Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що як зазначено у виконавчому написі нотаріуса за №31512 від 18.03.2021 року, 29 жовтня 2018 року між громадянином [PERSON] та TOB «АІА Фінанс Груп» укладено кредитний договір №1784449. Однак позивач наголошує на тому, що даний кредит він особисто не брав, а утворився цей кредит внаслідок шахрайських дій з боку невстановлених осіб, тому примірнику кредитного договору не має, оскільки фактично кредит не отримував, а договору належним чином із всіма істотними умовами не підписував. Як слідує із матеріалів виконавчого провадження 65602352, позивач нібито отримав мікрозайм у розмірі 4000 грн. Із виписки заявки №1784449 слідує, що сума кредиту становить 4000 грн., а загальна сума повернення кредиту становить 5266 грн., при цьому у виконавчому написі чомусь зазначено суму повернення 29 900 грн. Даний виконавчий напис посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Яною Вікторівною 18.03.2021 року та зареєстровано в реєстрі за №31512. У даному виконавчому написі зазначається загальна сума стягнення 29 900 грн., при цьому у самій заявці вказано, що повна суму до повернення становить 5266 грн. (тіло та проценти). Термін протягом якого нотаріус стягує кошти становить з 28 листопада 2018 року по 03 березня 2021 року, але термін дії договору, згідно заявки, становив 30 днів, тобто скінчився 28.11.2018 року, а сторони не узгоджували інший процент за користування позикою поза межами терміну дії кредитного договору. У червні місяці 2021 року Позивач дізнався, що 28.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидрук Л.В. відкрито виконавче провадження 65602352 на підставі виконавчого напису №31512, виданого 18.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головиною Яною Вікторівною, про примусове стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості в сумі 29 900 грн. Проаналізувавши документи надані державним виконавцем під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, Позивач вважає, що виконавчий напис №31512 від 18.03.2021 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірно відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на грошові кошти Позивача. Позивач вважає, що при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом Головкіною Я.В. не було отримано та досліджено належним чином первинних документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), не було встановлено яким саме чином нараховувалися проценти за Кредитним договором, нотаріусом не перевірено чи був договір підписаний ЕЦП або власноручно позивачем, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем, а також, суми процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. Тобто, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Порушення нотаріусом вказаних вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Обґрунтовуючи його тим, що оскаржуваний Виконавчий напис нотаріуса було вчинено у зв`язку із невиконанням позивачем умов, укладеного між позивачем та відповідачем Договору №1784449 про надання кредиту від 29.10.2018 року. Даний договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті credit365.ua., підписана електронним цифровим підписом відповідача 06.09.2018 року, яку акцептовано позивачем 29.11.2018 року, шляхом підписання його електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ЗУ «Про електрону комерцію» та ЦКУ) Заявки на отримання кредиту позивача №1784449 від 29.10.2018 року на обраних позивачем умовах. Після укладення договору повідомлення про його укладення було направлено на електронну пошту позивача, зазначену ним в особистому кабінеті на сайті credit365 - [INFO]. За умовами кредитного договору від 29.10.2018 року [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 4000 грн., які були перераховані на його картковий рахунок відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Першочерговим терміном для повернення позивачем кредиту та нарахованих процентів за договором - до 28.11.2018 рік. Однак позивачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено. Станом на дату звернення відповідача до приватного нотаріуса (18.03.2021 року) із заявою про вчинення виконавчого напису, прострочення позивача з повергнення кредиту становило 841 днів, що є меншим за встановлений підзаконними актами трирічний термін. З метою вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, одночасно із заявою, відповідач надав нотаріусу: оригінал Договору в електронному вигляді, у формі, що відповідно до ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електрону комерцію» прирівнюється до письмової; виписку з особового рахунку за договором із зазначенням суми заборгованості та строком її погашення; копію претензії, направленої позивачу перед вчиненням виконавчого напису; копію списку згрупованих відправлень із відомостями про направлення претензії позивачу. З матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до приватного нотаріуса із заявою про зупинення виконавчого провадження, в якій повідомляв би про звернення до суду, а тому нотаріус не мав можливості дізнатися про наявність заперечень позивача щодо розміру кредитної заборгованості. Відповідно до відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та зазначив, що документи подані нотаріусу для вчинення виконавчого напису мають суттєві недоліки, створені штучно самим кредитором, кредитний договір не укладався, наявний спір про право в частині укладання договору та нарахування процентів за межами дії кредитного договору, претензія самим позивачем отримана не була, що свідчить про незаконність вчинення виконавчого напису. Відповідач у запереченні на відповідь на відзив вважає, що аргументи запереч позивача наведені у відповіді на відзив є необґрунтованими та недоведеними жодними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Треті особи належним чином повідомлені судом про перебування у провадженні вказаної справи, у зв`язку з чим було роз`яснено право на подання пояснень на позовну заяву, порядок подачі клопотання про розгляд справи з викликом сторін. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.10.2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» із Заявкою №1784449 про надання йому кредиту на умовах обраних ним згідно Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту з умовами якого [PERSON] ознайомився і погодився, шляхом підписання вказаної заявки електродним підписом одноразовим індифікатором 29.10.2018 року (а.с. 8). Відповідно до вказаної заявки позивач просить відповідача надати йому кредит у сумі 4000 грн. на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,06% від суми кредиту в день та річною процентною ставкою 385 %. Порядок повернення кредиту, нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, передбачений Пропозицією (Офертою) укладення договору про надання кредиту (а.с. 29-34), з яким [PERSON] ознайомився та погодився підписавши Заявку №1784449. Відповідно до інформації, яка була надана АТ КБ «ПриватБанк» на запит суду, 29.10.2018 року на рахунок [PERSON] № [NUMBER] зараховано кошти від ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» на суму 4000.00 грн. Призначення - виплата [PERSON] за Договором кредиту, Заявка 1784449 від 29.10.2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електрону комерцію»: електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як слідує з матеріалів справи відповідачем була прийнята пропозиція позивача про укладення кредитного договору, про що відповідачем направлено повідомлення на електронну пошту позивача (а.с. 35). Відповідно до ч. ч. 12, 13 статті 11 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Статею 12 ЗУ «Про електрону комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, суд доходить до висновку, що договір укладений між сторонами в електронному вигляді у формі, що згідно чинного законодавства прирівнюється до письмового. Оскільки, невід`ємною частиною Договору є публічна оферта відповідача, підписана з його сторони та її акцент підписаний позивачем у формі Заяви. Як вбачається з матеріалів справи приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис від 18.03.2021, зареєстрований в реєстрі за № 31512, яким звернено стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 1784449 від 29.10.2018, укладеним з ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» за період з 28.11.2018 по 03.03.2021 рокузаборгованості в сумі 29900,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 25900,00 грн. (а.с. 8 зворот). 28.05.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрито виконавче провадження № 65602352 з примусового виконання виконавчого напису №31512, виданого 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського міського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. (а.с. 8 зворот). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Згідно вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. В п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. За приписами ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п.п. 2.1 п. п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 , для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача В п.п. 3.1, 3.2, 3.5. п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем, що є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що кредитний договір №1784449 він особисто не брав, а утворився цей кредит внаслідок шахрайських дій з боку невстановлених осіб. Однак, суд критично відноситься до даного твердження позивача, оскільки до матеріалів справи не надано жодного доказу на підтвердження даної обставини, зокрема звернення із відповідною заявою до правоохоронних органів, тощо. Крім того, позивач зазначає, що сума кредиту становить 4000 грн., а загальна сума повернення кредиту становить 5266 грн., при цьому у виконавчому написі чомусь зазначено суму повернення 29 900 грн. Так, з матеріалів справи вбачається, що стягувачем приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані оригінал Договору в електронному вигляді, у формі, що відповідно до ст. ст. 11, 12 ЗУ «Про електрону комерцію» прирівнюється до письмової; виписку з особового рахунку за договором із зазначенням суми заборгованості та строком її погашення; копію претензії, направленої позивачу перед вчиненням виконавчого напису; копію списку згрупованих відправлень із відомостями про направлення претензії позивачу за формою 103. Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на час вчинення виконавчого напису у позивача існувала заборгованість із сплати за користування кредитом саме в такому розмірі, який зазначений в виконавчому написі. На час вчинення виконавчого напису між стягувачем і боржником не виникало спору по сумі заборгованості. Заборгованість виникла в межах строків позовної давності. Разом з тим, позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, а тому підстав вважати вказану заборгованість спірною відсутні. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, дослідивши всі обставини справи та надані сторонами докази на підтвердження свої вимог та заперечень, в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed