Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

03.05.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до СТОВ "Колос" с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, державного реєстратора Заремби С.В., голови ради спілки співвласників реформованого колективного сільськогосподарського підприємства "Колос" Дарчук К.Ф. про скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності. Рішенням суду від 20.02.2020 у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. 24.02.2020 директор СТОВ «Колос» Мостовий В.Г. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь СТОВ «Колос» здійснених товариством витрат на правничу допомогу в сумі 9220 грн. Заява мотивована тим, що ним на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано заяву про компенсацію понесених витрат, про що представником відповідача було заявлено до закінчення судових дебатів у справі. Враховуючи положення ст. 137, ст. 141 ЦПК України, просить вирішити питання про розподіл судових витрат на підтвердження яких надані письмові докази. У судовому засіданні представник СТОВ «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області таголови ради спілки співвласників реформованого КСГП «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області [PERSON] . - адвокат Країло С.В. підтримав заяву директора СТОВ «Колос» Мостового В.Г. про стягнення з [PERSON] витрат, понесених товариством на правничу допомогу. [PERSON] на виклик суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час і місце проведення судового засідання (т.2 а. с. 44). Від державного реєстратора Заремби С.В. до суду поступила заява про розгляд заяви у його відсутності, при розгляді заяви покладається на вирішення суду (т.2 а.с.45). 25.03.2020 до суду поступила заява від [PERSON] про відкладення судового засідання у зв`язку з тим, що його представник адвокат Клінчиков С.О. не може прибути у судове засідання через спалах короновірусної інфекції в Україні і відміну міжміського автобусного сполучення (т.2 а. с. 50). З приводу заяви [PERSON] суд вислухав думку учасників судового засідання. Представник СТОВ «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області таголови ради спілки співвласників реформованого КСГП «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області [PERSON] . - адвокат Країло С.В. вважає, що неявка у судове засідання [PERSON] та його представника - адвоката Клінчикова С.О. не є перешкодою для розгляду заяви, оскільки [PERSON] належним чином повідомлений про час і місце розгляду заяви і у письмових заявах до суду висловив свою правову позицію щодо, на його думку, безпідставності заяви директора СТОВ «Колос» Мостового В.Г. про стягнення з нього на користь Товариства витрат на надання правничої допомоги. Оголосивши заяву [PERSON] про відкладення судового засідання (т.2 а.с.50), вислухавши думку представника СТОВ «Колос» та голови ради спілки співвласників реформованого КСГП «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області Дарчук К.Ф. - адвоката Країло С.В. з цього приводу, суд вважає за можливе розглянути заяву представника СТОВ «Колос» Мостового В.Г. про ухвалення додаткового рішення у відсутності [PERSON] та його представника - адвоката Клінчикова С.О., які належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви, оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Крім того суд враховуєобмежений термін для розгляду заяви, а саме: десять днів із дня її надходження, а також те, що [PERSON] , у письмових заявах до суду від 12 та 13 березня 2020, висловлена правова позиція щодо вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Вислухавши представника СТОВ «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області таголови ради спілки співвласників реформованого КСГП «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області [PERSON] - адвоката Країло С.В., дослідивши надані докази на підтвердження сум понесених СТОВ «Колос» витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що заява директора СТОВ «Колос» Мостового В.Г. підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням суду від 20.02.2020 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до СТОВ «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, державного реєстратора Заремби С.В., голови ради спілки співвласників реформованого КСГП «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області Дарчук К.Ф. про скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності - відмовлено. При ухвалені рішення у даній справі питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось. 24.02.2020 представник СТОВ «Колос» Мостовий В.Г. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] на користь СТОВ «Колос» здійснені товариством витрат на правничу допомогу в сумі 9220 грн. У письмових заявах до суду від 12.03.2020 та 13.03.2020 [PERSON] просив відмовити у задоволенні заяви директора СТОВ «Колос» Мостового В.Г. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з нього витрат на правничу допомогу в сумі 9220 грн., посилаючись на те, що перша заява СТОВ «Колос» по суті спору - відзив на позов не містить попереднього визначення суми судових витрат, що є порушенням ч.1 ст.134 та п.п.7, 8 ст.178 ЦПК України, які регламентують вимоги до відзиву. Крім того, відповідно до п.9 ст.83 ЦПК України копії доказів щодо витрат на правничу допомогу, що подані до суду, не були направлені відповідачем СТОВ «Колос» йому, а ознайомлення його представником з матеріалами справи не замінює обов`язку надання копій доказів іншій стороні. Вказані обставини, на думку позивача [PERSON] , є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. За правилами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 р. №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. №23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. №6-рп/2013). Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі стороні необхідно надати суду такі докази: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі відповідачем СТОВ «Колос» було укладено договір про надання правової допомоги від 29.05.2019 із адвокатом Країло С.В., яким, зокрема передбачено предмет договору, права і обов`язки сторін, ціна договору, порядок розрахунку (т.1 а. с. 200 - 203). Адвокатом Країло С.В. згідно з договором про надання правової допомоги від 29.05.2019, та розрахунком суми гонорару за надання правової допомоги визначено вартість послуг в обсязі 9220 грн. Директором СТОВ «Колос» Мостовим В.Г. до заяви про компенсацію витрат відповідача СТОВ «Колос», пов`язаних з розглядом справи долучено розрахунок витрат на правову допомогу, наданих СТОВ «Колос» адвокатом Країло С.В., акт прийому - здачі наданих послуг від 25.11.2019, рахунок - фактуру №1 від 25.11.2019 та квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 25.11.2019 (т.1 а.с.198, 204, 205 - 206). Згідно з актом прийому - здачі наданих послуг від 25.11.2019 та квитанцією до прибуткового касового ордера №1 від 25.11.2019, витрати СТОВ «Колос» на отримання правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи складають 9220 грн. (т.1 а.с.198, 204). Крім того, представником СТОВ «Колос» надано опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат у справі, у якому зазначено види послуг адвоката, які включають аналіз документів та юридична консультація із законодавчим обґрунтуванням - 2220 грн., складання відзиву на позовну заяву 1480 грн., складання клопотання про витребування доказів - 490 грн., складання заяви в порядку ст.182 ЦПК України - 370 грн., ознайомлення з матеріалами справи - 740 грн., участь в судових засіданнях - 3920 грн., при цьому вартість послуги за одну годину складає 740 грн., витрачений час - 12 год. 30 хв. , загальна вартість послуг - 9220 грн., та рахунок - фактуру№1 від 25.11.2019 ( т.1 а.с.205 206). Разом з тим, представником відповідача СТОВ «Колос» у першій заяві по суті спору - відзиві на позов не було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесе на професійну правничу допомогу (т.1 а. с. 62). [PERSON] вважає, що ця обставина зобов`язує суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Розглядаючи цю вимогу позивача, суд зазначає, що неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат є правом, а не беззаперечним обов`язком суду відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат. Крім того, згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказані вимоги законодавства представником СТОВ «Колос» виконані,розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи підтверджені доказами, які подані до закінчення судових дебатів у справі, з цими доказами ознайомлені [PERSON] та його представник адвокат Клінчиков С.О. (т.1 а. с. 236), вони були оголошені і дослідженні судом. Відтак, у справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що представником відповідача СТОВ «Колос» надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву і є достатніми для ухвалення судом додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь СТОВ «Колос» витрат на надання правничої допомоги. Враховуючи те, що судом при ухвалені 20.02.2020 рішення у даній справі питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача СТОВ «Колос» Мостового В.Г. та стягнення з [PERSON] на користь СТОВ «Колос» с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9220 гривень. Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його. При ухваленні додаткового рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ. Так, у пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У справі «Бєлоусов проти України» від 07.11.2013, в пункті 115 рішення ЄСПЛ констатує, що «... хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він мас сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, адвокат (п. Бущенко) представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, мас право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. рішення у справі «Савін проти України» від 16.02.2012,п. 97)». На підставі викладеного та

Outcome: approved