Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

у лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Великобудищанської сільської ради Гадяцького району про визнання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що у січні 2009 року помер його дядько [PERSON], після смерті дядька залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін, в звязку з тим, що захворів та тривалий час перебував на лікуванні, тому звернувся до суду. 28 березня 2017 року ухвалою суду в якості третьої особи залучено сина померлого [PERSON] - [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що у січні 2009 року помер його дядько [PERSON], він здійснив його поховання за власні кошти, потім захворів і не міг своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини, тому просив надати йому строк для прийняття спадщини. Представник [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що після смерті [PERSON] є спадкоємець першої черги рідний син, який теж виявив бажання прийняти спадщину. Великобудищанська сільська рада та приватний нотаріус [PERSON] звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі. Судом встановлено, що [PERSON] народився 12 лютого 1967 року в с. Великі Будища Гадяцького району, його матірю є [PERSON] (дошлюбне прізвище Таран) [PERSON]. Братом [PERSON] є [PERSON], а їх батьком [PERSON]. Рідним дядьком [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Леніна розміром 3,18 в умовних кадастрових гектарах. 5 серпня 1997 року в с. Великі Будища Гадяцького району помер [PERSON], а 27 січня 2014 року в с. Великі Будища Гадяцького району померла [PERSON] 9 січня 2009 року в м. Гадяч [PERSON] помер. Згідно довідки Великобудищанської сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав один [INFO]. З повідомлення Великобудищанської сільської ради вбачається, що у померлого [PERSON] є спадкоємець за законом син. Відповідно до свідоцтва про народження сином [PERSON] є [PERSON], [INFO]. Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 березня 2016 року [PERSON] є спадкоємцем майна померлої матері [PERSON] Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з 1/2 частини права на земельну частку (пай) розміром 3,18 умовних кадастрових гектарів, що належало [PERSON] Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Відповідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Постанова Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 N7 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" в пункті 20 роз'яснює, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У відповідності до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, судом достовірно встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON] Таким чином, не заслуговують на увагу суду посилання позивача про те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті дядька. Отже, за наявності спадкоємця першої черги, позивач передчасно звернувся до суду про визначення йому додаткового строку, так як син не усунутий від права спадкування та не відмовився від прийняття спадщини. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно виписок із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого та повідомлення Гадяцької ЦРЛ [PERSON] перебував на лікуванні в медичних закладу району з 04.04.09р. 14.04.09р., з 17.06.09р. 27.06.09р., з 03.07.09р. 13.07.09р. з діагнозами: гострий бронхіт та попереково-крижовий остеохондроз хребта з корінцевим синдромом. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами. Крім того з дня відкриття спадщини сплинуло майже 8 років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Однак суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини в період з 10.01.2009 року, з моменту відкриття спадщини по 4 квітня 2009 року та з 27 червня цього ж року. З витребуваної судом довідки КЗ «Гадяцький центр первинної медикосанітарної допомоги» вбачається, що позивач перебуває на диспансерному обліку з приводу гіпертонічної хвороби, періодично лікується, однак даних, що він перебував на стаціонарному лікуванні, був прикутий до ліжка, потребував сторонньої допомоги чи через якийсь інший стан не міг вчиняти дії повязані з прийняттям спадщини, до позову не додано. З довідок, виданих поліклінічним відділенням Гадяцької ЦРЛ і КЗ «Гадяцький центр первинної медико санітарної допомоги», на які посилається позивач, як на підтвердження тривалої хвороби, вбачається, що він перебував на амбулаторному лікуванні, а отже мав можливість звернутися у вказаний період до нотаріуса, оскільки таке лікування не передбачало дотримання відповідного режиму в медичній установі. Також період лікування в лікувальному закладі згідно довідок не є тривалим, що не перешкоджало позивачу звернутися із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. При цьому, суд звертає увагу, що за правилами п. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р № 296/5, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу, направивши її поштою, але такі дії ним теж не вчинялися. Отже, перебування на амбулаторному лікуванні у лікувальному закладі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки стан здоровя не позбавляв позивача можливості виділити час, отримати юридичну консультацію, та звернутися із заявою до нотаріуса, в тому числі і шляхом надіслання її поштою. Суд також зауважує, що [PERSON] 12 березня 2016 року оформляв частину даної земельної ділянки на своє імя, однак з даним позовом звернувся до суду лише в лютому 2017 року, тобто більше ніж через 8 років з часу відкриття спадщини, що на думку суду, не відповідає засадам розумності та справедливості. Оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства, тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed