Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом у березні 2014 року, в подальшому уточнивши позовні вимоги, та просить суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право на користування в рівних частках гаражами [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право одноособового користування гаражем [NUMBER], який розташований на автостоянці Громадської організації «Гаражне товариство «Ветеран» по [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право одноособового користуван\-ня гаражем [NUMBER], який розташований на автостоянці Громадської організації «Гаражне товариство «Ветеран» по [ADDRESS]; визнати недійсним правочин щодо відчуження та перереєстрації [PERSON] металевого гаражу під [NUMBER] який розташований на автостоянці Громадської організації «Гаражне товариство «Ветеран» по [ADDRESS] на [PERSON], з моменту його вчинення; застосувати наслідки визнання недійсним правочину та зобов'язати відповідача [PERSON] повернути [PERSON] та [PERSON] металевий гараж під [NUMBER] який розташований на автостоянці Громадської організації «Гаражне товариство «Ветеран» по [ADDRESS]; визнати за [PERSON] та [PERSON] право на користування в рівних частках гаражем під [NUMBER] який розташований на автостоянці Громадської організації «Гаражне товариство «Ветеран» по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив в задоволенні позовної заяви відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи - Громадської організації «Гаражне товариство «Ветеран» [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах. Між [PERSON], та відповідачем [PERSON] 22.03.1990 року зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Згідно договору про надання послуг по зберіганню автомототранспортного засобу (в тому числі гаражу), укладеного між [PERSON] та ГО «Гаражне товариство «Ветеран» від 10.02.2008 року, останнє зобов'язалося надати [PERSON] послуги по зберіганню автомобіля Ніссан, державний номерний знак [NUMBER], в тому числі гаражу [NUMBER]. Згідно договору про надання послуг по зберіганню автомототранспортного засобу (в тому числі гаражу), укладеного між [PERSON] та ГО «Гаражне товариство «Ветеран» від 10.02.2008 року, останнє зобов'язалося надати [PERSON] послуги по зберіганню автомобіля Форд, державний номерний знак [NUMBER], та в тому числі гаражу [NUMBER]. Згідно договору про надання послуг по зберіганню автомототранспортного засобу (в тому числі гаражу), укладеного між [PERSON] та ГО «Гаражне товариство «Ветеран» від 10.02.2008 року, останнє зобов'язалося надати [PERSON] послуги по зберіганню автомобіля Форд, державний номерний знак [NUMBER], та в тому числі гаражу [NUMBER]. В подальшому, на підставі заяви від 26.02.2014 року [PERSON] було виключено з членів ГО «Гаражне товариство «Ветеран». На підставі заяви від 22.02.2014 року складеної [PERSON], з останнім було укладено договір про надання послуг по зберіганню автомототранспортного засобу (в тому числі гаражу) в ГО «Гаражне товариство «Ветеран» від 22.02.2014 року, останнє зобов'язалося надати [PERSON] послуги по зберіганню автомобіля Хонда Аккорд, державний номерний знак [NUMBER], та в тому числі гаражу [NUMBER]. Під час слухання справи позивачкою змінено позовні вимоги, щодо гаражів [NUMBER] та [NUMBER], оскільки вказані гаражі були повторно оформлені на відповідача [PERSON] у зв'язку з чим позивач [PERSON] просила виключити з коли відповідачів [PERSON]. Суд критично ставиться до посилань в обґрунтування позовних вимог позивача на приписи ст.ст. 60, 63, 65 СК України, щодо розпорядження, володіння та користування майно, яке належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, з огляду на наступне. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва , право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. Державна реєстрація права власності здійснюється відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". Під час слухання справи позивачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження реєстрації прав власності щодо спірних гаражів в ГО «Гаражне товариство «Ветеран», як закінчених будівель та не надано інформації щодо введення їх в експлуатацію. Також суду не надано доказів будівництва вказаних гаражів відповідачем або членами його сім'ї. Як вбачається з наданих суду пояснень представника ГО «Гаражне товариство «Ветеран» [PERSON] між [PERSON] та іншими особами правочинів щодо купівлі-продажу спірних гаражів не вчинялося. Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про визнання за нею права одноособового користування гаражем [NUMBER], який розташований на автостоянці Громадської організації «Гаражне товариство «Ветеран», суд виходить з наступного. Згідно вимог ч.1 ст.100 ЦК України, право участі у товаристві с особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі. Згідно ч. 2 ст. 100 ЦК України, учасники товариства мають право вийти з товариства, якщо установчими документами не встановлений обов'язок учасника письмово попередити про свій вихід з товариства у визначений строк, який не може перевищувати одного року За таких обставин вбачається, що у відповідача [PERSON] відсутнє зареєстроване в передбаченому законом порядку право власності на спірні гаражі та він брав участь в ГО «Гаражне товариство «Ветеран» в якості члена товариства. Право участі в товаристві є особистим немайновим правом, яке не може бути передано іншій особі, а отже й не може бути розподілено під час розгляду справи про поділ майна подружжя. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed