Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати за ним право на земельну частку (пай) на території Люботинської міської ради Харківської області (за межами населеного пункту) як працівника ВАТ «Люботинський сад»; - визнати незаконним та скасувати розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07.12.2009 р. № 2034 в частині затвердження технічної документації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки розміром 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розміщеної на території Люботинської міської ради Харківської області (за межами населеного пункту); - визнати незаконним та скасувати розпорядженняХарківської районної державної адміністрації Харківської області від 07.12.2009 р. № 2034 в частині затвердження технічної документації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки розміром 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розміщеної на території Люботинської міської ради Харківської області (за межами населеного пункту); - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.02.2010 р. серії ЯИ 780964, що виданий [PERSON]; - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 11.02.2010 р. серії ЯИ 780966, що виданий [PERSON] Позов обґрунтований тим, що 29.08.2013 р. позивач звернувся до ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з заявою про виготовлення технічної документації на земельні ділянки № 9, № 6 та № 6.1. Відповідно до схематичного плану земельної ділянки з експлуатації угідь, виготовленим представником ДП «ХНДПІЗ», земельні ділянки № 9, № 6 та № 6.1 позивача розподілені багаторічними насадженнями (земельна ділянка № 6 та № 6.1) - 2,5295 га та на ріллю (ОСГ) земельна ділянка № 9 - 2,4940 га. Саме частина земельної ділянки № 9 - ріллі, стала належати іншій особі, а саме: [PERSON] (78,794%) та [PERSON] (17,2831 %). Позивач вважає що рішення Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07.12.2009 р. № 2034 в частині затвердження технічної документації та передачі у власність [PERSON] та [PERSON]Л та як наслідок видача державних актів ЯРІ №780964 та ЯРІ № 780966 про право власності на земельну ділянку прийняті з порушенням законодавства України та порушує законні права та інтереси позивача, оскільки він позбавлений можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки паю, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 14.07.2016р., постановлену без виходу до нарадчої кімнати та занесену до журналу судового засідання, відмовлено в прийнятті уточненого позову, оскільки ним змінюється предмет позову, а поданий уточнений позов після початку судового розгляду. Відповідач [PERSON], в судові засідання не зявлявся, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Представники відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечували, вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки згідно розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 485 від 24.03.2009 р. «Про приватизацію земель відкритого акціонерного товариства «Люботинський сад» у власність працівників ВАТ «Люботинський сад» передано безоплатно земельні ділянки, але 09.09.2009 р. Харківська районна державна адміністрація Харківської області розпорядженням № 1441 внесла зміни до розпорядження № 485 від 24.03.2009 р. та виклала пункт 79 в новій редакції, згідно умов нової редакції за позивачем були закріплені земельні ділянки № 6 та № 6.01 загальною площею 2,5295 га, а спірна земельна ділянка № 9 була вилучена з підстав встановлення перетину межі. Посилання позивача на розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 485 в редакції від 24.03.2009 р. є помилковим, а правові підстави позивача щодо наявності у нього прав на спірну земельну ділянку відсутні. Крім того, позивач не здійснював жодних дій щодо реалізації свого права на отримання земельної ділянки, а саме: до позовної заяви не додано відповідної заяви позивача щодо виділення земельних ділянок в натурі та замовлення виготовлення державного акту, а надані позивачем акти погодження земельних ділянок свідчать про те, що вони не погоджені через наявність інших землевласників. Представник відповідача, Харківської районної державної адміністрації, проти позову заперечувала, зазначаючи що оскаржуване рішення було прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначив, що розпорядженням голови Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07 грудня 2009 року №2034 «Про передачу у власність земельних ділянок» було розглянуто та затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок разом з усіма необхідними погодженнями та передано у власність громадянам згідно зі списком вказаних земельних ділянок у відповідності до вимог законодавства тому на теперішній час не має жодних правових підстав для скасування вказаного розпорядження в оскаржуваній частині. Крім того, представник вказала, що позивач повторно не звертався за виділенням земельної ділянки, якої він був позбавлений, в звязку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити та розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача, Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області, в судовому засідання проти позову заперечував, вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на час реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 780964, виданого [PERSON] та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 780966, виданого [PERSON] розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07.12.2009 р. № 2034, на підставі якого були видані зазначені державні акти, не було скасоване, призупинене або визнане недійсним, та є таким, що підлягає виконанню. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. Згідно розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 485 від 24.03.2009 року «Про приватизацію земель відкритого акціонерного товариства «Люботинський сад» передано безоплатно у власність працівникам ВАТ «Люботинський сад» земельні ділянки загальною площею 611,2842 га, в тому числі ріллі - 335,0264 га, багаторічних насаджень (сади) - 276,2578 га, за рахунок розпайованих земель ВАТ «Люботинський сад», які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради для ведення сільськогосподарського виробництва в розмірі згідно зі списком працівників ВАТ «Люботинський сад» та пенсіонерів з їх числа, яким передаються безоплатно у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п. 79 додатку до вказаного розпорядження [PERSON] виділені земельні ділянки № 9 площею 2,4940 га та ділянки №№ 6, 6.01 загальною площею 2,5295 га. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 1441 від 09.09.2009 року внесено зміни до додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації від 24.03.2009 року № 485 «Про приватизацію земель відкритого акціонерного товариства «Люботинський сад», а саме до пункту 79 списку працівників ВАТ «Люботинський сад» та пенсіонерів з їх числа, яким передаються безоплатно у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно внесених змін за позивачем було закріплено земельні ділянки № 6 та № 6.01 загальною площею 2,5295 га., з них багаторічні насадження 2,5295 га. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка №9 була вилучена з підстав встановлення перетину межі запроектованої ділянки визначеної частки-паю: з межею міста Люботин, з межею існуючого землекористування по вул. Ревчанська, 53 в м. Люботин, та з вулицею Ревчанською міста Люботин. Відповідно до п. а ч. 1 статті 17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 07.12.2009 р. № 2034 передано безоплатно у власність земельні ділянки [PERSON] площею 2,0000 га, [PERSON] площею 2,0000 га, [PERSON] площею 2,0000 га, які розташовані за межами населеного пункту на території Люботинської міської ради Харківської області. Позивач стверджує, що вказані земельні ділянки були передані відповідачам за рахунок земельної ділянки № 9, яка була фактично вилучена у позивача розпорядженням Харківської РДА № 1441 від 09.09.2009 року. При цьому, позивач зазначив, що земельні ділянки № 6 та № 6.01 загальною площею 2,5295 га знаходяться у його володінні. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до абз. 3 ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами. Враховуючи, що розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 1441 від 09.09.2009 року на час розгляду даної справи є чинним, позивачем не оскаржувалось, суд вважає, що надаючи безоплатно у власність відповідачів [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки оскаржуваним розпорядженням, права позивача не порушені. Крім того, суд зазначає, що позивачу було відомо про існування розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 1441 від 09.09.2009 року, що підтверджується судовими рішеннями у справі за адміністративним позовом [PERSON], провадження в якому було закрито ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2015р. (а.с. 106-107; а.с. 109-120). Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed