Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсними: - електронні торги від 12.02.2015 року з продажу предмету іпотеки, які оформлені державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 12.02.2015 року за № 49250; - протокол № 49250 від 12.02.2015 року електронних торгів; - акт від 05.03.2015 року ВП № 30573808 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про реалізацію предмета іпотеки будівлі бару з мансардним поверхом та добудованим баром, та земельної ділянки площею 0,0815га, що розташовані в м. Кіцмань, вул. Незалежності, 18, Чернівецької області. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] являвся власником вказаного майна згідно свідоцтва серії САВ № 051600 від 27.09.2007 року та державного акту серії ЧВ № 078475 від 13.07.2004 року. 07.10.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено іпотечний договір за № 45 на забезпечення зобовязання за кредитним договором № 45 від 07.10.2008 року. 26.11.2009 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 4915 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 06.01.2012 року відкрито виконавче провадження № 30573808, накладено арешт на належне боржнику майно. Згідно Звіту експерта від 11.11.2014 року вартість будівлі та земельної ділянки становить 2\~474 017 гривень. Листом від 04.12.2014 року за № 01-03/4918 було повідомлено про намір здійснити реалізацію предмету іпотеки на електронних торгах 29.12.2014 року. Цієї дати торги не відбулись у звязку з відсутністю цінових пропозицій. 11.01.2015 року державним виконавцем проведено уцінку майна на 25%, з урахуванням якої вартість майна становила 1\~855\~512,80 гривень. Листом від 15.01.2015 року за № 1090/01-06 було повідомлено про реалізацію предмету іпотеки на електронних торгах 12.02.2015 року. За результатами електронних торгів майно реалізовано за ціною 2\~003\~953,874 гривень [PERSON] На день предявлення позову власником майна є [PERSON] Оскільки торги проведені з порушенням чинного законодавства, зокрема, - порушено порядок підготовки торгів: (відсутня заявка на публікацію повідомлення); порушено порядок подання оголошення в ЗМІ та їх змісту (проведенню торгів не передувало подання інформаційного повідомлення про торги), не подавалось оголошення про перші торги на 29.12.2014 року, подання оголошення про повторні торги на 12.02.2015 року не в місцеву пресу, надруковані оголошення не відповідають п.п.5,6,10 Порядку (відсутня достовірна інформація про предмет іпотеки не включено інформацію про інші споруди (котельню, комору, криницю, огорожу), не повідомлено іпотекодавця про проведення торгів; - порушено порядок проведення торгів: порушено строки проведення повторних торгів (не у місячний строк після перших торгів), порушено вимогу про ціну реалізації предмету іпотеки (за заниженою ціною, при тому, що повторні торги, які проведені з порушенням строку, не можуть вважатися повторними, а мають бути такими, що розпочаті спочатку); з підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України, п.5 розділу ІІІ, п.п.1,2 розділу УІІ Порядку проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, ст.ст.43, 49 Закону України «Про іпотеку», та з огляду на правові позиції Верховного Суду України, просив позов задовольнити. Позивач та його представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав, вказуючи також, що оголошення про перші торги взагалі не було, що призвело до того, що торги не відбулись та до зменшення ціни, а ціна є істотною умовою. Оголошення про повторні торги розміщено не в місцевих ЗМІ, а постанови КМУ, на які посилається відповідач, стосуються виключно розміщення судових викликів. В оголошенні не зазначено про земельну ділянку. [PERSON] взагалі не було повідомлено про торги. Порушено місячний строк проведення повторних торгів. Порушено порядок уцінки майна, яка мала діяти лише місяць до 29.01.2015 року. Посилання відповідача на застосування строку давності у 3 місяці не заслуговує на уваги, оскільки в даному випадку підлягає застосування загальний трьохрічний строк позовної давності. Порушено майнові права позивача, оскільки отримана в результаті торгів сума зарахована на погашення кредиту, і така сума мала бути значно вищою. Оцінка майна. що підлягало продажу, є суттєво заниженою. Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень позову не визнав, заперечуючи тим, що відсутність заявки на публікацію повідомлення та відсутність оголошення про перші торги 29.12.2014 року є припущенням позивача. Крім того, перші торги позивачем не оспорюються. Газети «Буковина» та «Доба» є місцевими друкованими засобами інформації відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України № 1022-р від 18.12.2013 року та № 41-р від 21.01.2015 року. зміст оголошення про проведення торгів відповідає вимогам п.5 Тимчасового порядку реалізації міститься арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, оскільки містить інформацію про місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення торгів тощо та навіть з посиланням на інтернет оголошення; сам по собі факт неповідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними; протягом 10 днів після перших торгів 29.12.2014 року, які не відбулись, іпотекодержатель (Банк) мав право до 09.01.2015 року придбати предмет іпотеки, а тому державний виконавець не міг раніше цього строку провести уцінку майна, після уцінки майна 11.01.2015 року в місячний строк і були проведені повторні торги. Просив також застосувати передбачений ст.48 Закону України «Про іпотеку» трьохмісячний строк позовної давності. Представник відповідача - Державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» в судове засідання повторно не з`явився, направлені за офіційною адресою повідомлення повернулись із зазначенням відсутності такого, що, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається належним повідомленням. Відповідач [PERSON] позову не визнав, заперечуючи тим, що відсутність заявки на публікацію повідомлення та відсутність оголошення про перші торги 29.12.2014 року є припущенням позивача. Крім того, перші торги позивачем не оспорюються. Газети «Буковина» та «Доба» є місцевими друкованими засобами інформації відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України № 1022-р від 18.12.2013 року та № 41-р від 21.01.2015 року. зміст оголошення про проведення торгів відповідає вимогам п.5 Тимчасового порядку реалізації міститься арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, оскільки містить інформацію про місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення торгів тощо та навіть з посиланням на інтернет оголошення; сам по собі факт неповідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними; протягом 10 днів після перших торгів 29.12.2014 року, які не відбулись, іпотекодержатель (Банк) мав право до 09.01.2015 року придбати предмет іпотеки, а тому державний виконавець не міг раніше цього строку провести уцінку майна, після уцінки майна 11.01.2015 року в місячний строк і були проведені повторні торги. Просив також застосувати передбачений ст.48 Закону України «Про іпотеку» трьохмісячний строк позовної давності. Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» заперечував проти задоволення позову тим, що позивачем не надано доказів стосовно наявності чи відсутності заявки на публікацію повідомлення про проведення торгів, що є припущенням; газети «Буковина» та «Доба» є місцевими друкованими засобами інформації відповідно до розпоряджень Кабінету Міністрів України № 1022-р від 18.12.2013 року та № 41-р від 21.01.2015 року; зміст оголошення про проведення торгів відповідає вимогам п.5 Тимчасового порядку реалізації міститься арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, оскільки містить інформацію про місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення торгів тощо та навіть з посиланням на інтернет оголошення; позивачу було відомо про проведення торгів, оскільки ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.12.2014 року було відкрито провадження за його позовом про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування результатів електронних торгів, але за клопотанням [PERSON] адміністративний позов ухвалою суду від 12.03.2015 року залишено без розгляду; порушень вимог ст.49 Закону України «Про іпотеку» порушено не було; уцінка майна не являється новою оцінкою, первинна оцінка майна проведена 12.11.2014 року і на момент проведення торгів була чинною. Просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем пропущений передбачений ст.48 Закону України «Про іпотеку» трьохмісячний строк на оскарження результатів прилюдних торгів. Третя особи [PERSON] заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що оспорюються торги від 12.02.2015 року, а наведені позивачем порушення стосуються торгів від 29.12.2014 року, які не є предметом спору; газети «Буковина» та «Доба» є місцевими друкованими засобами інформації і будь яких доказів на спростування цього факту позивачем не надано; зміст оголошення про проведення торгів відповідає вимогам п.5 Тимчасового порядку реалізації міститься арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, оскільки містить інформацію про місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення торгів тощо; норма ст.49 Закону України «Про іпотеку» застосовується лише для врегулювання порядку проведення уцінки (повторної уцінки), а проведення повторних торгів передбачено п.5 розділу УІІ Порядку (в місячний строк з дня проведення уцінки (повторної уцінки) майна), що і було дотримано у відповідності до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження». Проведення електронних торгів 12.02.2015 року відбулось без порушення вимог законодавства. Просив застосувати строк позовної давності, оскільки позивачем пропущений передбачений ст.48 Закону України «Про іпотеку» трьохмісячний строк на оскарження результатів прилюдних торгів. Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] являвся власником нерухомого майна: будівлі бару з мансардним поверхом та добудованим баром та із спорудами (котельнею, коморою, криницею, огорожею) та земельної ділянки площею 0,0815га, що розташовані в м. Кіцмань, вул. Незалежності, 18, Чернівецької області, згідно свідоцтва серії САВ № 051600 від 27.09.2007 року та державного акту серії ЯД № 090406 від 02.07.2007 року. 07.10.2008 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] на забезпечення зобовязання за кредитним договором № 45 від 07.10.2008 року було укладено іпотечний договір за № 45, предметом якого було зазначене нерухоме майно. 26.11.2009 року нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 4915 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 06.01.2012 року відкрито виконавче провадження № 30573808 та накладено арешт на належне боржнику майно. Згідно Звіту експерта від 11.11.2014 року вартість будівлі та земельної ділянки становить 2\~474 017 гривень. Листом від 04.12.2014 року за № 01-03/4918 було повідомлено про намір здійснити реалізацію предмету іпотеки на електронних торгах 29.12.2014 року, які не відбулись у звязку з відсутністю цінових пропозицій. 11.01.2015 року державним виконавцем проведено уцінку майна на 25%, з урахуванням якої вартість майна становила 1\~855\~512,80 гривень. Листом від 15.01.2015 року за № 1090/01-06 було повідомлено про реалізацію предмету іпотеки на електронних торгах 12.02.2015 року. За результатами електронних торгів майно реалізовано за ціною 2\~003\~953,874 гривень [PERSON] На даний час власником нерухомого майна: будівлі бару з мансардним поверхом та добудованим баром та із спорудами (котельнею, коморою, криницею, огорожею) та земельної ділянки площею 0,0815га, що розташовані в м. Кіцмань, вул. Незалежності, 18, Чернівецької області, є [PERSON] згідно договорів дарування № 2302 та № 2304 від 28.11.2015 року. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1022-р від 18.12.2013 року газета «Доба» є друкованим засобом масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщувались оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 41-р від 21.01.2015 року газета «Буковина» є друкованим засобом масової інформації місцевої сфери розповсюдження в яких у 2015 році розміщувались оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи. Наведене спростовує доводи позивача стосовно порушення порядку подання оголошень у ЗМІ. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч.1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 02 листопада 1999 року за № 745/4038 (постанова ВСУ № 6-174цс12 від 13.02.2013р.). Організація та проведення прилюдних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку» не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про іпотеку», прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною (постанова ВСУ від 03.12.2014р. № 6-189цс14). Верховний Суд України у постанові від 24.10.2012 року при розгляді справи № 6-116цс12 висловив наступну правову позицію. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу . Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4838. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. При вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно було встановити такі факти: чи мало місце порушення вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати торгів. Як розяснив Верховний Суд України, При розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. За загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей (постанова № 6-143цс14 від 17.12.2014р.). У постанові від 18.11.2015 року Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1884цс15 зазначив наступне. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обовязковою умовою правомірності правочину. За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Отже, при розгляді питання про дотримання при проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобовязальних відносин. Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. При розгляді справи № 6-2988цс15 у постанові від 13.04.2016р. Верховний Суд України висловив таку правову позицію. Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, установлених частиною першою статті 215 вказаного Кодексу. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення (у редакції, чинній на час проведення оспорюваних прилюдних торгів) спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Отже, розглядаючи питання про дотримання під час проведення торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення, суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей. Отже, загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Разом з тим сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Згідно ч.2 ст.49 Закону України «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Виходячи з наведених положень, має бути дотриманий порядок проведення других торгів, як-то і перших торгів (підготовка, організація та проведення). Відповідно до п.5 розділу УІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Мінюсту України 16.04.2014р. за № 656/5 та зареєстрованого 16.04.2014р. за № 427/25204, повторні електронні торги проводяться в місячний строк з дня проведення уцінки (повторної уцінки) майна згідно з вимогами, визначеними цим порядком. Вартість майна, зазначена в уцінці (повторній уцінці), є стартовою ціною реалізації майна на повторних електронних торгах. При розгляді справи № 6-1749цс15 Верховний Суд України у постанові від 25.11.2015 року сформував таку правову позицію.\~З урахуванням норм частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням. Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Згідно із частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до частини пятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. На момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості обєкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обовязковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме частини пятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у звязку з тим, що\~ прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень частини пятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.\~ Звіт про оцінку майна, що підлягало реалізації, складений 11.11.2014 року. Торги проведені 12.02.2015 року. Передбачений законодавством 6-місячний строк не минув, а проведена державним виконавцем уцінка майна відповідно до ч.5 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» не вважається новою оцінкою, а є стартовою ціною реалізації майна на потворних торгах, що спростовує доводи позивача про порушення вимог про ціну реалізації предмету іпотеки. Судом не встановлено таких порушень вимог Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів, які могли вплинути на результати торгів та які призвели до порушення прав і законних інтересів позивача. За вищенаведеного, судом не вбачається підстав для задоволення позову. Представником відповідача відділу примусового виконання рішень, відповідачем [PERSON], представником третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» та третьою особою [PERSON] заявлені клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин (три місяці з дня проведення торгів, як-то передбачено ст.48 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини четверта, пята статті 267 ЦК України). Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. При цьому у разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту. Таким чином, строк позовної давності, як підстава для відмови у задоволенні позову, підлягає застосуванню, якщо наявні підстави для задоволення позову і відсутні підстави для поновлення пропущеного строку позовної давності. За наявності підстав для відмови у задоволенні позову, суд приймає відповідне рішення саме за безпідставністю заявленим вимог. Відповідно до п.8 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Суд може одночасно з ухваленням судового рішення скасувати заходи забезпечення позову. Враховуючи наведене, ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 43-49 Закону України «Про іпотеку», Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Мінюсту України 16.04.2014р. за № 656/5 та зареєстрованого 16.04.2014р. за № 427/25204,

Outcome: dismissed