Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області про визнання права власності на майно за на бувальною давністю. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2003 року користується земельною ділянкою, загальною площею 4,7466 га, кадастрові номери [NUMBER], [NUMBER], що розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області на підставі заяви власника вказаної земельної ділянки [PERSON] [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до довідки Бугаївської сільської ради спадкоємці покійного [PERSON] з приводу оформлення спадщини не звертались. Оскільки позивач користується земельною ділянкою вже на протязі 15 років він має право на визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області, в судове засідання не з'явився, надали суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позовних вимог не має. Судовим розглядом встановлено, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка пл. 4.7466 га, кадастровий номер [NUMBER], [NUMBER], яка розташована на території Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.5). Із копії заяви [PERSON] від 15.02.2001 року вбачається, що він доручив користування вказаною земельною ділянкою [PERSON] ( а.с.8), Згідно копії інформації СК « Восток» № 426 від 13.08.2018 року земельні ділянки [PERSON] площею 4,1441 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,69026 га кадастровий номер [NUMBER] в період з 2000 року по 2002 рік були в оренді СК «Восток». З 2003 року і по теперішній час земельними ділянками [PERSON], згідно його заяви користується [PERSON] ( а.с.7). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.12.2003 року ( а.с.10). Згідно копії листа Бугаївської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-25/300 від 14.08.2018 року спадкоємці [PERSON] до сільської ради з приводу оформлення спадщини не зверталися ( а.с.6). Відповідно до ст. 119 Зе мельного кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі на бувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За на бувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено. Елементи нажбувальної давності також передбачені статтями 335, 338, 341, 343 ЦК, за положеннями яких після вчинення законодавчо визначених дій та зі спливом певного строку особа може набути право власності на безхазяйне майно, знахідку, бездоглядну домашню тварину чи скарб. Але положення статті 344 ЦК в таких випадках не застосовуються. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні таких спорів суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК. При цьому, в п. 8 Прикінцеви х та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про на бувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року, то норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за на бувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку на бувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування на бувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається на бувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). [PERSON] на протязі більше ніж п'ятнадцять років відкрито, безперервно володіє земельною ділянкою площею 4,1441 га кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,69026 га кадастровий номер [NUMBER]підстав вважати недобросовісність заволодіння судом не вбачається, представник відповідача не надав заперечень на позовну заяву або доводів на спростування вимог позивача . При вказаних обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved