Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~01 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та після уточнення позовних вимог просив стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? частину вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер [NUMBER], 1999 року випуску, кузов SB153CBN00E043155 в розмірі 64\~820,00 гривень та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? частину вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, кузов 6ТІВЕ42К88Х514925 в розмірі 78\~810,00 гривень. \~ \~ \~ \~Позивач мотивував свої вимоги тим, що він з 1990 року по 2010 рік перебував у шлюбі з відповідачкою. Рішенням суду від 10.10.2010 року шлюб розірвано. За час шлюбу сторонами нажито спільне майно у вигляді автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер [NUMBER], 1999 року випуску, кузов SB153CBN00E043155 та автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, кузов 6ТІВЕ42К88Х514925, які були зареєстровані на відповідача. При цьому автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер [NUMBER] 15.10.2009 року було знято з обліку для реалізації, а кошти, отримані від його реалізації на користь сімї використані не були. Домовленості щодо порядку поділу спільного майна у сторін не було. 14 березня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси винесено судове рішення по вказаній справі яким частково задоволено позовні вимоги [PERSON] Судом вирішено стягнути з [PERSON] та користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? частину вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер [NUMBER], 1999 року випуску, кузов SB153CBN00E043155 в розмірі 64\~820, 00 гривень та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? частину вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, кузов 6ТІВЕ42К88Х514925 в розмірі 78\~810, 00 гривень. В іншій частині позову вирішено відмовити. Однак, не погоджуючись із вказаним рішенням [PERSON] звернулась із апеляційною скаргою із метою скасування останнього та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 21 травня 2014 року Апеляційним судом Одеської області вирішено відхилити апеляційну скаргу [PERSON]. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року залишити без змін. В подальшому, [PERSON] звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ із касаційною скаргою. 08 жовтня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справи винесено ухвалу, якою вирішено касаційну скаргу [PERSON] задовольнити частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року скасувати, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В результаті автоматичного розподілу справа передана для розгляду\~\~судді Приморського районного суду міста Одеси Чернявській Л.М. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2015 року справу в своє провадження прийнято суддею Приморського районного суду м. Одеси Чернявською Л.М. Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 03 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 12 лютого 2018 року позивачем [PERSON] подано до суду заяву про зміну підстав позову в порядку ст.49 ЦПК України обґрунтовуючи це наданими поясненнями Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своїй ухвалі від 08 жовтня 2014 року. В судовому засідання 12 лютого 2018 року прийнято до матеріалів справи та приєднано заяву позивача про зміну підстав позову, за якими позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить ? вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер [NUMBER], 1999 р. виг., кузов номер SB153CBN00T043155, у розмірі 33\~694, 50 грн. та стягнути грошову компенсацію, що становить ? вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер [NUMBER], 2008 р.виг., кузов номер 6T1BE42K88X514925, у розмірі 78\~810,00 грн. Представник позивача надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності позов підтримав повністю, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце, дату і час судового засідання по справі була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1990 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство та виховували дітей. \~ \~ \~ \~ За час перебування у шлюбі подружжям придбано наступне рухоме майно: TOYOTA AVENSIS, державний номер [NUMBER], 1999 р. виг., кузов номер SB153CBN00T043155, вартістю 64\~820 (шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять) грн.. 00 коп. та TOYOTA CAMRY, державний номер [NUMBER], 2008 р.виг., кузов номер 6T1BE42K88X514925, вартістю 157\~620 (сто пятдесят сім тисяч шістсот двадцять) грн.. 00 коп. Право власності на два вищеназвані транспортні засоби зареєстровано за відповідачкою [PERSON] Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Умови ст. 69 СК України, передбачають, що жінка та чоловік мають право на розподіл майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд\~\~має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Відповідач відмовляється надавати позивачу згоду на розподіл майна подружжя у позасудовому порядку, це власне і обумовило звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом про стягнення грошової компенсації, адже майно, набуте подружжям в період шлюбу, підлягає розподілу виходячи з засад рівності часток жінки та чоловіка, тобто по ? частині кожному, що передбачено ст. 70 СК. В матеріалах цивільної справи міститься відповідь на адвокатський запит за вих. №42/1-3073 від 25.10.2013 року із якої вбачається, що згідно бази даних АІС «Автомобіль» УДАІ ГУМВС України в Одеській області та національної автоматизованої інформаційної системи ДДАІ, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 р.виг. починаючи із 29.08.2008 року зареєстрований на імя [PERSON] та 15.10.2009 року останній знято з обліку для реалізації на підставі заяви власника. Другий транспортний засіб марки TOYOTA AVENSIS, 1999 р.виг., як вбачається із відповіді наданої на адвокатський запит за вих.1902 від 07.10.2013 року УДАІ УМВС України в Миколаївській області, що 26.11.2008 року на даний автомобіль видано тимчасовий талон та право користування ДАО № 287922 в Любашовському ВРЕО Одеської області. Позивач не заперечував того факту, що транспортні засоби були оформлені на [PERSON], що мала можливість самостійно розпоряджатися ними. Із наданих відомостей вбачається, що автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2008 р.виг. знято з обліку для реалізації, однак, хоча в матеріалах справи не міститься доказів відчуження автомобілю, мається одночасно і звернення [PERSON] ще від 07.10.2009 року до Малиновського РВ ОМУ із заявою (реєстраційний номер 10933) в якому він повідомляє про вивезення автомобілю у невідомому напрямку його дружиною [PERSON], з якою він знаходить в процесі розлучення. 23.10.2009 року [PERSON] звернувся на адресу УДАІ ГУМВС України в Одеській області із заявою в якій повідомляє, що в 2008 році подружжя придбало автомобіль марки TOYOTA CAMRY, 2008 р.виг. та через знаходження останніх в процесі розірвання шлюбу [PERSON] 05.10.2009 року вивезено автомобіль у невідомому напрямку. \~ \~ \~ \~Позивач зазначив, що на теперішній час транспортні засоби не знаходяться у розпорядженні [PERSON], грошових коштів від реалізації авто [PERSON] не отримував та останні витрачені не в інтересах сімї. Жодні відомості про підстави відчуження майна та місцезнаходження останнього на теперішній день у Позивача відсутні. Відповідно до\~ст.71\~СК України\~«1.Майно,\~що є\~об'єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 4. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України ». Як передбачає цивільне законодавство, майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, у такому випадку, неподільні речі, наприклад такі, як автомобіль, присуджуються одному з подружжя, якщо подружжя не домовилось про інше. Для таких випадків закон передбачає присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на таке майно. Сума грошової компенсації, що підлягає виплаті Позивачу визначається із врахуванням п.22 Постанови, якою передбачено - вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, - в даному випадку - на підставі експертної оцінки майна. В якості доказів в матеріалах цивільної справи міститься: Висновок експерта № 6053 від 31.01.2013 року з визначення середньої ринкової вартості КТС, а саме автомобілю марки TOYOTA AVENSIS, 1999 р. виг., кузов номер SB153CBN00T043155, у розмірі 67\~389,00 грн.; Висновок експерта № 6055 від 31.10.2013 року з визначення середньої ринкової вартості КТС, а саме автомобілю марки TOYOTA CAMRY, кузов номер 6T1BE42K88X514925, у розмірі 157 620,00 грн. Таким чином, суд встановивши, що автомобіль TOYOTA AVENSIS, державний номер [NUMBER], 1999 року випуску, кузов SB153CBN00E043155 та автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер [NUMBER], 2008 року випуску, кузов 6ТІВЕ42К88Х514925 є спільною сумісною власність подружжя, та, у звязку із відчуженням [PERSON] вказаних транспортних засобів без відома іншого з подружжя та витрачання отриманих грошових коштів не в інтересах сімї, суд вважає позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved