Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнерінвестбуд», [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Партнерінвестбуд» (далі- Відповідач -1) укладено кредитний договір № BL3811 (далі - Генеральний договір), відповідно до умов якого ПАТ «Універсал банк» надав Відповідачу -1 кредит в сумі 207 000,00 доларів США. 24.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Партнерінвестбуд» було укладено Додаткову угоду № BL3811/KL+ до Генерального договору, відповідно до якої Банк зобов'язався встановити Позичальнику ліміт за кредитною лінією в сумі 1 000 000 грн., а Позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах не пізніше 31.03.2009 року. 24.04.2009 року між Позивачем та Відповідачем -1 було укладено Додаткову угоду №1 до Генерального договору, якою погоджувалися зміни розміру плати за користування кредитом у період з 26.08.2008 року по 23.04.2009 року до 25, 50 % річних, а також погодили, що з 24.04.2009 року встановлюється ставка за користування кредитом на рівні 18,50 % річних. За умовами кредитного договору в забезпечення повернення кредиту, процентів та інших платежів, передбачених договором, між Позивачем та [PERSON] (далі - Відповідач-1) було укладено Договір поруки № BL3711-П від 13.12.2007 року. ПАТ «Універсал банк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а Відповідач-1 в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого, станом на 24.10.2013 року утворилась заборгованість відповідачів по кредитному договору перед позивачем в сумі 274 872 грн. 47 коп., яку представник позивача просив стягнути солідарно з відповідачів. Також просив стягнути з відповідачів сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Партнерінвестбуд» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. В судове засідання, призначене на 04.07.2014 року відповідач та представник відповідача [PERSON] не з'явилися, представник відповідача надіслав до суду телеграму в якій просив суд відкласти розгляд справи на більш пізній термін у зв'язку з хворобою. В судовому засіданні, призначеному на 14.04.2014 року представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав, тому суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 157 ЦПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Суд, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з п.1.1 Статуту ПАТ «Універсал Банк», Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником усіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк», що існував у формі відкритого акціонерного товариства, тип якого у відповідності до рішення Загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» (протокол № 2-2009 від 22.06.2009 року) було змінено на Публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк». Судом встановлено, що 24.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Партнерінвестбуд» укладено кредитний договір № BL3811, відповідно до умов якого ПАТ «Універсал банк» надав кредит ТОВ «Партнерінвестбуд» в сумі 207 000,00 доларів США терміном до 01.04.2028 року (а.с.7-12). Відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору, розмір ставки за користування кредитними коштами понад встановлений відповідною Індивідуальною угодою строк застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Індивідуальною угодою з дня виникнення простроченої суми основного боргу, зокрема у випадку порушення зобов'язання Позичальником в частині несплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому, ніж передбачено відповідною Індивідуальною угодою, якщо інше не передбачено відповідною Індивідуальною угодою. 24.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Партнерінвестбуд» було укладено Додаткову угоду № BL3811/KL+ до Генерального договору, відповідно до якої Банк зобов'язався встановити Позичальнику ліміт за кредитною лінією в сумі 1 000 000 грн. на строк 12 місяців, а Позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах не пізніше 31.03.2009 року (а.с. 14-15). Судом встановлено, що 24.04.2009 року між Позивачем та Відповідачем -1 було укладено Додаткову угоду №1 до Генерального договору (а.с.16-19). За п. 1.1.1. Додаткової угоди №1 до Генерального договору 24.04.2009 року погоджувалися зміни розміру плати за користування кредитом у період з 26.08.2008 року по 23.04.2009 року до 25, 50 % річних, а п. 1.1.2. передбачено, що з 24.04.2009 року встановлюється ставка за користування кредитом на рівні 18,50 % річних. ПАТ «Універсал Банк» виконав свої зобов'язання належним чином і перерахував Відповідачу-1 суму кредиту у повному обсязі на поточний рахунок № [NUMBER], що підтверджується випискою по особовому рахунку від 25.04.2008 року (а.с.27) та заявою на видачу готівки (а.с.13). У відповідності до умов кредитного договору, 24.08.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № BL3811-П, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед ПАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання ТОВ «Партнерінвестбуд» усіх його зобов'язань перед ПАТ «Універсал Банк», що виникли з Кредитного договору, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» і ТОВ «Партнерінвестбуд» (а.с.20-24). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається із матеріалів справи, позивач повністю виконав перед Відповідачем-1 свої зобов'язання, передбачені умовами договору, а відповідачі в свою чергу порушили умов кредитного договору та договору поруки. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 24.10.2013 року утворилась заборгованість відповідачів по кредитному договору перед позивачем в сумі 274 872 грн. 47 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 208 638 грн. 48 коп., відсотки - 40 487 грн. 23 коп., пеня - 25 746 грн. 76 коп. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 12.08.2013 року та 13.11.2013 року позивачем на адресу ТОВ «Партнерінвестбуд» та на адресу [PERSON] були направлені вимоги про сплату заборгованість перед ПАТ «Універсал Банк» у добровільному порядку, однак, останні не вчинили жодних дій щодо погашення заборгованості (а.с. 35, 36, 37, 38, 39, 40). В судовому засіданні, призначеному на 14.04.2014 року представник [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачі свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконують, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved