Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

У травні 2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] та зобов`язати відповідачів надати [PERSON] ключі від вищезазначеної квартири та не чинити перешкоди у подальшому перешкоди у користуванні спірної квартири. В обгрунтування позову посилалася на те, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.11.2017 визнано за нею право власності на 51/200 частки квартири [ADDRESS] . Інші частки квартири належать 49/100 часток - на праві приватної власності [PERSON] та 51\\200 часток [PERSON] . В квартирі проживає відповідач [PERSON] , з дружиною [PERSON] , які змінили в квартирі замки та не допускають її до приміщення квартири, чим порушують її права власника на вільне користування та володіння часткою спірної квартири. 08.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить суд припинити право власності [PERSON] на 51/200 частки квартири [ADDRESS] та визнати право власності на цю частку за [PERSON] . В жовтні 2019 року надійшов відзив на позов від відповідачвв [PERSON] та [PERSON] ,, відповідно доя кого просять відмовитиу задволенні позову в повному обсязі. Спільне проживання з пощзивачкою в одній квартирі є неможливим через спричинення нею конфліктних ситуацій та неприязнених взаємовідносин стоірн. В квартирі проживають також двоє неповнолітніх діте відповідачів [PERSON] , 2017 р.н., та [PERSON] , 2018 р.н., що також порушить їх права. Вважаєють неналежним сособом захисту порушеного прваа позивача , асаме заявленні вимоги про вселення за відсутності можливості виділити в натурі співвласнику її частки у квартирі чи встанволення порядку крристування спільним майном. 08.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить суд припинити право власності [PERSON] на 51/200 частки квартири [ADDRESS] та визнати право власності на цю частку за [PERSON] . В обгрунтування позову посилається на неможливість спільного проживання в квартирі та спільного користування майном, неможливість виділення частки , яка є незначною, [PERSON] в натурі. [PERSON] не бере жодної участі у утриманні квартири , в ній не проживає, отже припинення її прваа власності на частку не завдасть істотної шкоди її правам та інтересам. У судовому засіданні 10.10.2019 р. прийнято та об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою зустрічну позовну заяву. Ухвалою суду від 20 січня 2020 року клопотання [PERSON] - задоволено. Надано дозвіл ТУ ДСА України в Миколаївській області прийняти на депозитний рахунок в забезпечення позову від [PERSON] 228 177 грн. 62 коп. на ім`я отримувача - [PERSON] . Представник позивача за первісним позовом адвокат Рехлецький Р.В. у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення зустрічного позову в повному обсязі, вирішення первісного позову відніс на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] , в судове засідання не зявилися, адали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Просили про задоволення зустрічного позову, вимоги первісного позову не визнають. Представник позивача [PERSON] за зустрічним позовом адвокат Куценко Ю.О. у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд задовольнити зустрічну позовну заяву в понвому обсязі, а у задволенні первісного позову - відмовити. Вислухавши пояснення представників сторіну минулих судових засіданнях , вивчивши доводи позовних заяв та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.11.2017 у справі № 490/6060/15-ц позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільним сумісним подружжя та поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю у фактично шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] в період з 21 грудня 2007 року по 03 січня 2015 року. Визнано об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] 51/100 частки квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 51/200 частки квартири [ADDRESS] . Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 12 березня 2018 року, залишеною без змін Постановою Верховного Суду від 17.04.2019 року , змінено рішення суду першої інстанції в частині періоду спільного проживання, зазначивши вказаний період з 28 грудня 2007 року до 03 січня 2015 року. Визнано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане на ім`я [PERSON] , від 23.09.2013 року, індексний номер 10212072 в частині 51/200 чаток недійсним. В іншій частині рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.11.2017 року залишено без змін. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , за [PERSON] , зарестроване право власності на 0,255 частки у праві спільної часткоовї власності на квартиру на [ADDRESS] , 0,745 частки зареєстровано за [PERSON] . Вказана квартира є однокімнатною, загальною площею 60, 3 кв.м., житловою площею 24,1 кв.м. Згідно Довідки про реєстрацію ОСББ "ВИВАТ" у спірній квартирі зареєстровані та проживають станом на 30.09.2019 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матеріалами справи підтверджуються, що сторони протягом 2018-2019 року неодноразово зверталися до органів поліції з приводу антисуспільної поведінки з приводу користування спірною квратирою та взаємних образливих дій. . Відповідно до висновку експерта №19-1057/1058 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.09.2019 р., ринкова вартість квартири [ADDRESS] , становить 894 814,20 грн. Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем за зустрічним позовом на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України- згідно оригіналу квитанції № 1932813970 від 17.02.2020 року на депозитний рахунок суду внесено 228 177,70 грн вартості 51/200 частки спірного майна в ідповідно до попередньо проведеної оцінки вартості майна (894 814,20 грн. х 51 / 200). Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із статтею 358 ЦК Україниправо спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є стаття 365 ЦК України. Відповідно до статті 365 ЦК Україниправо особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК Українисвідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3). Закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК Українине може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК Україниза умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Вирішуючи спір, суд на підставі доказів,поданих сторонами, доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки 51/200 частина спірної квартири не можна виділити в натурі та встановити належний порядок користування однокімнатною квартирою між двома різними родинами , а у відповідача за зустрічним позовом [PERSON] відсутні заперечення на отримання компенсації в рахунок належної їй частки у спірній квартирі та вона не наполягає на вселенні її у спірну квартиру за таких умов. Припинення права власності [PERSON] , на 51\\200 частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, а отримання коштів за позбавлення права власності на цю частину житла особи є співмірним. Суд бере до уваги інтереси обох сторін щодо володіння та користування належними їм частками квартири , доведеність позивачем за зустрічним позовом підстав, передбачених статтею 365 ЦК України для припинення права позивача за первісним позовом на частку у спільному майні, а також, що таке втручання у її право власності на майно за встановлених судами обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки на її користь буде стягнута відповідна грошова компенсація. Щодо вимог первісного позову, то оскільки право власності [PERSON] на частку у квартирі [ADDRESS] припиняється , то відповідно до ст. 321,391 ЦК України відсутні підстави для захисту її права власності шляхом усунення перешкод у користуванні нею ц ією чаткою квартири. За такого , вимоги первісного позову задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, на користь [PERSON] з [PERSON] підлягають стягненню судовий збір, сплачений при подачі зустрічного позову у розмірі 2282 грн.

Outcome: approved