Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області про стягнення допомоги по безробіттю, покликаючись на те, що позивачем було виявлено порушення відповідачем вимог\~Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно якого із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Зазначає про те, що за період перебування на обліку в Радехівському районному центрі зайнятості як безробітний [PERSON] отримав 9711,60 грн., допомоги по безробіттю. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2016 року останнього поновлено на посаді заступника начальника районного відділу начальника відділу кримінальної поліції Пустомитівського районного відділу ГУМВС України у Львівській області з 07 листопада 2015 року. Претензію щодо повернення коштів відповідач не виконав. Просить суд стягнути з ГУ МВС України у Львівській області, на користь Радехівського районного центру зайнятості незаконно виплачену допомогу по безробіттю [PERSON] в сумі 9711,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить суд позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з ГУ МВС України у Львівській області суму допомоги по безробіттю. Представник відповідача ГУ МВС України у Львівській області [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала письмові заперечення проти позову, зазначивши про те, що постановою окружного адміністративного суду у справі №813/6223/15 від 28 березня 2016 року визнано протиправними дії ГУ МВС України у Львівській області щодо звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ України; визнано протиправним наказ в частині звільнення, поновлено на посаді, та вирішено стягнути з Пустомитівського ГУМВС України у Львівській області на користь [PERSON] грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 3\~736 грн.94 коп. Стверджує, що [PERSON] до моменту звільнення з ОВС проходив службу в структурному підрозділі ГУМВС України у Львівській області, а саме в Пустомитівському РВ, що є окремою юридичною особою, і саме він проводив оплату грошового забезпечення, а відтак ГУ МВС не відповідає за зобовязання іншої юридичної особи. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи. У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що Радехівським районним центром зайнятості [PERSON] наказом №НТ151127 від 27.11.2015 року надано статус безробітного, а наказом №НТ151204 від 04.12.2015 року останньому призначено допомогу по безробіттю. Крім того, наказом Радехівського районного центру зайнятості №НТ151204 від 04.12.2015 року відкладено виплату допомоги по безробіттю з 04.12.2015 року по 06.12.2015 року. За весь період перебування на обліку в Радехівському районному центрі зайнятості як безробітний [PERSON] отримав 9711,60 грн. допомоги по безробіттю, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11). Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі №813/6223/15 від 28 березня 2016 року задоволено частково адміністративний позов [PERSON]. Вирішено визнати протиправними дії ГУ МВСУ у Львівській області щодо звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ за п.64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВСУ у Львівській області №848 о/с «По особовому складу» від 06.11.15 р. в частині звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ з займаної посади; поновити [PERSON] в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника районного відділу начальника відділу кримінальної поліції Пустомитівського районного відділу ГУМВС України у Львівській області з 07 листопада 2015 року; стягнути з Пустомитівського районного відділу ГУМВС України у Львівській області на користь [PERSON] 3736 грн. 94 коп. грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з відрахуванням податків, зборів та обовязкових платежів. 14 квітня 2016 року в.о. директора [PERSON] було винесено наказ №45 про повернення коштів роботодавцем (а.с.10). Як вбачається із матеріалів справи позивач Радехівський районний центр зайнятості звертався до керівника ГУ МВСУ у Львівській області з претензією щодо повернення коштів роботодавцем в сумі 9711,60 грн. (а.с.12) та до голови ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області [PERSON] (а.с.14), однак відповіді не отримав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] до моменту звільнення з органів внутрішніх справ проходив службу в структурному підрозділі ГУМВС України у Львівській області, а саме в Пустомитівському РВ ГУМВС України у Львівській області, що є окремою юридичною особою (а.с.38), і грошове забезпечення йому виплачувалося Пустомитівським РВ, що підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення [PERSON] (а.с.37) і постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28.03.2016 року. Вказане свідчить про те, що ГУМВС України у Львівській області є неналежним відповідачем у справі та не може відповідати за зобовязання Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду України висловленій у постанові від 4 лютого 2015\~р. у справі №\~6-222цс14. Відповідно до ст.1 Закону України «Про організації роботодавців, їх об'єднання, права і гарантії їх діяльності» роботодавець - юридична особа (підприємство, установа, організація) або фізична особа - підприємець, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб. Як встановлено у судовому засіданні, роботодавцем [PERSON] був Пустомитівський РВ ГУМВС України у Львівській області, який є самостійною юридичною особою, саме він за рішенням суду сплачував [PERSON] грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області допомоги по безробіттю нарахованої та виплаченої [PERSON] Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed