Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 12.11.2012 року та 30.08.2013 року між нею та [PERSON] були укладені попередні договори про те, що до 31.12.2013 року продавець та покупець укладуть та нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу частини житлового будинку [ADDRESS]. На виконання вказаних договорів позивач надала відповідачу аванс у розмірі 17000 дол. США (2000 дол. США по договору від 12.11.2012 року та 15000 дол. США по договору від 30.08.2013 року) Вважає вказані договори недійсними, оскільки під час їх укладення позивача було введено в оману щодо того, що продавець-[PERSON] є власником майна - частини житлового будинку [ADDRESS], оскільки на момент укладення попередніх договорів остання не мала правовстановлюючих документів на зазначене майно. Також на час розгляду справи у суді відповідач умови попередніх договорів не виконала, не переоформила будинок на покупця. Просить суд визнати попередній договір від 12.11.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], а також попередній договір від 30.08.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], недійсними; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 135830 грн. та судові витрати. Під час слухання справи до участі у справі у якості третьої особи було залучено приватного нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували в повному обсязі та просили відмовити в його задоволенні. Третя особа - приватний нотаріус [PERSON] у судовому засіданні вказала про дотримання вимог законодавства при укладанні попередніх договорів, а тому немає підстав для визнання їх недійсними у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. У подальшому у судове засідання не з'явилась, заяв та клопотань до суду не подавала. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно дослідивши письмові докази по справі та обставини справи, приходить до наступного. Встановлено, що 12.11.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір про те, що до 31.12.2013 року укладуть та нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу частини будинку [ADDRESS], згідно якого [PERSON] буде продавцем, а [PERSON] покупцем. Умовами вказаного договору передбачено, що майно, що буде в майбутньому відчужене на користь позивача належить [PERSON] за спадщиною(п.2 договору). Ціна продажу вказаного у попередньому договорі частини будинку визначена в сумі 206000.00 грн, що еквівалентно 25000,00 дол. США( п.4 договору). На підтвердження дійсності намірів та в рахунок майбутнього повного розрахунку за попереднім договором [PERSON] передала другій стороні аванс в сумі 16480,00 грн(п.5 договору). Крім іншого, договором передбачено, що на його виконання та з моменту його посвідчення [PERSON] має право проживати в зазначеній частині будинку, робити в ній внутрішній ремонт та переобладнання на свій розсуд, зобов'язана сплачувати комунальні послуги( п. 6 договору), у випадку невиконання умов цього договору [PERSON] , [PERSON] вправі вимагати повернення авансу в подвійному розмірі та відшкодування витрат( п.8 договору). 30.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали попередній договір про те, що до 31.12.2013 року укладуть та нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу частини будинку [ADDRESS], згідно якого [PERSON] буде продавцем, а [PERSON] покупцем. Умови вказаного договору відповідають умовам договору від 12.11.2012 року, за винятком суми авансового платежу, який [PERSON] передала [PERSON] в рахунок майбутнього розрахунку за договором купівлі-продажу в сумі 123600,00 грн, що еквівалентно 15000,00 дол. США. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, поясненнями учасників судового засідання, показами свідка та не оспорюються сторонами. Позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги про визнання недійсними попередніх договорів тими обставинами, що на момент укладення попередніх договорів [PERSON] не була власником частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю у неї правовстановлюючого документу на вказане майно, такі обставини не повідомила позивачу чим ввела останню в оману, а тому попередні договори є недійсними. Крім того представник позивача зазначав, що договір купівлі-продажу на час звернення до суду із позов укладений не був, право власності позивача на спірну частину будинку не оформлене, у зв'язку із чим гроші, що були передані позивачем відповідачу у якості авансу підлягають поверненню. Відповідно до статтей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Як встановлено із матеріалів інвентарної справи №10551 на домоволодіння по [ADDRESS], матеріалів копії спадкової справи №19/2012/ заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON], [PERSON] у спадщину перейшла частина будинку [ADDRESS], після смерті її матері - [PERSON], померлої [INFO] [PERSON] була єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] та в передбачених законодавством строки та порядку 19.09.2012р. звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину(ст.ст.1218,1220,1268,1296 ЦК). Отже, судом є встановленим, що спадкове майно, а саме частина будинку [ADDRESS] належала [PERSON] з часу відкриття спадщини, тобто з [INFO] З свідчень, наданих у судовому засіданні під присягою свідком [PERSON], який є директором агентства нерухомості, та займається реєлтерською діяльністю, встановлюється, що з метою продажу належної [PERSON] частини домобудівлі до нього звернулася остання за допомогою в укладанні та оформленні угоди, і саме за його сприяння відбувалися переговори між [PERSON] та [PERSON] у відшуканні варіантів укладання угоди, оскільки на час звернення [PERSON] здійснювала оформлення спадщини на вказану частину домоволодіння і за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно укласти договір купівлі-продажу відразу не було можливості. Про такі обставини було повідомлено [PERSON], разом з тим остання погодилась з цими обставини, оскільки всієї суми грошових коштів на придбання майна вона не мала та сподівалась до часу оформлення [PERSON] спадкових документів мати наявну можливість повністю розрахуватись із продавцем, а тому [PERSON] запропонував сторонам звернутися до нотаріусу для подальшого оформлення угоди, щодо укладання у майбутньому купівлю-продаж нерухомого майна. Свідок також пояснив, що неодноразово зустрічався з позивачкою і надавав їй консультації з приводу подальших дій, щодо укладання договору купівлі-продажу і зазначив, що [PERSON] було достеменно відомо про відсутність у відповідача правовстановлюючих документів на спадкове майно на час укладання попередніх договорів, оскільки такі відомості повідомлялись [PERSON] позивачу у його присутності. Крім того, свідок засвідчив, що у грудні місяці 2013р. [PERSON] зверталася до нього з питанням про можливість продовження дії попередніх договорів, а саме відстрочення строку укладання договору купівлі-продажу з підстав відсутності грошей для здійснення повного розрахунку із відповідачем. Третя особа, приватний нотаріус [PERSON], яка здійснювала оформлення попередній договорів між позивачем та відповідачем у судовому засіданні пояснила, що при здійсненні своєї діяльності нотаріус керується Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким не передбачено обов'язковості під час укладання попередніх договорів купівлі-продажу нерухомого майна витребування у власника правовстановлюючих документів на нього, а всі інші документи такі як заяви та ін.. , дублюють зміст попереднього договору та не можуть відрізнятися від нього. Крім того вказала, що попередня угода була укладена строком до 31.12.2013 року, та до спливу цього строку представники відповідача до нотаріуса надала всі необхідні документи для оформлення угоди купівлі-продажу частини будинку у тому числі і правовстановлюючі документи на нього. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент укладання попередніх договорів від 12.11.2012р. та 30.08.2013 року [PERSON] знала, що [PERSON] прийняла спадщину на спадкове майно, а саме частину б.[ADDRESS] та здійснювала оформлення своїх спадкових прав у тому числі і оформлення правовстановлюючих документів на вказану частину будинку. Враховуючи викладене, суд вважає доводи представника позивача про введення позивача відповідачем в оману під час укладання попередніх договорів недоведеними, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів того, що під час вчинення оспорюваних правочинів воля [PERSON] відбувалася не вільно, а вимушено, під впливом недобросовісних дій [PERSON], які у свою чергу, викликали у позивача невірне сприйняття обставин про природу укладеного правочину її прав та обов'язків, а відповідно до вимог ст. 230 ЦПК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. До того ж, на думку суду, не має істотного значення відсутність у [PERSON] належним чином оформленого права власності на спадкове майно на час укладання попереднього договору, оскільки така обставина не є підставою для встановлення невідповідності такого правочину вимогам ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства і, як наслідок, не може бути підставою для визнання правочину недійсним, так як відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу вище наведених норм вбачається, що чинним законодавством України прямо передбачена можливість укладання попереднього договору купівлі-продажу на товар, який буде придбаний(набутий) продавцем у майбутньому. За ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пленум Верховного Суду України в п. 7 постанови від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними" роз'яснив, що правочин може бути визнана недійсним лише з підстав визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності передбачених законом. В кожній справі про визнання правочину недійсним суд має встановити ті обставини, з якими закон пов'язує визнання правочину недійсним, та настання визначених юридичних наслідків. Виконання чи не виконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. За таких обставин та з урахуванням того, що за змістом своїх позовних вимог позивач в кінцевому результаті домагається визнання правочинів недійсними за для повернення грошових коштів сплачених нею як аванс, а наміру на укладання угоди купівлі-продажу не має, то суд вважає що позовні вимоги в частині повернення грошових коштів задоволенню не підлягають, оскільки така вимога пов'язана із вимогою про визнання правочину, тобто попереднього договору купівлі-продажу з підстав введення позивача в оману недійсним, з обставин відсутності на це законних підстав. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Outcome: dismissed