Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

02 вересня 2016 року позивач звернувся до суду із вказаними вимогами, мотивуючи їх тим, що 11.12.2014 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,7505 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 06.04.2007 секретарем Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 48, яким земельну ділянку належну їй на підставі державного акту серії ЧН № 151267, заповіла [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, але не може її оформити в нотаріальному порядку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку втрачений. Позивач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява з проханням проводити судовий розгляд справи без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява за підписом сільського голови Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з проханням справу розглядати без представника відповідача. Позов визнає. Третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі в судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява третьої особи, в якій остання просить суд проводити судове засідання за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 03.11.2003 на імя [PERSON] на підставі розпорядження № 294 Козелецької районної державної адміністрації від 27.06.2003, було виготовлено та видано державний акт серії ЧН № 151267 на право власності на земельну ділянку площею 0,75 га в межах згідно з планом, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства /а.с. 13/. 11 грудня 2014 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ № 245318, видане 11.12.2014 виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області) /а.с. 5/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка належна їй на підставі державного акту серії ЧН № 151267, площею 0,7505 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 06.04.2007 секретарем Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, за реєстровим № 48, яким земельну ділянку належну їй на підставі державного акту серії ЧН № 151267, заповіла [PERSON] позивачу у справі /а.с. 7/. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки звернувся до Козелецької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією спадкової справи № 97/2015 /а.с. 22/. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт був втрачений, про що в пресі розміщено оголошення /а.с. 17/. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до\~ ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 151267 від 03.11.2003, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,7505 га, кадастровий номер 7422088000:02:005:0017 /а.с. 14/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадану земельну ділянку.

Outcome: approved