Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Заявленим позовом ставиться питання про розірвання договору оренди землі, укладеного між спадкодавцем позивача та відповідачем з огляду на тривале невиконання зобов`язань орендарем. В обґрунтування заявленого представник позивача зазначає наступне. Заявник набув прав власності на спадкове майна у виді земельної ділянки, однак жодних коштів за користування таким майном він орендаря тривалий час не отримує, у зв`язку із чим вважає дії відповідача протиправними та такими, які дають підстави для розірвання договору оренди. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і сторони не наполягали на інший спосіб розгляду даної справи. Відповідач заперечує щодо задоволення вимог і власну позицію обґрунтовує наступним. Дійсно, між спадкодавцем позивача і відповідачем укладено, чинний нині, договір оренди землі. Усі виплати здійснювались орендодавцям за користування земельними ділянками в грошовій формі шляхом видачі готівкових коштів у сільському клубі с. Озерянка Житомирського району Житомирської області особам, які з`являлись за попереднього проведення оголошення щодо цього. Іншим особам, за їх побажанням, грошові кошти перераховувались шляхом переказу на вказані банківські реквізити. Позивач жодним із перерахованих способів отримання орендної плати не скористався. Мало того, про смерть орендодавця відповідачу нічого не було відомо. Інформація щодо цього є з обмеженим доступом. Проаналізував заявлені вимоги та ставлення відповідача, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та при звернення до суду сплатила судового збору в розмірі 840 гривень (а.с. 3, 4). 1 червня 2006 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,5619 га, яка розташована не території Озерянківської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Оренда укладена на 10 років (а.с. 5-7). Додатковою угодою від 20 серпня 2015 року продовжено дію договору до 31 грудня 2027 року. Кадастровий номер земельної ділянки 1822085300:01:000:0364 (а.с. 8). 12 червня 2017 року позивач набула прав власності на згадувану земельної ділянки на підставі спадщини (а.с.9-12). Позивач до позову додав копії матеріалів, які містять відомості щодо звернення до відповідача за допомогою укрпошти з претензією щодо невиплати орендної плати (а.с. 15-22). Дані матеріали містять ідентифікатор такого звернення укрпошти за № 0407134849013 (а.с.19, 20). Сторонами не оспорювалось питання несплати оренди за період часу з 2017 по 2019 роки. Мало того, відповідач наданими матеріалами зазначив, що орендна плата за період часу з 2017 по 2019 роки нарахована, але не виплачена. З даних нарахувань сплачено податки та збори. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України (ч. 5 ст. 31 Закону України "Про оренду землі"). Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки (ч. 3 ст. 148-1 ЗК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач не виконав вимог законодавства України щодо повідомлення відповідача та орендаря про набуття прав власності на земельну ділянку у порядку та спосіб, передбачений законодавством України, адже до справи не додано повідомлення відділення зв`язку про вручення поштового відправлення орендареві з відомостями, зазначеними у ч. 3 ст. 148-1 ЗК України. Так само не встановлено судом за доказами, поданими сторонами, факту не проведення оплати за оренду землі з новим власником після вручення згадуваного поштового відправлення. Аналіз таких фактичних обставин справи не свідчить про те, що орендар ухиляється від виконання обов`язку щодо проведення оплати за оренду землі. Звідси і відсутні підстави для тверджень про порушення умов зобов`язання зі сторони відповідача та необхідність у зв`язку із цим розірвати договір оренди землі. Таким чином, суд погоджується із твердженнями відповідача та вважає їх правильними. Суд не приймає до уваги докази позивача щодо направлення поштовою кореспонденцією з вимогами проведення орендної плати, як доказ виконання вимог, згадуваних у положеннях ч. 3 ст. 148-1 ЗК України, адже відсутні докази вручення таких спрямувань орендарю. Наявність в матеріалах справи копії поштового відправлення за ідентифікатором укрпошти під № 0407134849013, як свідчать відомості з інтернет сторінки за адресою https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html - не зареєстровані у системі. При розгляді даної справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12, 13 та 81 ЦПК України). При вирішенні спору сторони не були обмежені правами щодо подачі та\\або збиранні доказів. Усі докази, які сторони бажали було подано. Клопотань щодо сприяння сторонам у отриманні доказів не надходило. Результати вирішення спору не дають підстав для подальшого перерозподілу судових витрат. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed