Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

22 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], уродженки міста Харцизьк Донецької області, за межі проведення АТО та за межі України, до Російської Федерації, без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON], [INFO], уродженця міста Харцизьк Донецької області, на новорічні та різдвяні канікули в період з 25 грудня 2016 року по 15 лютого 2016 року. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 2006 року, який рішенням суду від 11.11.2011 року було розірвано, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що після розірвання шлюбу донька мешкає з нею в м. Харцизьк та знаходиться на її утриманні, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті дитини свідомо не приймає. Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок своїй дочці в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. Посилається на те, що неодноразово зверталася в усній формі з проханням надати дозвіл на виїзд дитини, але відповідач ігнорує її прохання, більш того, він не отримав перепустку для перетину зони АТО і не бажає виїжджати з окупованої території. Вважає, що виїзд дитини за кордон не порушує право батька на участь у вихованні власної дитини, оскільки має за мету перш за все захист прав дитини. Більш того, в Донецькій області проводиться активна фаза АТО, що є небезпечним для життя дитини та самої позивачки. 09 лютого 2017 року представник позивача надіслав до суду заяву, якою уточнив свої позовні вимоги, а саме просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], уродженки міста Харцизьк Донецької області, у супроводі її матері [PERSON], за межі проведення АТО та за межі України, до Російської Федерації, без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON], [INFO], уродженця міста Харцизьк Донецької області, до досягнення дитиною 16 років. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, отримати його згоду на виїзд дитини за межі України наразі не має можливості. Останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідача є адреса, за місцем реєстрації: [ADDRESS], що підтверджується долученою до матеріалів справи копією паспорта серії [NUMBER], виданого Харцизьким МВ ГУМВС України в Донецькій області 07.10.2000 року. Вищезазначена адреса, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» №2710/38-14 від 02.09.2014року, знаходиться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області. Згідно листа № 05705/01-09 від 04.01.2017 року про надання відповіді на запит суду, надісланого Департаментом соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, встановлено, що відомостей стосовно [PERSON] в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб станом на 03.01.2017 не значиться. Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 27 від 11.02.2017 року та розміщенням оголошень на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області на порталі Судова влада - режим доступу: http://dpm.dn.court.gov.ua/sud0514/. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed