міни від 31 січня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON]М за реєстровим № 1-83 та зареєстрованого в КП Харківське міське БТІ 07 лютого 2000 року за реєстровим номером П- 4-10671, позивач [PERSON]В.є власником 27/100 частин квартири [ADDRESS]. Згідно копії технічного паспорту на 27/100 частини квартири [ADDRESS] значиться, що [PERSON] належить приміщення № 6 у вказаній квартирі, а саме: 1 кімната жилою площею 17,6 кв. м, загальна площа 27/100 частини квартири складає 24,3 кв. м. Таким чином, вказане приміщення є окремим обєктом нерухомості, що належитьБолховітіну А.В. на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] з 30.01.2007 зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» № 564 від 22.05.2017. На підставі ст.ст. 319, 321, 383 ЦК України, власник житлового будинку (квартири) користується, володіє, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Крім того, на підставі ст.391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового кодексу УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Встановлено, що відповідач є сином дружини позивача - [PERSON], шлюб з якою був укладений 16 лютого 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії № 126304, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Харкова. Також встановлено, що відповідач на початку березня 2007 року добровільно покинув квартиру позивача та забрав все своє майно, квартирою не цікавиться, ремонтні роботи не проводить, комунальні послуги не сплачує. Актами про непроживання відповідача за місцем реєстрації від 15.05.2017 року та від 25.03.2016 року, складених за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач фактично не проживає в [INFO] з 2007 року та при огляді житлового приміщення за вказаною адресою встановлено, що речей гр. [PERSON] в наявності не має. Згідно з довідкою, що видана дільницею 62 КП «Жилкомсервіс» № 186 від 06.06.2017 року, на протязі 2016-2017 років від гр-на [PERSON] будь-яких звернень з житлових чи експлуатаційних питань також не надходило. Крім того, згідно з відповіддю Холодногірського відділу поліції ГУПН в Харківській області № 71аз від 20.06.2017 року зазначено, що згідно обліків Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області протягом 2016-2017 років будь-яких звернень (скарг) стосовно гр.-на [PERSON] щодо здійснення перешкод у вселенні в його квартиру не надходило. Також, згідно з Довідкою з Харківської міської поліклініки № 24 поліклінічного відділення № 2 від 26.07.2017 року, гр. [PERSON], 1970 р. н., що проживає за адресою: [INFO], з 2007 року за медичною допомогою до поліклініки за місцем проживання не звертався, медична картка відсутня, на «Д» обліку у терапевта не перебуває. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи,остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зняття з реєстраційного обліку є способом захисту права власника. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, як звернено увагу у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав від 07.02.2014, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи подані докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved