Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 27 липня 2007 року до 18 травня 2015 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] . Позивач стверджувала, що на даний час дитина мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, наведених у позові та пояснила, що з листопада 2020 року малолітня [PERSON] постійно мешкає з батьком [PERSON] . До цього дитина кожні вівторок, четвер та чотири вихідні на місяць жила з матір`ю, а кожні понеділок, середу, п`ятницю та чотири вихідні на місяць - з батьком. [PERSON] вказувала, що відповідач не надає коштів на утримання доньки, а тому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України відповідач [PERSON] був допитаний судом у якості свідка. Він зазначив, що до листопада 2020 року донька мешкала з ним за адресою: [ADDRESS] кожні понеділок, середу, п`ятницю та чотири вихідні на місяць. На сьогодні дитина постійно проживає разом з батьком. [PERSON] надав свідчення, що він належним чином виконує обов`язок з утримання доньки, а тому просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову [PERSON] та зазначив, що дитина мешкає з батьком, а тому підстави для стягнення аліментів з [PERSON] відсутні. Суд, заслухавши вступні слова позивача та представника відповідача, показання допитаного у якості свідка відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, дійшов такого висновку. 27 липня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1023. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] (а. с. 7). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року у справі № 756/5564/14-ц шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 8-10). За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Виходячи з логічного й системного тлумачення наведених законодавчих положень, можна зробити висновок, що аліменти на утримання дитини стягуються з того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Такий позов управі пред`явити той з батьків, з ким проживає дитина (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 квітня 2016 року у справі № 756/10836/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю (а. с. 11-25). Однак після набранням цим судовим рішенням законної сили сторони справи досягнули домовленості, що донька кожні вівторок, четвер та чотири вихідні на місяць мешкатиме з матір`ю, а кожні понеділок, середу, п`ятницю та чотири вихідні на місяць - з батьком. З листопада 2020 року малолітня [PERSON] постійно проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з нормою ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Та обставина, що з листопада 2020 року малолітня [PERSON] постійно мешкає з батьком визнана позивачем у поясненнях, які вона надала у своєму вступному слові, а тому доказуванню не підлягає. Отже, право на стягнення аліментів на утримання доньки у позивача виникне з моменту, коли дитина буде постійно проживати з нею (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 201/17854/16-ц). Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] .

Outcome: dismissed