Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнень (а.с. 101-103) просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], визнати за нею право власності на одну другу частину квартири як майно, набуте подружжям за час шлюбу і в результаті спільної праці та за спільні кошти членів сім'ї, встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] у період з 01.12.1982 року по 03.08.1985 року та з 21 жовтня 2008 року по 13.03.2012 року однією сім'єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах. Мотивуючи позовні вимоги зазначила,що з грудня 1982 року по серпень 1985 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] та проживала із ним у двокімнатній кооперативній квартирі [ADDRESS]. Пайові внески за квартиру виплачувалися ними за спільні кошти, а в подальшому і за кошти дітей позивача. Вважає, що у неї виникло право спільної сумісної власності на спірну квартиру. Також позивач зазначає, що [PERSON] здійснив розпорядження квартирою [ADDRESS] у м. Львові без її згоди, а тому договір купівлі-продажу від 05.06.2009 року слід визнати недійсним. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала,в судове засідання 26.11.14 р. не з"явилась, оскільки доручила представляти свої інтереси представнику [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] разом не проживали, спільного господарства не вели, договір купівлі-продажу спірної квартири був укладений у нотаріуса правомірнотому визнавати його недійсним немає потреби. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Представник третьої особи, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив,надавши суду письмові заперечення проти позову. Додатково пояснив, що на момент посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в його розпорядженні була нотаріально посвідчена заява [PERSON], яка засвідчувала, що спірна квартира є особистою приватною власністю [PERSON] Представник третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, причини неявки суд не повідомив, хоча третя особа належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, а тому суд у відповідності до ст.169 ЦПК України, вважає, що справу слід розглядати у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, представників третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу № 127 з 1977 року. 03.05.1977 року [PERSON] був внесений перший пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] 05.09.1980 року було видано ордер № 11746 на право зайняття 2-кімнатної квартири [ADDRESS] У 1982 році померла дружина [PERSON] - [PERSON] (а.с. 57,58). 03.08.1985 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та позивачкою - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 16.11.2007 року,що вбачається з матеріалів цивільної справи Шевченківського районного суду м.Львова за № 2-1077/08, долученої та оглянутої в судовому засіданні. 03.07.1992 року Житлово-будівельним кооперативом № 127 видано [PERSON] довідку, якою засвідчено, що він є членом ЖБК № 127, в якому йому належить квартира [ADDRESS] станом на грудень 1990 року повністю вніс пайовий внесок, сума паєнагромадження складає 6225 карбованців (а.с. 9). 06.08.1992 року [PERSON] було видано реєстраційне посвідчення на квартиру [ADDRESS] (а.с. 10 ). Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.07.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, розірвання шлюбу зареєстровано в Шевченківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 21.10.2008 року (свідоцтво Серії [NUMBER](а.с.12),що вбачається з матеріалів цивільної справи Шевченківського районного суду м.Львова за № 2-1077/08, долученої та оглянутої в судовому засіданні. Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що з грудня 1982 року до 03.08.1985 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], оскільки на той час діяв Кодекс про шлюб та сім'ю, який не передбачав режиму фактичних шлюбних відносин, а будь-які правові наслідки пов'язував виключно із державною реєстрацією шлюбу. Відтак,показам свідків,які були допитані судом зі сторони позивачки по даному факту,суд не надає оцінкки та не приймає їх до уваги. Відповідно до п. 6 ППВСУ №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», згідно з яким пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 22 КЗпП України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. У зв'язку із цим суд доходить висновку, що пайові внески, сплачені [PERSON] за період до реєстрації шлюбу, є його особистою приватною власністю. На а.с. 56 знаходиться квитанція № 36 від 03.05.1977 року, якою засвідчено, що на дату видачі довідки (за 8 років до вступу в шлюб з позивачкою) [PERSON] вже вніс в ЖБК-127 пайові внески у розмірі 2700 карбованців (при загальному розмірі паєнагромадження 6225 карбованців). Натомість, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачка не подала жодного доказу, який би підтверджував внесення пайових внесків за час перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] за рахунок спільних коштів подружжя. На а.с. 55 міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 10.12.2008 року, адресована Шевченківському районному суду м. Львова або іншим компетентним органам, якою вона ствердила, що спірна квартира була оплачена [PERSON] до реєстрації шлюбу, а тому вона є особистою приватною власністю останнього та просила закрити провадження у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.12.2008 року (а.с. 54) прийнято відмову [PERSON] від позову та закрито провадження у справі на підставі зазначеної нотаріально посвідченої заяви позивачки. Обставини, які стали підставою для закриття провадження були встановлені також ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30.10.2012 року (а.с. 97). Наведені обставини дають підстави для висновку, що пайові внески в ЖБК № 127 були внесені [PERSON] до моменту реєстрації шлюбу з [PERSON], спірна квартира є його особистою приватною власністю, а тому відсутні підстави для визнання права власності на одну другу частки квартири за [PERSON] Не підлягає задоволенню також вимога позивачки про встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах, оскільки відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.2005 року встановленню підлягають лише ті факти, які породжують юридичні наслідки, тобто, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Оскільки на період 1982-1985 років діяв Кодекс про шлюб та сім'ю, який не передбачав режиму фактичних шлюбних відносин, а будь-які правові наслідки пов'язував виключно із державною реєстрацією шлюбу, то не може підлягати встановленню факт перебування за цей період у фактичних шлюбних відносинах позивачки і [PERSON] Встановлення факту проживання однією сім'єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах у період з 2008 по 2012 рік не має відношення до предмету спору, а також знайшов своє спростування при огляді матеріалів цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. 05.06.2009 року був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON]. Цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.7 ) Згідно з п. 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 (чинної на час укладення договору), правочин щодо розпорядження майном, що подається для нотаріального посвідчення, може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з правовстановлювального документа, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, договором дарування або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто тощо. На момент посвідчення договору в розпорядженні нотаріуса [PERSON] знаходилися реєстраційне посвідчення та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON], а також заява на ім'я усіх компетентних органів від імені [PERSON], посвідчена 10.12.2008 року цим же нотаріусом, у якій нею зазначено, що квартира є особистою приватною власністю [PERSON], оскільки повна виплата коштів за квартиру здійснена ним до укладення шлюбу між ними. Із правовстановлювальних документів та нотаріально посвідченої заяви [PERSON] вбачається, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю одного з подружжя, а саме, [PERSON] у зв'язку із чим у приватного нотаріуса [PERSON] були відсутні підстави вимагати надання згоди на укладення договору від позивачки, [PERSON] Відповідно, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири є укладений у відповідності до вимог чинного законодавства та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не порушує права [PERSON], а тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Згідно з п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно не можуть бути задоволені позовні вимоги позивача щодо незнання недійсним витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно-квартиру [ADDRESS] у м. Львові, виданого 05 серпня 2009 року за номером 23497925 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на ім"я [PERSON] (а.с.8) та визнання за [PERSON] право власності на одну другу частину квартири [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу спірного помешкання укладено між сторонами та зареєстровано нотаріусом правомірно,відповідно до вимог чинного законодавства.

Outcome: dismissed