Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути із Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, на користь [PERSON], [INFO], кошти за завдану моральну шкоду у розмірі 20\~000 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 08.04.2016 р. Залізничним районним судом м.Львова у справі №462/7068/15-ц за скаргою [PERSON] про визнання дій головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ [PERSON] щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2016 р. неправомірними, скасування постанови, було прийнято ухвалу про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ [PERSON] щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.02.2016 р., скасовано постанову, зобовязано до вчинення дій. 08.04.2016 р. з часу прийняття вищезазначеної ухвали Залізничного районного суду м. Львова позивачка довідалася про порушення її прав та інтересів, що достеменно встановлено судом. Відтак термін позовної давності звернення до суду з позовом про стягнення моральної шкоди закінчується - 08.04.2019 р., тобто такий не пропущено. Позивачка вважає, що неправомірними діями відповідача Залізничний ВДВС ЛМУЮ їй завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, дратівливості, слабості, болях у ділянці серця, головних болях, порушеннях режиму сну. Такий стан викликаний через брак грошових коштів на придбання для неї продуктів харчування, одягу. Розмір моральної шкоди оцінює у 20 000 грн. У звязку із чим, звернулась до суду із позовом, який просить задовольнити. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача головний державний виконавець Залізничного ВДВС м. Львів [PERSON] у судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Крім того, 22.12.2017 року подала до суду заперечення, у яких просить проводити розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позову просить відмовити. Представник відповідача - Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України [PERSON], в судовому засіданні подав письмовий відзив, позов заперечив просив в задоволенні такого відмовити. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, на виконанні у Залізничному ВДВС ЛМУЮ перебувало виконавче провадження № 49896714 щодо виконавчого листа №462/7068/15-ц від 05.01.2016, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1000,00 грн., починаючи з дня звернення до суду з 23 вересня 2015 року і до закінчення [PERSON] навчання - до 30 червня 2017року. /а.с.39/ 21.01.2016р. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка скерована на адресу сторін. 21.01.2016р. державним виконавцем винесені та скеровані запити у ВДАІУМВСУ, адресне бюро, ДПІ у Залізничному районі, ПФУ, Державну реєстраційну службу./а.с.35-37/ Як вбачається з відповідей ДПІ у Залізничному районі м. Львова відкритих р/рахунків боржник не має, на обліку в органах ДПС не перебуває. Згідно відповіді ПФУ інформації по боржнику [PERSON] не знайдено. З інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника накладено обтяження, майно відсутнє. Згідно відповіді УДАІ рухомого майна боржник не має. /а.с.30-34/ При виході за адресою вказаною у виконавчому документі [PERSON] не проживає про що складений акт державного виконавця від 18.02.2016р. та надана Довідка ЛКП "Скнилівок" за №110 від 21.01.2016р./а.с.27-28/ З розрахунку боргу по сплаті аліментів боржником [PERSON], долучених до матеріалів справи представником Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області, станом на 24.02.2016р. заборгованість по аліментах становить 6000,00 грн./а.с.26/ Згідно відповіді з Адресного бюро [PERSON] проживає за адресою: [INFO]./а.с.25/ Враховуючи вищенаведене за територіальністю виконання виконавчого провадження №49896714 за виконавчим листом №462/7068/15-ц виданим Залізничним районним судом м.Львова 05.01.2016р., державним виконавцем винесена постанова від 24.02.2016 р. про закінчення виконавчого провадження, які з виконавчим листом скерована для примусового виконання у ВДВС Старосамбірського РУЮ, стягувачу - для відома. На виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем скеровано запит у Адресне бюро щодо фактичного місця проживання боржника [PERSON] та у Реєстраційну службу ГТУЮ у Львівській області про наявність у [PERSON] частки у власності квартири на вулиці Ст.Бандери, 3/2 у місті Старий Самбір. Згідно відповіді Адресно-довідкового відділу боржник [PERSON] була зареєстрована : [INFO] «А» (що не належить до підвідомості до Залізничного ВДВС м.Львів) та 30.03.2016р. виписана по закінченні договору найму./а.с.43-45/ Поряд з цим, згідно вимог ст.264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати… Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З огляду на наведене, суд вважає, що самі по собі факти, що встановлені Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.04.16, не є достатніми для стягнення моральної шкоди. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б слугували підтвердженням понесеної [PERSON] моральних страждань, а від так суд позбавлений можливості встановити наявність будь-якої моральної шкоди та визначити розмір такої. Суд наголошує позивачці, що саме лише твердження про наявність нервових стресів, переживань чи дратівливості, не слугує підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди. Відстні також докази причинного звязку дій відповідачів з недоведеною моральною шкодою. Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, такі не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. За такого рішення, з урахуванням того, що позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору, судовий збір у справі суд відносить на рахунок держави відповідно до ст.141 ЦПК України.\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed