Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У квітні 2015 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.01.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено строковий кредитний договір № К2ХRRХ23730217 строком дії з 25.01.2007 року по 25.01.2008 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 2111,40 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а Позичальник зобов'язався вчасно сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов Договору. Однак відповідач неналежним чином виконував умови Договору, в зв'язку з чим, станом на 10.03.2015 рік має заборгованість у розмірі 38 638,10 грн., яка складається із заборгованості по процентам за користування кредитом - 11 553,36 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 258,65 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 24 509,99 грн., а також штрафів відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1816,10 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заперечення проти позовних вимог, в яких зазначив, що позивачем пропущено строк звернення із даним позовом до суду, тому просив у задоволенні позову відмовити та застосувати до позовних вимог положення ст. 257 ЦК України. Суд, оцінивши докази, що є у справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.01.2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] укладено строковий кредитний договір № К2ХRRХ23730217 строком дії з 25.01.2007 року по 25.01.2008 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 2111 (дві тисячі сто одинадцять) грн. 40 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а Позичальник зобов'язався вчасно сплачувати грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов Договору. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами кредитування, які були надані йому в письмовій формі. Також відповідач погодився, що підписана ним заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за Договором у відповідача перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 10 березня 2015 рік становить 38 638 (тридцять вісім тисяч шістсот тридцять вісім) грн. 10 коп., яка складається із: -заборгованості за відсотками - 11 553,36 грн.; -заборгованості по комісії за користування кредитом - 258,65 грн.; -пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг - 24 509,99 грн.; -штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; -штрафу (процентна складова) - 1816,10 грн. Пунктом 4.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту , насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п. 3.2.11., 3.3.8 цих Умов, далі пені згідно розділу 5 цих Умов, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків по Кредиту, далі простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася ( у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом, далі комісії, далі винагороди, далі відсотків, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеної у Заяві. Суми остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу. При несплати винагороди, комісії згідно Заяви, відсотків, і/або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими. Разом з тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що при сплаті кредиту у повному обсязі, відповідачу нараховано заборгованість за відсотками, що не відповідає умовам п. 4.3 щодо порядку направлення коштів для погашення заборгованості. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідність до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 259 ЦК України передбачає можливість збільшення за домовленістю сторін строку позовної давності, про це має бути укладено письмовий договір. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Так, пунктом 5.5. Умов надання споживного кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 (п'ять) років. За умовами кредитного договору позичальник повинен був повернути кошти до 25 січня 2008 року Таким чином, з урахуванням положення п. 5.5 про погоджену сторонами позовну давність тривалістю в 5 років, остання збігла в січні 2013 року, а з даним позовом банк звернувся до суду лише в квітні 2015 року, тобто за межами строку загальної та навіть погодженої сторонами позовної давності. Поважності пропуску строків позовної давності позивачем не надано. З огляду на викладені обставини, взявши до уваги заяву відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності та врахувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed