Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14.11.2007 року [PERSON] (надалі - Відповідач, Позичальник) уклала з ВАТ «КРЕДОБАНК» (надалі - Банк) Кредитний договір № 003/15 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк видає Позичальнику кредит в сумі 10000,00 (десять тисяч грн. 00 коп.) гривень, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Представник позивача зазначив, що Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, однак станом на 13.10.2016 року заборгованість [PERSON] перед ВАТ «КРЕДОБАНК» за кредитом згідно Кредитного договору, складає - 3 981,21 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят одна гривня 21 коп.) гривень, з яких: - 2 336,53 грн. - неповернута сума кредиту; 267,84 грн. - прострочені відсотки; 0,00 грн.- прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1 376,84 грн. - заборгованість по пені. Представник позивача зазначив, що З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним Кредити договором, 14.11.2007 року [PERSON] (надалі також Відповіла' Поручитель) уклала з ВАТ «КРЕДОБАНК» Договір поруки (надалі - Договір поруки). Відповідно до умов Договору поруки Поручитель несе солідарну відповідальніс з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов'язання всім належні йому майном та грошовими коштами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію клопотання в якому просить розглядати справу без його участі. Відповідач -1 у судове засідання з'явивилася, надала до суду заперечення, посилаючись на те, що Згідно з п. 2.1. кредитного договору банк видав позичальнику кредит в сумі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. на строк до 01 листопада 2009 року.Відповідно до абзацу 2п. 4.1. кредитного договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 417,00 грн. 00 коп. не пізніше останнього робочого для поточного місяця, якщо інше не передбачено цим Договором та/або додатками до нього.Таким чином, умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі кредитного договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідач зазначила, що Пунктом 5.3. кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), за цим договором, прирівнюється до позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором.Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.Відповідно до ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.Згідно з п. 3.4. кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого для місяця, за який нараховані проценти. Відповідач зазначила, що Згідно з наданим банком розрахунком відповідач-1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з червня 2009 року, у зв'язку з чим з 01 липня 2009 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом 31 січня 2017 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, банк звернувся з позовною заявою від 31.01.2017 року до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, яка виникла з 01 липня 2009 року, після спливу позовної давності як за основним зобов'язанням по сплаті тіла кредиту і процентів за користування кредитними коштами, так і щодо стягнення неустойки,а тому просить суд, відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 14.11.2007 року [PERSON] (надалі - Відповідач, Позичальник) уклала з ВАТ «КРЕДОБАНК» (надалі - Банк) Кредитний договір № 003/15 (надалі - Кредитний договір). Судом встановлено, що згідно з наданим банком розрахунком відповідач-1 перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з червня 2009 року, у зв'язку з чим з 01 липня 2009 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом 31 січня 2017 року. Судом встановлено, що відповідачі подали до суду заяву про застосування до позовних вимог строк позовної давності, який позивач не просив проновити у разі, якщо він пропущений з поважних причин. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed