Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що 09 травня 2001 року померла [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Першотравнева, 60, с. Озерне, Яготинський район, Київська область, та належав [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу будинку, посвідченого 10 липня 1980 року секретарем Супоївської сільської ради народних депутатів Яготинського району Київської області за реєстром № 3 За життя, 26 вересня 1998 року, спадкодавець склала заповіт на його імяна вказаний житловий будинок. Інших спадкоємців у заповіті не призначено. Посилаючись на те, що у визначений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак реалізувати своє право на спадщину за заповітом він не може, оскільки спадкодавець за життя не зареєструвала правовстановлюючий документ на житловий будинок у встановленому законом порядку, просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Першотравнева, 60, с. Озерне, Яготинський район, Київська область. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Також пояснив, що інший спадкоємець [PERSON] його мати - [PERSON] померла 21 листопада 2008 року. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги, проти ухвалення рішення про задоволення позовних вимог не заперечував, справу просив слухати без його участі. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно до ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Однак відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК Української РСР правоздатність громадянина припиняється зі смертю. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За змістом п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Ураховуючи те, що [PERSON] у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не зміг реалізувати своє право на спадщину за заповітом, оскільки спадкодавець за життя не зареєструвала правовстановлюючий документ на житловий будинок у встановленому законом порядку, позов визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved