Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

08.07.2016 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини не перебуваючи у шлюбі. В заяві заявниця посилається на те, що 20 квітня 2015 року вона народила дитину сина, вагою 3300 грам в Міській лікарні № 6 м. Макіївка, Донецької області, на тимчасово окупованій території, де їй було видано медичне свідоцтво про народження № 162 від 20.10.2015 року. Вона звернулася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області з приводу реєстрації сина, але їй було запропоновано звернутися до суду, тому заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою і просить встановити факт народження дитини чоловічої статі, 20 квітня 2015 року. Заявниця [PERSON] в судове засідання не зявилася, але в заяві зазначила справу розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Суд, дослідивши матеріали, вважає можливим розгляд справи у відсутність заявниці [PERSON] та представника заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області. Заслухавши свідчення свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.4\~ст. 257-1 ЦПК України\~ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що згідно дублікату Медичного свідоцтва про народження № 162 від 20.04.2015 року виданого міською лікарнею № 6 м. Макіївки, Донецької області, заявниця [PERSON] народила 20 квітня 2015 року в пологовому відділенні міської лікарні № 6 м. Макіївки, дитину хлопчика, доношеною на 39 тижні вагітності, при одноплідних пологах, дана вагітність перша, пологи перші, що є наявним у матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Про те, що заявниця зверталася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається з відповіді № 94/4.2-06-116 від 26.02.2016 року, що є наявним у справі і їй запропоновано звернутися до суду за встановленням факту народження дитини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду свідчив, що добре знає матір заявниці, а також заявницю і пояснив суду, що вона мешкала в цивільному шлюбі, а потім відносини припинили. А в квітні місяці 2015 року в лікарні м. Макіївки, вона народила хлопчика. Свідок [PERSON] дала аналогічні свідчення і не довіряти свідченням свідків у суду підстав не має. При вирішенні питання про встановлення факту народження суд приймає до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] які підтвердили факт, того, що [PERSON] 20.04.2015 року в міській лікарні № 6 м. Макіївки, Донецької області народила сина. Для реєстрації народження сина вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану з приводу отримання свідоцтва про народження сина, але їй було відмовлено. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану проводить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є [PERSON] та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її сина, виданого державним органом України.

Outcome: approved