Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, на підставі судового наказу Яворівського районного суду Львівської області від 16.08.2019 року з нього на користь відповідача стягнутоаліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 26 липня 2019 року. Позивач зазначає, що у цілому приймає активну участь у матеріальному утриманні та вихованні сина, його розвитку медичному забезпеченні. Водночас з часу постановлення судового наказу майновий стан позивача істотно погіршився. Доходи позивача мають нерегулярний характер. Позивач не має постійного місця праці, що наряду із погіршенням карантинної ситуації в Україні, обумовлює складну фінансову ситуацію позивача, внаслідок чого доходів останнього ледь вистачає на забезпечення власного проживання. Крім того зазначає, що ним здійснюється та здійснювалося матеріальне забезпечення потреб сина, він не ухилявся від виконання обов`язків щодо утримання власної дитини. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Яворівського районного суду Львівської області постановленого 16.08.2019 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частку усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Просить розгляд даної заяви проводити без його участі та без участі його представника [PERSON] . Відповідач у відзиві на позов зазначає, що позивач на даний момент виїхав закордон на заробітки, отже доводи позивача стосовно того, що ситуація в Україна з карантином впливає на його фінансовий стан не релевантні. Оскільки позивач перебуває за кордоном, син перебуває на забезпеченні відповідача. Ніяких доказів, які підтверджують погіршений матеріальний стан на даний момент позивач не надав. Докази про страховий стаж та допомогу по безробіттю датуються 2016-2018 роками. Позивач не навів відомостей про вчинені ним дії щодо працевлаштування на кращих умовах. В сою чергу відповідач несе щомісячні значні витрати, для забезпечення загального розвитку дитини: курси англійської мови - 405 грн. та програмування - 1300 грн., заняття спортом (флорбол)- 400 грн., поповнення рахунку [PERSON] - 150 грн., платіж за послуги провайдера Skynet - 150 грн., лікування, зміну сезонного одягу та взуття, харчання, речі першої необхідності, шкільне приладдя тощо. Окрім того, оздоровча поїздка на море - 2000 грн., літній табір із командою флорболу - 3000 грн., поїздка на змагання у м.Южне - 5150 грн. Так як у дитини наявні проблеми зі зором - візит до окуліста обійшовся у 250 грн., придбання нових окулярів 1480 грн. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити та здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою судді від 24 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без його участі та без участі його представника. Викладені в заяві вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій просить справу слухати у її відсутності, просить у задоволенні позову відмовити. Як передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки у судове засідання 31.08.2021 року не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5 ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 16.08.2019 року у цивільній справі № 460/3789/19 з [PERSON] в користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви 26.07.2019 року. Відповідно до довідки сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 05.04.2021 року, загальний страховий стаж [PERSON] за період з 01.01.2004 по 31.03.2021 року становить: 0 років, 10 місяців, 26 днів. Згідно з витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, за період 2016-2018 року сума нарахованої заробітної плати [PERSON] становить 35729,44, крім того позивачу виплачувалася допомога по безробіттю. [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №55, його батьками значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17.02.2009 року, виданого Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області. Згідно з копіями квитанцій № 3205-4В17-Н9Х3-К908 від 05.06.2020 року [PERSON] погашено заборгованість по аліментах [PERSON] 19207 грн.; № А97А-СЕТХ-НККС-В180 від 28.07.2020 року - 2500 грн. (погашення аліментів); № 8ЕХВ-К41М-51НР-М675 від 26.08.2020 року - 2500 грн. (погашення аліментів); № МРАМ-Т2КТ-С5КН-В083 від 28.09.2020 року - 2500 грн. (погашення аліментів); № 7Т98-С34А-НССА-ВННН від 27.10.2020 року - 2500 грн. (погашення аліментів); № 033Е-5Р-5К-М330-К01С від 27.11.2020 року - 2500 грн. (погашення аліментів); № 7ТМ8-18МБ-А657-64НС від 26.12.2020 року - 2500 грн. (погашення аліментів); № 4М7Н-6ЕХ7-ТСВ1-ВК68 від 26.01.2021 року - 2500 грн. (погашення аліментів); № Н71Р-Т5РР-7ХЕС-Р00Р від 25.02.2021 року - 2500 грн. (погашення аліментів). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Зі змісту ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» убачається, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього істотно погіршився майновий стан, що наряду з погіршенням карантинної ситуації в Україні обумовлює складну фінансову ситуацію у якій він перебуває, однак, викладені обставини не мають жодного посилання на належні докази. Суд не бере до уваги витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування [PERSON] за період 2016-2018 роки згідно з якого сума нарахованої заробітної плати позивача становить 35729,44 грн. оскільки такий не підтверджує обставин зміни майнового стану позивача після постановлення судового наказу Яворівським районним судом Львівської області від 16.08.2019 року у справі за № 460/3789/19. Що стосується покликання позивача на те, що він не в змозі сплачувати аліменти в повній мірі на утримання сина, оскільки не має постійного місця праці, то суд відхиляє таке покликання з врахуванням того, що позивач являється особою працездатного віку, а тому не позбавлений можливості працевлаштуватися. Враховуючи наведене, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів є необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини та покращать належні умови його життя. Стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частки від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць є мінімальним гарантованим розміром аліментів визначених законом та відповідає вимогам СК України. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дитини, її рівню життя, погіршать її матеріальне становище, доказів того, що його майновий стан позивача погіршився, що унеможливлює сплату аліментів, у раніше визначеному розмірі, суду не надано, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Отже, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed