Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи: служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Віблий Л.З. про визнання недійсним Договору іпотеки № 6572599 від 01.07.2008 року. Свої вимоги мотивує тим, що момент вчинення оскаржуваного правочину в будинковолодінні, яке було передано в іпотеку проживали та були зареєстровані діти позивача [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскаржуваний правочин було вчинено без попередньої згоди органу опіки та піклування на укладення такого, що є підставою для недійсності такого правочину. Треті особи із самостійними вимогами [PERSON] та [PERSON] звернулися із позовом до [PERSON], Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи Служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області, Приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Віблий Любомир Зіновійович про визнання недійсним договору іпотеки № 6572599 від 01.07.2008 року укладеного між ЗАТ "ПУМБ " та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.З.; скасування заборони на відчуження будинку, реєстраційний номер 9172787; загальною площею 177, 9 кв.м., житловою площею 128 кв.м. відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2008 року № 19172227 виданого ОКП «ЛОР БТІ та ЕО», який складається з шести житлових кімнат та кухні, позначений за планом земельної ділянки літерами : А-1 - житловий будинок, Б - гараж, В - літня кухня, Г - гараж, Д - сарай, 1 - ворота, 2 - огорожа, 3 - ворота, 4 - огорожа, ІІ - замощення, знаходиться за адресою: [ADDRESS]; скасування заборони на відчуження земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] (загальною площею 0,1276 га, призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]), накладені приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.З. на підставі договору іпотеки № 6572599 від 01.07.2008 року. Свої вимоги мотивують тим, що договором іпотеки № 6572599 від 01.07.2008 року обтяжено майно, яке перебуває у їх власності, вказують, що стороною такого договору не були і дозволу на передачу належного їм на праві власності майна ніколи не надавали. Вважають, що такий договір порушує їх право власності на будинковолодіння. Вказують, що жодних кредитних коштів від банку вони ми не отримували. Крім цього, покликаються на обставини, які були встановлені вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2014 року у справі № 461/4533/14-к за наслідками розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України, у якому вони були визнані потерпілими і яким було встановлено, що [PERSON] шахрайським способом, підробляючи підписи заволоділа спірним будинковолодіння, яке в подальшому передала в іпотеку. Також покликаються й на рішення Пустомитівського районного Львівської області від 25.12.2015 року у справі № 2-1316/480/11, яким було задоволено їх позов та визнано за ними права власності на будинковолодіння, яке було предметом іпотеки, скасовано право власності [PERSON] та було повністю відновлено їх майнові права. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, якою підтримала свій позов та не заперечила проти задоволення позову третіх осіб із самостійними вимогами [PERSON] та [PERSON] Просила розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] -[PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою підтримав позов третіх осіб із самостійними вимогами та просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних письмових доказів. Представник третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] -[PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою підтримав позов третіх осіб із самостійними вимогами та просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних письмових доказів. Відповідач Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» в судове засідання не забезпечило явку свого представника, про причини своєї неявки суд не повідомило, хоча належним чином було повідомлене про день, час та місце розгляду справи. Третя особа служба у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не забезпечило явку свого представника, про причини своєї неявки суд не повідомило, хоча належним чином було повідомлене про день, час та місце розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Віблий Л.З. в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомило, хоча належним чином було повідомлене про день, час та місце розгляду справи. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов третіх осіб із самостійним вимогами [PERSON] та [PERSON] є підставним та підлягає до задоволення, а позов [PERSON] задоволенню не підлягає за наступних підстав. відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.07.2008 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.З. було посвідчено Договір іпотеки № 6572599, укладений між [PERSON] та ЗАТ «ПУМБ». Відповідно до п.1.2.1.1. Договору іпотеки предмет іпотеки становить наступне майно: будинок, реєстраційний номер 9172787; загальною площею 177, 9 кв.м., житловою площею 128 кв.м. відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.06.2008 року № 19172227 виданого ОКП «ЛОР БТІ та ЕО». Предмет іпотеки складається з шести житлових кімнат та кухні, позначений за планом земельної ділянки літерами : А-1 - житловий будинок, Б - гараж, В - літня кухня, Г - гараж, Д - сарай, 1 - ворота, 2 - огорожа, 3 - ворота, 4 - огорожа, ІІ - замощення, знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.З. накладено заборону на відчуження земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] (загальною площею 0,1276 га, призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]). Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Пустомитівського районного Львівської області від 25.12.2015 року яке набрало законної сили у цивільній справі № 2-1316/480/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Сороки-Львівської сільської ради, треті особи Пустомитівська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, про визнання протиправним та скасування рішення Сороки-Львівської сільської ради № 32 від 06.07.2006 року, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.09.2006 року; про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину будинку [ADDRESS] та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Сороки-Львівської сільської ради, треті особи Пустомитівська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, про визнання протиправним та скасування рішення Сороки-Львівської сільської ради № 32 від 06.07.2006 року, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.09.2006 року; про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину будинку [ADDRESS] первісний позов та зустрічний позов було задоволено. Цим рішенням ухвалено визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.11.2002 року [NUMBER], видане державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори у спадковій справі № 637/02, зареєстроване у реєстрі за № 2836; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.04.2004 року, [NUMBER], видане державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори у спадковій справі № 637/02; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.04.2006 року, [NUMBER], видане державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С. у спадковій справі № 637/02, зареєстроване у реєстрі за № 1627; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом по смерті [PERSON] на 1 / 6 частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 177,9 кв. м., житловою площею 128,00 кв.м., який складається з шести житлових кімнат та кухні та на приналежні складові частини будинку (будівлі та споруди): гараж під літерою «Б», літню кухню під літерою «В», гараж під літерою «Г», сарай під літерою «Д», ворота під №№ «1, 3», огорожу під №№ «2, 4», замощення під літерою «І»; визнати за [PERSON] право власності на 4 / 6 частини житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 177,9 кв. м., житловою площею 128,00 кв.м., який складається з шести житлових кімнат та кухні та на приналежні складові частини будинку (будівлі та споруди): гараж під літерою «Б», літню кухню під літерою «В», гараж під літерою «Г», сарай під літерою «Д», ворота під №№ «1, 3», огорожу під №№ «2, 4», замощення під літерою «І»; визнати протиправним та скасовати рішення Сороки-Львівської сільської ради № 32 від 06.07.2006 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON] Пустомитівським районним відділом земельних ресурсів, [NUMBER] від 06.09.2006 на земельну ділянку площею 0,1276 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] з цільовим призначенням обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер [NUMBER]. Також суд враховує й обставини, які були встановлені судом під час розгляду цивільної справи 2-1316/480/11, а саме: 01.11.1975 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 49 та видано свідоцтво про одруження. Від цього шлюбу у них народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про одруження; за час подружнього життя [PERSON] та її чоловіком [PERSON] було набуто будинок [ADDRESS], право власності на який документально було оформлено на ім'я [PERSON], про що 18.01.1991 виконкомом Сороки-Львівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області було видано свідоцтво про право власності, яке було зареєстровано у Львівському міжміському БТІ 18.01.1991 року за № запису 335, реєстраційний № 9172787. [INFO] помер [PERSON], про що книзі реєстрації актів про смерть 24.10.2000 року було зроблено відповідний запис за № 38. [PERSON] та її чоловік [PERSON] набули спірний будинок на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, отже частка кожного з них становила по 1 / 2 частині, а тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 1 / 2 частини спірного будинку. У спірному будинку на момент відкриття спадщини були зареєстровані та проживали [PERSON], що підтверджується копією паспорта громадянина України, де паспортною службою зроблено відмітку про реєстрацію за адресою спірного будинку з 25.07.1997 року, копією будинкової книги та довідкою про склад сім'ї від 20.10.2009 року; [PERSON], що підтверджується копією її паспорта громадянина України, де паспортною службою зроблено відмітку про її реєстрацію за адресою спірного будинку з 15.10.1988 року, копією будинкової книги та довідкою про склад сім'ї від 20.10.2009 року; [PERSON], що підтверджується копією її паспорта громадянина України, де паспортною службою зроблено відмітку про її реєстрацію за адресою спірного будинку з 23.02.1993 року, копією будинкової книги та довідкою про склад сім'ї від 20.10.2009 року. Оскільки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини проживали у спірному будинку, то вони фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, тобто ними вчинено одну з передбачених ст. 549 ЦК України 1963 року дій, що свідчить про прийняття ними спадщини по смерті [PERSON] Прийнята [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадщина по смерті [PERSON] визнається належною їм з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO]. Враховуючи те, що до складу спадщини увійшла 1 / 2 частина будинку [ADDRESS] та враховуючи приписи ст. 529 ЦК України в ред. 1963 року, суд прихойшов до висновку, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] фактично було успадковано по 1 / 6 частині спірного будинку. Решта 1 / 2 частина вказаного будинку належить [PERSON], оскільки спірний будинок було набуто нею та її покійним батьком за час подружнього життя. Суд вбачає, що [PERSON] підставно має право на 4 / 6 частини спірного будинку. Крім цього, з оглянутої в судовому засіданні копії вироку Галицького районного суду м. Львова у справі, який набрав законної сили у справі № 461/4533/14-к вбачається, що 23.10.2014 року Галицьким районним судом м. Львова за наслідками розгляду кримінального провадження про обвинувачення [PERSON] за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України ухвалено вирок, яким [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та кримінальне правопорушення в цій частині було закрито. Вказаним вироком було визнано виною [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та було засуджено до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, її було звільнено від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та визначенням іспитового строку на 2 роки. У вказаному кримінальному провадженні [PERSON] та [PERSON] було визнано потерпілими. Вказаним вироком суду встановлено, що [PERSON] 26.11.2002 року, перебуваючи в офісі приватного нотаріуса [PERSON], що на [ADDRESS], діючи умисно, підробила офіційні документи - заяви про відмову від прийняття спадщини, власноручно підписавши їх від імені [PERSON] та [PERSON], які були посвідчені приватним нотаріусом [PERSON], з метою їх подальшого використання для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України. [PERSON] 26.11.2002 року, перебуваючи у Пустомитівській державній нотаріальній конторі, що на [ADDRESS], діючи умисно, використала завідомо підроблені офіційні документи: заяви від імені [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини, подавши їх працівнику контори, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER], згідно з яким спадкове майно складається із легкового автомобіля марки «Міtsubishi L 300», 1982 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]; грошових заощаджень з відповідними відсотками і компенсаційними нарахуваннями в філії Пустомитівського відділення Ощадбанку №6381/049 с. Сороки Львівські на рахунку [NUMBER], в Ощадбанку№6321/055 м. Львова на рахунку [NUMBER]. В подальшому, 22.04.2004 року, [PERSON], перебуваючи у Пустомитівській державній нотаріальній конторі, що по [ADDRESS], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER], згідно з яким спадкове майно складається із причепа марки МАЗ 93866, 1987 року випуску, шасі НВ, реєстраційний № [NUMBER]. 18.04.2006 року, [PERSON],перебуваючи у у Пустомитівській державній нотаріальній конторі, що на [ADDRESS], отримала свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER], згідно з яким спадкове майно складається із житлового будинку А-1, розташованого в [ADDRESS], тобто вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України. [PERSON] 30.11.2002 року, перебуваючи у Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району Управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області, що на вул. Перфецького, 19 у м. Львові, діючи умисно, шляхом обману щодо свого одноосібного права на спадкове майно [PERSON], заволоділа правом на автомобіль марки «Міtsubishi L 300», 1982 року випуску, двигун № [NUMBER], шасі [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], вартістю 2751, 56 грн., тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України. Крім цього, [PERSON] 22.04.2004 року, перебуваючи у Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львова та Пустомитівського району Управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області, що на вул. Перфецького, 19 у м. Львові, повторно, діючи умисно, шляхом обману щодо свого одноосібного права на спадкове майно [PERSON], заволоділа правом на причеп марки МАЗ 93866, 1987 року випуску, шасі НВ, реєстраційний № [NUMBER], вартістю 7131,13 грн., тобто, вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України. Крім цього, [PERSON], 19.04.2006 року, перебуваючи в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що на вул. Липинського, 54 у м. Львові, діючи умисно, шляхом обману щодо свого одноосібного права на спадкове майно [PERSON], заволоділа правом на житловий будинок А-1, розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 89370,00 грн., тобто вчинила злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України. Крім цього, Галицький районний суд м. Львова у вироці від 23.10.2014 року у справі № 461/4533/14-к встановив, що дії обвинуваченої [PERSON] вірно кваліфіковано: за ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки вона підробила офіційний документ, який посвідчується приватним нотаріусом та надає права, з метою його використання; за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки вона використала завідомо підроблений документ; за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки вона придбала право на майно, шляхом обману (шахрайством); за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки вона заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайством), вчиненому повторно; за ч. 3 ст. 190 КК України, оскільки вона заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайством), вчиненому у великих розмірах. Виходячи з наведеного, судом встановлено, виходячи з обставин встановлених вироком Галицького районного суду м. Львова від 23.10.2014 року у справі № 461/4533/14-к, що мав місце злочинний характер дії з боку [PERSON] при оформленні права на спадкове майно по смерті [PERSON], яка підробивши підписи на заявах про відмову від спадщини від імені [PERSON] та [PERSON] в подальшому використали їх для оформлення права власності на спірний будинок та інше спадкове майно, тобто заволоділа ним внаслідок вчинення обману (шахрайства), від злочинних дій якої потерпіли [PERSON] та [PERSON] Приписами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України гарантується непорушність права власності, а також те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з приписів ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України здійснення повноважень власника належить виключно власникові і здійснюється ним виключно на власний розсуд. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Виходячи з положень ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном та може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України закріплено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Крім того, приписи ст. 578 ЦК України вказують на те, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Частина 3 ст. 583 ЦК України передбачає також, що застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника. Про необхідність отримання згоди усіх співвласників на вчинення договору іпотеки та обтяження іпотекою спільного майна також йдеться й у ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку», де Закон чітко вказує, що майно, яке є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Крім цього, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» передбачено також обов'язок іпотекодавця до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що договір іпотеки № 6572599 від 01.07.2008 року порушує права третіх осіб із самостійними вимогами, оскільки таким договором обтяжено майно, яке перебуває у їх власності, вони не були стороною цього договору, дозволу (згоди) на передачу належного їм на праві власності майна в іпотеку не надавали. Також, суд враховує й те, що жодних кредитних коштів від ПАТ «ПУМП» треті особи із самостійним вимогами не отримували, як і не являються стороною у кредитних відносинах, що виникли між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] та не несуть відповідальності за її зобов'язаннями перед ПАТ «ПУМБ», а тому договір іпотеки № 6572599 від 01.07.2008 року підлягає визнанню недійсним, а обтяження, накладені на підставі цього договору підлягають скасуванню. Враховуючи те, що вимоги, викладені у позові [PERSON] є тотожними із вимогами третіх осіб із самостійним вимогами, який підлягає до задоволення, а також враховуючи й те, що на підтвердження вимог на які покликалася [PERSON] не надано жодного належного та допустимого доказу, у задоволенні позові [PERSON] слід відмовити. Судові витрати понесені сторонами підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed