Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк, позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н 07.10.2011, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 3400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Ураховуючи те, що відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного погашення кредиту, унаслідок чого станом на 31.10.2019 виникла заборгованість в розмірі 387570,86 грн., яка складається з наступного: 3535,00 грн. - заборгованість за кредитом; 377890,86 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 6145,00 грн. - заборгованість за пенею, які у добровільному порядку відповідач не сплачує, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому позивач, на власний розсуд, просить суд стягнути заборгованість з відповідача частково в розмірі 126488,36 грн., з яких: 3535,00 грн. - заборгованість за кредитом; 122953,36 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 07.10.2011 по 31.03.2018, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. У визначений судом строк відповідач відзиву не подав. Ухвалою суду від 03.04.2020 зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надати суду оригінал розписки про отримання [PERSON] платіжної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі для доступу до грошових коштів обумовлених кредитним договором № б/н від 07.10.2011. Ухвалою суду від 21.01.2020 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із Статутом АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Із оглянутої судом копії анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 07.10.2011 (а.с.11) [PERSON] , [INFO] , ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «Приватбанк» виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна». З вказаної копії заяви встановлено, що [PERSON] у графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою «Універсальна» проставлено 15 000 грн. З наданого розрахунку заборгованості, якими позивач обґрунтовував свої вимоги вбачається, що станом на 31.10.2019 виникла заборгованість в розмірі 387570,86 грн., яка складається з наступного: 3535,00 грн. - заборгованість за кредитом; 377890,86 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 6145,00 грн. - заборгованість за пенею, які у добровільному порядку відповідач не сплачує. Заборгованість пред`явлена позивачем до стягнення згідно із розрахунком складається з: 3535,00 грн. - заборгованість за кредитом; 122953,36 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 07.10.2011 по 31.03.2018. Розрахунки підписані представником Приватбанку без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують (а.с.7,8,9,10). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Кредитна платіжна схема передбачає здійснення клієнтом банку операцій з використанням платіжної картки за рахунок коштів, які поміщаються зазначеним банком на картковий рахунок, тобто кошти надані банком клієнту в кредит (у межах кредитної лінії). З аналізу загальних норм, зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору. Ураховуючи вищевказані норми слід дійти висновку, що зобов`язання за договором виникають з моменту зарахування коштів на рахунок позичальника зазначених ним у заяві чи надання йому кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі. Відповідно до п.2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк надає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справиабо витребуванихсудом у передбачених цим Кодексом випадках(стаття 13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок подання доказів визначено ст.83 ЦПК України, відповідно до частини першої вказаної статті позивач повинен подати доказиразом з поданням позовної заяви до суду. Предметом доказування у даній справі, за загальними правилами, є в тому числі підтвердження надання можливості відповідачу доступу до платіжної системи, що обумовлює його відповідальність по операціям, які здійснюються по належному йому картковому рахунку з моменту отримання платіжної картки та ПІН-коду для верифікації в платіжній системі. Судом встановлено, що до позову позивачем не було додано доказів (документів), які б підтверджували факт отримання відповідачем платіжної картки та ПІН-коду для верифікації в платіжній системі, що ставить під сумнів наявність відповідальності відповідача за операціями, що здійснювались по картковому рахунку відкритому на його ім`я. На виконання вимог ухвали суду від 03.04.2020 позивачем не було надано оригіналу розписки про отримання [PERSON] платіжної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі для доступу до грошових коштів обумовлених кредитним договором № б/н від 07.10.2011. Утім після подачі позову але до початку розгляду справи по суті (31.08.2020) позивачем було надано в якості доказів Виписку по картковому рахунку відповідача, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг; внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил банківських послуг; довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані кредитні картки клієнту. Суд вважає, що такі докази було надано з порушення вимог ст.83 ЦПК України, у заяві позивачем не наведено обґрунтувань неможливість їх подання у визначений цією нормою строк та причин неможливості їх подання своєчасно, відтак такі докази судом, в силу приписів ч.8 ст.83 ЦПК України, судом не приймаються до уваги при вирішенні спору. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Ненадання позивачем до суду, крім Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку будь - яких інших документів, на яких би містилися підписи відповідача, позбавляє суд можливості встановити на яких умовах взагалі мало відбуватись кредитування відповідача, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайта позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що висловлено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15). Вказана правова позиція висловлена також в постанові Верховного Суду від 03.07.2019, № 342/180/17/14-131цс19, Великої Палати. Крім цього, доведеність суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача. Судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача не містить повних відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування відсотків позивачем, визначений відповідачем розмір бажаного ліміту у заяві не відповідає розміру зазначеному відповідачем у позові, тощо, суд позбавлений можливості в такому випадку перевірити розмір заборгованості, напрямки зарахування за кожним платежем, якщо такі проводились, отож такий розрахунок не може слугувати безспірним доказом розміру грошових вимог позивача до відповідачів, а інших первинних документів на підтвердження руху грошових коштів до позову позивачем не було додано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності та необґрунтованості. Розподіл витрат суд здійснює згідно Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені на його рахунок.

Outcome: dismissed