Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дитина донька [PERSON] , яка на теперішній час є повнолітньою, при цьому навчається на денній формі навчання в Університеті митної справи та фінансів, і потребує матеріальної допомоги. За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання чи до досягнення 23 річного віку. Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено\~ проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23 грудня 2021 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання \~ \~ \~ \~надав відзив, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки у нього відсутня матеріальна можливість сплачувати аліменти. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Так,\~статтею 180 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями\~198,\~199\~цього\~Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.20\~Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка на теперішній час є студенткою Університету митної справи та фінансів і потребує матеріальної допомоги, що підтверджується довідкою №12.11 30/2111 від 23 липня 2021 року. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] навчається на денному відділенні, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько зобов`язаний та спроможній надавати таку допомогу, є працездатною особою, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання до 30 червня 2024 року, але не пізніше досягнення нею 23 років. Суд не може погодитися з посиланнями відповідача [PERSON] , викладених у відзиві на позов, про неспроможність сплачувати аліменти на повнолітню доньку, оскільки, належних доказів цим обставинам суду не надано. Медичні документи батьків відповідача щодо дослідження грудної клітини не свідчать про перебування [PERSON] та [PERSON] на утриманні їх сина - [PERSON] . Крім того, медичні документи за 2018 та 2019 роки щодо стану здоров`я відповідача також не є належними доказами неспроможності [PERSON] допомогати доньці, оскільки відображають інформацію щодо стану здоров`я відповідача на момент огляду. Доказів витрат на лікування, [PERSON] суду не надано. Водночас, довідка ПАТ «Нижньодніпровський трубопрокатний завод» надана до відзиву підтверджує, що відповідач працює та добровільно виплачує доньці матеріальну допомогу після того, як їй виповнилося 18 років. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Проте, [PERSON] звернулася до суду з позовом 27.07.2021, тоді як доньці сторін [PERSON] 18 років виповнилося 30 липня 2021 року, а тому суд вважає необхідним аліменти стягувати з 31 липня 2021 року. Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved