Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

05\~лютого 2020\~року [PERSON] \~ звернулась до Одеської міської ради з позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , [INFO] понад п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтований наступними обставинами. Згідно розпорядження органу приватизації від 31 травня 1994 року за № 40685 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано у приватну власність в рівних частках 4-х кімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 113,7 кв. м. [INFO] померла\~мати \~позивача \~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої 08\~липня 2006\~року позивач\~отримала свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~на 1/10\~частину квартири,\~яка належала\~померлій [PERSON] \~ [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якої відкрилася\~спадщина у\~вигляді 1/5\~частини квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю з вересня 1988 року, з моменту отримання ордеру на квартиру, по день смерті [PERSON] [PERSON] була зареєстрована в спірній квартирі з 09.11.1988 року та проживала в ній по день своєї смерті. Оскільки [PERSON] вселилася до квартири [ADDRESS] як член сім`ї наймача, протягом всього часу позивач проживала з померлою однією сім`єю, вели спільний побут, були співвласниками квартири, в якій разом проживали, остання вважає, що вона має право на спадкування за законом як спадкоємець четвертої черги. 05 березня 2020 року представник відповідача Одеської міської ради подала до суду відзив із запереченнями проти позову. Заперечення відповідача обґрунтовані тим, що коло спадкоємців за законом визначається за нормами ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Так як часом відкриття спадщини є 08 жовтня 2003 року, то, на думку відповідача, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який не передбачав четвертої черги спадкування за законом, що свідчить про обрання позивачем неналежного способу захисту законних прав та інтересів. 17 березня 2020 року позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій позивач посилається на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Позивач також посилається на роз`яснення, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, відповідно до яких у разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, а також на те, що квартира [ADDRESS] можливо є квартирою спільного заселення, так як спадкодавець не є членом сім`ї позивача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій не заперечував проти позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій не заперечував проти позовних вимог. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивача та [PERSON] . Сім`я [PERSON] вселилися у спірну квартиру приблизно в 1986-1988 роках, з ними проживала [PERSON] як член сім`ї до моменту смерті. Останнім часом [PERSON] хворіла, [PERSON] її доглядали, купували ліки. Сім`я [PERSON] разом із [PERSON] часто збиралися разом на святкування урочистих подій. Свідок часто бачила [PERSON] на балконі спірної квартири, та взагалі свідок вважала, що [PERSON] є бабусею позивача по лінії матері. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що [INFO] померла [PERSON] , про що Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси складено відповідний актовий запис № 8983. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [NUMBER] ( а. с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із 1/5 частки квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 1994 року (а. с. 8). Відповідно до довідки № 1366 від 05.07.2004 року [PERSON] , 1915 року народження проживала та була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] по день смерті (а. с. 21). Як вбачається із копії паспорта [PERSON] остання була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 02.11.1988 року (а. с. 19-19 об.). 21 січня 2020 року представник [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (а. с. 99). Постановою № 18/02-31 від 21.01.2020 року приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] відмовлено у зв`язку із відсутністю підтвердження факту наявності підстав для закликання до спадкування четвертої черги спадкоємців за законом згідно статті 1264 ЦК України (а. с. 23). Відповідно до\~ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1217 Цивільного кодексу України\~спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої\~статті 1258 Цивільного кодексу України\~визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України). Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Статтею 1258 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст.\~1296,\~1297\~ЦК України \~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування"\~за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положенням\~ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено у п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. При цьому у п. 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача Одеської міської ради про те, що спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який не передбачав четвертої черги спадкування за законом. Так, відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до\~листа Вищого\~Спеціалізованого Суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ №\~24-753/0/4-13\~від 16.05.2013\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про спадкування»\~ норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531\~ЦК УРСР. Заперечуючи проти позову, Одеська міська рада не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що квартира [ADDRESS] є квартирою загального заселення, а проживання [PERSON] із сім`єю позивача не носила характер сімейних відносин із веденням спільного господарства, спільних витрат тощо. Натомість доводи позивача знайшли своє підтвердження належними доказами під час розгляду справи, такими, як показання свідка, відомостями щодо проживання та реєстрацію померлої із позивачем, а також документами, які підтверджують набуття права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] . При таких обставинах суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому їх необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved