Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він та відповідач являються співвласниками нежитлової будівлі № 18а по провулку І.Франка в м. Біла Церква, загальною площею 138 кв.м. Позивачу належить 1\\2 частка у праві спільної часткової власності на нежитлову будівлю відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2015 року, але між співвласниками будівлі виникає спір щодо користування спільним майном, а тому позивач бажає виділити у власність свою частку спільного майна в натурі, загальною площею 65,6 кв.м., а саме просить передати йому у власність: шиномонтажну майстерню, площею 11,5 кв.м. /у плані позначено цифрою «1»/, приміщення площею 5,8 кв.м. /у плані позначено цифрою «2»/, коридор, площею 3,4 кв.м. /у плані під цифрою «4», сан.вузол площею 1,4 кв.м. /у плані під цифрою «5»/, душова площею 1,0 кв.м. /у плані під цифрою «6»/, гардеробна персоналу, площею 6,6 кв.м. /у плані під цифрою «7»/, бокс для зміни масла площею 34,8 кв.м. /у плані під цифрою «9»/, душова площею 1,1 кв.м. /у плані під цифрою 10/ згідно з технічним паспортом та просить припинити право спільної часткової власності на нежитлову будівлю за вказаною адресою. Позивач в судовому засіданні підтримав позов. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили задоволення позову, оскільки спір вже вирішено та припинено право спільної часткової власності власників на нежитлову будівлю № 18а по пров. Франка Івана в м. Біла Церква. Заслухавши позицію учасників процесу, оглянувши матеріали справи, матеріали спадкової справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05.02.2012 року помер [PERSON], батько позивача. Позивач є сином [PERSON] та спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON]. Встановлено, що позивачу належить 1\\2 частка у праві спільної часткової власності на нежитлову будівлю № 18а по пров. Франка Івана в м. Біла Церква, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2015 року (а.с.9) Встановлено, що відповідач [PERSON] є співвласником вказаної нежитлової будівлі. Встановленим є те, що за життя спадкодавця [PERSON], в 2010 році було вирішено спір між фізичними особами підприємцями [PERSON] та [PERSON] про виділ частки зі спільного майна та виділення майна в натурі, що підтверджено рішенням Господарського суду Київської області від 23.02.2010 року у справі № 10\\184-09 (а.с.33-36). Зокрема, згідно вказаного рішення суду було виділено ФОП [PERSON] в натурі у володіння та користування частку зі спільного майна співвласників нежитлового приміщення по пров. Франка 18-а в м. Біла Церква, нежитлові приміщення, загальною площею 53,20 кв.м. та перелічені ці приміщення, а також, визначені приміщення, які залишилися у спільному користуванні співвласників, визначено, які приміщення були виділенні в натурі у володіння та користування співвласнику ФОП [PERSON] З тексту даного рішення Господарського суду Київської області вбачається, що з метою встановлення можливості виділення в натурі у володіння та користування частки зі спільного майна, судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої було підтверджено,що запропонований [PERSON] варіант поділу є можливим і саме той варіант було взято за основу. Відповідач [PERSON] оскаржував вказане рішення суду, але рішення Господарського суду Київської області від 23.02.2010 року набрало законної сили. Слід зазначити, що [PERSON] був представником свого батька, тобто позивача в справі, що розглядалася Господарським судом. Отже, [PERSON] був обізнаний щодо поділу в натурі майна, яке було спільною частковою власністю, та обізнаний щодо виділення в натурі у володіння та користування частки [PERSON] Наразі, при зверненні до суду з даним позовом, позивач [PERSON] посилається на те, що його частка (1\\2), фактично, є меншою, оскільки йому передано у володіння та користуванні приміщення спірної нежитлової будівлі меншою площею, ніж мало б відповідати 1\\2 частці, та крім того, є нежитлові приміщення, які залишилися у спільному користуванні співвласників /коридор, санвузол/, та оскільки відсутній нотаріально посвідчений договір між співвласниками про поділ нерухомого майна, а тому позивач вважає, що існують всі підстави для повторного поділу майна між співвласниками, тобто, між [PERSON] та позивачем, як спадкоємцем майна іншого співвласника [PERSON] При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], зокрема, позивач зареєстрував своє право на успадковану 1\\2 частку нежитлової будівлі під №18а по пров. Франка Івана в м. Біла Церква і дана частка з 2010 року за рішенням Господарського суду Київської області була вже виділена в натурі у володіння та користування [PERSON], тобто, право спільної часткової власності було припинено, а отже, для позивача, як спадкоємця всіх прав та обовязків [PERSON], є обовязковим визначений вже порядок володіння та користування на це майно. Відсутні правові підстави для повторного поділу майна між співвласниками та виділення в натуру частки в іншому варіанті, при зміні набувача на цю частку. На підставі наведеного, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: dismissed