Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що є батьком чотирьох неповнолітніх дітей, на утримання яких сплачує аліменти. Згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07.02.2013 року він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (по 1/8 частині на кожну дитину). Згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17.06.2013 р. він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/8 частини всіх видів доходу. Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2016 року, він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу. Відрахування аліментів частково проводиться з заробітної плати бухгалтерією Головного управління національної поліції в Чернігівській області (на двох дітей) та ним особисто (на двох дітей). Рішення про стягнення аліментів приймалися в різні часи і його сімейний стан змінювався. На даний час діти отримують аліменти різного розміру: на утримання [PERSON] - в розмірі 1/8 частини доходу, на утримання [PERSON] та [PERSON] - в розмірі 1/4 частини доходу на двох, тобто по 1/8 на кожного, на утримання [PERSON] - в розмірі 1/4 частини доходу. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Восени 2016 року розпочалося лікування дітей [PERSON] та [PERSON], в яких виявили захворювання очей. Обстеження, діагностика та саме лікування потребує значних коштів. Довідки, виписки із медичної карти та направлення на лікування - підтверджують стан здоров'я дітей. В зв'язку з погіршенням стану здоров'я двох дітей [PERSON] та [PERSON], зміною матеріального стану, у зв'язку з потребою лікування дітей, позивач просить ухвалити рішення про зміну розміру аліментів за позовом [PERSON] Позивач в зал судового засідання не з»явився, подав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги в судовому засіданні не визнала, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 11-12). Малолітня [PERSON] проживає та виховуються матір'ю [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положенням ст. ст. 181, 182 СК України встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. В разі відсутності домовленості між батьками дитини про її утримання, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі її матері, батька. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07.02.2013 року позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (по 1/8 частині на кожну дитину). Згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17.06.2013 р., позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/8 частини всіх видів доходу. Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2016 року, позивач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (а.с.9, 10, 11-12). Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має постійне місце роботи та регулярний заробіток. Відповідно до довідки з місця роботи від 01.12.2016 нарахований [PERSON] дохід за десять місяців 2016 року (період з січня по жовтень 2016) складає 35 738, 56 грн,, а у відповідності до довідки з місця роботи від 21.04.2017 нарахований [PERSON] дохід за п»ять місяців 2016-2017 року (період з листопада 2016 по березень 2017) складає 41440, 34 грн, таким чином дохід позивача збільшився більш ніж у двічі, що значно перевищує установлений ст. 7 ЗУ Про державний бюджет 2017 прожитковий мінімум на одну особу. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Враховуючи наведені вище обставини та досліджені письмові докази, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено та не надано доказів, які б підтверджували, що з червня місяця 2016 року його матеріальний або сімейний стан змінився, та існують підстави для зменьшення розміру аліментів, визначенх рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.06.2016.

Outcome: dismissed