Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив змінити розмір стягнення аліментів, присуджених в твердій грошовій сумі в розмірі 542,00грн. за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду, та стягувати з нього на користь відповідача по справі, аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки, в розмірі 100 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначив, що на даний час його матеріальний стан суттєво погіршився, офіційно не працює, має мінливий заробіток, має намір створити нову сім`ю, а тому не в змозі сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що перебуває у шлюбі та дружина вагітна. Відповідач позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що зменшення розміру аліментів призведе до погіршення матеріального забезпечення дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], на утримання якої позивач сплачує на користь відповідача аліменти, присуджені рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 02.03.2009 року, в розмірі 542,00 грн. щомісячно(а. с. 6). Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений судом може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану. Враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що за своїм матеріальним становищем та через стан здоров'я він не здатен сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, який встановлений рішенням суду, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою, має мінливий заробіток. Його матеріальний стан навіть з відрахуванням аліментів є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов'язку утримувати свою неповнолітню доньку, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов'язання щодо оплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Звертаючись з позовом до суду, він фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, на те, що він створив сім`ю, суд до уваги не бере, доказів про те, що його матеріальний стан погіршився суду надано не було. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. У виконання вимог статей 10, 60 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 542 грн. щомісячно, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. Суд приймає до уваги те, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" станом на 01.01.2014 року прожитковий мінімум на дитину від 6-ти до 18-ти років становить 1286 грн. на місяць. Відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed