Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

У травні 2016 позивач-МТСБУ звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 50 925 гривень та судовий збір у розмірі 1 378 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 11.02. 2014 року о 14 год. 50 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «БМВ» д.н.з. [NUMBER] на вул. Солом'янській, 16 м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. В діях [PERSON] вбачається порушення, тобто здійснив дії передбачені ст. 124 КпАП України. Згідно постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 24.02.2014 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП. Поскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника «БМВ» д.н.з. [NUMBER], не була застрахована, власник пошкодженого автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП. На підставі звіту №510 від 05.03.2014 року, складеного ФОП - оцінювачем [PERSON], про оцінку автомобіля позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000 гривень 00 коп. Крім того, МТСБУ було сплачено за послуги аварійного комісара за огляд автомобіля та збір документів по ДТП у розмірі 925,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 5730 від 20.03.2014 року, та актом виконаних робіт від 06.03.2014 року. Відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдану позивачу шкоду. Позивач, посилаючись на норми ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача шкоду, пов'язану з виплатою страхового відшкодування. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність і надав свою згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про місце і час судового розгляду за місцем реєстрації, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки. На підставі положень ст.ст.224-226 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 11.02. 2014 року о 14 год. 50 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «БМВ» д.н.з. [NUMBER] на вул. Солом'янській, 16 м. Києві, не вибрав безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. В діях [PERSON] вбачається порушення, тобто здійснив дії передбачені ст. 124 КпАП України. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 24.02.2014 р. винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнаний [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Тойота» д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] З матеріалів цивільної справи вбачається, що власник пошкодженого транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «УОСК» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6712237, терміном дії від 14.12.2013 року по 13.10.2014 року, звернувся до Моторно (транспортного) бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про оцінку автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER], від 05.03.2014 року, складеного фізичною-особою - підприємцем [PERSON] вартість автомобіля становить 19 777 гривень 99 копійок. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'ясень, що містяться в Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов'язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент настання даної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Судом встановлено, що МТСБУ було виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в розмірі 50 000 гривень 00 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 1/1-22985 від 28.05.2014 р. та сплачено МТСБУ за послуги аварійного комісара за огляд автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням № 5730 від 20.03.2014 року. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно з ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Позивачем на адресу відповідача надсилалась досудова вимога щодо відшкодування витрат, понесених МТСБУ в зв'язку із здійсненням регламентної виплати. На момент розгляду справи будь-яких відомостей щодо задоволення даної вимоги відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у справі.

Outcome: approved