Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.07.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 01.03.2015р. позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.03.2015 року. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач [PERSON], що підтверджується копіями паспортів, де в якості адреси реєстрації значиться: [ADDRESS]. Позивач зазначає про те, що на виконання вимог ч.2\~ст.1281 ЦК України\~ним 20.02.2016 року була направлена претензія кредитора до Першої Харківської державної нотаріальної контори. 02.03.2016 року позивачем було отримано відповідь з держнотконтори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк» На думку позивача, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов»язання померлого позичальника. Спадкування обов»язків відбулося відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, згідно ч.3\~ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач вказує і на те, що 17.07.2016 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого було пред»явлено вимоги, але ніяких дій не було виконано. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 03.07.2012 року становить 5528 грн. 80 коп., позивач просить задовольнити його вимоги, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з*явився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового розгляду справи повідомлявся належно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився , подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до укладеного договору № б/н від 03.07.2012 року [PERSON] отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.6-7). Позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.03.2015 року (а.с.34). Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 03.07.2012 року становить 5528 грн. 80 коп. Так, відповідно до п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, ч.1\~ст.608 ЦК України\~встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України\~визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 3, 5\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1\~ст.1270 ЦК України\~передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. \~\~\~ \~Відповідно до ч.2\~ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Стаття 1282 ЦК України\~визначає, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як вбачається з відповіді Першої Харківської державної нотаріальної контори за вих. № 487/02-14 від 24.02.2016 року, претензія крдитора ПАТ КБ "ПриватБанк" до спадкоємців [PERSON], який помер 01 березня 2015 року, одержано 23 лютого 2016 року та зареєтсровано по книзі обліку і реєстарції спадкових справ за № 196, спадкова справа № 423/2015. Також зазначено, що у разі наявності заборони кредитора буде письмово повідомлено про те, що спадкоємцям боржника видано свідоцтво про право на спадщину, надання будь-якої іншої інформації кредитору діючим законодавством не передбачено. (а.с.39). Згідно з ч.3\~ст.10 ЦПК України\~та ч.ч.1,4\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, так як відсутні докази наявності спадкового майна після смерті [PERSON], а також, що відповідач [PERSON] взагалі прийняв спадщину, у разі її існування, після смерті його батька [PERSON] Крім того, в судовому засіданні встановлено, що окрім відповідача [PERSON], його спадкоємцями також є дружина [PERSON], та син [PERSON], яким позвиач направив відповідні листи-претензії щодо погашення заборгованості, які також могли прийняти спадщину. Доказів того, що вони відмовились від прийняття від спадщини позивачем суду не надано. Факт спільного проживання спадкоємця [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на момент його смерті в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, оскільки наявність реєстрації відповідача [PERSON] за адресою, де мешкав спадкодавець, не є належним доказом того, що він фактично мешкав разом зі спадкодавцем, тому не свідчить про фактичне прийняття ним спадщини, в зв*язку з чим необгрунтовані підстави вважати що до нього в порядку спадкування перейшли обов»язки спадкодавця перед іншими особами (кредиторами). З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк». Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то, відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed