Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом до [PERSON] Вимоги мотивував тим, що у серпні 2013 року між ними розірвано зареєстрований шлюб та за ухвалою суду про затвердження мирової угоди проведено розподіл набутого у шлюбі майна. Зокрема, у власність відповідача перейшла квартира [ADDRESS]. Однак у ході розподілу майна не визначено долю літньої кухні-гаража, що є спорудою, призначеною для обслуговування будинку. Після проведення розподілу майна подружжя відповідач зареєструвала за собою право власності лише на будинок, літня кухня-гараж залишається у спільній власності. З таких підстав просив визнати за відповідачем право користування, розпорядження та володіння господарською спорудою літньою кухнею-гаражем Б-1 з правом внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в зв'язку зі зміною відомостей про нерухоме майно-квартиру [ADDRESS], включивши в розділ "Опис об'єкта нерухомого майна" запис - літня кухня-гараж, Б-1; а також стягнути із [PERSON] у його користь 14140,50 грн. компенсації частки у праві власності на вказану літню кухню-гараж. Представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутності та відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, судові витрати у справі просить залишити за позивачем. Відповідач заперечень проти позову не подала та двічі не з'явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. З копії рішення Ковельського міськрайонного суду від 09 серпня 2013 року слідує, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 1991 року по 20 серпня 2013 року. Згідно з ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 09 серпня 2013 року суду про затвердження мирової угоди проведено розподіл набутого [PERSON] і [PERSON] у шлюбі майна. Зокрема, у власність відповідача [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS]. Як убачається з матеріалів інвентаризаційної справи №1519/3 на будинок [ADDRESS] станом на 29 травня 2012 року літня кухня-гараж Б-1 входила до господарських будівель указаного будинку. Ухвалою суду про затвердження мирової угоди про поділ майна подружжя доля указаної господарської будівлі не вирішена і питання про це з огляду на зміст судового рішення перед судом не ставилося. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України), може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Враховуючи норми статей 186, 380, 381 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарсько-побутові будівлі літня кухня і гараж, що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, є допоміжними (нежитловими) приміщеннями і вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами. У разі наявності в майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, неподільних речей, то в силу частини другої статті 71 СК України такі речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, з присудженням одному з подружжя грошової компенсації, замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, і за змістом частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України присудження такої грошової компенсації можливе лише за згодою того з подружжя, якому вона присуджується, а також за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ст. 70 СК України при здійсненні поділу майна подружжя застосовується принцип рівності часток. У ході розподілу сторонами майна подружжя не визначено долю літньої кухні-гаража, що є спорудою, призначеною для обслуговування будинку. Після проведення розподілу майна подружжя відповідач зареєструвала за собою право власності лише на будинок (що вбачається з копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - а.с.13), літня кухня-гараж за відповідачем не зареєстрована і фактично залишається у спільній власності сторін. Зважаючи на встановлені обставини, літня кухня-гараж повинна залишитися у власності того з подружжя, до кого у порядку поділу майна перейшов будинок, тобто відповідача [PERSON], а позивач [PERSON] у свою чергу має право на компенсацію частки у праві власності на вказану літню кухню-гараж. Ринкова вартість літньої кухні-гаража, що розташовані у [ADDRESS], згідно з висновком суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] станом на 20 жовтня 2014 року складає 28281 грн. (а.с.17). Відповідно до рівності часток грошова компенсація, яку відповідач повинна сплатити позивачу, становить 14140,50 грн. Таким чином, в порядку розподілу майна подружжя [PERSON] та [PERSON] у власність [PERSON] переходить господарська споруду літню кухню-гараж, що є приналежною спорудою квартири [ADDRESS]; із [PERSON] у користь [PERSON] підлягає стягненню 14140,50 грн. в рахунок компенсації частки у праві на вказану господарську споруду. Фактично позивачем заявлено вимоги про розподіл майна подружжя і такі вимоги підлягають задоволенню. Зареєструвати за собою право користування, розпорядження та володіння господарською спорудою з правом внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач вправі самостійно. За клопотанням представника позивача судові витрати підлягають залишенню за позивачем. На підставі ст. ст. 186, 380, 381 ЦК України, ст. ст. 65, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved