Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

17 листопада 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Печеської сільської ради Хмельницького району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, а саме на земельну ділянку площею 1163,00 кв.м., що розташована на території Печеської сільської ради, після смерті [PERSON], яка померла 11.01.2015 року. Позивач вказує, що власником спірної земельної ділянки площею 1163,00 кв.м., що розташована на території Печеської сільської ради, був її батько [PERSON], який помер 18.09.2000 року. Після його смерті, дану земельну ділянку успадкували позивач та її мати [PERSON] по ? частці кожна, про що отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину. 11.01.2015 року [PERSON] померла, а позивач є її спадкоємцем за законом. Проте позивачу нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею був пропущений встановлений законом 6-місячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. З метою захисту свого права на спадкове майно, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання не зявився, заяв не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлено, що власником земельної ділянки площею 1163,00 кв.м., що розташована на території Печеської сільської ради, був [PERSON] батько позивача [PERSON] 18.09.2000 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить спірна земельна ділянка. Спадкоємцями померлого стали позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] (в рівних частинах по ?), що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом. 11.01.2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ № 248853. Позивач звернулась до Першої Хмельницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на що 19.10.2015 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском встановленого законом строку на подання заяви про прийняття спадщини, а також у зв'язку з відсутністю факту спільного проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, який набрав чинності 01 січня 2004 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні із пояснень позивача, у [PERSON] є ще одна дочка, тобто сестра позивача. А тому, є усі підстави вважати, що вона як дочка спадкодавця входить у першу чергу спадкоємців разом із сестрою, позивачем [PERSON] Крім того, як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується позивачем, на момент відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], а спадкодавець на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: м. Хмельницький, Старокостянтинівське шосе, 24, кв. 22. Обставин, які свідчать про те, що позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України не встановлено. Тобто позивачем пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Підставою звернення позивача до суду з вищезазначеним позовом було те, що їй було відмовлено нотаріусом в оформленні права на спадщину з підстав пропуску строку звернення до нотаріальної контори та у звязку з неподанням доказів прийняття спадщини. В матеріалах справи відсутні дані про звернення позивача з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини у разі пропущення строку для прийняття спадщини з поважних причин, передбачених\~ст.1272 ЦК України, про що і не заперечується позивачем, яка підтвердила, що з таким позовом до суду не зверталась. Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). Таким чином, визнання права власності в порядку спадкування з підстав пропуску строку для прийняття спадщини є неможливим, оскільки законом у такому випадку встановлений інший порядок захисту прав спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову [PERSON] до Печеської сільської ради Хмельницького району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом слід відмовити, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту її спадкових прав. \~

Outcome: dismissed