Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У травні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27.03.2017 року на утримання доньки [PERSON], [INFO], та стягувати аліменти в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно до її повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/5 частини доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач не має заборгованості по аліментах, однак додатково добровільно не надає кошти на утримання дитини. На сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для утримання дитини. Позивач не має змоги забезпечити доньці належне харчування, освіту та оздоровлення. Відповідач проживає від них окремо і [PERSON] повністю знаходиться на її утриманні. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому не визнав позовні вимоги та просив суд відмовити у їх задоволенні. Свої заперечення мотивував тим, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження зміни матеріального становища, сімейного стану, поліпшення чи погіршення здоров'я після ухвалення рішення суду від 27.03.2017 року, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Крім того, розмір сплачуваних ним аліментів є достатнім для забезпечення потреб дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Зазначила, що у доньки [PERSON] погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові витрати для утримання дитини. Також після розгляду попередньої справи покращився стан здоров'я відповідача, оскільки тоді він повідомляв, що має захворювання, пов'язані з проходженням військової служби, а наразі стан його здоров'я задовільний. Відповідач повторно не прибув у судове засідання. Подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак не долучив докази, що свідчили б про його перебування в зоні проведення операції Об'єднаних сил. Лист зі вказаним клопотанням направлений поштою з м. Чернігова (а.с. 46). Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; не надав доказів про поважність причини неявки в судове засідання, а також з метою забезпечення розгляду протягом розумного строку, суд відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Позивач та відповідач проживають окремо, донька [PERSON] проживає разом з матір'ю в м. Новоград-Волинському та перебуває на її утриманні. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/279/17 від 27.03.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частини від всього заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а.с. 2-5). Відповідно до довідки про сплату аліментів [PERSON] не має заборгованості по сплаті аліментів та, зокрема, у жовтні та листопаді 2017 року сплачував аліменти у розмірі 2258,79 грн. кожного місяця (а.с. 24). З довідки, виданої 20.06.2018 року КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Новограда-Волинського» вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], часто хворіє ГРВІ, трахеобронхітами та наглядається за діагнозами: ЧДХ по ГРВІ, бронхіту, ф.кардіопатія. Потребує лікування і сататорно-курортного оздоровлення (а.с. 45). Також згідно листа Служби у справах дітей Новоград-Волинської міської ради від 28.12.2017 року позивач [PERSON] належним чином утримує, виховує дитину [PERSON], 2014 року народження, та за призначенням використовує кошти на утримання дитини, призначені за рішенням суду (а.с. 26). Відповідно до службової характеристики [PERSON], 1987 року народження, останній станом на 12.06.2018 року має задовільний стан здоров'я, фізично розвинений задовільно (а.с. 28). Також у червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Справа по суті наразі не розглянута. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд дає оцінку обставинам, що виникли після рішення суду від 27.03.2017 року, законність якого встановлена Апеляційним судом Житомирської області. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що у дитини погіршився стан здоров'я, яка має ряд хвороб згідно довідки від 20.06.2018 року. Вказані обставини потягли і зміну матеріального стану позивача в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання доньки. Також вказану обставину суд трактує як обставину, що змінилась після винесення рішення від 27.03.2017 року, так як на момент постановлення вказаного рішення сторони не заявляли про незадовільний стан здоров'я дитини, та вказана обставина не враховувалась судом при визначенні розміру аліментів (а.с. 2). В іншому стабільним залишилися і стан здоров'я позивача, яка не повідомила скарг про стан свого здоров'я, і відповідача, який згідно характеристики від 12.06.2018 року має задовільний стан здоров'я та задовільно фізично розвинений. Інші утриманці, крім доньки, відсутні як в позивача, так і у відповідача. Посилання позивача, що у відповідача покращився матеріальний стан, оскільки він з 26.04.2016 року здає в оренду земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га у Вінницькій області, суд вважає безпідставними, оскільки вказані обставини мали місце на момент постановлення рішення суду від 27.03.2017 року (а.с. 41). Також не можуть бути враховані посилання відповідача, що розмір сплачуваних ним аліментів більший, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб. У статті 182 СК України встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів для осіб, які з певних причин не можуть забезпечити належне утримання своїх дітей, а позивач має всі умови і можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі. Крім того, 1/4 частина заробітку відповідача не перевищує десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного здоров'я, тому приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог задовольняє їх у повному розмірі. Збільшений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати по судовому збору у розмірі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved