Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

06.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини та на її утримання, як дружини-інваліда ІІ групи в розмірі 500 грн. В обґрунтування позовної заяви вказала, що 23 вересня 1989 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, з яким проживали разом і вели спільне господарство, від шлюбу вони мають двох дітей - повнолітнього сина [PERSON] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Їхнє спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач не цінує сімейне життя та їхні взаємні стосунки. В зв'язку з цим вона змушена була звернутися до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Відповідач припинив також надавати їй матеріальну допомогу на проживання й та утримання їхньої дитини, яка на даний закінчує навчання в Комсомольському ліцеї №1 та їй потрібно вступати до вищого навчального закладу, а вона не має коштів для оплати всіх необхідних витрат. Крім того, у їхньої дочки слабке здоров'я, вона знаходиться на диспансерному обліку та потребує постійного профілактичного лікування та посиленого догляду. Сама вона є інвалідом дитинства ІІ групи, у зв'язку з чим Пенсійним фондом України їй довічно призначено пенсію як інваліду ІІ групи. Внаслідок інвалідності вона не може працевлаштуватися й забезпечити собі та дочці нормальне існування. При цьому, їй щоденно потрібно купувати ліки на інсулінотерапію. Призначеної їй пенсії на життя, ліки, постійні медичні обстеження та утримання дитини не вистачає. Вона опинилася в скрутному матеріальному стані, намагаючись забезпечити себе з дочкою всім необхідним і, насамперед, підтримкою здоров'я. Відповідач, будучи здоровою, працездатною людиною, ухиляється від їхнього утримання, ніякої матеріальної та іншої допомоги добровільно не надає. При цьому відповідач має можливість надавати таку допомогу, бо працює за наймом у фізичних осіб і отримує високий дохід. Інших утриманців чи матеріальних зобов'язань в нього немає. Вона була інвалідом вже на час їхнього одруження й відповідачеві добре було відомо про її стан здоров'я та необхідність її постійного лікування. Вважала, що може просити суд стягнути з відповідача аліменти й на її утримання, оскільки самостійно себе забезпечити матеріально вона не може за станом здоров'я. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги про стягування з нього аліментів визнав у повному обсязі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою. звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтв про народження та про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 7, 8). З довідки КП "Комунальник" від 10.04.2014 року вбачається, що [PERSON] мешкає та зареєстрована в [ADDRESS], має склад сім'ї: дочку - [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], чоловіка [PERSON], [INFO]. (а. с. 11). Позивачка [PERSON] є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Зміївському районі Харківської області. (а. с. 15). Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що неповнолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері-інваліда ІІ групи, а батько дитини ухиляється від надання утримання як дитині, так і матері-інваліду ІІ групи. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також є законні підстави для стягування з нього аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини по 700 грн. та на утримання непрацездатної дружини - інваліда ІІ групи по 500 грн.. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачем позову та наявність законних підстав для стягування з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved