Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], як такого, що протягом більше ніж рік не з'являється в ній. 04 лютого 2014 року у справі було ухвалене заочне рішення, яким позов було задоволено. 18 березня 2014 року [PERSON], щодо якого були відсутні відомості про отримання ним копії рішення від 04.02.2014р., звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка також зареєстрована у спірній квартирі, з вимогами про визначення порядку користування квартирою. 28 серпня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою про скасування заочного рішення від 04.02.2014р., і ухвалою суду від 03 жовтня 2014 року заочне рішення було скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 17 грудня 2014 року було об'єднано в одне провадження під №760/24742/13-ц наступні цивільні справи: - справа № 760/24742/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Солом'янський РВ ГУ ДМС України в м. Києві; - справа №760/5549/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням. В подальшому позовна заява [PERSON] була залишена без розгляду за клопотанням її представника, а [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, звернувши їх до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], та просив зобов'язати їх не чинити перешкоди у користуванні Позивачем квартирою [ADDRESS], вселити Позивача у неї та визначити порядок користування квартирою, виділивши Позивачу кімнату площею 11,7 кв.м а Відповідачам - дві інші житлові кімнати, залишивши у спільному користуванні всі інші приміщення. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги Позивач вказує, що з 1997 по 2007 рік він перебував у шлюбі з [PERSON], якій належала 1/3 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Під час шлюбу Позивач проживав та був зареєстрований у вказаній квартирі за згоди усіх співвласників (в тому числі - [PERSON].), а тому у відповідності до положень законодавства навіть після розлучення з [PERSON] він не втратив права користування квартирою. Не втратив Позивач такого права, як він зазначає, і після відчуження [PERSON] своєї частки Відповідачу [PERSON], оскільки та як співвласник також надавала згоду на проживання Відповідача у квартирі. В той же час, як зазначає Позивач, у вересні 2007 року він потрапив до офтальмологічного лікувального закладу, де перебував приблизно 10 днів. За цей час [PERSON] та [PERSON] змінили замки на дверях, чим обмежили [PERSON] доступ до неї, і подальшому в квартиру не допускали. У зв'язку з цим, як стверджує Позивач, він неодноразово звертався до органів міліції із заявами з приводу порушення його прав на проживання в квартирі, проте жодних заходів вжито не було. У зв'язку з цим Позивач звернувся до суду із заявою про усунення перешкод у здійсненні ним своїх житлових прав, просив вселити його в квартиру та визначити порядок користування нею, виділивши йому одну окрему житлову кімнату. У судовому засіданні представник Позивач наполягав на тому, що факт відчуження у в грудні 2014 році квартири новому власнику - [PERSON] - не може свідчити про необґрунтованість вимог Позивача про захист права користування квартирою, оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку такого права не позбавлявся. Представник Відповідача-1 [PERSON] проти задоволення позову заперечував, звертаючи увагу на те, що після відчуження квартири її дочкою [PERSON] на користь [PERSON] Позивач втратив буд-які права користування квартирою, а тому позов не підлягає задоволенню. Представник Відповідача-3 [PERSON] в суді проти задоволення позову також заперечував. Зазначив, що як новий власник квартири Відповідач-3 має усі права, передбачені Цивільним кодексом України, щодо належної йому квартири, права усіх інших мешканців з передачею йому права власності на квартиру припинились. Відповідач-2 [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, а тому суд за згоди інших Сторін ухвалив розглядати справу у її відсутність. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та Відповідач-1 [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1997 по 2007 рік. В період шлюбу сторони проживали в [ADDRESS], в якій Позивач був зареєстрований з дозволу усіх співвласників квартири на той час - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В подальшому на підставі договорів дарування 1/3 частини квартири від 25.08.2004 року та від 23.08.2007 року право власності на усю квартиру перейшло до [PERSON], яка була серед тих співвласників, які надавали згоду на реєстрацію Позивача у квартирі з 1997 році як члену сім'ї. Припинення подружніх відносин між Позивачем та Відповідачем у 2007 році не впливає на право Позивача користування квартирою [ADDRESS], надане йому власником квартири у відповідності до чинного законодавства. Разом з тим, як вбачається з наявної у справі копії договору дарування квартири від 11 грудня 2014 року вбачається, що [PERSON] подарувала належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON], у зв'язку з чим втратила усі права, надані законодавством власнику щодо зазначеного майна. Відповідно до статті 156 Житлового кодексу УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином права [PERSON] як члена сім'ї попереднього власника на користування зазначеною квартирою були похідними від прав самого власника. У зв'язку з цим, при зміні власника квартири, припиняється право користування цим майном не тільки самого власника, а і усіх членів його сім'ї. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. З урахуванням встановлених обставин [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] з моменту відчуження її власником, членом сім'ї якого він був, і за згоди якого був вселений. Таким чином, Позивач станом на день розгляду справи не володіє правами, на захист яких спрямований поданий ним позов, а тому підстав для задоволення його вимог про вселення та визначення порядку користування квартирою суд не вбачає.

Outcome: dismissed