Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась з позовом Національна академія внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання. Позовну заяву мотивовано тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2005 №76 дск [PERSON] з 01.09.2005 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України у Вінницькій області та [PERSON] укладено договір №Вн-262 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01.09.2005 по 19.06.2009 - у відповідності з підписаним договором відповідач [PERSON] у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу КНУВС від 19.06.2009 №467 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору [PERSON] направлений для подальшого проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 23.06.2009 № 105 о/с призначено слідчим слідчого відділення Ленінського районного відділу Вінницького міського управління ГУМВС України у Вінницькій області. Таким чином навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 19.11. 2010 208 о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Укладений з відповідачем [PERSON] договір зобов'язує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого 3-річного терміну перебування на службі за підставами п. 2.3.6. цього договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави, за наявності яких відповідач зобов'язаний відшкодувати затрати на навчання в повному обсязі: у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідач [PERSON] був звільнений з органу внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, а тому не виконав умови договору про підготовку фахівця. Відповідач навчався в КНУВС з 01.09.2005 р. по 19.06.2010 р., і витрати, пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, становлять 18 011 грн. 17 коп. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2005 №76 дск [PERSON] з 01.09.2005 року зараховано курсантом першого курсу навчально - наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ. Як було встановлено в ході розгляду справи відповідач [PERSON] вступав в навчальний заклад не по направленню органів внутрішніх справ, а за результатами конкурсного відбору та при вступі на навчання Договір про підготовку фахівця в вищому навчальному закладі МВС України в 2005, 2006 роках з ним укладено не було, оскільки такого договору до матеріалів позовної заяви позивачем не додано та і в самій позовній заяві позивач жодним чином не зазначає чи укладався такий договір з відповідачем в 2005р., 2006 р. Відповідно до Розпорядження КМУ від 27.08.2010 № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Національна академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. У відповідності із затвердженим статутом, НАВС є державним вищим навчальним закладом 4-го рівня акредитації. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України у Вінницькій області та [PERSON] укладено договір №Вн-262 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Згідно з п.7.6 договору від 29.11.2007 року №Вн-262 договір набирає чинності з моменту його підписання і діє весь період навчання та на протязі 3-ох років з дати призначання Особи на посаду. Відповідно до наказу КНУВС від 19.06.2009 №467 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору [PERSON] направлений для подальшого проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 23.06.2009 № 105 о/с призначено слідчим слідчого відділення Ленінського районного відділу Вінницького міського управління ГУМВС України у Вінницькій області. Згідно наказу УМВС України у Вінницькій області від 19.11. 2010 208 о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за п. (ж) ст. 64 (за власним бажанням) згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року № 114. Позивач вважає, що підписавши договір №Вн-262 від 29.11.2007 року про підготовку фахівця за державним замовленням та подальшим працевлаштуванням і звільненням з органів внутрішніх справ за власним бажанням(до спливу встановленого 3-х річного терміну перебування на службі по закінченню навчання) [PERSON] порушив умови договору, а тому зобов'язаний відшкодувати на користь Національної академії внутрішніх справ вартість навчання. З даним твердженням погодитись не має підстав з огляду на наступне. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти, не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З огляду на зазначене відповідач [PERSON] не зобов'язаний відшкодувати позивачу ті витрати, які позивач поніс на його навчання до вступу в дію договору від 25.11.2007 року поскільки по цей час навчався за власний кошт поза межами будь - яких договірних зобов'язань. Окрім того і в самому договорі не зазначено, що його дія поширюється на правовідносини, які діяли між сторонами до 2007 року. Суд, також приймає до уваги, що по справі відсутні докази того,що відповідачу належним чином були вручені повідомлення про добровільне відшкодування витрат на навчання і що він відмовився від їх добровільного відшкодування. Також суд враховує наступне. Відповідно до п.3.1. Договору №Вн-262 про підготовку фахівця за державним замовленням, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця являється звільнення з ОВС за власним бажанням без поважних причин. Згідно копії рапорту від 18.11.2010 року [PERSON] звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням з поважної причини, у зв'язку з одруженням та переїздом на постійне місце проживання до місця проживання дружини за межі України. Згідно ст. 64 п. (ж) Положення № 114" Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року передбачено звільнення за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків. Дане положення не містить переліку поважних причин. Відповідно до Переліку, затвердженого постановою КМ України від 04.03.1994 року № 150 «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення з військової служби військовослужбовців які проходять службу за контрактом» звільнення в звязку з переїздом на інше місце проживання є поважною причиною. Таким чином, на думку суду, причина звільнення [PERSON] зі служби в органах внутрішніх справ відноситься до поважних. Дані обставини підтверджуються наявним в справі рапортом [PERSON] про звільнення зі служби де причиною звільнення зазначено одруження та виїзд на постійне місце проживання до Російської Федерації. Ці рапорти відповідальними особами УВС перевірені та на них проставлені відповідні резолюції. Згідно з п. 8ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно ст.38 КзпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні, а у разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу зокрема у зв'язку з переїздом на нове місце проживання власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк про який просить працівник. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] звільнився з органів внутрішніх справ по поважній причині, а оскільки договором підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця являється звільнення з ОВС за власним бажанням без поважних причин, підстав для задоволення позову не мається. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed