Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

у серпні 2018 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана заява [PERSON] з подальшими змінами (а.с.86), яка мотивована тим, що заявник має громадянство України та одночасно є громадянкою [PERSON], періодично проживала то на території України, в Донецькій області, то в [PERSON], там же народила сина [PERSON], [INFO], та дочок - [PERSON], [INFO], і [PERSON], 23.02.2004. Наразі виникло питання оформлення паспорта громадянина України дітям, яким виповнилося 14 років, однак Карлівський РС УДМС повідомив про неможливість набуття ними громадянства України та оформлення довідки про реєстрацію особи громадянином України без судового рішення, що підтверджує постійне проживання на території України матері дітей - [PERSON], станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року. Заявник стверджує, що дійсно на ці дати проживала на території України, що підтверджується відповідними документами. У зв'язку з наведеним просить встановити факт того, що [PERSON],08.08.1973 р.н, постійно проживала на території України з 1989 року по 1996 рік, в тому числі станом на 24.08.1991 р. та станом на 13.11.1991 р. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили її задовольнити, пояснивши, що [PERSON] громадянка України, в 1990 році закінчила Войковську середню школу Амвросіївського району Донецької області та в 1990 році розпочала трудову діяльність в радгоспі «Металіст» Амвросіїського району Донецької області, де працювала тривалий час, заявник також повідомила, що вона з батьками проживала в так званому «пограничному» селі та періодично жила та працювала в [PERSON] та Україні, на час проголошення незалежності України жила та працювала в Україні, вже тривалий час вона з дітьми проживає в [INFO], донька [PERSON] навчається в школі. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області проти задоволення заяви не заперечувала за умови підтвердження факту проживання [PERSON] на території України станом на 1989 рік, представники інших заінтересованих осіб в судове засідання не зявилися, натомість Карлівська міська рада направила заяву про розгляд справи без участі її представника, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.58). Суд, заслухавши заявника та її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у справі, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що [PERSON], [INFO], уродженка с.Катеринівка Ростовської області Російської Федерації заявник по справі, має громадянство України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НО №036051, виданого 17.11.2016 р. Карлівським РС УДМС України в Полтавській області, а перший паспорт було видано 14.03.1990 р., а вже в 2016 р. замінений іншим у зв'язку з його пошкодженням. Крім цього, заявник є громадянкою [PERSON], що підтверджується копією паспорта громадянки [PERSON] №60 04941877, виданий 23.06.2004 р. ВВС Матвієво-Курганського району Ростовської області. Як зазначає заявник, в 1989 р. вона з сім'єю переїхала на постійне місце проживання на територію України в Донецьку область Амвросіївський район, де і отримала паспорт громадянки України в 1990 р. У 1998 р. заявниця повернулася до [PERSON], де уклада шлюб 28.10.2000 р. та народила на території [PERSON] сина [PERSON] та доньок [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про укладеня шлюбу серія І-АН №447344 та копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.9,11,13,14,16,17,18). [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 08.04.2013 року були зараховані до складу учнів Карлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Карлівської районної ради Полтавської області та [PERSON], [PERSON] у 2016-2017 році закінчили вказаний навчальний заклад, про що свідчать копії свідоцтв про базову загальну середню освіту та довідка Карлівської районної ради від 05.10.2018 року №333 (а.с.61,62,65,68). Як вбачається з копій свідоцтв про народження дітей, заявник значиться громадянкою [PERSON] (а.с. 11,13,14,16,17,18). На даний час у [PERSON] виникло питання щодо оформлення паспорта громадянина України її дітям, так як їм виповнилося 14 років. Натомість, відповідно до листів Карлівського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області від 28.03.2018 р. №28/К-13, 28/К-14 повідомлено про неможливість набуття ними громадянства України та оформлення довідки про реєстрацію особи громадянином України без судового рішення, що підтверджує постійне проживання на території Украни матері дітей [PERSON] станом на 24.08.1991 р. т станом на 13.11.1991 р. (а.с.20,21). З атестату про середню освіту серії С № 513144 убачається, що [PERSON], яка народилася 08 серпня 1973 року в с.Катеринівка Ростовської області Російської Федерації, у 1990 році закінчила повний курс Войковської середньої школи Амвросіївського району Донецької області (а.с. 90,91). 28.10.2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Кузнецова». Згідно трудової книги на ім'я [PERSON], вона розпочала свою трудову діяльність з 01.09.1990 р.в радгоспі «Металіст» Амвросіїївського району Донецької області, а звільнена була 07.07.1993 р. (а.с.22). Довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії [PERSON] Войковської селищної ради Амвросіївського району Донецької області від 27.10.2008 р. №112, що їй починаючи з дати прийняття на робту, з вересня 1990 р. щомісячно нараховувалася заробітна плата, яка видана на підставі особових рахунків за 1990-1995 роки. Відповідно до пп.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що громадянами України є всі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 р.) постійно проживали на території України. Особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ч.2 ст. 3 вищевказаного Закону особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. КЦС ВС зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Водночас КЦС ВС вказав на те, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України (постанова від 22.08.2018 у справі №363/214/17-ц). Частина друга статті 315 чинної редакції ЦПК України також передбачає можливість встановлення інших фактів, прямо не перелічених у частині першій статті 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, оскільки досліджені в судовому засіданні докази свідчать, що [PERSON] постійно проживала на території України з 1989 року по 1996 рік, в тому числі станом на 24.08.1991 р. та станом на 13.11.1991 р., а тому суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved