Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся із позовом до Дніпровської міської ради, Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Комунжилсервіс» Дніпровської міської ради у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ начальника Комунального підприємства «Комунжилсервіс» Дніпровської міської ради №85/19-К від 02.12.2019 про припинення трудового договору з [PERSON] , заступником директора з реалізації в зв`язку з скороченням штату працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на посаді заступника директора з реалізації Комунального підприємства «Комунжилсервіс». В обґрунтування позову вказав, що прийняття рішення про скорочення штату працівників належить до компетенції власника або уповноваженого ним органу. Директор підприємства не був ані власником, ані уповноваженою особою, а тому перевищив свої повноваження. Його було звільнено з дозволу профспілкової організації, проте звільнення відбулось пізніше встановленого законом місячного строку з дня одержання згоди профспілкової організації. Йому не було запропоновано іншу роботу у підприємствах, власником яких є Дніпровська міська рада. Порушено переважне право на залишення його на роботі. У відзиві Дніпровська міська рада вказує, що накази директора Комунального підприємства «Комунжилсервіс» прийняті в межах його повноважень. Про майбутнє звільнення позивача попередили вчасно. На КП «Комунжилсервіс» не було посад, які б можна було запропонувати позивачу. Підстав для пропонування позивачу вакансій на інших комунальних підприємствах не було. Інші відповідачі відзивів не подали. Позивач в судовому засідання вимоги позову підтримав, надав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Представник Дніпровської міської ради вимоги позову заперечила, надала пояснення аналогічні фабулі відзиву. Вказала, що позивач не був членом профспілкової організації. Директор КП «Комунжилсервіс» позовні вимоги заперечив, вказав, що діяв в межах наданих йому повноважень. Підтримав позицію Дніпровської міської ради. Комунальне підприємство «Комунжилсервіс» Дніпровської міської ради участі в судовому засіданні представника не забезпечило. Вирішуючи справу суд виходить із наступного. Наказом керівника КП «Комунжилсервіс» від 02.12.2019 №85/19-к [PERSON] звільнено з посади заступника директора з реалізації у зв`язку із скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України. У цьому наказі вказано про наказ від 01.10.2019 №118 «Про скорочення штату працівників». Відповідно до наказу керівника КП «Комунжилсервіс» від 01.10.2019 №118 вирішено повідомити працівників про скорочення штату, внести зміни в штатний розпис, затверджений наказом №4 від 02.01.2019, а саме вивести посади (професії) вказані у додатку 3 до наказу з 01.12.2019. Підставами наказу вказано зокрема рішення Дніпровської міської ради від 24.07.2019 №30/47 «Про надання дозволу на передачу з балансу КП «Комунжилсервіс» на баланс КП «Теплоенерго» котелень, теплових розподільчих пунктів, насосних станцій, мереж теплопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання, вузлів обліку теплової енергії та інших активів», наказ КП «Комунжилсервіс». Рішенням від 24.07.2019 №30/47 Дніпровська міська рада надала дозвіл на передачу активів КП «Комунжилсервіс» на КП «Теплоенерго», додатком до цього рішення затверджено перелік активів який містить 60 пункти, в тому числі інші активи. Вказаним рішенням власник розпорядився передати усі активи від КП «Комунжилсервіс», де працював позивач іншому підприємству. Відтак саме за рішенням власника ініційовано зміни в організації виробництва і праці. Крім того, покликання позивача про те, що в порушення приписів ч.1 ст.40 КЗпП України зміни в організації виробництва і праці були ініційовані керівником підприємства не беруться до уваги, адже такі норми врегульовують питання розірвання трудового договору, а не на прийняття рішення щодо змін в організації виробництва та праці. Рішення щодо таких змін позивачем не оскаржувалось та й не може бути ним оскаржено. Повноваженнями щодо розірвання трудових договорів договору належить керівнику підприємства, що прямо передбачено у п.4.12 статуту, який опублікований на веб сайті Дніпровської міської ради. Тому наказ про звільнення видай в межах повноважень керівника. Факт повідомлення позивача про майбутнє звільнення 01.10.2019 підтверджується підписом останнього у відомості із проставленням дати ознайомлення. Згідно додатку 3 до вказаного вище наказу керівника КП «Комунжилсервіс» від 01.10.2019 №118 вбачається, що посади усіх заступників директора, в тому числі й заступника з реалізації виведено зі штату підприємства. Факт передачі основних засобів від КП «Комунжилсервіс» до КП «Теплоенерго» підтверджується наказом КП «Комунжилсервіс» від 27.08.2019 «Про передачу об`єктів теплопостачання», актом приймання-передачі основних засобів від 16.10.2019 та додатком до нього, а також довідкою бухгалтера. Наказом керівника КП «Комунжилсервіс» від 02.12.2019 затверджено новий штатний розклад з 03.12.2019 у кількості 5-ти осіб. Довідкою КП «Комунжилсервіс» від 25.05.2020 підтверджується, що станом на 25.05.2020 штат підприємства складає 5 осіб: директор; відділ бухгалтерії - 3 одиниці; інженер по роботі з юридичними та фізичними особами - боржниками за надані послуги теплопостачання. Відтак підтверджено факт зміни в організації виробництва і праці КП «Комунжилсервіс». У відповідності до ч.2 ст.49-2 КУпАП одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Враховуючи, що вказане підприємство передало усі активи а його господарська діяльність, зокрема із реалізації товарі, робіт та послуг, припинилася, суд доходить до висновку про відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю позивача після змін в організації виробництва і праці, зокрема аналогічної посади тій, яку займав позивач (яка пов`язана із реалізацією). Тому покликання позивача на порушення ч.3 ст.49-2 КУпАП є помилковими. Доводи позивача про те, що йому не запропонували роботу на інших підприємства Дніпровської міської ради не беруться до уваги, адже за приписами ч.3 ст.49-2 КУпАП чітко регламентовано обов`язок запропонувати роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Щодо переважного права на залишення на роботі то позивач покликався на статус ветерана війни - інваліда війни та п.5 ч.1 ст.42 КУпАП. У відповідності до ч.1 ст.42 КУпАП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ч.5 п.2 КУпАП при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно приписів ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є зокрема позовна заява. Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскільки на підприємстві, після змін в організації виробництва і праці, відсутні посади за професією чи спеціальністю позивача, позовна заява з цього приводу не містить мотивів та доказів, так само як і щодо наявності у позивача більш високої кваліфікації і продуктивності праці в порівняння з іншими особами, покликання позивач на порушення ст.42 КУпАП не підтвердились. У відповідності до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Позивач визнав, що не був членом профспілкової організації підприємства. Згідно листа Профспілкового комітету Дніпровської міської ради від 20.01.2020 №1 позивач з моменту звільнення з департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради 31.10.2017 не зберіг зв`язок із організацією профспілки, а тому не є її членом. Згідно ст.23 Статуту Професійної спілки працівників державних установ України членство в Профспілці припиняється зокрема у випадку звільнення з роботи члена Профспілки, який, звільнившись, не зберігає зв`язок з організацією Профспілки і не сплачує членські внески. При цьому прийняття із цього приводу окремого рішення, на відміну від виходу члена із профспілки за його заявою не вимагається. Відтак доводи позивача про порушення вимог ст.43 КЗпП України також не знайшли свого підтвердження. Позовна вимога про поновлення позивача на посаді не може бути задавлена, оскільки відповідна посада на підприємстві відсутня. Враховуючи наведене вище, позов до замовлення не підлягає.

Outcome: dismissed