Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

06 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 26.07.2012 року [PERSON] було прийнято спеціалістом в відділ бухгалтерського звіту Запорізької ТЕС Запорізького відділення бухгалтерського відділу департаменту бухгалтерського обліку ТОВ «ДТЕК Сервіс» по переведенню, згідно наказу № 734-к від 26.07.2012 року. 26.12.2012 року підприємство перейменовано в ТОВ «ДТЕК Сервіс», згідно наказу № 700-ОД від 26.12.2012 року. 08.01.2013 року її було переведено спеціалістом групи бухгалтерського обліку Запорізької ТЕС Запорізького відділу бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку департаменту по бухгалтерському обліку та звітності. 09.12.2015 року її було звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників по п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу № 746-к від 09.12.2015 року. Рішення про звільнення є незаконним та необґрунтованим. Не було враховано її переважне право на залишенні на роботі. Відповідач не прийняв до уваги те, що на підприємстві в групі бухгалтерського обліку була створена цехова профспілкова організація групи бухгалтерського обліку ДТЕК Придніпровської ТЕС, яка входить до Первинної профспілкової організації відокремленого підрозділу «Придніпровська теплова електрична станція» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго». Відповідач порушив встановлений законодавством порядок отримання згоди на звільнення, оскільки до первинної профспілкової організації взагалі не звертався. Також зазначає, що наказ №746-к від 09.12.2015 року про її звільнення був підписаний не директором. А керівником департаменту з управління персоналом ТОВ «ДТЕК Сервіс», що суперечить нормам трудового законодавства. Просить суд визнати незаконним Наказ № 746-к від 09 грудня 2015 року про її звільнення. Поновити її на посаді спеціаліста групи бухгалтерського обліку Запорізької ТЕС Запорізького відділення бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку департаменту по бухгалтерському обліку та звітності Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 10.12.2015 року по 16.07.2018 року в сумі 155714,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Зазначила, що звільнення відбулося з порушенням всіх процедур. Були запропоновані не всі вакантні посади, а переважно ті які були за межами міста. Представники відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» Міняфаєва Є.В. в судовому засіданні позов не визнала та зокрема пояснила, що на підприємстві ТОВ «ДТЕК Сервіс» відсутня профспілкова організація, тому відповідач мав всі законні підстави звільняти позивача у зв'язку зі скороченням штату без відповідного погодження з боку профспілки ДТЕК «Запорізька ТЕС», оскільки ця профспілка ніякого відношення до їх підприємства не має. Скорочення штату працівників відбулося через зміни в організації виробництва та праці на товаристві, що змінилося через скорочення об'єму послуг, яке надається підприємством. Під час вирішення питання про скорочення працівників підприємство відповідно до вимог ст.42 КЗпП України провело відповідну оцінку фахівців групи бухгалтерського обліку Департаменту з бухгалтерського обліку та звітності ТОВ «ДТЕК Сервіс», за результатами якої позивач була виявлена як така, що мала найменші показники, що і було підставою для прийняття рішення про звільнення. Директор Товариства в рамках здійснення керівництва ТОВ «ДТЕНК Сервіс», надав керівнику Департаменту по управлінню персоналом ТОВ «ДТЕК Сервіс» повноваження за довіреністю від 01 січня 2015 року, на підставі якої [PERSON] видав наказ №212-ОД-К від 06.10.2015 року про внесенні змін до штатного розпису та скорочення штату робітників та накази про звільнення позивача. Виданий наказ про скорочення чисельності штату та про звільнення позивача був на законних підставах Таким чином порушень з боку підприємства не було, права працівників порушені не були. Позивач була повідомлена про скорочення штату та їй було запропоновано весь список вакантних посад, проте відмовилась від підпису, про що було складено акт від 09.10.2015 року. Також від представника відповідача неодноразово надавалися письмові заперечення проти позову та пояснення в яких зазначає та обґрунтовує відсутність порушень з боку підприємства (том 1 а.с.29-97, 102-112, том 2 а.с.104-117, 171-173). Представник третьої особи Первинна профспілкова організація ДТЕК Запорізька ТЕС Середов І.А. в судовому засіданні вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, відповідач повинен був звернутися до них за попередньою згодою на звільнення позивача, оскільки вона є членом профспілки. Зазначив, що в структурі ТОВ "ДТЕК Сервіс" передбачена профгрупа, що веде бухгалтерський облік. Процедура звільнення була порушена. Від Первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізька ТЕС також надійшли письмові пояснення в яких зазначає, що саме на підприємстві відповідача в групі бухгалтерського обліку була створена цехова профспілкова організація Групи бухгалтерського обліку ДТЕК Запорізької ТЕС, яка входить до Первинної профспілкової організації ДТЕК Запорізька ТЕС. Робоче місце працівників ТОВ «ДТЕК Сервіс» групи бухгалтерського обліку (членів профспілкової групи) знаходиться саме на території відокремленому підрозділу «Запорізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО». Відповідачем не були виконані вимоги Закону. ТОВ «ДТЕК Сервіс» не зверталось до профкому первинної профспілкової організації ТДЕК Запорізька ТЕС з приводу погодження звільнення [PERSON] Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з ВАТ «Дніпроенерго», що підтверджується трудовою книжкою серії [NUMBER] від 17 вересня 1992р. ( том 1 а.с.5-8). Згідно рішення загальних зборів від 15 квітня 2011 року була проведена зміна найменування підприємства на ПАТ «Дніпроенерго» (Запорізька ТЕС). 01.01.2012 року наказом №1172 від 21.12.2011 була переведена у відділ бухгалтерського обліку бухгалтером. Згідно рішення загальних зборів від 10 квітня 2012 року була проведена зміна найменування підприємства на ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». 25 липня 2012 року [PERSON]. була звільнена у зв'язку з переведенням до ТОВ «ДТЕК Сервіс» за п.5 ст.36 КЗпП України, а 26 липня 2012 року вона прийнята спеціалістом у відділ бухгалтерського обліку Запорізької ТЄС Запорізького відділення бухгалтерського обліку департаменту бухгалтерського обліку по переводу з ОП «Запорізька ТЕС» ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго». 26 грудня 2012 року за наказом № 700-ОД підприємство перейменовано в ТОВ «ДТЕК Сервіс». 08 січня 2013 року [PERSON] переведено спеціалістами групи бухгалтерського обліку Запорізької ТЕС Запорізького відділення бухгалтерського обліку відділу бухгалтерського обліку департаменту по бухгалтерському обліку та звітності. 01 жовтня 2015 року між ТОВ «ДТЕК Сервіс» та ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» було укладено додаткову угоду до Договору надання послуг з ведення бухгалтерського обліку № 2568-ДС/ОЦО - 2014 від 09 жовтня 2014 року. Згідно цієї додаткової угоди ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» значно зменшує обсяги замовлень послуги щодо ведення бухгалтерського та податкового обліку по Договору, що знайшло своє відображення у скороченні видатків на закупівлю цих послуг, що підтверджується договором, додатковою угодою та калькуляцією до них (том 1 а.с.70-94). Наказом № 210-ОД-К від 06 жовтня 2015 року були внесені зміни в штатний розпис та структуру департаменту по бухгалтерському обліку та звітності з 10 грудня 2015 року, відповідно до якого були скорочені посади у відділі бухгалтерського обліку в Запорізькому відділенні бухгалтерського обліку Запорізької ТЕС 3 штатних одиниць, з яким [PERSON] була ознайомлена, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні. Даний наказ був підписаний керівником департаменту по управлінню персоналом [PERSON], на підставі довіреності від 01 січня 2015 року, виданої директором ТОВ «ДТЕК Сервіс» [PERSON], яка уповноважила останнього приймати рішення по кадровим питанням товариства, в тому числі прийом та звільнення робітників товариства, тощо. Відповідно до Приказу №746-к від 09.12.2015 року щодо звільнення, [PERSON] зазначено «з умовами звільнення не погодилась, від пропозицій щодо працевлаштування не відмовлялась, умови праці та її оплату з нею не обговорювались». Як повідомила позивач в судовому засіданні, дійсно від підпису відмовилась, так як запропоновані посади були за межами міста Енергодар, тобто позивач була повідомлена та ознайомлена за 2 місяці 09.10.2015р. про скорочення штату, з переліком вакансій у відповідності ч.3 ст.49 КЗпП України (т. 1 а.с.38). Підприємством було проведено оцінку спеціалістів групи бухгалтерського обліку на підставі положення Наказу № 4 ТОВ «ДТЕК Сервіс» від 06.04.2015 року «Про затвердження результатів щорічної оцінки діяльності співробітників». В положенні додатку до Наказу зазначено, що результати Щорічної оцінки діяльності, а також наявності професійних сертифікатів, рівень освіти і продуктивності праці та інші показники кваліфікації, необхідні для оцінки співробітника, що пов'язані з напрямком діяльності, можуть бути враховані при проведенні оцінки співробітників ТОВ «ДТЕК Сервіс» в рамках визначення кандидатів для переведення на іншу посаду і звільнення (в т.ч. скорочення штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці) (т. 2 а.с. 240, 241). Відповідно до наказу відповідача № 744-к від 09 грудня 2015 року [PERSON] була звільнена з посади, за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату робітників, з наказом ознайомлена з умовами звільнення не згодна (том 1 а.с.38). Наказом від 10 грудня 2015 року № 877-ОДЗ затверджено новий штатний розклад Департаменту по бухгалтерському обліку та звітності ТОВ «ДТЕК Сервіс», без посади, що обіймала позивач, що свідчить про скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві відповідача (том 1 а.с. 96). Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс», затвердженим загальними зборами 12 червня 2015 року товариство регулюється чинним законодавством України. Товариство у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами та іншими нормативно-правовими актами (том 1 а.с. 41-66). Згідно п.17.11 Статуту ТОВ «ДТЕК Сервіс» виконавчим органом товариства є директор товариства, який вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, вирішення яких відносить до компетенції загальних зборів учасників товариства. Пунктом 15.3.24 Статуту Товариства визначено, що до компетенції Загальних зборів Учасників Товариства належить прийняття рішення про обрання уповноваженої особи Учасника для представництва його інтересів у випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 15.3.54 Статуту Товариства до компетенції Загальних зборів Учасників входить прийняття рішень про видачу Товариством довіреностей та уповноваження осіб на підписання вказаних довіреностей. У відповідності до п.17.9 Статуту Товариства Директор може призначити особу, що буде тимчасово виконувати обов'язки Директора на строк до 35 днів. Така особа має всі права, повноваження та обов'язки, а також несе таку ж відповідальність, як Директор Зазначене вказує, що наказом Директор може призначити особу, що буде тимчасово виконувати його обов'язки. Таким чином, особа, що тимчасово виконує обов'язки Директора, має усі повноваження Директора за Статутом та діє без довіреності (доручення), при здійсненні своїх повноважень особа зазначається як тимчасово виконуюча обов'язки Директора. Наряду з цим, [PERSON] діяв на підставі довіреності, як керівник Департаменту з управління персоналом та мав певний спектр повноважень в рамках довіреності, що відносяться до його сфери керування. Таким чином, щодо посилання позивача на відсутність повноважень [PERSON] на підписання наказу про звільнення, суд зазначає, що довіреність від 01.01.2015 року відповідає вимогами ст.ст. 244-246 ЦК України. Директор Товариства в силу своїх повноважень, передбачених Уставом мав право видавати довіреність [PERSON] з зазначеними в ній повноваженнями. Дії директора [PERSON] та керівника департаменту [PERSON] були правомірні. Довіреність є законною. Видаючи наказ №212-ОД-К від 06.10.2015 року та наказ № 877 від 10.12.2015 року, [PERSON] діяв в рамках своїх повноважень та законних підставах (наявність об'єктивних підстав для скорочення штату та затвердження нового штатного розпису). Пунктом 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у п.п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», зі змінами та доповненнями, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. За правилами ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 Кодексу законів про працю України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Таким чином, обов'язковими умовами є утворення на підприємстві профспілки та членство в ній працівника. Відповідно до п.10 ст. 247 КЗпП України виборчий орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом. Крім того, відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 25.01.2011 року «Гарантій працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації», якщо на підприємстві створена первинна профспілкова організація, власник або уповноважений ним орган має дотримуватися вимог частини третьої статті 22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". У випадку коли на підприємстві немає профспілки, зазначені питання бажано погоджувати з виборним представником від трудового колективу. Дійсно відповідно до протоколу засідання конференції трудового колективу від 01 грудня 2014 року були розглянуті питання та обрані секретар конференції трудового колективу, голова конференції трудового колективу та голова ради трудового колективу (том 1 а.с.125,126). Наказ про внесення змін в штатний розпис та скорочення штату робітників №210-ОД-К та наказ про звільнення №744-К від 09.12.2015 року були видані за погодженням з Головою ради трудового колективу. Проте відповідно до ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборчого органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. У відповідності до ст. 36 Конституції України громадяни мають право на участь у професійних спілках з метою захисту своїх трудових і соціально-економічних прав та інтересів. Професійні спілки є громадськими організаціями, що об'єднують громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної діяльності. Професійні спілки утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів. Усі професійні спілки мають рівні права. Обмеження щодо членства у професійних спілках встановлюються виключно цією Конституцією і законами України. Ніхто не може бути примушений до вступу в будь-яке об'єднання громадян чи обмежений у правах за належність чи неналежність до політичних партій або громадських організацій. Усі об'єднання громадян рівні перед законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Профспілкова група (цеховий комітет) у своїй діяльності керується Статутом профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості («УКРЕЛЕКТРОПРОФСПІЛКИ») та Положенням про первинну організацію профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України «УКРЕЛЕКТРОПРОФСПІЛКИ») (том 2 а.с.148-165). Згідно п. 5.2 Статуту профспілки: у первинних профспілкових організаціях за рішенням зборів, конференції або профспілкового комітету можуть створюватися у підрозділах (цехах, виробництвах, відділеннях, дільницях, відділах, групах навчальних закладів тощо) цехові профспілкові організації, які на своїх зборах обирають цехові профспілкові комітети; а також профспілкові групи, які на зборах профгрупи обирають профспілкового групового організатора (профгрупорга). Пунктом 5.18 Статуту профспілки передбачені повноваження й порядок роботи первинної профспілкової організації, профспілкового комітету, профорганізатора та профгрупорга визначаються Положенням про первинну профспілкову організацію Профспілки, Положенням про профспілкового групового організатора, які затверджуються Президією Центрального комітету Профспілки. З листа голови ППО вбачається, що в ТОВ «ДТЕК Сервіс» були створені профспілкові групи (відділ бухгалтерського обліку), з яких останній просить відраховувати профвнески. (том 2 а.с.179). З витягу з протоколу № 30 засідання первинна профспілкова організація Запорізька ТЕС ПАТ «ДНІПРОЕНЕРГО» від 18 вересня 2012 року змінено назву відокремленого підрозділу Товариства. А саме, з первинної профспілкової організації Запорізької теплової електричної станції ПАТ «ДНІПРОЕНЕРГО» на Первинна профспілкова організація ДТЕК Запорізька ТЕС. (том 2 а.с.167). Таким чином саме на підприємстві ТОВ «ДТЕК Сервіс» в групі бухгалтерського обліку була створена цехова профспілкова організація Групи бухгалтерського обліку ДТЕК Запорізької ТЕС, яка входить до Первинної профспілкової і організації ДТЕК Запорізької ТЕС. Робоче місце працівників ТОВ «ДТЕК Сервіс» групи бухгалтерського обліку (членів профспілкової групи) знаходиться саме на території відокремленого підрозділу «Запорізька теплова електрична станція» ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО». За приписами п. 10 ст. 247 КЗпП, ст. 38 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України та ст. 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.05.1999 р. № 1045-ХІV розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. На позивача, як члена профспілки, поширюються гарантії, встановлені законом. В даному випадку згода профспілки не була отримана відповідачем взагалі, його звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України було проведено без звернення до органу первинної профспілкової організації, хоча у даному випадку воно є обов'язковим. Таким чином, суд вважає, оскільки відповідачем не були дотримані вищевказані норми трудового законодавства, був порушений порядок звільнення позивача, наказ про його звільнення є незаконним, він, відповідно до ст. 235 КЗпП України, підлягає поновленню на посаді зі скасуванням наказу про звільнення та стягненням заробітної плати за час вимушеного прогулу. Доводи відповідача ТОВ «ДТЕК Сервіс» стосовно того, що підприємство не було повідомлено про створення первинної профспілкової організації суд не приймає до уваги, оскільки це спростовується матеріалами справи. Крім того, Голови профспілок зверталися із заявами та листами до директора ТОВ «ДТЕК Сервіс» щодо передуючого звільнення працівників, проте відповідно відповіді ТОВ «ДТЕК Сервіс» повідомляло, що наказ №210-ОД-к погодив голова ради трудового колективу, а не голова профкому, що є порушенням норм чинного трудового законодавства. Відповідно до п.5 розд. ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Виходячи з розрахунку позивача приведеного в заяві про збільшення позовних вимог (т. 2 а.с. 244-245), який приведено вірно, з урахуванням довідки ТОВ «ДТЕК Сервіс» про заробітну плату за період з 01.10.2015 по 30.11.2015, яка склала 5046,32 грн., середня заробітна плата дорівнює 240,30 грн., враховуючи період вимушеного прогулу з 10.12.2015 по 16.07.2018 р.р. (648 днів, тобто до дати ухвалення рішення про поновлення на роботі), з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу (648*240,30) = 155714,40 грн. Стосовно відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Заявлена моральна шкода у розмірі 10000,00грн. позивачем зовсім не обґрунтована. На підставі ст. 237-1 КЗпП України та ст.23 ЦК України, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру порушених прав у задоволенні стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. В силу ч.3 ст.59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом неодноразово роз'яснювалось сторонам положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та з'ясувавши всі суттєві обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, співставивши їх з нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволено частково у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з ТОВ «ДТЕК Сервіс» слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1378,00грн.

Outcome: partial