Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-15 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до суду і просять визнати недійсними договори оренди належних їм земельних ділянок, укладених 07 серпня 2012 року між ним та ТОВ "Агро-Регіон Хмельницький", зареєстрованих 23 серпня 2012 року в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що вищезазначених договорів оренди вони не підписували, належні їм земельні ділянки нікому в оренду не передавали, а тому дані договори оренди не відповідають їх волевиявленню. Представники позивачів позов уточнив позовні вимоги та просив залишити без розгляду позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в решті позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідачів проти задоволення позову заперечив, оскільки доводи позивачів про недійсність оспорюваних правочинів не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а також не можуть бути належними доказами по справі оскільки вказані особи мають суб'єктивну зацікавленість в визнанні Договорів оренди недійсними. Представник Держземагенції у Старокостянтинівському районі в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, в попередніх судових засіданнях при вирішені справи поклався на думку суду. Як встановлено судом, 18.12.2012 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (як орендодавцями) та «Агро-Регіон Хмельницький» (як орендарем) було укладено Договори оренди землі, які зареєстровані 23 серпня 2012 року в управлінні Держкомзему у Старокостянтинівському районі. Частиною 1 ст. 32 цього ж Закону встановлено виключний перелік обставин, за яких на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду. Такими обставинами є: - невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору; - випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки; - а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч. 3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Сторони уклали Договори оренди земельних ділянок у письмовій формі. Оспорювані правочини пройшли відповідну державну реєстрацію, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним, правочини були спрямовані на реальну передачу земельних ділянок у володіння та користування ТОВ «Агро-Регіон Хмельницький» за плату. 04 грудня 2013 року представником позивачів було подано клопотання про проведення по вказаній справі почеркознавчої експертизи та поставлено питання чи позивачами особисто чи іншими особами було виконано підписи на оспорюваних Договорах оренди. Судом клопотання було задоволено, проте за період з грудня 2013 року до червня 2014 року ані позивачами, ані їх представником так і не було надано необхідних зразків підписів та документів для проведення експертиз. Позивачі не наводять жодних доказів того, що Договори оренди землі були підписані не ними. За суттю договірних відносин, що зафіксовані письмово, а також ту обставину, що Договори оренди не підписувались позивачами, останні мали довести висновком експерта. Згідно із п.1 ст. 146 ЦПК України, уразі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене та те, що позивачка та її представники в судовому засіданні доказів на підтвердження своїх позовних вимог не надали, не здобуто їх і в судовому засіданні, тому у позові слід відмовити. На підставі Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 204, 215, 638, 640 ЦК України та

Outcome: dismissed