Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

26 червня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він на підставі укладеного договору № 372076 від 10.12.2014 року є вкладником строкового банківського вкладу (депозиту) «Цікавий» на суму 14025 грн. строком 180 днів у ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» з датою повернення депозиту 08 червня 2015 року. 08 червня 2015 року позивач подав письмову заяву про відмову від пролонгації депозитного договору та повернення вкладу, однак відповідач відмовляється повернути гроші. Крім того, позивач 17 грудня 2014 року уклав з відповідачем договір № 373567 строкового банківського вкладу (депозиту) «Новорічний» на суму 12750 грн. строком 180 днів у ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» з датою повернення депозиту 15 червня 2015 року. Позивач надав відповідачу 15.06.2015 року письмову заяву про відмову від пролонгації депозитного договору та повернення вкладу, однак відповідач відмовляється повернути гроші. Також, позивач 25 грудня 2014 року уклав з відповідачем договір № 376732 строкового банківського вкладу (депозиту) «Новорічний» на суму 16650 грн. строком 180 днів у ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» з датою повернення депозиту 23 червня 2015 року. Позивач надав відповідачу 24.06.2015 року письмову заяву про відмову від пролонгації депозитного договору та повернення вкладу, однак відповідач відмовляється повернути гроші. Завдана відповідачем матеріальна шкода позивачу складає 43425 грн., з розрахунку: 14025 грн. + 12750 грн. + 16650 грн. Крім того, відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду в сумі 35000 грн., яка полягає в тривалій неможливості користуватися своїми грошима та необхідності з цього приводу пошуку грошей на їжу, одяг, взуття, на сплату житлово-комунальних послуг, що призводить до його фактичного жебракування. З урахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» належні йому за депозитом 43425 грн.; моральну шкоду в розмірі 35000 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. На підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд, визнавши причини неявки відповідача неповажними, вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач був клієнтом Дніпропетровського відділення № 11 ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива», де уклав договори банківського вкладу: № 372076 від 10.12.2014 року строкового банківського вкладу (депозиту) «Цікавий» на суму 14025 грн. строком 180 днів з датою повернення депозиту 08 червня 2015 року (а.с. 3-4); № 376732 від 25 грудня 2014 строкового банківського вкладу (депозиту) «Новорічний» на суму 16650 грн грн. строком 180 днів з датою повернення депозиту 23 червня 2015 року (а.с. 7-8); № 373567 строкового банківського вкладу (депозиту) «Новорічний» на суму 12750 грн. строком 180 днів з датою повернення депозиту 15 червня 2015 року (а.с. 11-12). Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). На підставі постанови Правління Національного банку України від 23 червня 2015 р. № 408 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» до категорії неплатоспроможних і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23.06.2015 р. прийнято рішення № 121 про запровадження з 24.06.2015 р. тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА». Зазначена інформація також відображена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fc.gov.ua) та Національного банку України (http://www.bank.gov.ua-). Згодом дію рішення про запровадження тимчасової адміністрації продовжено. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з 4.2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою даного Закону України є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Пунктом 6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому Законом. Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Нормами статті 36 Закону передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації, а саме: відповідно до пунктів 1,2,3,5 частини 5 статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку; накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). Стаття 526 ЦК України, передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Оскільки відповідач перебуває в стадії ліквідації, дана обставина унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, дії відповідача з виплати позивачу суми вкладу на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідають вимогам чинного законодавства, а вимоги позивача про стягнення на його користь суми вкладу, після запровадження в ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» тимчасової адміністрації є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Також суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги позивача про відшкодування завданої йому з боку відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України в обґрунтування моральної шкоди в розмірі 35000 грн. позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed