Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача переплату пенсії у розмірі 118312,91 грн., а також 2102,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.02.2017 року [PERSON] звернувся до управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі - Головне управління) із заявою про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Протоколом №246 від 14.03.2017 заявнику відмовлено в перерахунку у зв`язку з відсутністю необхідного стажу служби в органах місцевого самоврядування. Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до суду. Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.07.2017 по справі №729/464/17 (далі - судове рішення по справі №729/464/17 зобов`язано об`єднане управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області зарахувати [PERSON] до стажу державної служби період проходження військової служби у Радянській Армії з 14.05.1973 по 19.05.1975, період роботи на посаді голови Кобижчанської сільської ради Бобровицького району з 11.08.1996 по 04.11.2015, період роботи на посаді заступника голови Кобижчанської сільської ради Бобровицького району 05.11.2015 по 13.05.2016, а також призначити пенсію відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» та проводити виплати з урахуванням вже виплачен6их сум. Законної сили рішення суду набрало 27.09.2017 р. Оскільки постановою суду не було зазначено з якої дати заявнику необхідну призначити пенсію та з яких складових заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) проводити розрахунок пенсії, як державному службовцю, Головне управління звернулось до суду із заявою про роз`яснення судового рішення. Ухвалю Бобровицького районного суду Чернігівської області 26.10.2017 в задоволенні заяви було відмовлено. На підставі вищевказаного рішення суду, протоколом про призначення пенсії від 28.12.2017 відповідачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 4305,30 грн. Пенсію розраховано виходячи із заробітної плати державного службовця за січень 2017 року (довідка видана виконавчим комітетом Кобижчанської сільської ради Бобровицького району від 21.02.2017). Звертають увагу суду, що відповідно до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» в 10.12.2015 року №889-VIII. Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10-12 Прикінцевих положень цього закону. Так відповідно до п. 10-12 Прикінцевих положень Закон України «Про державну службу» в редакції від 10.12.2015 року №889- VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначних статтею 25 Закону України «Про державну службу» (в редакції 16.12.1993 №3723 XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статіт 37 Закону України «Про державну службу» у порядку визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16.12.1993 № 3723-Х11) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (далі - Закон №1058), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Згідно з Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до пункту 5 Порядку форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується управлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. Форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям затверджені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048. Пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а вразі його відсутності перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою. Отже, вищезазначене законодавство передбачає, що для призначення пенсії за віком відповідно до пунктів 10,12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та статті 37 Закону 3723-ХІІ, пунктів 5,6 Порядку є надання відповідних довідок, в даному випадку, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років). Однак, згідно постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2017 року по справі №729/464/17 вбачається, що судом не розглядалося питання порядку обчислення заробітної плати при призначенні пенсії державному службовцю, а отже врахувати довідку видану виконавчим комітетом Кобижчанської сільської ради Бобровицького району від 21.02.2017 при обчисленні пенсії в Головного управління відсутні правові підстави. Оскільки предметом розгляду справи, вищезазначені довідки не були, з 12.08.2020 року пенсійна справа відповідача приведена у відповідність до вимог чинного законодавства, обчислена відповідно до Закону України «Про державну службу» з 21.02.2017 року в мінімальному розмірі, в результаті чого, за період 21.02.2017 по 31.08.2020 виникла переплата пенсії в сумі 118 312,91 грн. Про виниклу ситуацію [PERSON] було повідомлено листом №2500-0328-8/32868 від 03.09.2020 (а.с.16-17). 10.09.2020 [PERSON] звернувся з заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за матеріалами справи і при цьому повідомив, що переплату пенсії сплачувати відмовляється. В свою чергу, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до ро`яснень Верховного Суду у справі №756/6984/16-а (адміністративне провадження №К/9901/43936/18) від 16 червня 2020 року щодо особливості доказування у суді факту подання пенсіонером завідомо недостовірних відомостей, що призвело до переплати пенсії суд виходив з положень статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до яких обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, що може виражатися, зокрема, у поданні ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо. На підставі аналізу вищезазначених правових норм Суд дійшов висновку, що відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат несуть пенсіонери - внаслідок зловживань з їх боку, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. Суд у своєму рішенні зазначив, що судам необхідно перевірити факти допущення зловживань з боку пенсіонера. На цій підставі Верховним Судом сформульовано правовий висновок, відповідно до якого обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії напідставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера - в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Отже як свідчить із висновків Верховного суду та норм матеріального права незаконне набуття надмірно отриманої пенсії (майна) буде лише у випадку зловживання (вина) набувача пенсії (майна). [PERSON] в період з 21.02.2017 по 31.08.2020 отримував пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" відповідно до постанови Бобровицького районного суду України від 20.07.2017, якою позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю та визнано протиправними дії об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця, постановою Київського апеляції адміністративного суду від 27.09.2017 вищевказана постанова суду залишена в силі. Будь-яких зловживань чи надання недостовірних даних зі сторони [PERSON] при отриманні пенсії державного службовця не було і не могло бути, так як пенсія була призначена та виплачувалась на підставі рішення суду. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача подав заяву до суду, в якій просив провести судове засідання без його участі, позовні вимоги не визнають в повному обсязі, доводи та підстави викладені у відзиві на позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до заяви від 21.02.2017 року [PERSON] звернувся до управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (а.с.5). Відповідно до постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області адміністративний позов [PERSON] до Об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області про визнання незаконною відмову у призначенні пенсії державного службовця, спонукання до її призначення та перерахунку задоволено (а.с.6-10). Відповідно до ухвали Бобровицького районного суду Чернігівської області від 26.10.2017 року у задоволенні заяви Бобровицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України про роз`яснення постанови Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20.07.2017 року у справі за позовом [PERSON] до Об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Бобровицькому районі Чернігівської області про визнання незаконною відмову у призначенні пенсії державного службовця, спонукання до її призначення та перерахунку - відмовлено (а.с.11-12). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), згідно з ч. 1 якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані пенсійним органом за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 Цивільного кодексу України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 487/3380/16-а та від 11 лютого 2020 року у справі № 761/41107/16-а. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону № 1058-IV. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, мав достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі №489/205/16-а та від 03 жовтня 2019 року у справі №487/3380/16-а. Більше того, пенсійні виплати, отримані відповідачем на виконання вказаних вище судових рішень, які набрали законної сили та в силу вимог ст.124 Конституції України є обов`язковими до виконання, а задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призведе фактично до їх перегляду. Крім того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії». Судом встановлено, що відповідач не допустив будь-якої недобросовісної поведінки, не подавав до органів ПФУ жодної інформації та не вчиняв жодних дій, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на спростування зазначених умов, то кошти в сумі 118312,91 грн. не можуть бути стягнуті судом, як безпідставно чи недобросовісно набуті відповідачем, тому в задоволенні позову беззаперечно слід відмовити. На підставі вищевикладеного та ст.124 Конституції України, ст.1215 ЦК України,

Outcome: dismissed