Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

До Обухівського районного суду Київської області в березні 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 076267 від 03 липня 2002 року виданого Козинською селищною радою народних депутатів на підставі рішення від 23.05.2002 року № 81/140 Козинської селищної ради народних депутатів, та договорів купівлі-продажу земельних ділянок № [NUMBER] від 17.04.02 р. [PERSON] передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,500 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Козинської селищної ради. Землю передано для індивідуального дачного будівництва в д/к «Альянс». Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7035. Однак, на даний час оригінал вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 076267 від 03 липня 2002 року втрачений. З приводу цього були зроблені відповідні оголошення в газеті «Обухівський край»: № 24 від 25 березня 2008 року та №5 (10268) від 29 січня 2021 року. Виконавчим комітетом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області рішенням від 24.04.2003 р. №87/128 було надано дозвіл на будівництво дачного будинку гр. [PERSON] в урочищі «Дубки» на території дачного кооперативу «Альянс». Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2008 року у приватній власності [PERSON] перебуває дачний будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений об`єкт нерухомості розташований на земельній ділянці [PERSON] , право власності на яке встановлювалося державним актом серії ІІІ-КВ № 076267 від 03 липня 2002 року. 30.07.2020 року [PERSON] звернувся із заявою до Козинської селищної ради, в якій просив надати копію Державного акта на право власності земельну ділянку, на якій розташований його житловий будинок, згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.05.2008 року, видане на підставі рішення виконкому Козинської с/ради № 8/18 від 16.04.2008 року, у зв`язку з його втратою. 03.08.2020 року від Козинської селищної ради надійшла відповідь за вихідним № 654 на заяву з вх. № 1309 від 30.07.2020 року, в якій відповідач повідомив що до компетенції органів місцевого самоврядування в Україні, не віднесено видачу, засвідчення справжності копії або видачу дублікатів правовстановлюючих документів на землю. За інформацією наданою Відділом у Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області (лист від 04.03.2021 № 458/402-21-332), другий примірник державного акту на земельну ділянку серії ІІІ-КВ № 076267 від 03 липня 2002 року в архіві відділу відсутній, так як Козинська селищна рада не передала на зберігання управлінню земельних ресурсів в Обухівському районі державні акти старого зразка, які відповідно до листа селищного голови [PERSON] від 25.09.2007 року № 03-06/12 зберігаються в приміщенні Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. На підставі договору оренди від 06.06.2003 року, [PERSON] було надано в термінове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка є суміжною до земельної ділянки, право приватної власності на яку було встановлено державним актом серії ІІІ-КВ № 076267 від 03 липня 2002 року, який наразі втрачений. Отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку на даний момент не має можливості, так як з 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку вже не видаються, всі незаповнені бланки в районних відділах земельних ресурсів вилучено, а, отже, заповнити та видати дублікат державного акта неможливо. Оскільки провести державну реєстрацію права на нерухоме майно неможливо у зв`язку з втратою державного акту серії ІІІ-КВ № 076267 від 03 липня 2002 року та можливістю відновити правовстановлюючий документ, у позивача немає можливості підтвердити у позасудовому порядку право власності на вказану земельну ділянку, а тому він звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,500 га., яка розташована на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, для індивідуального дачного будівництва в д/к «Альянс». Ухвалою судді від 17 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 08.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 17 травня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд вказаної справи. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача Натхи М.С. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги заяви підтримала повністю та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, відзив до суду не подавав. Таким чином, суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності відповідача, на підставі тих доказів, які надані до матеріалів справи, в заочному судовому засіданні. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, представника до суду не направив та не подав відзив, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.04.2002 року на підставі договорів купівлі-продажу [PERSON] придбав у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельні ділянки № [NUMBER] з визначеними розмірами - 0,100 га кожна, що підтверджується копіями договорів. 23.05.2002 року рішенням Козинської селищної ради № 81/140 надано дозвіл [PERSON] на переоформлення Державного акту на право приватної власності на землю. Державні акти № 2177, № 2176, № 2159, № 2150 видані на ім`я [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] - анульовано. Безкоштовно надано та передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею - 0,100 га для індивідуального дачного будівництва в ДК «Альянс» Козинської селищної ради, яка прилягає до куплених земельних ділянок та встановлено загальну площу земельної гр. [PERSON] в розмірі - 0,500 га, що підтверджується копією рішення відповідача. Відповідно до акту перенесення в натурі меж земельної ділянки від 14.06.2002 року представником малого підприємства «КАДАСТР» перенесена в натуру земельна ділянка [PERSON] для дачного будівництва площею 0,50 га, що підтверджується вказаним актом. 03.07.2002 року на підставі рішення Козинської селищної Ради народних депутатів від 23.05.2002 року № 81/140, та договорів купівлі-продажу земельних ділянок № [NUMBER] від 17.04.02 р. [PERSON] було видано держаний акт серії ІІІ-КВ № 076267 на право приватної власності на землю площею 0,500 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Козинської селищної ради для індивідуального дачного будівництва в д/к « Альянс ». Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 7035. В газеті «Обухівський край» №24 від 25.03.2008 року та № 5 від 29.01.2021 року позивачем зроблено оголошення про втрату оригіналу вищевказаного державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 076267 від 03.07.2002 року. 24.04.2003 року рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області № 87/128 [PERSON] було надано дозвіл на будівництво дачного будинку в урочищі «Дубки» на території дачного кооперативу «Альянс». 06.06.2003 року між [PERSON] та виконкомом Козинської селищної ради Обухівського району Київської області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 525 кв.м., що розташована в селищі Козин, Обухівського району, Київської області зі терміном оренди на 49 років. 07.05.2008 року [PERSON] на підставі рішення виконкому Козинської селищної ради від 16.04.2008 року № 8/18 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме дачний будинок загальною площею 540, 7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією даного рішення. 30 липня 2020 року [PERSON] подав заяву до Козинської селищної ради з проханням надати копію Державного акту на право приватної власності на землю, на якій розташований будинок, згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно виданого на підставі рішення Козинської селищної ради від 16.04.2008 року за № 8/18. Листом Козинської селиної ради від 03.08.2020 року вих. № 654 за результатами розгляду заяви [PERSON] про видачу копії Державного акту на право власності земельної ділянки було відмовлено. 04.03.2021 року на адвокатський запит від 01.03.2021 року № 29-1452/0/1-21 листом Головного управління Держгеокадастру Київської області повідомлено, що другий примірник державного акту на земельну ділянку серії ІІІ-КВ № 076267 від 03.07.2002 року в архіві відділу відсутній, так як Козинська селищна рада не передала на зберігання управлінню земельних ресурсів в Обухівському районі державні акти старого зразка, які відповідно до листа селищного голови [PERSON] від 25.09.2007 року № 03-06/12 зберігаються в приміщенні Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Також зазначено, що у місцевому фонді документації із землеустрою відділу, відсутня технічна документація зі складання вищезазначеного державною акту, в архіві відділу також відсутня Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю, в якій здійснювався запис державної реєстрації запитуваного державного акту, так як вищезазначена книга записів реєстрації не передавалась від Обухівського районного відділу Київської обласної філії ДП «Центр ДЗК». 30.07.2020 року [PERSON] звернувся Козинської селищної ради із заявою вх. № 1310 про внесення змін до поштової адреси в свідоцтві про право власності на нерухоме майно видане 16.04.2008 року на підставі рішення виконкому Козинської селищної ради № 8/18. Листом Козинської селищної ради 15.09.2020 вих.№842 позивачу відмовлено у внесенні змін до поштової адреси в свідоцтві про право власності на нерухоме майно, оскільки [PERSON] до заяви від 30.07.2020 року не було долучено будь-якого документа про земельну ділянку, на якій розташований будинок, який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2008 року серії [NUMBER] належить [PERSON] 09 квітня 2021 року в газеті «Обухівський край» №25 позивачем опубліковано, про втрату договорів купівлі-продажу № 1-244,246, 248, 250 від 17.04.2002 року про придбання [PERSON] земельних ділянок, які знаходяться в смт. Козин Обухівського району Київської області. Як вбачається з листа Козинської селищної ради від 23.06.2021 року вих. № 950 в архіві Козинської селищної ради не виявлено другого примірнику Державного акту на право власності на землю серії ІІІ-КВ № 076267 від 03.07.2002 року. Як вбачається з листа Печерського УП ГУНП в м. Києві від 16.04.2021 року вх. 4691/125/52/04-204 заяву адвоката Нахти М.С., яка діє в інтересах [PERSON] з приводу виявлення відсутності останнім документів, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ № 076267 від 03 липня 2002 року та договорів купівлі продажу № 1-244,246, 248, 250 від 17.04.2002 про придбання [PERSON] земельних ділянок, які знаходяться в смт Козин Обухівського району Київської області було розглянуто та проведено перевірку за результатами якої недостатньо даних, вказуючи на ознаки злочину та немає підстав для внесення до ЄРДР та направлення до слідчого відділу Печерського УП. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Останнім є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частиною 1 статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 153 ЗК України визначено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (ч.2 ст. 158 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 3 ст. 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. На момент отримання позивачем державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, порядок видачі та реєстрації державних актів на право власності був урегульований Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43. Згідно п. п. 3.2, 3.3 зазначеної Інструкції, державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що ведеться книга записів реєстрації державних актів. Так до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Суд вважає, що [PERSON] , в обґрунтування позовних вимог, не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували його законне право власності земельною ділянкою площею 0,500 гектарів, яка розташована на території Козинської селищної ради, оскільки надані позивачем документи подані в копіях та належним не засвідчені, що свідчить про відсутність оригіналів таких документів. Як наслідок, аналізуючи наведені норми права та надані суду докази в своїй сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення його права на як користувача земельної ділянки. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. А у разі втрати правовстановлюючого документа позивач звертається до суду, як правило, у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. У таких випадках суб`єктивне право власності іншими особами не порушується, однак, відповідачами в таких справах є особи, які не визнають належності на праві власності майна позивачу у зв`язку з відсутністю у нього відповідного документа (відповідна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 905/494/18 ). У постанові Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 916/3897/19 зазначено, що позов про визнання права власності - це вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту наявності у нього права власності на спірне майно, коли це право не визнається або оспорюється. Абзацом першим пункту 53 "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Отже, у випадку втрати, пошкодження або зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою адміністрацією, державного акту на право власності на земельну ділянку, за видачею свідоцтва на заміну втраченого, пошкодженого чи зіпсованого документа, необхідно звертатись саме до державного реєстратора, що позивачем здійснено не було. Водночас, відповідачем Козинською селищної радою Обухівського району Київської області не ставиться під сумнів наявність права власності позивача на спірне нерухоме майно, а сам позов не містить жодної вимоги саме до цього відповідача, а тому у позовних вимогах слід відмовити, в зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed