Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що він з 11 вересня 2004 року перебував у шлюбі з відповідачкою, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва він 14 жовтня 2011 року, розірваний. Від даного шлюбу має дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення батьків залишились проживати разом з відповідачкою. На підставі рішення, постановленого Дарницьким районним судом м. Києва від 12 листопада 2010 року, він сплачує на користь відповідачки аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 22 червня 2010 року і до повноліття дитини, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі його сімейний та матеріальний стани змінилися. Так, 16 грудня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу з якою має сина [PERSON], [INFO]. Окрім вказаного сина на його утриманні перебуває дитина від першого шлюбу його дружини [PERSON], [INFO], та його дружина, яка не працює, й двоє батьків: батько, 1950 року народження, та мати, 1953 року народження. Відтак, на утриманні має трьох дітей, дружину та батьків. Вважає, що визначена судовим рішення частка сплачуваних аліментів ? (2 000 - 3 000 грн.) є завеликою при його середньомісячній заробітній платі - 14 676 грн., тому у зв»язку зі зміною сімейного стану, розмір аліментів, визначений рішенням суду має бути зменшений з 1/4 частки його заробітку (доходу) на 1/8. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 вересня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2011 року, розірваний. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка після розлучення батьків, залишились проживати разом з відповідачкою. На підставі рішення, постановленого Дарницьким районним судом м. Києва від 12 листопада 2010 року, [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 22 червня 2010 року і до повноліття дитини, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4-5). Позивач вважає, що наразі його сімейний та матеріальний стани змінилися. Так, 16 грудня 2011 року він уклав шлюб з [PERSON] (а.с.6), від шлюбу з якою має сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Окрім вказаного сина на його утриманні перебуває дитина від першого шлюбу його дружини [PERSON], [INFO] (а.с.8), та його дружина, яка не працює, й двоє батьків: батько, 1950 року народження, та мати, 1953 року народження, а тому визначена судовим рішення частка сплачуваних аліментів ? (2 000 - 3 000 грн.) є завеликою при його середньомісячній заробітній платі - 14 676 грн. (а.с.16), тому у зв»язку зі зміною сімейного стану, розмір аліментів, визначений рішенням суду має бути зменшений з 1/4 частки його заробітку (доходу) на 1/8. Проте, суд не погоджується із позицією позивача про те, що його матеріальний стан змінився в сторону погіршення, навпаки він змінився в сторону покращення, що не спростовується позивачем (а.с.16). Так, він працює в ТОВ «Астерос Україна» на посаді провідного інженера. Згідно довідки з місця роботи, його місячний заробіток за вересень 2014 року склав 17 186 грн. 00 коп. Загальна сума доходу з квітня 2014 року по вересень 2014 року, тобто за шість місяців, склала 88 057 грн. 10 коп. Відповідно, його середньомісячний заробіток/дохід складає 14 676 грн. (а.с.16). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України покращення матеріального стану платника аліментів не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Лише значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Окрім того, позиція позивача що на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей, дружина та двоє батьків-пенсіонерів, є хибною, оскільки лише на одну дитину він за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі 25% від його заробітку/доходу, відтак, вважається, що на його утриманні знаходяться лише двоє неповнолітніх дітей, це дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4-5) та син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до чч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд, надавши правову оцінку доказам, на які посилається позивач, вважає їх необґрунтованими, такими, що не впливають на зменшення розміру аліментів в розумінні положення ч.1 ст. 192 СК України, й вважає, що матеріальний стан позивача змінився в рахунок покращення, що не може бути підставою для зменшення розміру аліментів, а визначена судовим рішенням частка аліментів - ? на утримання дочки [PERSON], при наявності у нього неповнолітнього сина [PERSON], є співмірною із законодавчо визначеними величинами аліментів, й не перевищує 50% від його заробітку (доходу). Відповідно до п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Позивач, при наявності двох біологічних дітей (утриманців), на сьогодні сплачує 25% аліментів від свого заробітку/доходу на одну дитину, що не порушує його майнові права й матеріальні права його неповнолітнього сина від другого шлюбу. Визначена судом частка аліментів у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача є прийнятною як для платника, так й отримувача аліментів, й з урахуванням прав молодшого сина позивача. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що вимоги є необгрутованими й задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed