Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

у вересні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 14000 доларів США 00 центів, що станом на момент написання заяви за офіційним курсом НБУ становить 392700 грн 00 коп. та сплачену суму судового збору. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.07.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №800006051, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позивачу 180000 дол. США 00 цен. строком до 28.07.2023 з відсотковою ставкою 20,25%. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між банком і позивачем укладено іпотечний договір №8000051-И, предметом якого є квартира загальною площею 65,10 кв.м. та житловою площею 31,40 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу на праві приватної власності. 12.11.2011 позивач уклав шлюб з [PERSON] 10.09.2014, 24.09.2014 позивач видав на ім`я своє дружини довіреність щодо підготовки документів та продажу квартири, яка була предметом іпотеки за кредитним договором з метою врегулювання питання щодо погашення заборгованості по кредитному договору за допомогою коштів отриманих від продажу квартири. 26.09.2014 між [PERSON] в інтересах якого діяла [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS] за ціною 1263000 грн 00 коп. Частину отриманих коштів спрямовано на погашення заборгованості за кредитним договором №800006051 від 28.07.2008, а іншу частину-на купівлю квартири [ADDRESS] , яку в подальшому за пропозицією відповідача було продано за 28000 дол. США 00 цен., при цьому позивач був відсутній під час продажу даної квартири. Пізніше позивач дізнався, що квартиру №2 було продано з метою купівлі іншої квартири на ім`я сестри відповідача, а на прохання здійснити реєстрацію у придбаній квартирі, відповідач відмовилась, посилаючись на наявність заборгованості її рідним, внаслідок чого позивач втратив свої кошти, а також можливість реєстрації. Отримані від реалізації квартири № 2 кошти, придбаної під час шлюбних відносин позивачу повернуто не було, кристуватисть даним майном він також позбалений, а тому ввжажає, що має право на отримання половини суми від проданої квартири. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 25.09.2020 відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання (а.с. 44). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2020 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів шляхом витребування приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочарової І.І. належним чином засвідчену копії договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та матеріали нотаріальної справи по оформленню зазначеного договору (а.с. 46). 12.11.2020 представник відповідача подала відзив на позовну заяву, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити, зазначає, що в період перебування у шлюбних відносинах з позивачем, за останнім була наявна кредитна заборгованість перед ЗАТ "Альфа-Банк". З метою врегулювання питання щодо погашення заборгованості по кредитному договору та незадовільним самопочуттям позивача, оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні, було вирішено оформити на відповідача довіреність для підготовки та укладення правочину з реалізації квартири, що була предметом іпотеки. 26.09.2014 відповідачем в інтересах позивача вчинено продаж квартири, частину коштів від якої спрямовано на погашення кредиту та сплату обов`язкових послуг та зборів. Спільними зусиллями сторін 28.10.2014 приблизно за 41000 дол. США 00 центів було придбано квартиру [ADDRESS] , право власності на яке зареєстровано за відповідачем. У подальшому, через наявні нові боргові зобов`язання, позивач видав на ім`я відповідача довіреність від 12.03.2018 та заяву-згоду щодо продажу квартири №2 . 22.03.2018 позивач уклала попередній договір та отримала завдаток в розмірі 39000 грн. 00 коп., що еквівалентно 1500 дол. США, які були спрямовані на погашення житлово-комунальних послуг. 17.04.2018 вказану квартиру відчено на підставі договору купівлі-продажу квартиру. Під час укладення договору позивач був присутнім, кошти від реалізації майна знаходились у позивача, якими в подальшому він розпорядився на власний розсуд. Посилання позивача щодо придбання за отримані кошти квартири для сестри відповідача, не відповідають дійсності, оскільки квартиру для сестри було прибано 12.04.2018, тобто раніше, ніж укладено договір купівля-продажу майна подружжя. Враховуючи, що сторонам не було де жити, сестра відповідача запропонувала своє житло, так як сама проживала в іншій країні, а тому подружжя до моменту розірвання шлюбу, а саме, до травня 2019 р. проживало у сестри (а.с. 87-94). 27.11.2020 представник позивача подав відповідь на відзив, зазначив, що обставини, викладені у відзиві на позовну заяву не відповідають дійсноті, посилаючись на те, що відповідач також мала наявні кредитні зобов`язання, пошагенням яких займався відповідач. Усі дії, що вчинялись позивачем з приводу реалізації нерухомого майна, спрямовані на підтримання матеріального благополуччя родини. Ініціатором продажу квартири [ADDRESS] була відповідач, позивач же тільки допомагав в цій реалізації, надав письмову згоду щодо продажу майна. Отримані від реалізації кошти в сумі 28000 дол. США належали сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому підлягають поділу у рівних частках. За умовами договору кошти відповідач отримала від покупця до підписання договору. Позивач коштів від продажу квартири не отримував (а.с. 137-139) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.12.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 161). Позивач, представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, відповіді на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала з підстав їх необгрунтованості та бепідставності, вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву підтримала. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.07.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №800006051, відповідно до умов якого банк надав позивачу грошові кошти у розмірі 180000 дол. США 00 цен., із процентною ставкою 20,25% (а.с. 12-13). З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором 28.07.2008 між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір №800006051-И, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1999 та договору дарування від 22.03.2001 (а.с. 24-26, 29-30). 21.05.2010, 22.09.2011 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін і доповнень №1, 2 до кредитного договору №800006051 від 28.07.2008, іпотечного договору №800006051-И від 28.07.2008 (а.с. 14-23, 27-28). 12.07.2011 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 31). 10.09.2014 [PERSON] видав на ім`я [PERSON] довіреність, якою надав право останній представляти його інтереси при вирішенні усіх питань з підготовки документів для відчуження квартири [ADDRESS] та продажу вказаної квартири. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Івановою С.М. та зареєстрована в реєстрі №1355 (а.с. 32). 26.09.2014 [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] відповідно до довіреності від 24.09.2019 уклав договір купівля-продажу квартири [ADDRESS] , за ціною 1263000 грн 00 коп. (а.с. 36). 26.09.2014 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] від імені якого діє [PERSON] відповідно до довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №1405 від 24.09.2019, укладено додаткову угоду, з метою врегулюванні відносин, що склалися між сторонами на підставі договору, погоджуються змінити порядок виконання позичальником зобов`язання щодо повернення заборгованості (а.с. 33-34). Як вбачається із довідки про стан кредиторської заборгованості у сегменті роздрібного бізнесу від 26.09.2014, [PERSON] виконав зобов`язання перед Банком відповідно до Додатковї угоди від 26.09.2014 до кредитного договору від 22.09.2011 №800030042, шляхом внесення коштві у розмірі 1190000 грн 00 коп. (а.с. 35). 28.10.2014 [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 45,30 кв.м., жилою площею 29,20 кв.м. (а.с. 51-52). 12.03.2018 [PERSON] надав згоду на укладення [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Заява посвідчена приватим нотаріусом КМНО Качельніковим С.В., зареєстрована в реєстрі за №256 (а.с. 58). 22.03.2018 відповідач уклала попередній договір, відповідно до умов якого зобов`язалась у строк до 18.04.2018 укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Продавцю передано грошові кошти в розмірі 39420 грн.00 коп., що еквівалентно 1500 дол. США 00 центів (а.с. 103). 17.04.2018 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2018 передала у власність покупцю [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.10.2014, продаж квартири вчинено за 730520 грн. 00 коп., що еквівалентно 28000 дол. США 00 центів (а.с. 50-52). Згідно витягу з Реєстру територіальних громад м. Києва від 17.04.2018 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні (а.с. 53). Відповідно до заяви на видачу готівки від 17.04.2018, відповідач отримала грошові кошти в розмірі 730520 грн 00 коп. (а.с. 105). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У разі, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірваня шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 №11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] придбана та продана під час перебування позивача та відповідача у зареєстрованому шлюбі, а тому кошти, отримані від продажу майна є спільною сумісною власністю подружжя. При цьому позивач зазначає, що отримані від продажу квартири кошти, відповідачем витрачено для придбання квартири [ADDRESS] , яку оформлено на сестру відповідача [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2018 [PERSON] (сестра позивача) уклала попередній договір щодо придбання квартири [ADDRESS] , здійснила оплату авансу в розмірі 26500 грн. 00 коп., що еквівалентно 1000 дол. США 00 центів. Ціна квартири становить 556500 грн. 00 коп., що еквівалентно 21000 дол. США 00 центів (а.с. 114-115). 12.04.2018 відповідач, яка діяла на підставі довіреності від 07.03.2018 від імені [PERSON] , уклала договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого придбала квартиру [ADDRESS] . Розрахунок за майно проведено вповному обсязі до підписання договору (а.с. 112-113, 116). Тобто, придбання та розрахунок житла для сестри відповідача відбулось раніше (12.04.2018), ніж продано відповідачем квартиру [ADDRESS] (17.04.2018). А тому посилання позивача на те, що отримані від реалізації продажу квартири кошти, були спрямовані відповідачем для придбання квартири для її сестри, не відповідають дійсності. Посилання на інші підстави щодо розпорядження, неповернення відповідачем коштів, які були спільною сумісною власністю, позивачем не наводились, а судом не встановлено. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивачем не надано достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову витрати позивачів по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають і покладаються на них. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed