Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] та просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 260 000 грн. 00 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] 12.05.2013 року було укладено договір позики, який оформлено письмовою борговою розпискою, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 260 000 грн., а відповідач у свою чергу зобов"язувалась повернути зазначені кошти у термін до 12.05.2014 року. Позивач виконав умови вказаного договору позики та надав відповідачу зазначені грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується борговою розпискою від 12.05.2013 року. Вказана в позовній заяві заборгованість відповідача перед позивачем виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем, умов договору позики від 12.05.2013 року, а саме: порушенням строків повернення позики. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити Представник відповідача в судове засідання також з'явився, позовних вимог не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, пояснивши, що відповідач зараз не має можливості погасити заборгованість. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] 12.05.2013 року було укладено договір позики, який оформлено письмовою борговою розпискою, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 260 000 грн., а відповідач у свою чергу зобов"язувалась повернути зазначені кошти у термін до 12.05.2014 року (а.с.3). Однак позичальник ФОП [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно норм ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Також судом встановлено, що відповідач ФОП [PERSON] умови договору позики належним чином не виконує, у зв'язку з чим заборгувала позивачу кошти у сумі 260 000 грн. 00 коп., що складається з суми основного боргу. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем та/або її представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved