Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та збільшений, просила: 1.Припинити договір оренди землі від 01 жовтня 2009 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Запорізькі лани», що зареєстрований в Оріхівському районному відділі ЗРФ ДП «Центр ДЗК» 01.05.2010 за № 041027500100. 2.Стягнути з ТОВ «Запорізькі лани» на користь [PERSON] не сплачену орендну плату: - за 2012, 2013 роки у розмірі 2400,00 грн., або 6 тон зернових та 400,00 кг насіння соняшнику; - за 2014 рік у розмірі 1200,00 грн. або 3 тони зернових та 200,00 кг насіння соняшнику. 3. Стягнути з відповідача судові витрати Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється власником земельної ділянки площею 7,25 га, що розташована на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Між [PERSON] та ТОВ «Запорізькі лани» укладено договір оренди земельної ділянки від 01.04.2009 року, строком на 7 років, який був зареєстрований в Оріхівському районному відділі земельних ресурсів 01.05.2010 р. за №041027500100. Відповідач неодноразово порушував умови договору: орендна плата за 2012 рік та 2013 рік не виплачена, тому позивач вважає, що перед ним ТОВ "Запорізькі лани" має заборгованість. У судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, уточнивши, що на момент розгляду справи відповідачем сплачено орендну плату в повному обсязі. В той же час на вимогах про розірвання договору наполягає в зв'язку з тим, що несвоєчасно сплачена орендна плата. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, так як дійсно існувала перед позивачем заборгованість, яка була зумовлена форс мажорними обставинами. На даний час заборгованість вже погашена в повному обсязі, а тому підстав для розірвання договору оренди землі не має. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Оцінка доказів проводиться судом відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], яка мешкає за адресою: с.Щасливе, Оріхівський район, являється власником земельної ділянки площею 7,25 га на території Щасливської сільської ради Оріхівського району, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП №007364 (а. с. 9). 01.04.2009 року орендодавець, [PERSON], та орендар, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» в особі директора Новікової К.С., підписали договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 11.05.2010 року в Оріхівської РВ Запорізької РФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис за № 041027500100 (а. с. 4-5). Договір укладено строком на 7 років. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За правилами статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що орендна плата може справлятись у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити у договорі поєднання різних форм орендної плати. Пунктом 8 договору оренди землі від 01.40.2009 року, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Запорізькі лани», передбачений розмір та форма орендної плати в розмірі 1200,00 грн. в тому числі податок з доходів фізичних осіб або 200 кг насіння соняшнику та 3 тонни зернових культур на рік. Пунктом 10 цього договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем щорічно в термін до 31 жовтня поточного року оренди. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За змістом частини 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду за невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умов договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. З письмових заперечень на позовну заяву та з відомостей на видачу орендної плати за 2012 рік (а.с. 67-69), вбачається, що [PERSON] отримала під власноручний підпис 25.07.2012 р. - 1000 кг суржика; 16.10.2012 року - 500 кг пшениці; 23.12.2013 року - 2000 кг кукурудзи, з відомостей на видачу орендної плати за 2013 рік (а.с.70-73) позивач під власноручний підпис отримала: 19.07.2013 року - 2000 кг пшениці; 02.08.2013 року - 500 кг ячменю, 21.11.2013 року - 1000 кг кукурудзи; 28.12.2013 року - 200 кг насіння соняшника. Крім того, орендна плата за 2014 рік позивачу була перерахована електронним переказом 18.11.2014 р. в сумі 1200,00 грн. (а.с.75). Також з матеріалів справи вбачається, що невчасна виплата орендної плати в повному обсязі за 2012 рік пов'язана з несприятливими погодними умовами, які призвели до загибелі сільськогосподарських культур на площах Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани», що за висновком Торгово-промислової палати України визнано форс-мажорними обставинами (а.с. 31). Суд приходить до висновку, що на час розгляду справи в суді заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» перед [PERSON] погашена в повному обсязі, у зв'язку з чим судом не може бути застосована як підстава припинення права користування земельною ділянкою орендарем систематична несплата орендної плати, передбачена п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України, на яку посилається позивач. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати позивачів не можуть бути стягнуті з відповідача на їх користь, у зв'язку з відмовою в задоволенні позову.

Outcome: dismissed