Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2/404/1309/17 від 03.04.2017 року виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за період з січня 2017 року по квітень 2018 року в сумі: 8 383 (вісім тисяч вісімдесят три) грн. 75 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем сплата аліментів проводилась не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.03.2018 року становить 27 714,39 грн., що підтверджується розрахунком виданим Фортечним відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Ухвалою суду від 18.07.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів. Позивачка до суду не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позовної заяви підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2017 року з з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 січня 2017 року до [INFO], тобто до повноліття доньки [PERSON], а потім в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до [INFO], тобто до повноліття доньки [PERSON]. Старшим державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького А.М. Барахманською була надана довідка щодо утвореної заборгованості по стягненню з відповідача аліментів, які станом на 01.03.2018 року становлять в розмірі 27 714,39 грн. /а.с. 3/. Згідно розрахунку, наданого позивачкою до суду, заборгованість по пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2017 року по 01.03.2018 року становить у розмірі 8383,75 грн./а.с. 2/. Відповідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення (від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, нова редакція). Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Верховний Суд України в постанові від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс-16 висловив наступну правову позицію, яка згідно із ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України: «Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Позивач до суду не надав належних та допустимих доказів того, що заборгованість по аліментам виникла саме з вини відповідача та те, що він умисно ухилялася від сплати аліментів. Крім того, позивач не зверталась до суду з клопотаннями про витребування документів щодо здійснення виконавчого провадження державним виконавцем, чи витребування інших доказів. А тому, на підставі викладеного позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки /пені/ по несплаті аліментів задоволенню не підлягають. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок держави, оскільки позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позовних вимог суд відмовив. На підставі ст.ст.195,196 СК України,

Outcome: dismissed