Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 12 липня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» назву змінено ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 41/5-ВК відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 38\~500,00 євро в порядку та на умовах встановлених договором. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором терміни. Станом на 11 серпня 2015 року заборгованість позичальника перед банком складає 31\~295,25 Євро, що за курсом НБУ є еквівалентом 729\~310,58 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом - 25 133.20 Євро, що за курсом НБУ є еквівалентом 585\~708,97 гривень; заборгованість по процентам - 1\~859,31 євро, що за курсом НБУ є еквівалентом 43\~329,72 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту 452,74 євро, що за курсом НБУ є еквівалентом 10\~550,74 гривень; штраф за порушення умов кредитного договору - 3\~850,00 євро, що за курсом НБУ є еквівалентом 89\~721,15 гривень. В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором 12 липня 2007 року, між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки №41/5-ВК. Відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору. Просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено, що 12 липня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 41/5-ВК. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти для придбання нерухомого майна в розмірі 38\~500,00 євро, строком до 12 липня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 11,99% річних (а.с. 8-11). Відповідач зобовязався повертати кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Також судом встановлено, що 12 липня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 41/5-ВК від 12 липня 2007 року, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 15). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору поруки, [PERSON] поручилася у повному обсязі за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором та зобовязалася відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання згідно умов кредитного договору № 41/5-ВК від 12 липня 2007 року, а [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання згідно умов договору поруки від 12 липня 2007 року не виконали. В результаті чого в них, станом на 11 серпня 2015 року, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість на загальну суму 31\~295,25 євро, що в гривневому еквіваленті становить 729\~310,58 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 25\~133,20 євро, що в гривневому еквіваленті становить 585\~708,97 гривень; заборгованість по процентам - 1\~859,31 євро, що в гривневому еквіваленті становить 43\~329,72 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту 452,74 євро, що в гривневому еквіваленті становить 10\~550,74 гривень; штраф за порушення умов кредитного договору - 3\~850,00 євро, що в гривневому еквіваленті становить 89\~721,15 гривень, які підлягають стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що ПАТ КБ «Надра», як позивач по справі, станом на день подання позовної заяви, звільнено від сплати судового збору відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01 вересня 2015 року № 3674-17 за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить не менше 1 218,00 гривень. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду заявлено позовну вимогу майнового характеру. При цьому ціна позову складає 729\~310,58 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь держави судового збору в сумі 10939,66 гривень. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання згідно умов кредитного договору № 41/5-ВК від 12 липня 2007 року, а [PERSON] належним чином взяті на себе зобовязання згідно умов договору поруки від 12 липня 2007 року не виконали. В результаті чого в них, станом на 11 серпня 2015 року, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість на загальну суму 31\~295,25 євро, що в гривневому еквіваленті становить 729\~310,58 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 25\~133,20 євро, що в гривневому еквіваленті становить 585\~708,97 гривень; заборгованість по процентам - 1\~859,31 євро, що в гривневому еквіваленті становить 43\~329,72 гривень; пеня за прострочення сплати кредиту 452,74 євро, що в гривневому еквіваленті становить 10\~550,74 гривень; штраф за порушення умов кредитного договору - 3\~850,00 євро, що в гривневому еквіваленті становить 89\~721,15 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обємі та стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача виниклої заборгованості та судових витрат на користь держави. Відповідно до ч. 3 ст. 232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» повторне заочне рішення, в тому числі ухвалене тим же складом суду, оскаржується в загальному порядку, встановленому ЦПК, про що має бути зазначено в резолютивній частині рішення (частина третя статті 232 ЦПК). Судом встановлено, що 08 квітня 2015 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області вже ухвалювалося заочне рішення у справі тим же складом суду, а тому повторне ухвалене заочне рішення у справі оскаржується в загальному порядку.

Outcome: approved