Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

06 червня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні сина, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 вересня 2007 року перебував у шлюбі з [PERSON] Рішенням Білопільського районного суду від 20 січня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Від спільного життя вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду від 08 лютого 2016 року проживання малолітнього сина визначено за місцем проживання його матері [PERSON], також з нього стягнуті аліменти на утримання дитини. 04 лютого 2016 року виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради та органом опіки та піклування Білопільської РДА було визначено порядок його спілкування та участі у вихованні сина, а саме: з 18 години пятниці до 14 години неділі кожного тижня місяця. Але, починаючи з другої половини травня 2016 року, з невідомих для нього причин відповідач почала створювати йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, не дає з ним бачитись у визначені органом опіки та піклування дні. А тому [PERSON] просив суд зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні сина [PERSON], [INFO], а також встановити порядок спілкування з сином до досягнення ним 14-ти річного віку кожного тижня у період часу з 14 години пятниці до 14 години неділі. 21 липня 2016 року позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив визначити наступні способи його участі у вихованні сина [PERSON]: побачення пять разів на тиждень з понеділка по пятницю з 18:00 год. до 20:00 год.; тривале побачення з 16:00 год кожної суботи до 18:00 год. неділі; спільний відпочинок та проживання із сином під час другої половини кожних осінніх, зимових, весняних та літніх шкільних канікул; необмежене спілкування з сином за допомогою засобів телефонного звязку, поштового та інтернет звязку, які не передбачають безпосереднє особисте спілкування; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення із сином (неділю), або цей день передує дню побачення (пятниця), або є наступним після нього (понеділок), то такі дні дитина проводить з батьком. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду уточнив, що побачення кожного дня з понеділка до пятниці з 18 до 20 години визначити йому за місцем проживання відповідача. Відповідач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позов визнали частково, суду зазначили, що тривалі побачення позивача з дитиною необхідно визначити не кожної суботи та неділі, оскільки відповідач не має можливості спільного відпочинку з дитиною у вихідні дні. Стосовно побачень серед тижня у робочі дні, то згоді лише на 1 день таких побачень у середу. В іншій частині позов не визнали повністю. Представник органу опіки та піклування Жовтневої (Миколаївської) селищної ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не з'явився, селищний голова [PERSON] напраив суду листа про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують. Представник органу опіки та піклування Білопільської РДА [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не підтримав, суду зазначив, що відповідач не чинила перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною у визначені оргоном опіки та піклування Жовтневої селищної ради дні. На даний час вони надали суду свій висновок щодо спілкування позивача з дитиною, який він підтримує повністю. Заслухавши позивача [PERSON], відповідача [PERSON], її представника [PERSON], представника органу опіки та піклування Білопільськоїх РДА [PERSON], повно, всебічно, неупереджено і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 15 вересня 2007 року по 23 лютого 2016 року. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 20 січня 2016 року шлюб ними розірваний. Рішення суду набрало законної сили 23 лютого 2016 року (а. с. 5). Також судом встановлено, що вказаним вище рішенням суду відповідачу [PERSON] було відновлено дошлюбне прізвище Бобошко. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 35). Рішенням Білопільського районного суду від 08 лютого 2016 року визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO],\~разом із матір'ю [PERSON]. Також вказаним вище рішенням суду стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина, [PERSON], [INFO], до його повноліття, на користь матері дитини [PERSON], починаючи стягнення з 15 грудня 2015 року. Рішення суду набрало законної сили 05 квітня 2016 року (а. с. 31-34). 26 січня 2016 року виконкомом Жовтневої селищної ради Білопільського району за заявою [PERSON] було визначено порядок спілкування та участі у вихованні позивача з сином, а саме: з 18 години пятниці до 14 години неділі щотижня, канікули навпіл (а. с. 28). Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що, починаючи з другої половини травня 2016 року, з невідомих для нього причин відповідач почала створювати йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, та не дає з ним бачитись у визначені органом опіки та піклування дні. Статтею 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів, перелік яких не є вичерпним. За змістом закону, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Так, згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. У відповідності з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. У відповідності з ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 12 вищезгаданого Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї. Відповідно до ст. 14 названого Закону діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У відповідності з ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] України від 27.02.91 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 зазначеної Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відповідно до ч. ч. 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З висновку органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації від 08 серпня 2016 року №01-18/2070 вбачається, що, враховуючи інтереси дитини, рішення комісії з питань захисту прав дитини Білопільської районної державної адміністрації від 02 серпня 2016 року №29, вказаний орган вважає доцільним надати можливість позивачу брати участь у вихованні сина [PERSON] шляхом підтримування з дитиною регулярних особистих стосунків і прямих контактів протягом кожних вихідних днів з 18 години пятниці до 18 години суботи за місцем проживання батька. Протягом весняних, літніх, осінніх та зимових канікул надати можливість спілкування та відпочинку із сином у рівних частинах часу за попередньою домовленістю з матірю [PERSON] Надати [PERSON] можливість спілкування з сином протягом святкових та неробочих днів за попередньої домовленістю з матір'ю з урахуванням побажань дитини. Надати можливість [PERSON] підтримувати постійне щоденне спілкування з сином у телефонному режимі, спілкування через мережу "Інтернет" у період з 16 до 21 години з урахуванням побажань самої дитини (а. с. 90 - 91). З огляду на викладене вище, враховуючи вік дитини, ставлення позивача і відповідача до участі у вихованні сина, рішення виконавчого комітету Жовтневої селищної ради Білопільського району від 26 січня 2016 року, висновок органу опіки та піклування Білопільської районної державної адміністрації від 22 червня 2016 року, суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити частково та зобовязати [PERSON] не чинити позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною [PERSON], а також встановити спосіб участі батька у вихованні дитини наступним чином: - шляхом тривалих побачень першої та третьої суботи з 16 години до 18 години першої та третьої неділі кожного місяця за місцем проживання [PERSON] Василоьвича по вулиці Центральній, 89 в смт. Миколаївка (Жовтневе) Білопільського району Сумської області з обов'язковим поверненням сина до місця його постійного проживання; - шляхом побачень кожної п'ятниці з 18 до 20 години за місцем проживання сина [PERSON] [ADDRESS] (Жовтневе) Білопільського району Сумської області; - шляхом спілкування та спільного відпочинку з сином протягом зимових, весняних, літніх та осінніх канікул у рівних частках з матір'ю за попередньої домовленістю між собою батьків щодо конкретної дати початку побачень з сином за місцем проживання [PERSON] по вулиці Центральній, 89 в смт. Миколаївка (Жовтневе) Білопільського району Сумської області з обов'язковим поверненням сина до місця його постійного проживання. Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина забезпечить рівність прав та обов'язків як батька, так і матері дитини, буде сприяти набуттю нею належного розвитку і виховання. Даний спосіб надасть можливість батькам дитини в рівній частці піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього. Визначаючи позивачу тривалі побачення з дитиною лише у 1 та 3 суботи і неділі, суд виходив з того, що відповідач [PERSON] таким чином у 2 та 4 суботи і неділі теж буде мати можливість спільного відпочинку з дитиною, оскільки перебування дитини всі вихідні у батька порушує права матері дитини на спільний відпочинок у ці дні. Щодо побачень кожного робочого дня з понеділка по п'ятницю включно з 18 до 20 години, то суд вважає, що такі побачення будуть заважити дитині належним чином готуватись до шкільних занять, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, відповідач з роботи додому приходить о 18 годині і ввечері дитина спільно з матір'ю виконують домашні завдання. Присутність батька в ці години, при цьому судом також встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] на даний час існують неприязні стосунки, буде відривати дитину від підготовки до шкільних занять. Тому суд вважає за необхідне визначити побачення батька з дитиною за місцем проживання остннього лише у п'ятницю з 18 до 20 години. Стосовно побачень з сином наступного дня за святковим днем, якщо це день припадає на побачення батька з дитиною у вихідний день, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 73 КУЗпП на рік кількість святкових і неробочих днів становить 10. Позивачу судом надається можливість бачитись з сином у 1 та 3 суботи та неділі, у п'ятницю з 18 до 20 години та половину кожних весняних, літніх, осінніх та зимових канікул. Тому необхідності у наданні ще і наступного дня за святковим, який передує побаченню сина з батьком, необхідності немає. Щодо необмеженого спілкування з сином за допомогою засобів телефонного звязку, поштового та інтернет звязку, які не передбачають безпосереднього особистого спілкування, то суд звертає увагу на те, що позивач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач перешкоджає йому спілкуватись з дитиною мобільним телефоном, мережою "Інтернет" та поштовим зв'язком. Крім того, у судовому засіданні з цього приводу він надав суперечливі пояснення, бо неодноразово зазначав, що відповідач забирає телефон у сина і він не може з ним поговорити в ті дні, коли у нього немає побачень. В той же час суду зазначав, що відповідач не слідкує за сином і він весь вільний час грається на планшеті, бо коли він телефонує сину і запитує, чим він займається, то син завжди відповідає, що грається на планшеті. Крім того, встановюючи саме такий спосід спілкування батька з дитиною, суд зазначає наступне. Позивач у судовому засіданні постійно наполягав на тому, що регулярні побачення з сином йому потрібні для того, що постійно слідкувати за поведінкою сина, спостерігати за його розвитком та станом здоров'я, приймати участь у його вихованні. У судовому засіданні також встановлено, при цьому на даний факт завжди позивач звертав увагу суду, що сторони у справі не лише мешкають у одному населенному пункті, а й на відстані один від одного близько 800 метрів. Хоча документально даний факт і не підтверджується, але сторонами у справі він і не заперечується, тому суд вважає, що ніяких перешкод побачити сина і у інші дні, які йому не визначені, у позивача немає, оскільки він може бачити хлопчика, коли той грається на вулиці. Також позивач має можливість відвідувати сина і у школі. На підставі викладених вище чинників суд і прийшов саме до такого висновку, як зазначено вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп., тобто половину, понесених і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial