Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позов мотивований тим, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей, на яких стягуються аліменти. Так, на підставі виконавчого листа № 2-4372/2011 від 17.01.2012, виданого на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці на користь відповідача 1 на утримання доньки [PERSON] , 2007 р.н., доньки [PERSON] , 2007 р.н. стягуються аліменти в розмірі 2/5 частин від усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до судового наказу від 31.01.2020 з позивача на користь відповідача 2 стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.01.2020 до досягнення дитиною повноліття. Позивач, з посиланням на ст. 192 СК України, абз. 3 п. 17, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що сукупний розмір стягуваних з нього аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати, в той час як розмір стягуваних з нього аліментів становить 65 відсотків його заробітку (доходу). Окрім того, позивач зазначає, що донька [PERSON] проживає разом з ним та [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Враховуючи викладене, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на доньок [PERSON] 2007 р.н., [PERSON] , 2007 р.н., з 2/5 частин від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину на кожну дитину. Зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з ј заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на 1/6 частину заробітку (доходу). Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду від 03.04.2020 відкрито провадження за даним позовом, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач підтримав позов, з наведених в ньому підстав, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач 1 [PERSON] , представник відповідача 1 - адвокат Поворознюк Б.М. заперечили проти задоволення позову. Позивач не додає рішення суду про стягнення з нього аліментів. Стягнення аліментів в частці на кожну дитину суперечить ч. 2 ст. 183 СК України. Позивачем не доведено, що його майновий стан погіршився. Зазначено, що доньки [PERSON] , [PERSON] хворіють, проходили обстеження, на що відповідач 1 понесла значні витрати. Також відповідач 1 не працює, окрім двох доньок [PERSON] та [PERSON] , має на утриманні ще одну доньку 2015 р.н. Відповідач 1 перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради та отримує допомогу на дітей щомісячний розмір якої становить 1700 грн. Доводи позивача про те, що розмір стягуваних з нього аліментів не може перевищувати 50% його заробітку (доходу), відповідач 1 вважає безпідставними та такими, що суперечать ст. 128 КЗпП, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, відповідач 1 просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач 2 [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та вказала, що визнає позов. У відповіді на відзив позивач звертає увагу суду на те, що надана ним постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.10.2019 видана на підставі виконавчого листа № 2-4372/2011 від 17.01.2012, відповідно до рішення суду. Оскільки відповідач 1 несе додаткові витрати на дітей у зв`язку з їх хворобою, вона не позбавлена можливості, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України вирішувати спір щодо цих витрат в іншому судовому процесі. Також звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає виняток для платника аліментів при настанні якого можливе стягнення з нього аліментів у розмірі, що перевищує 50 відсотків заробітної плати, а саме за одночасного існування умови, коли боржник відбуває покарання у вигляді виправних робіт і з нього стягуються аліменти на неповнолітніх дітей. Разом з тим, у позивача такі обставини відсутні, а тому сукупний розмір аліментів що з нього стягуються не повинен перевищувати 50 відсотків. Відповідачем 1 [PERSON] подані заперечення на відзив позивача, відповідно до яких копія рішення Ленінського районного суду необхідна для з`ясування чи враховувалися судом обставини, відповідно до яких на утриманні позивача знаходиться ще одна донька [PERSON] . Відповідно до практики Верховного Суду в такій категорії спорів суд повинен враховувати стан здоров`я дітей. Також помилковим вважає відповідач 1 тлумачення позивачем ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження». Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 30899065, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка [PERSON] , дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Як встановлено судом, позивач - [PERSON] , в період з 12.05.2007 до 13.12.2011 перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір`ю [PERSON] , [INFO] (копія на а.с. 69), [PERSON] , [INFO] (копія на а.с. 70). Відповідно до постанови державного виконавця від 16.10.2019, провадження № 30899065, з [PERSON] на користь [PERSON] , на виконання рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, на утримання доньок [PERSON] 2007 р.н., [PERSON] , 2007 р.н. стягуються аліменти в розмірі 2/5 частин від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28.09.2011 (копія на а.с. 9). Вказане підтверджується також оглянутими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження № 30899065. У відповідності до постанови державного виконавця від 11.02.2020, провадження № 61228940, з [PERSON] на користь [PERSON] , на виконання судового наказу Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.02.2020, стягуються аліменти в розміні ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , щомісячно, починаючи з 11.01.2020 і до досягнення дитиною повноліття (копія на а.с. 4, 8, зворот, 10, 11). Відповідно до довідки Хмільницького міськрайонного відділу ДВС від 05.06.2020 №17.31-31/16731 у [PERSON] станом на 01.06.2020 відсутня заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-4372/2011 (а.с. 110). Розрахунком головного державного виконавця Лукашенко О.С. підтверджено, що заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 61228940 за січень 2020 становить 1372,28 грн (а.с. 13). [PERSON] проживає разом з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6), позивач є батьком [PERSON] , [INFO] (копія на а.с. 4). Позивач - [PERSON] працює на посаді командира відділення другого взводу охорони другого підрозділу охорони (Вінницька область) Територіального управління Служби охорони у Вінницькій області (копія на а.с. 5). Дохід позивача за період з листопада 2019 по квітень 2020 становить 111584,75 грн (а.с. 93, 119). Відповідач 1 [PERSON] 23.01.2015 зареєструвала шлюб з [PERSON] (копія на а.с. 71). Відповідач 1 є матір`ю [PERSON] ( копія на а.с. 72), не працює (копія на а.с. 73-74), перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради, отримує щомісячно допомогу на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях у розмірі 1700 грн (а.с. 75). [PERSON] , [PERSON] знаходяться на обліку в КНП «Хмільницький центр первинної медико-санітарної допомоги» (а.с. 77, 78). [PERSON] проходила ультразвукове обстеження (копія на а.с. 79, 81, 82, 87, 89), у зв`язку з чим відповідачем 1 понесені витрати на дорогу (копія на а.с. 84, 86, 88), обстеження (копія на а.с. 80, 83) лікування ( копія на а.с. 90). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що в неї з 16.10.2019 перебуває виконавче провадження № 30899065 по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, на підставі якого з [PERSON] стягуються аліменти на двох доньок. Нею підготовлена довідка № 17.31-31/16731 від 05.06.2020, відповідно до якої у [PERSON] станом на 01.06.2020 заборгованість із сплати аліментів відсутня. Вирішуючи вказаний спір суд керувався наступним. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення тощо. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, зокрема, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до статті 3, частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 128 КЗпП, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Дослідивши доводи сторін, письмові докази, встановивши обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Так, позивач є батьком трьох доньок, зокрема [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] , 2007 р.н., [PERSON] 2010 р.н., сплачує аліменти на доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі 2/5, а на доньку [PERSON] ј частки його заробітку (доходу). Суд враховує стан здоров`я позивача, який не погіршився, стан здоров`я дітей. Так, відповідачем 1 підтверджено, що доньки [PERSON] та [PERSON] хворіють, перебувають на обліках у лікаря, донька [PERSON] проходить обстеження та лікування. Суд приймає до уваги те, що позивач працевлаштований, з листопада 2019 отримує постійних дохід, тобто доводи позивача, що його майновий стан погіршився, що він вважає підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів не підтверджено досліджуваними доказами. Позивач проживає з донькою [PERSON] , дружиною [PERSON] .. Відповідач 1 [PERSON] не працює, перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту, де отримує щомісячну виплату в розмірі 1700 грн. За встановлених обставин, доводи позивача про наявність підстав, визначених в ст. 192 СК України для зменшення стягуваних аліментів, судом не встановлено. Оцінюючи доводи позивача про зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 128 КЗпП, ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 05.11.2018 у справі № 522/19526-16-ц, відповідно до яких розмір аліментів, які утримуються за різними виконавчими документами, може перевищувати 50 відсотків заробітної плати боржника. Оскільки сукупний розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на трьох неповнолітніх дітей не перевищує встановлений ст. 128 КЗпП, ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача, а також ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення майнового стану чи здоров`я позивача після винесення судових рішень про стягнення аліментів, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів, відсутні підстави для задоволення позову. Доводи позивача про те, що суд має керуватися постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 щодо максимального розміру відрахувань з заробітної плати є безпідставними, оскільки вказана постанова була прийнята до внесення змін у ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ч. 6 ст. 49 ЦПК України, зважаючи на те, що першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, в даному випадку [PERSON] , суд не приймає визнання позову її законним представником відповідачем 2 - [PERSON] , оскільки такі дії суперечать інтересам дитини. Так, відповідач 2 - [PERSON] в січні 2020 зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу. Відповідач 2 не надала суду доказів того, що вона працевлаштована та отримує дохід, достатній для забезпечення якнайкращих потреб та інтересів своєї доньки. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає. При цьому, суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», відповідно до якого суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, проте обсяг мотивування може бути різним залежно від характеру рішення, та Висновок Консультаційної ради європейських судів № 11 (2008), відповідно до якої виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення. Відповідно до пункту 41 зазначеного Висновку обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент сторін на підтримку кожної підстави. Судові витрати залишити за сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed