Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у сумі 3 885, 48 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.11.2009 року відповідачеві надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. Відповідача знято з обліку 28.08.2010 року у звязку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин. 11.08.2015 року Харківським міським центром зайнятості отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 20857193, згідно якого стало відомо, що [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.07.2003 року по 25.05.2015 року, у звязку з чим проведено розслідування, за наслідками якого Харківським міським центром зайнятості видано 13.08.2015 року наказ № 1169 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю» в сумі 3885,48 грн. 14.08.2015 року відповідачу направлено листи-претензії з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів у добровільному порядку. У зв'язку з тим, що сума незаконно отриманої допомоги відповідачем не відшкодована, позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачем надано заперечення проти позову, в яких він просить в задоволенні позову відмовити. Доводи своїх заперечень обґрунтовує тим, що чинним законодавством передбачена можливість повернення виплаченого забезпечення у разі навмисного невиконання застрахованою особою своїх обовязків або зловживання правами з боку такої особи. Рішенням господарського суду Харківської області від 21.11.2006 року по справі № 10/173-06 припинена підприємницька діяльність ФОП [PERSON] Обовязок щодо направлення копії рішення державному реєстратору покладено на суд, який приймав рішення про припинення підприємницької діяльності. Неналежне виконання своїх обовязків, які імперативно прописані у законі та самому рішенні суду, призвело до неможливості державного реєстратора внести відповідний запис до Єдиного державного реєстру, однак вини відповідача у цьому немає. Крім того, проведення перевірки по особі, яка не перебуває на обліку як безробітна (в тому числі по особі, яка знята з обліку) є незаконною. Також у запереченнях відповідач посилається на сплив строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, причини неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 19.11.2009 [PERSON] звернувся до Харківського МЦЗ з заявою про надання йому статусу безробітного та надання допомоги по безробіттю. При цьому, [PERSON] у своїй заяві вказав, що він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. На підставі наказу Харківського міського центру зайнятості №НТ091119 від 19.11.2009 року [PERSON] надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю строком на 360 календарних днів з 19.11.2009 року по 13.11.2010 року. 28.08.2010 року [PERSON] знято з обліку Харківського міського центру зайнятості у зв'язку з невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин. 11.08.2015 року Харківським міським центром зайнятості отримано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20857193, відповідно до якого [PERSON] з 16.07.2003 року по 25.05.2015 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за №232/16248, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. На підставі виявленого факту, та на виконання п. 5 Порядку, Харківським міським центром зайнятості складений Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №298-ФОП від 13.08.2015 року, яким встановлено, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а тому статус безробітного [PERSON] надано без законних підстав, оскільки він відносився до категорії зайнятого населення і не міг бути визнаний безробітним. У зв'язку з цим, Харківським міським центром зайнятості 13.08.2015 року видано наказ №1169 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]А.», відповідно до якого наказано вжити заходів по повернення коштів, виплачених [PERSON] як допомога по безробіттю за період з 19.11.2009 року по 07.07.2010 року в сумі 3885,48 грн. У відповідності до п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. 14.08.2015 року на адресу [PERSON] направлено Лист-претензію №ХМЦЗ-02-11063-26/15 разом з наказами про повернення коштів та актом розслідування страхових випадків з пропозицією повернути кошти протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії у добровільному порядку. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство". (ч. 3 ст. 1 Закону) Судом встановлено, що відповідачем порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, оскільки на момент встановлення статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Відповідно до статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням фізична особа-підприємець або уповноважена нею особа подає (надсилає) державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням. Дата внесення до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем. Таким чином, відповідачем не було вчинено усіх необхідних дії для припинення підприємницької діяльності. Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, зареєстрована як ФОП (незалежно від того, сплачує вона єдиний податок чи перебуває на загальній системі оподаткування), не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. (Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.07.2014 року №21-79а14) Проте, відповідачем був проігнорований свій обов'язок надання відповідної інформації, що в свою чергу спричинило незаконне отримання коштів у вигляді допомоги по безробіттю у розмірі 3885,48 грн. Сума отриманих виплат та вартість соціальних послуг підтверджується Довідкою Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 3885,48грн. Щодо доводів заперечень про відсутність вини відповідача у невнесенні до Єдиного державного реєстру відомостей про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] на підставі рішення господарського суду Харківської області від 21.11.2006 року по справі № 10/173-06, то суд зазначає, що підставою прийняття наказу про повернення коштів є подання відповідачем недостовірних відомостей. Надаючи позивачеві у заяві від 19.11.2009 року відомості про те, що він не зареєстрований як фізична особа підприємець, [PERSON] подав недостовірні відомості, не перевіривши чи припинена у встановленому законом порядку його діяльність як субєкта підприємництва. Відносно доводів відповідача про незаконність проведення перевірки, то, як вбачається з матеріалів справи, протиправність дій позивача щодо проведення перевірки та прийняття наказу № 1169 була предметом судового розгляду. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2016 року по справі № 820/11541/15 позовну заяву [PERSON] до Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними та скасування наказу № 1169 від 13.08.2015 року залишено без розгляду. Таким чином, наказ Харківського міського центру зайнятості від 13.08.2015 року №1169 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]А.» є чинним, у встановленому законом порядку він не скасований та не визнаний недійсним. Відносно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України) При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України) З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про порушення свого права після отримання у 2015 році інформації, яка надійшла з ЄДРЮОФОП стосовно фізичних осіб-підприємців, які припинили підприємницьку діяльність. Таким чином, предявивши позов до суду у грудні 2015 року, позивач не пропустив трирічний строк звернення до суду з позовом. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved