Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації проживання. Свої вимоги мотивує тим, що вона мешкає сама у власному будинку, розташованому в с. Дунаєць Глухівського району Сумської області по вул. Слобідській, буд. 114. До 21.07.2014 року разом з нею проживав її син [PERSON] На теперішній час він мешкає в с. Некрасове Глухівського району в будинку своєї співмешканки, залишаючись бути зареєстрованим в її домі. Понад рік ніякого звязку з нею відповідач не підтримує і житлом за місцем реєстрації не користується. З нього на її користь стягуються аліменти. У звязку з тяжкою хворобою і нездатністю обслуговувати себе, вона має намір оформитися в інтернат для престарілих. З огляду на це виникла необхідність розпорядитися своїм майном і в тому числі житловим будинком. Але зробити цього вона не може, оскільки відповідач залишається бути зареєстрованим в її будинку. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється, тому просить суд усунути перешкоди в розпорядженні належним їй на праві приватної власності майном-житловим будинком за адресою: с. Дунаєць Глухівського району Сумської області, вул. Слобідська, 114, визнавши [PERSON], таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, та зняти його з реєстрації в ньому, а також стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату судового збору в сумі 243,60 грн., в рахунок витрат, понесених на оплату юридичної допомоги в сумі 250,00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що позивачка [PERSON] є його матірю. З самого дня народження, тобто всі 40 років, він проживав в [INFO], разом з матірю. Саджали огород, по господарству мали птицю, коня. Своєї сімї він ніколи не мав. Декілька разів намагався одружитися, але мати була категорично проти його одруження. Декілька років він зустрічався з жінкою, але жити продовжував в своєму будинку, де жила мати і де він народився. У матері четверо дітей, але з усіма вона має дуже погані відносини. За рішенням суду всі четверо дітей платять на користь матері аліменти по 75,00 гривень з кожного щомісячно. В жовтні 2014 року він пізно повернувся додому від своєї знайомої, а мати, зачинивши хвіртку, не впустила його додому ночувати, тому він, вночі, в чому стояв, пішов до своєї знайомої, яка його спочатку впустила переночувати, а потім вони вирішили жити разом. Зараз у них народилась спільна дитина, декілька разів він ходив до себе додому з проханням до матері віддати його особисті речі, одежу, документи ,які вона сховала. З цього приводу він просив допомоги у сільського голови, але мати стояла на своєму. Вона вимагала догляду за собою, ставлячи неприйнятні для нього умови. Без його згоди мати продала коня, якого подарував йому хрещений. Він не розуміє, чим саме перешкоджає матері користуватися будинком, і чому вона звернулася до суду з позовом про зняття його з реєстрації. Оскільки це не він, а мати перешкоджає йому користуватися житловим приміщенням, бо цей будинок є його батьківщиною. Він жаліє мати, згоден їй допомагати в усьому, але він не по своїй волі пішов жити в прими. Мати не знається з дітьми, не знається з онуками, тому і вони відносяться так само до неї. Зніматися з реєстрації він не згоден, бо це єдине його житло. Вивчивши матеріали справи, пояснення сторін, свідків, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 лютого 1976 року [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими спор думи за адресою: с. Дунаєць Глухівського району (а.с.5). Згідно довідки Дунаєцької сільської ради № 02-39/881 від 17.08.2015 року [PERSON] [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] сумської області, з 21.07.2014 року і по теперішній час за даною адресою не проживає (а.с.9). Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою позивачки, але з двомісячного віку її виховувала бабуся. З матірю вона має погані стосунки, але за рішенням суду сплачує на її користь аліменти. Відповідач по справі є її рідний брат. Всі 40 років брат проживав в будинку де народився, в с. Дунаєць, вул. Слобідська, буд. 114. Важко працював, намагався створити свою сімю, але мати всіх невісток виганяла. А ще не давала спілкуватися брату зі своїми братами та сестрами. З січня 2015 року всі діти сплачують аліменти на користь матері, [PERSON] по 75,00 грн. з кожного щомісячно. Вона згодна з тим, що мати має ряд хронічних захворювань, в звязку з чим пересувається за допомогою палиць, потребує матеріальної та фізичної допомоги. Потребу в допомозі мати обґрунтовує тим, що в звязку з незадовільним станом здоровя вона не може виконувати необхідні роботи по господарству, такі як: поточний ремонт будинку, догляд за опалювальними приладами, заготівля і складування дров, обробка огороду, для чого їй необхідно наймати сторонніх людей. Вона впевнена, що позов, з яким мати звернулась до суду, спрямований на те, щоб її брат, відповідач по справі, повернувся до свого дому та жив поряд з нею, як це було раніше. Але це вже неможливо, бо він живе з жінкою, яка народила йому дитину. Розмова про те, що мати поїде жити в будинок для престарілих, лише розрахована на жалість. Її брат, [PERSON], ніяким чином не перешкоджає матері користуватися будинком, в якому вона зараз мешкає одна. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка по справі є його матірю. Деякий час він також проживав з матірю в одному будинку, поки не відбулася сварки і вона його не вигнала. Йому відомо, що його брат, [PERSON], відповідач по справі, до 40 років доглядав мати, допомагав у всьому, а коли знайшов собі жінку та пізно вночі прийшов додому, вона його не впустила ночувати. Зараз особисті речі брата залишилися у матері, вона їх відмовляється віддавати. Брат пішов з дому у футболці та спортивних штанах. Впевнений, що ніяким чином, брат не перешкоджає їх матері користуватися будинком, розташованим в с. Дунаєць, по вул. Слобідській, 114. У матері одна мета, щоб його брат [PERSON] повернувся та жив з матірю в одному будинку. За цей час мати без відома брата продала коня, а всі гроші забрала собі. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є секретарем Дунаєцької сільської ради. Дуже добре обізнана про ситуацію, яка склалася між [PERSON]. Н.Т. та її дітьми. Відповідач [PERSON] до 40 років жив в одному будинку з матірю. Все господарство було на ньому., він дуже важко працював вдома та ходив по людях, щоб заробити собі на життя. У 40 років зустрів жінку, місяць тому у нього народився син, але мати як завжди проти, та вимагає, що він повернувся додому. [PERSON] звертався до Дунаєцької сільської ради, щоб йому допомогли від матері забрати особисті речі: бензопилу, одежу, та інше про що склали акт. Але [PERSON] відмовилась підписувати цей акт. Стверджує, що відповідач [PERSON] ніяких перешкод в користуванні будинком своєї матері не чинить. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є Голова Дунаєцької сільської ради. Йому відома ситуація, яка склалася між [PERSON] та її дітьми. [PERSON] посилається в позові на те, що вона має намір оформитися в будинок-інтернат для престарілих. Але фактично, вийшло так, що в серпні місяці 2015 року були підняті всі служби на рівні області, для того, щоб [PERSON] допомогти влаштуватися до будинку-інтернату, а коли документи в інтернат були оформлені, сільський голова організував машину, та коли підїхали до двору представники сільської ради, щоб забрати її речі та [PERSON] до інтернату, то вона категорично відмовилась їхати, сказавши, що вона нікуди не поїде. До сільської ради звертався [PERSON], що йому допомогли зайти в будинок забрати документи, які йому були необхідні, щоб влаштуватися на роботу, шукали всі, але документи [PERSON] заховала так, що їх не знайшли. На його думку ситуація, яка склалася в сімї, є страшною. Під час відсутності сина продала коня, а всі гроші забрала собі, випроводила в шльопках, спортивних брюках та футболці. Зараз жінка йому все купила. Нарешті у [PERSON] склалася родина, народилася дитина. Пішов відповідач з дому не по своїй волі і взагалі він ніяким чином не перешкоджає [PERSON] користуватися її будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У статті 3 Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 р. у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Міністерства фінансів України (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") розяснено, що Житловий кодекс Української РСР, визнаючи гарантiї права громадян на житло, встановлює права i обов'язки наймача жилого примiщення та членiв його сiм'ї, якi проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальнi послуги. Частина друга статтi 64 цього Кодексу передбачає, що до членiв сiм'ї наймача належать дружина наймача, їх дiти i батьки. Членами сiм'ї наймача може бути визнано й iнших осiб, якщо вони постiйно проживають разом з наймачем i ведуть з ним спiльне господарство. Аналогiчнi положення щодо членiв сiм'ї власника будинку (квартири) мiстить частина четверта статтi 156 Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного перелiку осiб, якi належать до кола членiв сiм'ї наймача, але визначив критерiї, за якими осiб, не пов'язаних шлюбними або родинними стосунками, вiднесено до них. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] при встановлених обставинах справи не втратив право користування та право проживання в будинку, розташованого в с. Дунаєць, вул. Слобідська, 114, Глухівського району Сумської області. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття її з реєстрації проживання необхідно відмовити за його необґрунтованістю та безпідставністю.

Outcome: dismissed