Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У січні 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якому зазначив, що 16 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Креді [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/1248572. В якості забезпечення зобовязання починальником своїх зобовязань щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, позичальником було надане приватне обтяження транспортний засіб: марки RENAULT, модель DUSTER, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) № VF1HSRC8547377944, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 348040, виданим 1-им ВРЕР м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області від 12.10.2012 року. 30 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством « Креді [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами «№ 10 IV, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №1/1248572 від 16.10.2012 року укладеним між ПАТ «Креді [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]» та [PERSON], перейшло до ТОВ «ФК «Позика». Про зміну кредитора від подач була повідомлена, що підтверджується списком поштових відправлень № 12893-39-25. Більш того, відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін), Первісним кредитором здійснено зміну заставодержателя з АТ «Креді [PERSON]» на ТОВ «ФК «Позика», на підставі чого, позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортного засобу, що є забезпеченням виконання зобовязань, а саме: транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) № VF1HSRC8547377944, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 348040, виданим 1-им ВРЕР м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області від 12.10.2012 року. У звязку з невиконанням зобовязань [PERSON] по поверненню кредитних коштів по договору № 1/12489572 від 16.10.2012 року перед новим кредитором ТОВ «ФК «Позика» налічується заборгованість у розмірі: 61331,27 грн., яка складається з : суми простроченого основного боргу за кредитом 27759,84 грн., суми нарахованих процентів 179,71 грн., суми прострочених процентів 5047,19 грн., суми інфляції 25934,53 грн. та 3% річних 2410,00 грн. На підставі цього ТОВ «Фінансова компанія «Позика» був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 61331,27 грн., звернути стягнення на предмет застави, а саме: транспортний засіб марки RENAULT, модель DUSTER, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) № VF1HSRC8547377944, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 348040, виданим 1-им ВРЕР м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області від 12.10.2012 року, шляхом продажу заставного майна ТОВ «Фінансова компанія «Позика» з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі знаттям з обліку транспортного засобу, у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, а також надати позивачу всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, зобовязати відповідачку передати ТОВ «Фінансова компанія «Позика» автомобіль, з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та стягнути з відповідачки судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачки. Відповідачка у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Позика» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16 жовтня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Креді [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/1248572, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7842,71 гривень для придбання транспортного засобу Renault DUSTER. Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором до 15 жовтня 2015 року. Свої зобовязання, щодо надання кредиту по Кредитному договору [PERSON] виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ [PERSON]» та [PERSON] було укладено Договір застави № Z1/1248572, який посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим № 3972. Відповідно до умов якого, Відповідач передав в заставу транспортний засіб марки Renault, модель DUSTER, рік випуску 2012, шасі № VF1HSRC8547377944, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 348040, виданим 1-им ВРЕР м.Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області від 12.10.2012 року(а.с.18-21). 30 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДІ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами № 10-IV, відповідно до якої право грошової вимоги за Кредитним договором № 1/1248572 від 16 жовтня 2012 року укладеним між ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» та [PERSON], перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Позика»(а.с.22-23). З Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 51150399 вбачається, що здійснено заміну заставодержателя з ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» на ТОВ «Фінансова компанія «Позика» (а.с.32). Про зміну кредитора [PERSON] була повідомлена, що підтверджується Списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 12893-39-25 (а.с. 29). У звязку з невиконанням [PERSON] по поверненню кредитних коштів, по Договору № 1/1248572 від 16 жовтня 2012 року перед новим кредитором ТОВ «Фінансова Компанія «Позика» налічується заборгованість у розмірі 61331,27 грн., що підтверджується Деталізованим розрахунком заборгованості по кредиту, а саме: - 27759,84 грн. сума простроченого основного боргу за кредитом; - 179,71 грн. - сума нарахованих процентів; - 5047,19 грн. сума прострочених процентів; - 25934,53 грн. сума інфляції; - 2410,00 грн. 3% річних. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно із ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1, 2ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення , провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону. Стаття 26 вищенаведеного Закону передбачає, в тому числі, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, суд може обрати один із способів звернення стягнення, обраний обтяжувачем на власний розсуд. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2011 року у справі № 4/13-139гс11 та до такого висновку прийшов і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 12.10.2016 у ц/с 521/10596/13. Отже, зважаючи на невиконання відповідачкою кредитного зобов'язання, позивач вправі вимагати звернення стягнення на заставлене майно в обраний ним спосіб в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема і укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України доказів їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачка належним чином не виконала зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Таким чином суд вважає дії відповідачки є неправомірними, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене майно підлягають задоволенню. Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Позика» документально підтверджено платіжним дорученням № 1442608 /а.с.2/, сплата при зверненні з позовом до суду судового збору у розмірі 2297,70 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved