Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

19 березня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Торезька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (а.с.3). Ухвалою суду від 21 березня 2014 року (а.с.13-14) указану позовну заяву [PERSON] залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 31 березня 2014 року, на виконання зазначеної ухвали суду, [PERSON] надав позовну заяву до [PERSON], третя особа - Торезька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (а.с.16-18). Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником частини житлового будинку - квартири [ADDRESS], а також земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0, 0517 га. Даний будинок та земельну ділянку він придбав окремо за договорами купівлі - продажу від 17 червня 2013 року, які посвідчені приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу. Отримавши технічну документацію, він зрозумів, що частина його земельної ділянки незаконно зайнята сусідом, відповідачем по справі, який встановив там огорожу у виді металевого паркану. На звернення до відповідача з проханням про звільнення земельної ділянки отримав відмову. У відповіді виконкому Торезької міської ради від 12 березня 2014 року підтверджено факт самовільного захвата відповідачем частини його земельної ділянки. В результаті неправомірних дій відповідача він позбавлений можливості користуватися частиною своєї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати відповідача - [PERSON], звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу металевої огорожі (паркану). Ухвалою суду від 28 травня 2014 року, за клопотанням позивача, залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Торезька міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у якості співвідповідача - Приватне підприємство «Тіхій Дон» (а.с.88-89). 23 червня 2014 року позивач уточнив позовні вимоги, надавши письмову заяву, в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати відповідачів - Приватне підприємство «Тіхій Дон» і [PERSON], звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу металевої огорожі (паркану) (а.с.102). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються у повному обсязі, дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідачі, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, про поважні причини неявки до суду не повідомили. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочне рішення. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлені наступні обставини. Згідно із договором купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку, посвідченим 17 червня 2013 року приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №866, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку, що складає квартиру №4, а також господарчих споруд та будівель: 1/4 Д сараю, 1/2 Ж убиральні, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.77-80). Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 17 червня 2013 року приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №869, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0517 га., кадастровий номер якої 1414700000:01:006:0004, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку. У Державному акті зазначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б землі Торезької міської ради, від Б до В земля в/о «Торезантрацит», від В до А землі гр. [PERSON] (а.с.6-7, 81-83). Згідно із повідомленням БТІ м.Тореза від 16 квітня 2014 року за №216 (а.с.41) станом на 01 січня 2013 року квартира [ADDRESS] належить приватному підприємству «Тіхій Дон» на підставі договору дарування 1/4 частини житлового будинку (квартири №3) від 26 червня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1705 від 26 червня 2011 року, та зареєстрованого в БТІ м.Тореза 27 червня 2001 року за №26. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.42-44) Приватне підприємство «Тіхій Дон» зареєстроване у зазначеному реєстрі, місце знаходження юридичної особи: Донецька обл., м. Торез, вул. Енгельса, б. 59А. Засновник юридичної особи та його місцезнаходження - [PERSON], [ADDRESS]. Згідно із повідомленням Відділу Держземагенства у місті Торезі Донецької області від 26 травня 2014 року (а.с.76) в Державному земельному кадастрі відомості про земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], відсутні. Станом на 01 січня 2013 року згідно Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, на зазначену земельну ділянку не зареєстровано право власності. Згідно із пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Відповідно до підпункту «в» пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за № 7, в редакції Постанови Верховного Суду № 2 від 19.03.2010 року, з 1 січня 2002 р. відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, в редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009 року, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, в редакції Закону № 1066-VI від 05.03.2009 року; із змінами, внесеними згідно із Законами № 3521-VI від 16.06.2011 року, № 5059-VI від 05.07.2012 року; в редакції Закону № 3613-VI від 07.07.2011 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку, що складає квартиру №4, а також господарчих споруд та будівель: 1/4 Д сараю, 1/2 Ж убиральні, розташованих за адресою: [ADDRESS], є власником земельної ділянки площею 0,0517 га., кадастровий номер якої 1414700000:01:006:0004, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку. У Державному акті зазначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б землі Торезької міської ради, від Б до В земля в/о «Торезантрацит», від В до А землі гр. [PERSON] (а.с. 6-7, 77-83). За правилами ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши позовні вимоги, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати відповідачів - Приватне підприємство «Тіхій Дон» і [PERSON], звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу металевої огорожі (паркану). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.10, 60 ЦПК України). Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 55 Закону Українги «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. У підтвердження обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, ним надано договір купівлі-продажу земельної ділянки, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з яких вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0517 га., кадастровий номер якої 1414700000:01:006:0004, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку. У Державному акті зазначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б землі Торезької міської ради, від Б до В земля в/о «Торезантрацит», від В до А землі гр. [PERSON] Надано план зовнішніх меж земельної ділянки та план зовнішніх меж земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (а.с.11,115). Надано повідомлення БТІ м.Тореза від 16 квітня 2014 року, в якому зазначено, що станом на 01 січня 2013 року квартира [ADDRESS] належить приватному підприємству «Тіхій Дон». Крім цього, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відповідь виконкому Торезької міської ради від 12 березня 2014 року на його звернення щодо правильності установки паркану сусідом, в якій зазначено, що при виносі в натуру меж приватизованої земельної ділянки позивача за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що на зазначеній земельній ділянці по фасаду (вул. Пушкіна) знаходиться частина металевого паркану сусіда за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Проте, позивачем не було надано суду відповідних доказів, які б свідчили про порушення його права на користування земельною ділянкою, яка належить йому на праві власності, зокрема: відповідних документів щодо встановлення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на основі якої здійснено встановлення меж земельної ділянки, доказів, що межі даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплені межовими знаками встановленого зразка, відповідних актів земельної комісії, які б встановили факт самовільного зайняття [PERSON] та Приватним підприємством «Тіхій Дон» частини зазначеної земельної ділянки, розмір площі самовільно зайнятої ділянки, будь-яких приписів усунення виявлених порушень добросусідства, висновку експерта з цього питання, актів органів контролю по дотриманню земельного законодавства по використанню земельних ділянок, тощо. В судовому засіданні позивачу неодноразово роз'яснювалось право звернутися із заявою про призначення експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, а саме: для встановлення факту самовільного зайняття відповідачами частини спірної земельної ділянки, визначення розміру площі самовільно зайнятої ділянки, тощо. Але позивач із заявою про призначення експертизи не звернувся, пояснивши, що вважає проведення експертизи недоцільним, оскільки у письмовій відповіді виконкому Торезької міської ради на його звернення зазначено, що раніше вже була проведена перевірка міською радою та ДП «Азовінжгеодезія», якою підтверджено факт самовільного зайняття його земельної ділянки, і цей факт ніким не оспорюється (а.с.114). Таким чином, позивачем не надано та в судовому засіданні не встановлено безспірних доказів у підтвердження порушення меж його земельної ділянки та порушення його права, як власника цієї земельної ділянки саме відповідачами, не доведено обставин щодо встановлення металевого паркану, який порушує право позивача, як власника земельної ділянки, саме відповідачами. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають і у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed