Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області та ПП «Новоукраїнський гранітний кар»єр» про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 25000 грн. за протиправні дії щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах згідно списку № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути моральну шкоду в розмірі 25000 грн. з ПП «Новоукраїнський гранітний кар»єр» за те, що він зазнав душевних страждань та отримав нервовий стрес в процесі призначення йому пільгової пенсії Управлінням пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області, оскільки відповідач неодноразово надавав різні за змістом довідки про його заробітну плату, тому позивач тривалий час вимушений був доводити своє право на пільгову пенсію в судових установах різних інстанцій. Лише після винесення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 30.07.2013 року постанови, Управління пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області призначило йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та врахував йому періоди роботи з 04.02.1980 року по 19.07.1988 року, з 09.09.2002 року по 06.05.2008 року та з 22.09.2008 року по 03.11.2010 року до пільгового стажу. В судовому засіданні позивач підтримав свої уточнені позовні вимоги та вказав, що якби ПП «Новоукраїнський гранітний кар»єр» своєчасно та в належному стані надало йому довідки про нарахування заробітної плати у період часу, який дає йому право на пільгову пенсію, то він зміг би її оформити і не звертаючись до суду. Також не надання ПП «Новоукраїнський гранітний кар»єр» цих довідок призвело до тривалої судової тяганини, яка тривала протягом 2012 - 2013 років і призвела до погіршення його самопочуття та душевних страждань пов»язаних з доведенням своїх позовних вимог. Представник відповідача Балян А.С. позовні вимоги не визнав та пояснив, що за зверненням позивача адміністрацією ПП «Новоукраїнський гранітний кар»єр» згідно наявних архівних документів надавались довідки про його заробіток, що підтверджує його пільговий стаж, тому ці обставини не могли бути причиною можливих душевних страждань позивача з приводу не призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди необґрунтованими. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Свірщевська А.Є. в судовому засіданні вказала, що вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки пільгова пенсія призначається тільки після надання всіх підтверджуючих документів, що підтверджують пільговий стаж. Після винесення Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом 30.07.2013 року остаточної постанови, Управління пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області призначило позивачу пільгову пенсію та повністю із ним розрахувалось. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, їх представників та дослідивши письмові докази по справі судом встановлені наступні обставини. Згідно листа Управління пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області від 13.05.2011 року № 902/29-09 [PERSON] роз»яснено, що рішенням від 06.05.2011 р. № 432 йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Також зазначено, що на запит УПФУ щодо надання довідки про особливий характер роботи та умови праці за період з 04.02.1980 року по 05.04.1987 роки ЗАТ «Новоукраїнський гранітний кар»єр» повідомило, що первинні документи за цей період на підприємстві відсутні. Тому цей період не може бути включений в пільговий стаж. (а.с. 58-59). У відповідності до довідки від 15.02.2011 року ЗАТ «Новоукраїнський гранітний кар»єр» реорганізовано на ПП «Новоукраїнський гранітний кар»єр» (а.с.74). Довідкою про розмір пенсійної виплати за період з листопада 2013 року по лютий 2014 року підтверджено, що [PERSON] нараховано та виплачено пенсію з 07.02.2011 року (а.с.67), що не заперечили в судовому засіданні учасники про відсутність заборгованості перед позивачем. Згідно довідки Новоукраїнського районного трудового архіву в Кіровоградській області від 26.06.2012 року [PERSON] надана інформація про нараховану заробітну плату за період роботи в АТ «Новоукраїнський гранітний кар»єр» 1984, 1986-1988 роки, та вказано, що документи з обліку розрахунків по оплаті праці за 1980-1983, 1985 роки на зберігання до трудового архіву не передавались (а.с.77-78). Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на фотокопію довідки ЗАТ «Новоукраїнський гранітнимй кар»єр» про нарахований йому заробіток за період з січня 1981 року по липень 1988 року (а.с. 76). Але суд розцінює цей документ як неналежний доказ, оскільки він не посвідчений на відповідність оригіналу, не містить підписів відповідальних осіб та печатки організації, що видала цю довідку. Також суд вважає, що ця довідка не містить інформацію про предмет доказування в цій справі. Довідкою від 07.12.2011 року ПП «Новоукраїнський гранітний кар»єр» на підставі книги наказів за 1987-1988 роки [PERSON] підтверджено наявний трудовий стаж за період з 01.02.1983 року по 13.04.1983 року, з 06.04.1987 року по 18.07.1988 року (а.с.79). Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2013 року позовні вимоги [PERSON] до Управління пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області задоволено частково та дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах визнано протиправними, зобов»язано призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», врахувати йому періоди роботи з 04.02.1980 року по 19.07.1988 року, з 09.09.2002 року по 06.05.2008 року та з 22.09.2008 року по 03.11.2010 року до пільгового стажу (а.с. 53-55). Згідно копії довідки магнітно-резонансної томографії головного мозгу у [PERSON] 02.09.2013 року виявлені МР ознаки церебральної микроангиопатии, помірні атрофічні зміни головногу мозгу (а.с.56). За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Однак ця стаття закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав. Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Цивільний кодекс України передбачає право на відшкодування моральної шкоди у окремо визначених випадках, у тому числі і у разі її завдання неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю (частина перша статті 1167 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України передбачено умови відповідальності за заподіяння моральної шкоди, за наявності яких виникає відповідне зобов'язання. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що протиправними діями ПП «Новоукраїнський кар»єр» йому було спричинено душевні страждання, він отримав нервовий стрес, після чого в нього піднімається артеріальний тиск, на протязі всього розгляду адміністративної справи був позбавлений нормального способу життя, спілкування з друзями та близькими, йому не вистачало коштів для проживання та лікування. Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Спосіб доказування у розглянутій за його позовом до УПФУ в Новоукраїнському районі адміністративній справі про зобов»язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах не може бути взятий судом як сукупність належних доказів для задоволення позову до ПП «Новоукраїнський кар»єр» про відшкодування моральної шкоди. Позивач не навів мотивів спричинення шкоди винними діями особи, причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та зазначив лише загальні вимоги закону. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача, часу та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих та виробничих зв'язках. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи; роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Необгрунтованим є посилання позивача на довідку магнітно-резонансної томографії головного мозгу від 02.09.2013 року як на доказ спричиненої моральної шкоди у вигляді погіршення його стану здоров»я внаслідок доведення свого права на пільгову пенсію, оскільки позивач не навів доказів про попередній стан свого здоров»я, а в даному контексті дана довідка лише свідчать про наявні у нього захворювання. Також не знайшли свого підтвердження обставини, що свідчать про позбавлення позивача нормального способу життя, спілкування з друзями та близькими. Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що твердження позивача про спричинення йому моральної шкоди у зв»язку з наданням відповідачем різних за змістом довідок про його заробітну плату, що дають йому право на пільгову пенсію є не доведеними, тому у задоволенні позовних вимог з цих підстав слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати позивача слід вважати фактично понесеними.

Outcome: dismissed