Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , 3-я особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову зазначив, що Рішенням апеляційного суду Харківської області від ІЗ липня 2016 року, яке було підтверджено Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року., стягнуто з [PERSON] на його користь суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. На виконання рішення апеляційного суду Харківської області Міжра\-йонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження Однак, станом на 23.04.2019 рік заборгованість [PERSON] складає 2 555 324,58 грн., що вказує на те, що боржник [PERSON] до виконання своїх боргових, зобо\-в`язань встановлених рішенням суду до теперішнього часу так і не приступив та продовжує користуватись його коштами у зв`язку з чим, позивач просить суд додатково стягнути з [PERSON] проценти за користування грошима згідно розписки, а саме 0,6% за кожну неділю від суми боргу з дня ухвалення рішення апеляційного суду Харківської області по справі від 13 липня 2016 року до теперішнього часу, за 146 тижнів. - зробити перерахунок боргу згідно розписки, яка встановлена рішенням апеляцій\-ного суду Харківської області по справі від 13 липня 2016 року, за рахунок нового збільшеного курсу долару США відповідно до гривні, який складає на день позову 26,55 грн. за долар та індекс інфляції за просрочку повернення боргу за період від рішення суду до травня 2019 року включно Загальна сума боргу яку додатково до рішення апеляцій\-ного суду Харківської області від 13 липня 2016 року позивач просить стягнути з боржника [PERSON] становить 1711131.03 грн. яка складається з суми за розпискою [PERSON] нараховану як проценти за користування чужими грошима у розмірі: 699675,67грн, з урахуванням збільшеного курсу долару США відповідно до гривні, який складає на день позову 26,55 грн. за долар та з суми нарахованої за просрочку повернення боргу на підставі встановленого індексу інфляції за період від рішення суду до травня 2019 року включно, яка становить 1011455,36грн. з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, до канцелярії суду 08.07.2019 року надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав у повному обсязі (а. с.37 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно , належним чином, шляхом направлення судової повістки за адресою його місця проживання, зареєстрованого відповідно до інформації, яку містить відповідь органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо його зареєстрованого місця проживання (а. с. 29), які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (адресат відсутній)". (а.с. 40,42). Представник 3-ї особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно,належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача [PERSON] , який не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.. 280 ЦК України. Враховуючи , неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно- правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 р., а також встановлені наступні обставини. 31.10.2006 року [PERSON] , взяв в борг у ФОП [PERSON] гроші в розмірі 113726,00 гривен (еквівалент 22520,00 доларів США) із зобов`язанням сплачувати кожної неділі 0.6% від усієї суми боргу. Також [PERSON] зобов`язався повернути взяту суму не пізніше 3-х днів після одержаної вимоги про повернення боргу, в противному випадку сума боргу зростає вдвічі, та складає 227452,00 гривен (еквівалент 45040,00 доларів США) 14 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] , та ФОП [PERSON] був укладений договір про відступлення права вимоги останнього до [PERSON] за розпискою від 31 жовтня 2006 року. Всі ці обставини були встановлені рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 червня 2016 року., рішенням апеляцій\-ного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, яким змінено рішення Комінтернівського районно\-го суду м. Харкова та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. (а.с. 6-16) Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, було підтверджено Постановою Верховного Суду по справі від 26 вересня 2018 року (а. с. 17-24). На виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, Комінтернівським районним судом міста Харкова 28.07.2016р. було видано виконавчий лист згідно якого Міжра\-йонним відділом державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження №51904924 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму -боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. Згідно листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янсь\-кому та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 23.04.2019р. №51904924/10/1 вбачається, що станом на 23.04.2019 рік заборгованість [PERSON] складає 2555324,58 грн. (а. с. 5) За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідний висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року (справа 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18. А тому позовні вимоги щодо додаткового стягнення з [PERSON] процентів за користування грошима згідно розписки, а саме 0,6% за кожну неділю від суми боргу з дня ухвалення рішення апеляційного суду Харківської області від 13 липня 2016 року до теперішнього часу, задоволенню не підлягають. Рішенням апеляцій\-ного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, яким змінено рішення Комінтернівського районно\-го суду м. Харкова та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. в грошовій одиниці України - гривні за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день ухвалення рішення. В даній справі позовні вимоги [PERSON] фактично полягають у стягненні курсової різниці валют, яка утворилася після ухвалення вказаного судового рішення у зв`язку із знеціненням гривні відносно долара США. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національний банк України» офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно Наказу Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Отже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом, пред`являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. Таким чином, правові підстави для задоволення позову в цієї частині відсутні. Щодо стягнення з відповідача суми нарахованої за просрочку повернення боргу на підставі встановленого індексу інфляції за період від ухвалення рішення суду до травня 2019 року включно слід зазначити наступне. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Разом з тим, враховуючи,що рішенням апеляцій\-ного суду Харківської області від 13 липня 2016 року, яким змінено рішення Комінтернівського районно\-го суду м. Харкова та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за розпискою у розмірі 2555324,58 грн. в грошовій одиниці України - гривні за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день ухвалення рішення, а тому сума боргу, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Ухвалення вищезгаданого рішення грошові зобов`язання позичальника [PERSON] перед позикодавцем [PERSON] виражені у грошовій одиниці України - гривні, за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на день ухвалення рішення, то несвоєчасне виконання цих зобов`язань може бути підставою для відповідальності боржника, встановленої частиною другою ст. 625 ЦК України, у вигляді сплати ним трьох процентів річних від простроченої суми. Отже позивач не позбавлений права та можливості захистити своє порушене право шляхом пред`явлення до [PERSON] відповідного позову в суді, проте в даній справі позивач такі вимоги до відповідача не заявляв. Позивач звільнений від сплати судового збору, у позові відмовлено, а тому судовий збір стягненню не підлягає, що відповідає положенню п. 2 ч. 2 ст. 141 УПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed