overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

В лютому 2014 року позивачка звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в зазначені цивільній справі, яким просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, виділену для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказувала, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 20 серпня 2013 року в цивільній справі за її позовом до [PERSON] було визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за тією ж адресою, але право власності на земельну ділянку не було вирішено, тому просила суд постановити додаткове рішення, яким визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. В судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення позивачка не з'явилася, уповноважила представляти свої інтереси свого представника [PERSON], який заяву підтримав та просив її задовольнити. Відповідачка до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Її неявка не є перешкодою в розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав. В червні 2013 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 12 січня 1999 року на універсальній товарній біржі "Віконт-Т", за яким вона купила у відповідачки будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Рішенням суду від 20 серпня 2013 року позов був задоволений. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В той же час, з поданого в червні 2013 ркоу позову не вбачається, що позивачка зверталася до суду з вимогою про визнання права власності на земельну ділянку. Документів щодо земельної ділянки до позову вона також не додала. Тому суд не може прийняти в даній справі додаткове рішення про визнання за нею права власності на земельну ділянку, оскільки такої вимоги вона в позові не заявляла. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між сторонами не склалися, у них різні погляди на життя, сімейні обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, в зв'язку з чим просить суд шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивачка вимоги заяви підтримала і просить суд задовільнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. 12.12.2013 року в газеті "Вільне слово" № 92 (14786) було надруковано оголошення, в якому вказано час, місце та дату розгляду справи. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та ухвалення заочного рішення так, як він був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і про причини неявки не повідомив. Всебічно дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02 листопада 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано в відділі РАЦС Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 266. Між подружжям склалися неприязні стосунки в зв'язку з тим, що вони різні за характером, між ними відсутнє взаємопорозуміння, взаємопідтримка. Більше трьох місяців сторони не перебувають в шлюбних відносинах. Вони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний сімейний бюджет. Шлюб існує формально. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше збереження сім'ї виключається. Між сторонами відсутній майновий спір та спір про визначення місця проживання дітей.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Сімейні стосунки не склалися з вини відповідача в звязку з чим просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася. В заяві наданій суд справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі всторін та ухвалення заочного рішення так, як відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і про причини неявки не повідомив. Всебічно дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10.05.2003 року позивачка уклала шлюб з відповідачем в Богдашівській сільській раді Здолбунівського району, актовий запис за №5. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Між подружжям склалися неприязні стосунки в зв"язку з тим, що вони різні за характером, між ними відсутнє взаємопорозуміння, взаємопідтримка. Відповідач неодноразово вчиняє конфлікти в присутності сина, що негативно впливає на його виховання. Сторони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний сімейний бюджет. Шлюб існує формально. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше збереження сім"ї виключається. Між ними відсутній спір про майно та місце проживання дитини. З врахуванням майнового стану сторін, судовий збір доцільно віднести за рахунок відповідача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

В поданій до суду заяві позивачка зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склалися з вини відповідача в зв'язку з чим просить суд шлюб між ними розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася. В заяві наданій суд справу просить розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення так, як відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і про причини неявки не повідомив. Всебічно дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 травня 1999 року позивачка уклала шлюб з відповідачем в Миротинській сільській раді Здолбунівського району, актовий запис за № 9. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Між подружжям склалися неприязні стосунки в зв"язку з тим, що вони різні за характером, між ними відсутнє взаємопорозуміння, взаємопідтримка. Відповідач вчиняє конфлікти. Сторони не ведуть спільне господарство, в них відсутній спільний сімейний бюджет. Шлюб існує формально. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше збереження сім"ї виключається. Між ними відсутній спір про майно та місце проживання дитини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач вказує на те, що згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року він зобовязаний сплачувати аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення сином повноліття. Вказує на те, що на даний час існують обставини, що мають істотне значення і зумовлюють зменшення розміру аліментів. Так, в нього змінився сімейний стан. 15.04.2016р. він уклав шлюб з [PERSON] від яких у них народилася дочка і він, як батько зобовязаний утримувати її, проте не має можливості робити це повноцінно, оскільки значну частину заробітку змушений сплачувати в рахунок сплати аліментів. Крім того, на даний час припинена його підприємницька діяльність. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі, настоює на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. 17.03.2017 року в газеті "Вісті Рівненщини" було надруковано оголошення, в якому вказано час, місце та дату розгляду справи. Представник позивача заявив клопотання про заочний розгляд справи. Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідачки та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 червня 2016 року з позивача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 27 квітня 2016 року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Так, після винесення вказаного рішення суду, позивач 15 квітня 2016 року уклав шлюб з [PERSON] про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 15 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції. Від даного шлюбу 08 жовтня 2016 року в них народилася дочка [PERSON]. З матеріалів справи також вбачається, що позивачем припинено підприємницьку діяльність. Врахувавши обставини визначені ст.182 СК України суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] до 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивачка вказує на те, що 17 серпня 2009 року між нею та відповідачем було укладено договір позики грошей в сумі 7500грн. Відповідач зобов"язувався до 01 січня 2011 року повернути кошти. Проте, відповідач своє зобов"яння повністю не виконав і у вересні 2011 року повернув лише 500грн., решту коштів не повернув. Просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 7000 грн. з з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Всього 8359грн.00коп. В судовому засіданні позивачка вимоги заяви підтримала та пояснила суду, що нею спільно з відповідачем були заподіяні збитки підприємству. Оскільки відповідач коштів не мав, то вона відшкодувала всю суму збитків, а відповідач написав розписку, що він нібито позичив у неї кошти. Того ж року, коли була написана розписка, він повернув для неї 500 грн. Решту коштів відмовляється сплачувати. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що будь-яких коштів у позивачки він не позичав, а розписку написав у зв'язку із погашенням нею збитків для підприємства. Також заперечив факт повернення для позивачки коштів в сумі 500 грн. Просить суд в позові відмовити за безпідставністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, його представника, дослідив інші докази по справі суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з пояснень сторін позивачка будь-які кошти відповідачу не передавала, а повністю відшкодувала спричинені ними збитки для підприємства. За таких обставин суд вважає, що у даному випадку між сторонами не виникли правові відносини на підставі договору позики. Враховуючи те, що пояснення сторін вказують на досягнення між ними фактично інших домовленостей ніж укладення договору позики, то право позивачки не підлягає захистові шляхом задоволення позову з використанням правового механізму, передбаченого ст.ст.1049, 1050 ЦК України, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18.02.2019 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. 29.07.2019 року преставник ПАТ «Державний ощадний банк України» Крючков С.С. звернувся до суду із заявою про виправлення описки, вказавши що судом була допущено описку у резолютивній частині рішення, а саме невірно зазначена сума заборгованості, що підлягає стягненню, а саме вказано «1 824 грн. 09 коп.» замість «1 957 грн. 47 коп.», а також загальна сума, що підлягає стягненню з урахуванням витрат по судому збору, а саме вказано «3 586 грн. 09 коп.» замість «3 719 грн. 47 коп.» Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦПК України учасники справи про день, час та місце розгляду питання про внесення виправлень не повідомлялись. Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності ( п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про виправлення описки не підлягає задоволенню, оскільки спір вирішено судом в межах порушених позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі, яку банк просив стягнути на його користь з [PERSON] у позовній заяві, а тому корегування цієї суми за заявою представника позивача після вирішення справи по суті призведе до зміни змісту судового рішення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

В провадженні Святошинського районного суду перебувають матеріали цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. До початку проведення підготовчого судового засідання позивач подала заяву в якій просила залишити позовну заяву без розгляду, оскільки має намір зберегти сім`ю. Одночасно клопотала про повернення сплаченого судового збору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду , якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про судовий збір» визначено випадки в яких сплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача або поверненню. Залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача (п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України) до таких випадків не відноситься, тому сплачений судовий збір, згідно ст.7 ч.1 п.4 Закону України "Про судовий збір", поверненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та ПАТ "Європейський страховий союз", третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

В серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є споживачем природного газу, однак починаючи з 01.06.2007 року по 30.06.2014 року розрахунок за спожитий газ не проводить, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість в розмірі 21 837,53 грн. На підставі викладеного представник позивача в судовому засіданні просила суд стягнути зазначену заборгованість. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з тих підстав, що з жовтня 2010 року відповідач не користується послугами з газопостачання, оскільки позивачем газопостачання було припинено. Під час судового засідання просили суд застосувати позовну давність як підставу для відмови в позові, про що була подана відповідна заява. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з підстав спливу строку позовної давності протягом якого особа можу звернутися з позовом до суду за захистом порушених прав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] і є споживачем природного газу. Відповідно до наданого позивачем розрахунку споживання природного газу починаючи з 01.06.2007 року по 30.06.2014 року розрахунок за спожитий газ [PERSON] не проводить, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість в розмірі 21 837,53 грн., яка підлягала корегуванню відповідно до п. 2 Постанови НКРЄ № 475 «Про затвердження Порядку відшкодування збитків, завданий газопостачальній організації внаслідок порушення споживачем природного газу». Дана заборгованість нарахована відповідно до вимог законодавства, її розмір був предметом спору між сторонами по справі і рішеннями судових інстанцій був підтверджений як нарахований правомірно (а.с. 49-51). Згідно акту від 13.10.2010 року складеного представниками ВАТ «Житомиргаз» газопостачання відповідачу було припинено через несанкціонований забір газу, тобто газопостачання з вказаного строку не проводилося і до даного часу не поновлювалося (а.с. 22). Припинення газопостачання було здійснено на підставі акту від 01.06.2010 року про виявлення самовільного підключення, що було також зафіксовано протоколом засідання комісії по зверненню громадян (а.с. 26, 30). 16.10.2013 року за заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" Корольовським районним судом м. Житомира був виданий наказ про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з підстав наявності спору про право за період з 01.06.2007 року по 30.06.2013 року (а.с. 20). Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин, оскільки після звернення позивача із заявою про видачу судового наказу і граничним строком за яким існує заборгованість за спожитий газ пройшло більш ніж три роки, відповідач заборгованість протягом вказаного періоду і під час розгляду справи в суді за позовом не визнавала, від неї є заява про застосування позовної давності, суд саме з цієї підстави відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

В січні 2014 року до суду звернувся позивач ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з неї заборгованості за спожиту електричну енергію, індексу інфляції, трьох відсотків річних та судових витрат. На доведеність позову він вказав, що відповідач є споживачем електричної енергії, який проживає за адресою: [ADDRESS], на нього відкрито особовий рахунок № [NUMBER], повинен своєчасно здійснювати плату за спожиту електричну енергію. Оплату за надані послуги відповідач вносить несвоєчасно, через що за період з 1998 року по 01.07.2013 року у нього утворилась заборгованість в сумі 201 грн.40 коп. На адресу відповідача позивачем було надіслано повідомлення щодо наявності боргу, але вимога відповідачем проігнорована і борг не сплачений. Відповідачу також були нараховані три відсотки річних у сумі 0,78 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав повністю. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, наполягала на застосуванні строків позовної давності. Також просила відмовити в задоволенні позову. В подальшому відповідач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], і є споживачем електричної енергії, на неї відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Вона повина своєчасно здійснювати плату за спожиту електричну енергію. Оплату за надані послуги відповідач вносить несвоєчасно, через що за період з 1998 року по 01.07.2013 року у неї утворилась заборгованість в сумі 201 грн.40 коп. Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію, наданого відповідачем, який суд вивчив та зазнав правильним, за період часу з 1998 року по 01.09.2010 рік заборгованість за спожиту електроенергію відповідача становить 201,40 грн., з 01.09.2010 року по 01.07.2013 року відповідач заборгованості за послуги з електропостачання не має. Відповідно до ст.256 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Відповідно до ч.3 ,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Позивачем вказані позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію подані після спливу трирічного строку позовної давності, відповідач наполягає на застосуванні строків позовної давності та просить суд відмовити в задоволенні позову, а представник позивача не ставить питання про поновлення строків позовної давності і не зазначає причин пропущення позовної давності. Тому суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, оскільки щодо вказаних вимог сплив строк позовної давності . На підставі ст. ст.257, 267 ЦК України та

Outcome: dismissed