Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, вказавши, що 20 вересня 2016 року він, як споживач, згідно укладеного типового договору №5575 від 06.05.2011 року про надання населенню послуг з газопостачання отримав квитанцію - рахунок за газ та послуги з газопостачання за вересень 2016 року, в якій вказана заборгованість станом на 01.09.2016 року у розмірі 1837,31 грн., нарахована сума за вересень 2016 року у розмірі 894,27 грн. та списана до держбюджету невикористана субсидія за опалювальний період 2015-2016 р.р. в сумі 3704,65 гри. Загальна сума до сплати складає 2531,58 грн. За серпень 2016 року він квитанції не отримував. В квитанції за липень 2016 року значиться переплата по субсидії у розмірі 2808,62 гри., сума до сплати за липень - 0,00 гри., нарахована сума за липень 2016 року у розмірі 405,86 грн., за червень 2016 - значиться переплата по субсидії у розмірі 3102,77 грн., сума до сплати за червень - 0,00 грн., нарахована сума за червень 2016 року у розмірі 825,48 грн. У травні 2016 року в квитанції значиться переплата по субсидії у розмірі 3816,54 гри., сума до сплати за травень - 0,00 грн., нарахована сума за травень 2016 року у розмірі 694,78 грн. Тобто, протягом всього 2016 року сума наданої з початку року субсидії знижувалася до розміру 2808,62 грн. у липні 2016 року. Але, у вересні 2016 року вона стрімко зростає до суми 3704,65 грн., на день її списання до держбюджету. Позивач вважає, що в квитанції за вересень 2016 року надана недостовірна інформація про стан його заборгованості, його права як споживача послуг порушені відповідачем, який також не надав йому всю необхідну інформацію про послуги. Окрім того, внаслідок порушення його прав протиправною поведінкою відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в створенні образу про мене як недобросовісного платника послуг (боржника), що призвело до необхідності відстоювати правоту в суді, звертатись в правоохоронні органи (Управління у справах захисту прав споживачів), а відповідно, і до душевних страждань через неможливість належним чином користуватись наданими послугами (в квитанції вказується, що у разі несплати протягом 5 робочих днів, виконавець вправі припинити газопостачання), у зв'язку з чим просить позов задовольнити та зобов'язати відповідача надати повну та достовірну інформацію про розрахунок заборгованості споживача за особовим рахунком [NUMBER] станом на 01.08.2016 року та на 01.09.2016 року, вказавши, з якого останнього місяця 2016 року була списана невикористана субсидія за 2015-2016 р.р., та пояснивши, чому зросла у вересні 2016 року субсидія до розміру 3704.65 грн. з 2808,62 грн. у липні 2016 року, зобов'язати відповідача зробити перерахунок суми до сплати Споживача за особовим рахунком [NUMBER] за вересень 2016 року, стягнути з Відповідача на користь [PERSON] 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. завданої моральної шкоди та судові витрати. В наданих до суду запереченнях відповідач зазначив, що в опалювальний період жовтень 2015- квітень 2016 р.р. споживання природного газу позивачем відбулось за даними лічильника, а саме: жовтень 2015 р. - 205 м. куб. (за даними споживача); листопад 2015 р. - 295 м. куб. (за даними споживача); грудень 2015 р. - 428 м. куб. (за даними споживача); січень 2016 р. - 459 м. куб. (за даними споживача); лютий 2016 р. - 545 м. куб. (за контрольним зняттям показників з лічильника); березень 2016 р. - 427 м. куб. (за контрольним зняттям показників з лічильника); квітень 2016 р. - 149 м. куб. (за контрольним зняттям показників з лічильника). Отже, за опалювальний період жовтень 2015- квітень 2016 р.р. позивач спожив 2508 м. куб. на загальну суму 13 721,91 грн. За опалювальний період жовтень 2015- квітень 2016 р.р. споживачу було надано субсидії на загальну суму 18 114,45 грн. Відповідно до Порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), послуг з газо- та електропостачання для індивідуального, затвердженого Постановою № 534 від 23 серпня 2016 р. «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення» позивачу було проведено розрахунок невикористаної суми субсидії за особовим рахунком позивача, яка склала 3 704,65 грн. Отже, як вбачається з нарахувань по особовому рахунку позивача на кінець квітня 2016, тобто на кінець опалювального періоду, переплата за послугу газопостачання складала 4 399, 61 грн. з якої 3 704,65 грн. повернуто до державного бюджету, отже вважає, що відповідач діяв у відповідності до діючого законодавства та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивач надав пояснення, аналогічні викладеним в позові, додатково вказавши, що самостійне перерахування відповідачем до бюджету України суми невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з газопостачання для індивідуального опалення за опалювальний сезон за його особовим рахунок, відповідно до Постанови КМУ №534 від 23 серпня 2016 року, у серпні місяці 2016 року, тобто до набрання чинності вказаним нормативним актом, є незаконним та таким, що не відповідає Конституції та законам України. Представник відповідача в судовому засіданні надала поясненні, аналогічні викладеним в запереченнях. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, не заперечується сторонами, що позивач є користувачем послуг з газопостачання, яке здійснює ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-УІІІ відбулось розділення функцій постачання природного газу та його розподілу. ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видана Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі - НКРЕКП), згідно рішення № 1588 від 21.05.2015р. (переоформлена на безстрокову рішенням від 08.09.2015р. № 2283). Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» затверджено Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. Так, на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу ПАТ «Харківгаз» постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям, визначено ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». На виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 № 2496 затвердила Правила постачання природного газу (далі - Правила). Згідно до п. 1, 2, 4 розділу III Правил Підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об'єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об'єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов'язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» опубліковано в місцевій газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р. Згідно з п. 5 ч. З ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246, встановлено, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Відповідно до п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що за опалювальний період жовтень 2015- квітень 2016 р.р. позивач спожив 2508 м. куб. на загальну суму 13 721,91 грн. та йому було надано за вказаний період субсидії на загальну суму 18 114,45 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість за природний газ перед ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» . Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 534 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання) та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення» (далі Постанова № 534 від 23 серпня 2016 р.), якою затверджено Порядок яким визначено механізм розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення (далі - субсидія), що перевищують вартість (станом на 1 травня нового неопалювального сезону) 100 куб. метрів природного газу. Так відповідно до Порядку, затвердженого Постановою № 534 від 23 серпня 2016 р., розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться виробниками/виконавцями послуг з централізованого опалення (теплопостачання), газо- та електропостачання у разі використання природного газу/електричної енергії для індивідуального опалення (далі - надавачі послуг) станом на 1 травня нового неопалювального сезону за особовим рахунком споживача - громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний сезон, що закінчився (далі - одержувач субсидії). Розрахунок невикористаної суми субсидії проводиться надавачем послуг у разі, коли на особовому рахунку одержувача субсидії станом на 1 травня нового неопалювального сезону, а також станом на 1 травня 2016 р. обліковується переплата за послугу. Відповідно до пункту 5 Порядку, затвердженого Постановою № 534 від 23 серпня 2016 р., позивачу було проведено розрахунок невикористаної суми субсидії за особовим рахунком позивача: 18 114,45 - 13 721,91 - 687,9 = 3 704,65 грн., це є невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з газопостачання для індивідуального опалення за опалювальний сезон за особовим рахунком позивача № [NUMBER]. Отже, як вбачається з нарахувань по особовому рахунку позивача на кінець квітня 2016, тобто на кінець опалювального періоду, переплата за послугу газопостачання складала 4 399, 61 грн. З цієї суми 3 704,65 грн. повернуто до державного бюджету. Таким чином, станом на 01.05.2016 року реальна переплата позивача складала 694,96 грн. За неопалювальний період з травня 2016 по вересень 2016 року позивачем спожито природного газу на суму 3 673, 39 грн., з урахуванням суми переплати та субсидії, яка була йому надана за період з травня по серпень на загальну суму 446,84 грн., а також з урахуванням переплати, яка була у споживача на травень місяць 2016 року - 694,96 грн., заборгованість по особовому рахунку позивача станом на 1 жовтня 2016 року місяць складає 2 531,58 грн. (3 673, 39 -446,84 - 694,96 = 2 531,58). Відповідно до пункту 15 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848, громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. У разі коли вартість фактично використаної послуги менша ніж обов'язкова частка витрат на оплату цієї послуги, громадяни сплачують її фактичну вартість. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, тому задоволенню не підлягають. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Факти ненадання інформації позивачу викладені ним в позовній заяві, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, спростовані та сумнівів не викликають, а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed