Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У січні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Донецької міської ради та Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 червня 2016 року помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та недоотримана пенсія за період з лютого 2015 року по червень 2015 року. Позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, тому вважається таким що прийняв спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 09 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно у зв'язку з неможливістю встановити останнє місце проживання спадкодавця та визначити чи вважається [PERSON] такою, що фактично прийняла спадщину на тій підставі, що постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та на не отриману за життя померлим [PERSON] суму пенсійних виплат за період з 01 лютого 2015 року по 19 червня 2015 року, в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 19 червня 2015 року помер [PERSON], який позивачу доводився рідним батьком, що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу в частині зміни прізвища позивача /а.с.6-8/. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру №7827 від 24 грудня 2003 року, виданого представництвом Фонду державного майна України в м.Донецьку, [PERSON] на праві приватної власності належала 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] /а.с.14/. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №17660121. Як встановлено статтею 52 Закону України "про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини. Із заперечень Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя вбачається, що недоотримана пенсія за життя [PERSON] складає 15446,75 грн. Оскільки протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини позивач не зверталася до Управління Пенсійного фонду, недоотримана пенсія увійшла до складу спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії паспорту позивача та померлого [PERSON], вони були зареєстровані за адресою: [INFO]. буд.5, кв.9 /а.с.18-19/. Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 09 грудня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкове майно у зв'язку з неможливістю встановити останнє місце проживання спадкодавця та визначити чи вважається [PERSON] такою, що фактично прийняла спадщину на тій підставі, що постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини /а.с.9/. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, спадкодавцю належало на праві власності нерухоме майно, а також пенсійні виплати, позивач проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved