Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Войтовського В.С., Державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., третя особа - [PERSON], Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання протиправним та скасування рішень. Після відкриття провадження у справі, згідно протоколу передачі судових справ раніше визначеному складу суду від 11.06.2018 року судді Шевчуку А.В. передано заяву [PERSON] про забезпечення позову. У своїй заяві позивач вказує, що на даний час існує ймовірність вчинення відповідачами неправомірних дій з метою відчуження спірної квартири [ADDRESS] на яку було звернуто стягнення заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2010 року та за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.02.2018 року із вказаної квартири знято арешт. Таким чином, з метою уникнення додаткових судових спорів з розширенням кола учасників процесу і додаткових витрат, позивач просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: накласти арешт на квартиру [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались. При цьому, дослідивши матеріали позову та поданої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у порядку забезпечення позову не можна забороняти вчиняти дії, які під час розгляду спору прямо дозволені законом. У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вид забезпечення позову має бути співмірним позовним вимогам. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону як підприємець. З позовної заяви вбачається, що обтяження та зняття арешту з квартири [ADDRESS] на яку за рішенням суду звернуто стягнення неодноразово було предметом розгляду справ та ухвалених рішень в порядку цивільного судочинства. При цьому, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях, більше того ініційований позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами, а також суперечать змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, більше того коли йдеться про виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Outcome: dismissed