Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У поданій в суд заяві позивач [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком №11 по вул.Молодіжна у с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що він є власником вказаного вище будинковолодіння, де проживав разом з [PERSON] З 2008 року остання у будинку не проживає, коштів на утримання житла не надає, добровільно переїхавши на постійне місце проживання в інше місце, а тому втратила право користування його будинком. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів, додатково пояснивши, що будь-яких перешкод у користуванні житлом [PERSON] не створювалися та щодо реєстрації їх спільних дітей за місцем його проживання він не заперечує і вимог про зняття їх з реєстраційного обліку не заявляв. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали, пояснюючи тим, що [PERSON] у 2008 року своїми діями змусив її переїхати разом з малолітніми дітьми до батьків, а при спробі повернутися між ними виникали конфлікти, а тому у серпні 2012 року шлюб між ними було розірвано. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів його сімї їх права користуватися займаним приміщенням. Оскільки діти проживають з нею, то аліменти стягнуто на їх утримання стягнуто на її користь. Місцем реєстрації дітей є спірний будинок позивача, а це не нерозривно повязано з її проживанням, а тому вимоги є безпідставними. Просить у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, думку прокурора, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв'язку реєстрацією місця проживання [PERSON] у житловому будинку №11 по вул.Молодіжна у с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, який згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 грудня 2007 року належить [PERSON], позивачу по справі. Установлено, що сторони з 21 серпня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2012 року, що набрало законної сили, розірвано. Указаним вище рішенням суду встановлено, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейних стосунків та тривалий час проживають окремо (з пояснень [PERSON] з 2011 року.). А відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.3 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З довідки Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області №228 від 03 лютого 2015 року [PERSON] зареєстрована у житловому будинку №11 по вул.Молодіжна у с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, але за вказаною адресою не проживає більше 5 років. Указані обставини не проживання у спірному будинку з 2008 року не заперечуються відповідачем та повністю підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також підтвердили обставини перевезення відповідачем [PERSON] своїх речей зі спірного будинку на інше місце проживання, зокрема, за участю державного виконавця при виконанні судового рішення про поділ майна подружжя. Будь-які докази чинення [PERSON] перешкод у користуванні спірним житлом останньою суду не представлені та не наведено поважних причин не проживання з 2008 року, що підтверджується і рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 травня 2014 року, що набрало законної сили, яким у задоволені позову про усунення перешкод в користуванні спірним будинком та вселення її та малолітніх дітей було відмовлено. А покликання відповідача на постанови Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 05 березня 2010 року, 02 квітня 2010 року та 12 серпня 2011 року тощо, винесені за наслідками розгляду заяв [PERSON] по фактах висловлених [PERSON] під час сімейного конфлікту на її адресу погроз вчинення фізичних розправ не доводить таких обставин. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до положень ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Позивач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], не позбавлений стосовно них батьківських прав, вимог про втрату ними права користування належним йому житлом не заявляє, а тому їх реєстрація за місцем проживання батька не є перешкодою для проживання з матірю, яка згідно «Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109\\22421, може зареєструвати своє місце проживання окремо від дітей за іншою адресою. А тому доводи відповідача про її нерозривний зв'язок із зареєстрованим місцем проживання дітей не ґрунтується на законі. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач за місцем своєї реєстрації по вул.Молодіжна,11 у с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області не проживає понад один рік без поважних причин, а тому позов підлягає задоволенню. При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладено та

Outcome: approved