Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] страхове бюро України звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.\~\~\~\~В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.09.2011 року близько 01-30 години на пр.Метарургів в м.Маріуполь з вини [PERSON], який керував автомобілем ВАЗ-2105 державний номерний знак 04952ЕН, який належить [PERSON] і не маючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів чинного на дату пригоди, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду М.Маріуполь від 04.11.2011р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ЗАЗ TF 6981» з державними номерним знаком АН7562НВ, що належить [PERSON] яким керував під час пригоди [PERSON] Розмір завданих збитків, згідно автотоварознавчого дослідження автомобиля «ЗАЗ TF 6981» з державними номерним знаком АН7562НВ з визначення розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу на 30.11.2011р. становить 1731грн.13коп., в тому числі ПДВ, огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено в м.Маріуполь, в присутності представника власника [PERSON] Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію діючого на той час поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, в редакції, яка діяла на момент ДТП, відповідно до встановленого п.9.2 ст. 9 Закону ліміту відповідальності, МТСБУ 08.02.2012 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 18109грн.28коп. без ПДВ, за заподіяну шкоду транспортному засобу «ЗАЗ TF 6981» з державними номерним знаком АН7562НІ та 720грн. за послуги аварійних комісарів. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП, тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати, потерпілій особі, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] МТСБУ зверталось до [PERSON] з листами про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 18109грн.28коп. та 720грн. за послуги аварійних комісарів, додаткові витрати за додатковою угодою №23 до контракту про надання правової допомоги №70 від 27.09.2012 року в розмірі 2000 грн., судовий збір в розмірі 243грн.60коп., а всього 21072грн.88коп. В ході слухання справи представник позивача МТСБУ, [PERSON], який діє на підставі довіреності, просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити його для звернення до суду з позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового кодування в порядку регресу в розмірі 21072грн.88коп., посилаючись на те, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування [PERSON] та 08.02.2012року виконало основне зобов'язання. Після чого МТСБУ зверталось до [PERSON] з листами про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку, на що відповіді від [PERSON] позивач не одержав, також МТСБУ не одержало від Укрпошти повідомлення про вручення листів відповідачу, чи підтвердження його адреси проживання. Позивач не маючи підтвердженої адреси проживання відповідача [PERSON], шукав вказаного підтвердження та не будучи впевненим в тому, що його фактична адреса співпадає з наданими даними, був змушений звернутися до суду з даним позовом за відомим місцем проживання відповідача [PERSON], а саме: проїзд Новоросійский, б.22 в м.Маріуполь, Донецької області, лише 12.02.2015р. тобто на 4 дні пізніше за межами строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦПК України. Вважає, що причини пропуску строку позовної давності позивачем є поважними. Представник позивача МТСБУ, [PERSON], який діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не з'явився, згідно надісланого до суду заяви, просить суд, розгляд справи здійснити без його участі. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, за участю його представників [PERSON] та [PERSON] Представники відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у відкритому судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову МТСБУ, посилаючись на пропущенням строків позовної давності позивачем та належних доказів, які б підтверджували поважність пропуску такого строку позивач суду не надав. Третя особа [PERSON] до відкритого судового засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої просить розглянути позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування без його участі, з рішенням прийнятим у рамках Закону буде згодний. Суд, вислухавши заперечення представників відповідача, дослідивши письмові пояснення представника позивача та додані до позову докази, приходить до висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.09.2011 року в 01-30 годин водій [PERSON] керував автомобілем [NUMBER], рухаючись по пр. Металургів у Жовтневому районі м. Маріуполя, чи не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на регульоване перехрестя з вул. К. Лібкнехта на заборонений «червоний» сигнал світлофора та скоїв зіткнення з рухавшимся по вул. К. Лібкнехта на дозволяючий «зелений» сигнал світлофора застрахованим в Моторному (транспортному) страховому бюро Україниавтомобілем [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.11.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.5). 01.06.2011 року між [PERSON] (транспортним) страховим бюро Українита [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АА/3429149, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «ЗАЗ TF 6981», д/н [NUMBER] (а.с.4). 07.12.2011 р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи (а.с.3). Згідно\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3\~ст. 267 ЦК України\~передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представниками відповідача заявлено про застосування строків позовної давності.\~\~ Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1\~ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. [PERSON] (транспортне) страхове бюро Українина виконання умов договору страхування, на підставі наказу № 294 від 06.02.2012 року перерахувала на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 18109,28, що підтверджується платіжним дорученням № 423 від 07.02.2012 року (а.с.6, 15). З моменту виплати страхового відшкодування 07.02.2012 року почав рахуватися строк позовної давності, який сплив 08.02 2015 року. Позивач [PERSON] (транспортне) страхове бюро Українизвернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування , направивши позовну заяву поштою 13.02.2015 року, яку було отримано судом 24.02.2015 року. В обгрунтування поважності пропуску строку звернення до суду позивачем надано ксерокопії листів від 26.12.2011 року, 15.06.2012 року про звернення МТСБУ до [PERSON] з питаннями про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та пропозицією компенсації понесених витрат в добровільному порядку (а.с.89, 90), але ніяких підтверджуючих документів про відправку таких листів відповідачу (поштове повідомлення, реєстр відправки кореспонденції, поштовий чек про відправку) суду не надано. Таким чином, з врахуванням вимог ст.. 57-59 ЦПК України, суд не може вважати такі докази належними та покласти їх в основу рішення для поновлення строку звернення до суду. Крім того, намагання позивача в позасудовому порядку вирішити спір з відповідачем не може бути підставою для визнання пропуску строку звернення до суду поважним. Інших поважних причин пропуску строку позивачем не наведено та письмових доказів не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову Моторного страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування слід відмовити у зв,язку з пропуском строку звернення до суду, при цьому законодавець не допустив будь-яких виключень щодо кількості пропущених днів строку позовної давності, які б могли бути підставою для його поновлення та значна чи незначна кількість пропущених днів такого строку не може бути підставою для його поновлення, якщо не доведено суду поважність їх пропуску.

Outcome: dismissed