Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про переведення прав та обовязків покупця по договору купівлі-продажу, визнання права власності. Обґрунтовуючи предявлений позов та підстави звернення до суду, позивач посилалась на ті обставини, що вона постійно проживає за адресою: [INFO]. Утім, не повідомивши [PERSON], між ППКП «Легенда» та [PERSON] на Одеській універсальній біржі було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого було передано у власність останньому 159/1000 частки квартири №[ADDRESS]. У звязку з цим, [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про переведення прав та обовязків покупця по договору купівлі-продажу та визнання права власності на 159/1000 частку квартири №[ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але подала заяву про підтримання позову та розгляд справи за своєї відсутності в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідно до ордеру на житлову площу у гуртожитку №196 серії А від 25 січня 1990 року, засвідченого директором ВАТ «Кислородмаш» [PERSON], [PERSON], який працював у ВАТ «Кислородмаш», надано право на зайняття з трьох осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON] - кімнати №40 у будинку №44 по вулиці Путьовій у місті Одесі, житловою площею 24,0 кв.м. Відповідно до рішення №608 Виконавчого комітету Іллічівської районної Ради народних депутатів від 18 липня 1996 року житловому будинку №44 по вулиці Путьовій у місті Одесі присвоєно статус житлового будинку, відповідно до вказаного рішення було присвоєно номери квартирам у даному житловому будинку. Згідно з довідкою (випискою з домової книги про склад сімї та прописку) №61 за адресою: [ADDRESS], зокрема, зареєстрована [PERSON], [INFO], з 20 листопада 2002 року. Як вбачається з рішення Приморського районного суду міста Одеси від 29 листопада 2006 року по справі №2-10081 [PERSON], [PERSON], яка діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], визнано такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 12 березня 2018 року співвласниками квартири №[ADDRESS] є [PERSON], якому належить 159/1000 частки квартири, [PERSON], якій належить 130/1000 частки квартири, [PERSON], якій належить 161/2000 частки квартири, [PERSON], якому належить 161/2000 частки квартири, [PERSON], якому належить 207/1000 частки квартири, [PERSON], якій належить 139/1000 частки квартири. Згідно з договором купівлі-продажу від 18 січня 1999 року №2/99 ВАТ «Кислородмаш» в особі [PERSON] продало, а ППКП «Легенда» в особі [PERSON] купило, зокрема, 159/1000 частки квартири №[ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №Н-1300 від 18 грудня 2001 року, укладеним на Одеській універсальній товарній біржі «Центр», ППКП «Легенда» в особі [PERSON] продало, а [PERSON] купив 441/1000 частини квартири №[ADDRESS]. Технічний паспорт на квартиру №[ADDRESS] виданий ТОВ «ОР БТІ» на імя, зокрема, [PERSON] Відповідно до вимог статті 65-1 Житлового Кодексу України наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сімї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Відповідно до вимог ст. 15 Закону «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сімї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Правовідносини між [PERSON], ППКП «Легенда» в особі [PERSON] та [PERSON] у відповідній частині виникли в момент укладення відповідного договору 18 грудня 2001 року, в той час як діючий Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. Суд виходить з того, що за загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений ст. 58 Конституції України, в якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, заявлені вимоги підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору. Відповідно до ст. 229 ЦК України в редакції від 1963 року при укладенні договору продавець зобовязаний попередити покупця про всі права третіх осіб на продавану річ. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: є) про визнання недійсною угоди про відчуження квартири (будинку) з громадського житлового фонду з порушенням передбаченого ст. 15 Закону "Про власність" права наймача цього приміщення на придбання його у власність або про переведення на наймача прав і зв'язків набувача за цією угодою. В інших випадках громадським житловим фондом розпоряджаються власники жилих приміщень. Вони, зокрема, вирішують питання про продаж наймачеві жилого приміщення, в зв'язку з чим той не вправі вимагати покладення на власника обов'язку по відчуженню квартири (будинку). Разом з тим наймач користується переважним правом на викуп займаного жилого приміщення і в разі відчуження останнього іншій особі, він вправі пред'явити позов про переведення на нього прав і обов'язків покупця або про визнання угоди недійсною. Таким чином, при відчуженні спірної квартири, зокрема, [PERSON], яка зареєстрована за спірною квартирою, не було повідомлено про передачу права власності на житло на користь третіх осіб. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що покупець [PERSON] не може вважатися добросовісним набувачем, та вважає доцільним перевести на [PERSON] права та обовязки покупця по договору купівлі-продажу від 18 грудня 2001 року, укладеним на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» між ППКП «Легенда» та [PERSON] Як сукупно регламентували ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як регламентувала ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Тобто ЦК УРСР від 18 липня 1963 року вимог щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартир не встановлював. У силу ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згода щодо істотних умов договору між сторонами була досягнута, в наявності не було передбачених законом обмежень для укладання договору, який не містив протизаконних умов. Продавець ППКП «Легенда» в особі [PERSON] цей договір не оспорював, позов про визнання договору недійсним не заявляв. Оригінал цього договору втрачено, що робить неможливим нотаріальне оформлення угоди. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У звязку із викладеним, зважаючи на перехід [PERSON] прав та обовязків покупця по договору купівлі продажу від 18 грудня 2001 року між ППКП «Легенда» та [PERSON], суд вважає доцільним визнати за [PERSON] право власності на 159/1000 [ADDRESS]. Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України). Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак як чітко зобовязує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 932,44 гривень.

Outcome: approved