Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

02 грудня 2015 року публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №CL 100668 від 21 жовтня 2008 року на загальну суму 72561 грн 36 коп. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 21 жовтня 2008 року між відкритим акціонерним товариством (далі ВАТ) «Універсал Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ "Універсал Банк", та відповідачкою був укладений кредитний договір №CL100668, відповідно до якого ВАТ «Універсал Банк» надало відповідачці кредит у сумі 11000 грн із відсотковою ставкою 38,6% річних, а остання була зобов'язана щомісячно вносити платіж в рахунок погашення кредиту та відсотків за його користування. [PERSON] не виконувала своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків, внаслідок чого її заборгованість за зазначеним вище договором станом на 24 липня 2015 року становить 72561 грн 36 коп. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 21 жовтня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит у сумі 11000 грн із відсотковою ставкою 38,6% річних. Відповідно до п. 2.3 Договору, за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка 115,8% річних (а. с. 10). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконувала своїх зобовязань зі сплати обовязкового щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Так, станом на 15 жовтня 2012 року її заборгованість перед банком становила 72561 грн 36 коп., з яких: 10639 грн 12 коп. прострочена заборгованість за кредитом; 9780 грн 02 коп. заборгованість з відсотків; а також сума підвищених відсотків 52142 грн 22 коп.. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за кредитним договором (а. с. 13-14). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Договором, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Так, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За порушення зобовязання винна особа несе цивільно-правову відповідальність, тобто зазнає основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні боржника певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідачка взяті на себе за договором зобовязання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог банку та необхідність їх задоволення. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1218 грн, що підтверджується платіжним дорученням доданим до матеріалів справи (а.с.3). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов, стягує з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved