Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просить: відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та передати малолітню [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування для подальшого її влаштування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на обліку Служби у справах дітей по Слобідському району з квітня 2018 року перебуває малолітня [PERSON] ,2014 р.н.Згідно з інформацією сектору превенції патрульної поліції Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 23.03.2018 року до чергової частини Слобідського відділу ГУНП У в Харківській області 21.03.2018 о 22-21 від оператора «102» надійшов виклик про те, що за адресою: [ADDRESS] , бійка вдома, чоловік б`є дружину. Було встановлено , що у квартирі знаходилася мати дитини [PERSON] , батько [PERSON] та які будучи у стані алкогольного сп`яніння вчинили бійку вдома. У квартирі був повний безлад і антисанітарні умови для проживання. Також було виявлено малолітню дитину [PERSON] , яка знаходилася в темній кімнаті, в брудному одязі та була дуже перелякана. Мати [PERSON] сказала, що дитина їй не потрібна після чого співробітниками поліції було прийнято рішення та за Актом органа внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.03.2018 малолітню [PERSON] було доставлено до комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська багатопрофільна лікарня № 18».Згідно з інформацією лікувального закладу дитина потрапила з діагнозом гострий назофарингіт, мати відвідує не регулярно, без дозволу медперсонала годує дитину продуктами, які не підходять для дитячого харчування, до медперсоналу пред`являє необгрунтовані вимоги.Згідно з інформацією центру соціальних служб для сім`ї, дітей і молоді [PERSON] під час спілкування зі спеціалістом центру поводилася збуджено, відмовляється йти на контакт, до помешкання зайти не дозволила. Під час спілкування то цікавилася умовами повернення дитини, то говорила, що хоче відмовитися взагалі від дитини. Зі слів сусідів, в помешканні, де сталася бійка проживає ще мати відповідача - бабуся дитини [PERSON] , яку вони вже декілька днів не бачили. Також сусіди повідомили, що [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, до помешкання постійно приводить невідомих чоловіків, від соціального супроводу мати дитини відмовилася. Для вирішення питання про можливість повернення дитини на виховання матері спеціалістами ССД по Слобідському району у квітні 2018 року було обстежено житлово-побутові умови проживання родини за адресою: [ADDRESS] в ході якого було встановлено наступне.Житло знаходиться на 1 поверсі 3 поверхового будинку, у гуртожитку,складається з 1 кімнати (2 кімнати об`єднані в одну) 40 кв. м. Кухня, санвузол спільні для всіх мешканців поверху, все перебуває в занедбаному стані, душа немає. Умови проживання родини антисанітарні. Кімнати перегороджені меблевою стінкою. В одній з кімнат облаштоване місце для приготування їжі - брудна, обгоріла електрична піч стоїть на стільці у доступності для дитини, становить загрозу як для дитини, так і для дорослих мешканців. Розкидані брудні речі, сміття. В кімнаті, в якій облаштована кухня взагалі сміттєзвалище.Квартира належить бабусі дитини [PERSON] Мати з дитиною зареєстровані за іншою адресою, зі слів матері здають це приміщення в оренду.Між бабусею та матір`ю дитини постійно трапляються сварки, непорозуміння на підставі вживання матір`ю дитини алкогольних напоїв, неналежним ставленням до дитини, способу життя. Умов для проживання дитини не створено. [PERSON] ніде не працює, в ході спілкування зі спеціалістами ССД по Слобідському району поводиться агресивно, скандалить, надає неправдиві пояснення, ССД по Слобідському району були підготовлені запити до наркологічного та психоневрологічного диспансеру для з`ясування можливості виконувати матір`ю свої батьківські обов`язки, але [PERSON] надала сертифікати наркологічного огляду для керування автотранспортом, а психіатричного огляду для виконання обов`язків юриста. Долею дитини більше цікавиться бабуся дитини [PERSON] , яка весь час і спонукає свою доньку до будь-яких дій щодо повернення онуки. Саме вона частіше спілкується з спеціалістами ССД по Слобідському району.За таких обставин на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчих органів від 03.04.2018 було розглянуто питання про влаштування малолітньої до державного закладу.Згідно з рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 229 від 11.04.2018 «Про реєстрацію народження та влаштування малолітніх» малолітню [PERSON] було влаштовано до комунального закладу охорони здоров`я «Обласний будинок дитини № 2», де вона перебуває по цей час.Згідно з інформацією комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 1» родина [PERSON] прибула у серпні 2017 року. Первинна медична документація до закладу матір`ю не була надана. На руках матері знаходилася «Історія розвитку дитини», яка заведена у поліклініці під час огляду дитини у 2015 році, з єдиним записом лікаря та бланками направлень на лабораторні обстеження, які не були виконані. Рекомендації лікаря щодо обстеження дитини та проведення профілактичних щеплень не виконані. Обстеження умов проживання провести медичним працівникам не вдалось у зв`язку з небажанням матері.Зі слів сусідів [PERSON] зловживає алкогольними напоями, в квартирі часто бувають сварки і бійки, з приводу чого неодноразово викликалася поліція.У червні 2017 р. [PERSON] народила вдома дитину, яка потім померла в пологовому будинку. На обліку з приводу вагітності в медичних закладах не перебувала. Згідно з характеристикою Слобідського відділу поліції ГУНП в Харківській області, зі слів сусідів характеризується негативно, вживає алкогольні напої, порушує громадський порядок, постійно конфліктує з сусідами, була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП (насилля в сім`ї), ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків).Згідно з довідкою наркологічного диспансеру від 27.09.2018 [PERSON] знаходилася на обстеженні у наркологічному відділенні № 3 з 21.08.2018 по 27.08.2018, діагноз: на час обстеження даних за наркологічну патологію не виявлено.Згідно з довідкою психоневрологічного диспансеру психіатричних розладів не виявлено. [PERSON] звернулася до ССД по Слобідському району із заявою про повернення дитини на виховання.23.10.2018 р. на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчих органів міської ради було розглянуто питання щодо доцільності повернення малолітньої [PERSON] на виховання матері. Членами Комісії було прийнято рішення про недоцільність на цей час повернення малолітньої [PERSON] , [INFO] , до матері [PERSON] , та продовжити термін перебування малолітньої [PERSON] , [INFO] , у комунальному закладі охорони здоров`я «Обласний будинок дитини № 2». Засідання відбулося за участю матері дитини. 11 лютого 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі , призначено у справі підготовче засідання. 11 березня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому відповідач посилалася на необгрунтованість позовних вимог . Ухвалою суду від 08 квітня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала , пояснила , що вона займалася вихованням та доглядом за дитиною, виконувала свої батьківські обов`язки, посилання зазначені у позовній заяві служби у справах дітей не відповідають дійсності. На теперішній час вона має офіційне місце роботи та постійний заробіток. Вона не перебуває на обліку в психоневрологічних чи наркологічних лікувальних закладах. Дитину у дитячому будинку вона відвідує постійно. Суд, вислухавши вступне слово учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір,ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження дитини Серії [NUMBER] від 16.04.2014 року. Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України , відомості про батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З листа КЗОЗ « Харківська міська дитяча поліклініка № 1» від 07.08.2017 року вбачається , що вказаний медичний заклад звернувся до служби у справах дітей про взяття дитини [PERSON] , [INFO] на облік ,як таку , що потрапила в складну життєву ситуацію та повідомив, що мати дитини [PERSON] не перебуває в зареєстрованому шлюбі , донька [PERSON] у теперішній час проходить обстеження для оформлення до дитячого дошкільного закладу. Первинна документація матір,ю не надана (зі слів матері документи загублені). Зі слів сусідів [PERSON] зловживає спиртними напоями , в квартирі часто бувають сварки та бійки , з приводу чого неодноразово викликався наряд поліції. У червні 2017 року [PERSON] народила вдома дитину , яка потім померла в пологовому будинку. На обліку з приводу вагітності в медичних закладах не перебувала. Матеріально - побутові та санітарно- гігієнічні умови за адресою: [ADDRESS] незадовільні. Зі слів бабусі [PERSON] також мешкає в районі Баварії у співмешканця. Згідно з інформацією сектору превенції патрульної поліції Слобідського ВП ГУНП У в Харківській області від 23.03.2018 року до чергової частини Слобідського відділу ГУНП У в Харківській області 21.03.2018 о 22-21 від оператора «102» надійшов виклик про те, що за адресою: [ADDRESS] , бійка вдома, чоловік б`є дружину. Було встановлено, що у квартирі знаходилася мати дитини [PERSON] , батько [PERSON] , та які будучи у стані алкогольного сп`яніння вчинили бійку вдома. У квартирі був повний безлад і антисанітарні умови для проживання. Також було виявлено малолітню дитину [PERSON] , яка знаходилася в темній кімнаті, в брудному одязі та була дуже перелякана. Мати [PERSON] сказала, що дитина їй не потрібна після чого співробітниками поліції було прийнято рішення та за Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 22.03.2018 малолітню [PERSON] було доставлено до комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська багатопрофільна лікарні № 18». Згідно з інформацією Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська багатопрофільна лікарні № 18» дитина [PERSON] , [INFO] , потрапила з діагнозом гострий назофарингіт, мати відвідує не регулярно, без дозволу медперсонала годує дитину продуктами, які не підходять для дитячого харчування, до медперсоналу пред`являє необгрунтовані вимоги. Рішенням виконавчого комітету ХМР від 11.04.2018 року за №229 дитину [PERSON] , [INFO] , влаштовано на виховання до комунального закладу охорони здоров,я для дітей , утримання здійснюється за рахунок держави. Відповідно до листа Центру соціальних служб для сім,ї, дітей та молоді Слобідського району м. Харкова сім,я [PERSON] знаходиться під особистим контролем центру , оскільки від соціального супроводу вона відмовилася , послуги їй надаються за карткою обліку роботи з сім,єю. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] має з сертифікат КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 02.05.2018 на відсутність протипоказань до керування автотранспортом, та сертифікат КЗОЗ «Харківській міський психоневрологічний диспансер №3» від 02.04.2018 року на відсутність протипоказань до виконання обов.язків юриста. З листа КЗОЗ « Харківська міська дитяча поліклініка № 1» від 07.05.2018 року та 14.06.2018 року вбачається ,медична картка та виписка з відповідними щепленнями за формою №063 дитини [PERSON] , [INFO] , у закладі відсутня. Мати вищевказаний документ до закладу не надавала . Згідно актів обстеження від 11.05.2018 та 17.08.2018 року обстежено житлово-побутові умови проживання родини за адресою: [ADDRESS] в ході якого було встановлено :житло знаходиться на 1 поверсі 3 поверхового будинку, у гуртожитку, складається з 1 кімнати (2 кімнати об`єднані в одну) 40 кв. м. Кухня, санвузол спільні для всіх мешканців поверху, все перебуває в занедбаному стані, душа немає. Умови проживання родини антисанітарні. Кімнати перегороджені меблевою стінкою. В одній з кімнат облаштоване місце для приготування їжі - брудна, обгоріла електрична піч стоїть на стільці у доступності для дитини, становить загрозу як для дитини, так і для дорослих мешканців. Розкидані брудні речі, сміття. В кімнаті, в якій облаштована кухня взагалі сміттєзвалище.Квартира належить бабусі дитини [PERSON] Мати з дитиною зареєстровані за іншою адресою, зі слів матері здають це приміщення в оренду.Між бабусею та матір`ю дитини постійно трапляються сварки, непорозуміння на підставі вживання матір`ю дитини алкогольними напоями, неналежним ставленням до дитини, способу життя. Умов для проживання дитини не створено. [PERSON] ніде не працює, в ході спілкування зі спеціалістами ССД по Слобідському району поводиться агресивно, скандалить, надає неправдиві пояснення, ССД по Слобідському району були підготовлені запити до наркологічного та психоневрологічного диспансеру для з`ясування можливості виконувати матір`ю свої батьківські обов`язки але [PERSON] надала сертифікати наркологічного огляду для керування автотранспортом, а психіатричного огляду для виконання обов`язків юриста. Згідно з інформацією комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 1» від 06.09.2018 року родина [PERSON] прибула у серпні 2017 року. Первинна медична документація до закладу матір`ю не була надана. На руках матері знаходилася «Історія розвитку дитини», яка заведена у поліклініці під час огляду дитини у 2015 році, з єдиним записом лікаря та бланками направлень на лабораторні обстеження, які не були виконані. Рекомендації лікаря щодо обстеження дитини та проведення профілактичних щеплень не виконані. Обстеження умов проживання провести медичним працівникам не вдалось у зв`язку з небажанням матері. Відповідно до характеристики Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області , [PERSON] мешкає одна , зі слів сусідів характеризується негативно , вживає алкогольні напої , порушує громадський порядок , постійно конфліктує з сусідами. Була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насилля у сім,ї) та ч. 1 ст. 184 КУпАП ( невиконання батьківських обов,язків). Згідно з довідкою наркологічного диспансеру від 27.09.2018 [PERSON] знаходилася на обстеженні у наркологічному відділенні № 3 з 21.08.2018 по 27.08.2018, діагноз: на час обстеження даних за наркологічну патологію не виявлено. Згідно з довідкою психоневрологічного диспансеру психіатричних розладів не виявлено. Згідно Висновку від 27.11.2018 року за вих. № 724 Департамент Служб у справах дітей ХМР вважає за доцільне відібрати дитину від матері [PERSON] , без позбавлення останньої батьківських прав. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Передбаченими пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України підставами для відібрання дитини від батьків є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків ч. 2 ст. 170 СК України. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. З огляду на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, така позиція викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України». Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання. Позивачем не наведено будь-яких виключних обставин, які б викликали крайню необхідність розлучення дитини з матір`ю. А відібрання дитини позбавить дитину батьківської турботи та допомоги і може призвести до погіршення її становища. Матеріали справи не містять доказів винної поведінки [PERSON] та умисного ухилення її від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради не було надано переконливих доказів загрози життю та здоровою, внаслідок протиправних дій відповідача щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] .. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] не забезпечує дитину харчуванням, одягом, не виявляє до неї батьківської турботи і тим самим ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до довідки ТОВ «Споживчий центр» від 06.02.2019 року відповідач [PERSON] працює у товаристві на посаді фахівця з 14.11.2018 року на даний час має заробітну плату у розмірі 12422,36 грн. Як вбачається з довідки КНП «Обласний будинок дитини №2» на вихованні у будинку знаходиться малолітня [PERSON] . За весь час перебування у закладі , а саме з 04.05.2018 року до наступного часу мати дитини та бабуся регулярно відвідують дитину у закладі . Мати та бабуся відвідують дитину під час режимних моментів , порушуючи тим самим режим закладу , заважають створити повноцінні умови для гармонійного розвитку дитини. Мати та бабуся ніколи не цікавилися режимом закладу , станом здоров,я та розвитком дитини. Постановами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 та 24.04.2018 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила , що вона є матір,ю відповідача, яка має вищу освіту , наркотичні речовини та алкоголь не вживає . Для дитини у помешканні влаштовані всі умови для її потреб , онука завжди була нагодована , у неї є багато дитячих іграшок , спальне місце і комод для дитячих речей. Відповідач [PERSON] займалася з дитиною англійською мовою, завжди турбувалася про її стан здоров,я , тобто виконувала свої батьківські обов,язки відносно доньки, а посилання служби у справах дітей є безпідставними. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Висновок суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для відібрання дитини у відповідачки, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Таким чином, суд встановив, що станом на день вирішення питання про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] .. від матері відсутні підстави для відібрання дитини. При цьому суд виходить з наступного: Відібрання дітей від батьків має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання у такій мірі, яка погрожує здоров`ю дітей, їх нормальному розвитку і йде не на користь дітям, а завдає їм шкоду. Суд виходить з того, що найкращим для малолітньої є її проживання в рідній сім`ї, і що в принципі відібрання дітей від батьків, тим більше у такому малолітньому віці, при встановлених у суді конкретних обставинах, що існують на даний час, не відповідає інтересам дитини. Суд також враховує , що поведінка відповідача змінилась, вона зробила для себе висновки, бажає виконувати батьківські обов`язки, має любов до своєї доньки і демонструє своїм ставленням дійсне бажання жити з дитиною та опікуватись нею. Тому, порівнюючи вагомість тих обставин, на які як на підставу для відібрання дитини посилається позивач, і вагомість психологічного аспекту відібрання, враховуючи особу і поведінку відповідача, а також враховуючи, що відібрання дітей від батьків може бути лише як крайня міра, коли без відібрання не можна усунути загрозу для життя та здоров`я дітей у інший спосіб, то при наданих доказах і при вставлених конкретних обставинах суд не вбачає підстав для відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] , від відповідача на даний час, і вважає, що таке відібрання не відповідатиме інтересам дитини. Тому відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed