Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 05.09.2018 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Скоморошківська сільська рада Оратівського району Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю. Заява мотивована тим, що заявник [PERSON] проживав в будинку [ADDRESS] однією сім`єю разом з [PERSON] з 2008 року до дня його смерті, хоч був зареєстрований в [ADDRESS] . В процесі проживання з [PERSON] однією сім`єю вони вели спільне господарство, разом харчувалися, заявник доглядав його, купував йому за його та свої кошти продукти харчування, одяг, медикаменти, здійснював комунальні платежі та всі інші оплати по утриманню житлового будинку, а після смерті [PERSON] провів його поховання, поминальні обіди, доглядає за могилою. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,8543 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 687556, виданим 14.04.2008 року Оратівською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] . Спадкоємцем за законом також є рідний син спадкодавця [PERSON] , який подав в установлений законом строк до органів нотаріату заяву про відмову від прийняття спадщини на користь заявника. Інших спадкоємців у [PERSON] , крім заявника, не має. Встановлення факту проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини заявнику потрібно для прийняття та оформлення спадкових прав. Оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку без встановлення факту проживання однією сім`єю неможливо. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням керівника апарату Тимофієва В.Г. № 393 від 25.08.2020 року був призначений повторний авторозподіл судових справ на підставі наказу № 21-к від 29.07.2020 року та Указу Президента України № 226/2020 від 16.06.2020 року «Про призначення суддів». Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Оратівського районного суду Вінницької області від 25.08.2020 року головуючим суддею визначено Климчука С.В. Ухвалою суду від 02.09.2020 року справу № 141/947/18 прийнято до розгляду судді Климчука С.В., відкрито провадження у справі та призначено судове засідання з викликом учасників справи на 06.10.2020 року. Ухвалою суду від 06.10.2020 року відкладено розгляд справи № 141/947/18 на 11.11.2020 року у зв`язку із витребовуванням у Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області інформації щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 11.11.2020 року в судовому засіданні допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Однак, у зв`язку із неявкою заінтересованої особи до суду та з метою з`ясування її правової позиції щодо заявлених вимог [PERSON] через розбіжності, які містились у раніше поданих до суду заявах Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, розгляд справи було відкладено на 25.11.2020 року. В судовому засіданні 25.11.2020 року заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просив суд встановити факт його проживання з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Представник заявника адвокат Вдовиченко В.І. заявлені вимоги також підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, та просив суд їх задовольнити повністю. Заінтересована особи - Скоморошківська сільська рада Оратівського району Вінницької області у судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належними чином. При цьому, 24.11.2020 року за № 1871/20-Вх до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, згідно якої заінтересована особа заявлені вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. При цьому, у заяві зазначено, що [PERSON] дійсно проживав більше п 'яти років до дня смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] однією сім`єю з ним. Вони спільно вели господарство, харчувались, [PERSON] доглядав за [PERSON] , піклувався про його здоров`я, купував медикаменти. Після смерті [PERSON] заявник [PERSON] провів поховання [PERSON] , робив поминальні обіди, встановив йому пам`ятник, доглядає за могилою. Рідний син спадкодавця [PERSON] в установлений законом строк відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] та подав до органів нотаріату відповідну заяву. Всі документи [PERSON] залишились проживаючому з ним [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для вирішення і розгляду справи по суті, встановив наступне. [INFO] в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області помер [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.12.2014 року виконкомом Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Відповідно до довідки № 580 від 26.03.2018 року, виданої виконкомом Скоморошківської сільської ради, громадянин [PERSON] на день смерті, [INFO] , був зареєстрований та проживав на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,8543 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 687556 від 14.04.2008 року. 12.03.1975 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 11, прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12.03.1975 р. Скоморошківським сільсоветом Погребищенського району Вінницької області, від якого у них народився син [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2012 року. Згідно повідомлення в.о. завідувача Оратівською державною нотаріальною конторою Манус В.В. вих. № 251/01-16 від 23.10.2020 року, в результаті перевірки архівних даних Оратівської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилася та згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62191805 від 23.10.2020 р. інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. При цьому, згідно заяви від 07.03.2017 року син померлого, [PERSON] , громадянин Російської Федерації, обізнаний про відкриття спадщини після смерті [INFO] його батька [PERSON] , на яку він не претендує, свідоцтво про право на спадщину просить йому не видавати та не заперечує проти оформлення на ім`я [PERSON] земельного паю, належного [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 687556, виданого 14.04.2008 року. Справжність підпису [PERSON] засвідчено нотаріусом нотаріального округу міста Володимир Косолаповою Т.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 2-323. [PERSON] народився [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 24.06.1957 року. Згідно паспорту громадянина України, з 30.10.2001 року заявник зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 579 від 26.03.2018 року, виданої виконкомом Скоморошківської сільської ради, громадянин [PERSON] більше п`яти років до дня смерті [PERSON] , [INFO] , доглядав його та допомагав вести господарство, близько спілкувався та після смерті [PERSON] провів поховання, поминальні обіди і доглядає за могилою. Допитана в судовому засіданні 11.11.2020 року свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] спільно проживав в будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] більше 5 років до дня його смерті, вів спільне господарство, спільне харчування, доглядав його, купував йому за його та свої кошти продукти харчування, одяг, медикаменти, сплачував комунальні платежі та всі інші оплати по утриманню житлового будинку, а після смерті [PERSON] проводив його поховання, поминальні обіди, доглядає за могилою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 11.11.2020 року підтвердив факт спільного проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] до дня його смерті, а також той факт, що заявник допомагав вести господарство, спільно харчувалися, доглядав його, купування йому за його та свої кошти продукти харчування, одяг, медикаменти, здійснював комунальні платежі та всі інші оплати по утриманню житлового будинку, а після смерті [PERSON] здійснив його поховання, поминальні обіди та доглядає за могилою. При цьому, [PERSON] також повідомив суду, що у [PERSON] є своя сім`я, а саме дорослі син та дочка та дружина [PERSON] , яка має хворобу « Паркінсона ». При цьому, заявник [PERSON] в установлені законом строки для прийняття спадщини та оформлення спадкових прав на спадкове майно після смерті [PERSON] до нотаріуса не звертався. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства (ч. 2 ст. 9 СК України). Згідно статтей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно ч.1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Як вбачається з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що з наданих заявником доказів неможливо встановити факт проживання однією сім`єю більше п`яти років [PERSON] та [PERSON] , оскільки, крім показів свідків у матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження того, що позивач та померлий проживали однією сім`єю, і під час їх спільного проживання склалися усталені стосунки, притаманні сім`ї, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, а також взаємні права та обов`язки. Матеріали справи містять докази, які спростовують твердження позивача про їх спільне проживання з померлим, зокрема, як вбачається з довідки № 579 від 26.03.2018 року, виданої виконкомом Скоморошківської сільської ради громадянину [PERSON] про те, що він більше п`яти років до дня смерті [PERSON] , [INFO] , доглядав його та допомагав вести господарство, близько спілкувався та після смерті [PERSON] провів поховання, поминальні обіди і доглядає за могилою. Доведеність обставин близького спілкування заявника та [PERSON] у заявлений період, допомога останньому по веденню господарства, а також наявність у нього свідоцтва про смерть [PERSON] , Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 687556, інших документів, виданих на ім`я померлого, та здійснення поховання і догляд за могилою, не є достатніми доказами на підтвердження факту проживання зазначених осіб однією сім`єю. Суд також зауважує, що [INFO] в с. Скоморошки Оратівського району Вінницької області померла [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 12.03.1975 р.), тобто на період проживання однією сім`єю заявника із спадкодавцем більше п`яти років до дня смерті [INFO] , померлий [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого вони мають сина [PERSON] , громадянина Російської Федерації. Поряд з цим, як підтвердив свідок [PERSON] у судовому засіданні, та й не заперечується самим заявником, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого у них народились син та дочка, тобто у заявника є своя сім`я. При цьому, дружина заявника має хворобу « Паркінсона », що потребує постійного стороннього догляду. Вказані обставини, підтверджують сумнівність факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до дня смерті [INFO] двох чоловіків - [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких перебував у зареєстрованому шлюбі та, відповідно мав (а заявник, в свою чергу, має й станом на момент ухвалення рішення у справі) свою окрему сім`ю з дітьми. Суд також не приймає до уваги та оцінює критично визнання заінтересованою особою заявлених вимог, оскільки подана Скоморошківською сільською радою Оратівського району Вінницької області до суду заява за № 1871/20-ВХ від 24.11.2020року щодо визнання заявлених вимог є формальною, а викладені у ній доводи не підтверджуються жодними належними доказами по справі. Крім того, правова позиція Скоморошківської сільської ради щодо заявлених вимог тричі змінювалась під час розгляду справи, та суперечить позиції, викладеній у довідці № 579 від 26.03.2018 року, виданої виконкомом Скоморошківської сільської ради. Окрім цього, як встановлено судом та вбачається із досліджених в судовому засіданні документів, твердження заявника, його представника та заінтересованої особи про те, що рідний син спадкодавця [PERSON] в установлений законом строк відмовився від прийняття спадщини на користь [PERSON] , не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, син померлого [PERSON] підтвердив факт неприйняття спадщини у зв`язку із пропуском передбаченого законом строку для її прийняття заявою від 07.03.2017 року, тоді як спадщина відкрилась [INFO] , а шестимісячний строк для її прийняття чи відмови від неї закінчився 31.05.2015 року. Таким чином, спадщина після померлого [PERSON] в установлений законом шестимісячний строк ніким не була прийнята, а його рідний син [PERSON] вважається таким, що неприйняв спадщину у зв`зку із пропуском строку для її прийняття у відповідності до ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, а не таким, що відмовився від неї в установлений законом строк та в порядку, визначеному ст. 1273 ЦК України. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. На підставі викладеного, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявлені вимоги заявника [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed