Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У серпні місяці 2017 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що його батьки перебували у шлюбі з 29 липня 1994 року. 29 серпня 2002 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу 22 вересня 1995 року народився він. В даний час він є повнолітнім та навчається у Хмельницькому національному університеті на денній формі навчання, що підтверджується довідкою з місця навчання. Він потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається за контрактом. Тому просить стягувати аліменти до закінчення ним терміну навчання в розмірі 1/4 частини його заробітку. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги уточнив та просить стягувати аліменти в розмірі ? частини заробітку батька до виповнення ним 23 річного віку. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати такий розмір аліментів, оскільки має достатній заробіток. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про час і місце судового розгляду у визначеному законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов визнав повністю та згоден сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 25% його заробітку. Заслухавши доводи позивача та відповідача, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом безспірно установлено, що батьки позивача перебували у шлюбі з 29 липня 1994 року по 29 серпня 2002 року, який за рішенням суду розірвали. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який досяг повноліття та навчається. Батьком дитини згідно свідоцтва про народження є відповідач. Згідно довідки Хмельницького національного університету за № 69 від 19 серпня 2017 року він є студентом денної форми навчання пятого курсу факультету програмування та компютерних і комунікаційних систем, термін якого закінчується 31.12. 2018 року. [PERSON] навчається за контрактом. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до викладеного, однією з необхідних умов для отримання особою аліментів є спроможність одного з батьків надавати таку матеріальну допомогу. Як убачається із заяви, поданої відповідачем, він не заперечує про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Такий розмір аліментів підтримує і позивач. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідач [PERSON] має постійний дохід у вигляді грошового забезпечення. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. З врахуванням отримуваного доходу відповідачем та пояснень сторін, суд приходить до висновку, що відповідач може таку допомогу надавати у розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу) щомісяця до виповнення вином 23 років, як передбачено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved