Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №CVXRRX03310188 від 11.02.2007 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1666 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік з кінцевим терміном повернення 11.02.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Згідно умов договору погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інші витрати. Також позивач зазначив, що судовим наказом Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.05.2008 року вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 3677 грн. 66 коп., в тому числі: борг за кредитом - 1528 грн. 00 коп.; борг по відсотках за користування кредитом - 1537 грн. 80 коп., заборгованість по комісії - 247 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 364 грн. 36 коп. Проте, відповідач належним чином свої зобов'язання за договором не виконував у зв'язку з чим станом на 14.02.2014 року наявна заборгованість по договору у розмірі 17386 грн. 52 коп., в тому числі: 3980 грн. 20 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 247 грн. 50 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 13158 грн. 82 коп. - заборгованість по пені. Також позивач вказував на те, що 05.08.2010 року відповідачем було здійснено проплату по кредитному договору та погашено заборгованість у розмірі 3677 грн. 66 коп., з яких банком було зараховано в рахунок погашення тіла кредиту - 1528 грн. 00 коп. та 2149 грн. 66 коп. - на погашення відсотків. Крім того, згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг банком було нараховано: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 685 грн. 44 коп.- штраф (процентна складова). Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14894 грн. 30 коп. та понесені судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що відповідачем у повному обсязі було виконано судовий наказ у розмірі 3677 грн. 66 коп. 05.08.2010 року, а тому саме з цього часу слід обраховувати строк позовної давності, на застосуванні якої вона наполягає. Просила відмовити в позові у зв'язку з пропуском позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11.02.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CVXRRX03310188, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі у розмірі 1666 грн. 50 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік з кінцевим терміном повернення 11.02.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком договір, підтверджується підписом у заяві. Статтею 1054 п.1 Цивільного Кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1.ст.1048 Цивільного Кодексу України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. З положень кредитних договорів та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у зобов'язанні належним чином. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом також встановлено, що судовим наказом Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.05.2008 року з [PERSON] вже було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 3677 грн. 66 коп., в тому числі: борг за кредитом - 1528 грн. 00 коп.; борг по відсотках за користування кредитом - 1537 грн. 80 коп., заборгованість по комісії - 247 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 364 грн. 36 коп. (а.с.4). Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні розрахунку заборгованості, відповідачем у повному обсязі було погашено суму заборгованості у розмірі 3677 грн. 66 коп. 05.08.2010 року (а.с.5). Таким чином, 05.08.2010 року боржником у повному обсязі було погашено заборгованість по тілу кредиту та відсоткам, згідно виданого судом наказу. За змістом ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За загальним правилом зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Однак, позивач 24.02.2014 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору №CVXRRX03310188 у розмірі 14894 грн. 30 коп., яка виникла після 30.05.2008 року та до 05.08.2010 року, та складається з: 3980 грн. 20 коп. - заборгованість по відсоткам; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 685 грн. 44 коп.- штраф (процентна складова); 5462 грн. 02 коп. - заборгованість по пені. Крім того, позивачем до зазначеної суми заборгованості було включено заборгованість по пені, яка була нарахована за період з 05.08.2010 року по 14.02.2014 року, тому розмір пені становить 13158 грн. 82 коп. Разом із тим, представником відповідача було заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подану заяву, суд виходить із наступного. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (стаття 259 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги(стягнення неустойки) (ст.266 ЦК України). За змістом ст.627, ст.628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи наведені вище положення Закону, суд відхиляє доводи представника позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, якими встановлюється збільшена позовна давність тривалістю п'ять років, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності на підставі статті 259 ЦК України. Крім того, суд враховує, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувались. Згідно ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Отже, у даній справі наявні визначені законом підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений в постанові №6-240цс12 від 11.02.2015 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності.

Outcome: dismissed