Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17.08.2012 року із [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк » було стягнуто 250 273,36 грн. На виконання примусового виконання рішення суду, 17.10.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Баришівського управління юстиції Беднарською Ю.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON]. 26.03.2014 року ПАТ КБ « ПриватБанк » звернувся до ВДВС Баришівського управління юстиції із заявою про повернення виконавчого документу стягувачу, скасування всіх заходів з примусового виконання рішення суду. 07.04.2014 року постановою державного виконавця Беднарською Ю.П. ВДВС Баришівського управління юстиції виконавче провадження з примусового виконаня виконавчого листа № 1101/294/2012 виданого Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк » боргу в сумі 250 273,36 грн. закінчено. Разом з тим, відділом ДВС Баришівського РУЮ було відмовлено в знятті накладеного арешту в зв'язку з нестягненням виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Позивач вважає, що відмова ВДВС Баришівського управління юстиції про зняття арешту з майна боржника, а саме квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] суттєво порушує майнові права ПриватБанку, оскільки банк має першочергові майнові права на арештовану квартиру в зв'язку з чим, просить постановити рішення, яким звільнити з-під арешту належної на праві власності [PERSON] квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник ПАТ КБ « ПриватБанк» Андрійченко Віталій Миколайович суду пояснив, що 16.04.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] року уклали договір іпотеки. Згідно з даним договором, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43.80 кв.м., житловою площею 32.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]., а постанову про накладення арешту на зазначену вище квартиру, державним виконавцем було винесено 17.10.2012 року, тобто вже після укладення Договору іпотеки. Вважає, що накладений в рамках виконавчого провадження арешт на квартиру, що перебуває в іпотеці, підлягає скасуванню адже є незаконним, а також обмежує та позбавляє передбачене законом право іпотекодержателя одержати задоволення за рахунок предмету іпотеки свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення судових повісток на адресу, вказану в позовній заяві. Причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник 3-ї особи, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції Беднарська Юлія Петрівна суду пояснила, що 17.10.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Баришівського РУЮ Беднарською Ю.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з одночасним накладенням арешту на нерухоме майно боржника предмет іпотеки квартира [ADDRESS] по примусовому виконанню виконавчого листа №1001/294/2012 від 18.09.2012 року Баришівського районного суду Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу в розмірі 250273,36 грн. 16.04.2013 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, а саме квартири [ADDRESS] та 28.02.2014 року пакет документів було передано до Головного управління юстиції в Київській області для проведення тендеру щодо визначення торгівельної організації. Згідно ст. 28 ЗУ « Про виконавче провадження », державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Оскільки боржником не було сплачено виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, державним виконавцем відповідно до п. 7 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» 07.04.2014 року були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з [PERSON] виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій та відповідно до ст.50 Закону було відмовлено в знятті арешту, накладеного на майно боржника. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 1534/4 суд вважає, що заявлений позов є безпідставним виходячи з наступних міркувань. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» ( далі за текстом - Закон ) державний виконавець протягом 3 (трьох) робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, де вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 (семи) днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. При цьому за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Згідно до ст. 27 Закону в разі ненадання боржником у строки, встановлені у ст. 25 Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання. У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. За ст. 28 Закону в разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ст. 25 Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, який стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. В разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 49 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору. Судом було встановлено, що відповідно до укладеного договору № КЗУЖЖ15006757 від 04.04.2008 року [PERSON] ( далі - Відповідач ), 04.04.2008 року отримав кредит у розмірі 88375,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.04.2028 року ( а.с.5-10). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і Відповідач 16.04.2008 року уклали договір іпотеки № КЗУЖЖ15006757 ( надалі - договір іпотеки ) згідно з яким, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 43.80 кв.м., житловою площею 32.50 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 145700 грн. 00 коп. ( а.с. 11-15 ). 17.10.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Баришівського районного управління юстиції на підставі виконавчого листа № 100/294/2012 виданого 18.09.2012 року Баришівським районним судом Київської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» 250273, 36 грн. та накладено арешт на все майно, що належить боржнику, в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Дана постанова була надіслана сторонам 17.10.2012 року за вих. № 14106. 26.03.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до ВДВС Баришівського районного управління юстиції із заявою про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» , а також на підставі ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", скасовути всі дії вжиті державним виконавцем з метою виконання виконавчого документу, а також вчинити всі дії необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. 07.04.2014 року постановою державного виконавця Беднарською Ю.П. ВДВС Баришівського управління юстиції виконавче провадження з примусового виконаня виконавчого листа № 1101/294/2012 виданого Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 250 273,36 грн. закінчено. При цьому, державний виконавець відмовила в знятті арешту з майна боржника на підставі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з тим, що виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, не сплачений. Статтею 50 Закону передбачено, що в разі закінчення виконавчого провадження ( однак крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій ), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Системний аналіз зазначеної норми свідчить, що разом з прийняттям рішення про закінчення виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити і питання про зняття арештів, накладених на майно боржника, а також скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, про що зазначається в постанові про закінчення виконавчого провадження. При цьому законодавець зазначає, що не підлягає зняттю накладений арешт лише у випадку закінчення виконавчого провадження у зв'язку із направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Оскільки доказів сплати виконавчого збору позивачем суду не надано, то суд вважає за необхідне відмовити ПАТ КБ « ПриватБанк» в задоволенні його позовних вимог за їх безпідставністю. Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи : - копією кредитного договору № K3YWG15009757 ; - копією іпотечного договору квартири; - копією постанови про закінчення виконавчого провадження від 07.04.2014 року; - іншими матеріалами справи.

Outcome: dismissed