Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] її тітки [PERSON] . Вимоги обґрунтувала тим, що в липні 2019 року, прибираючи в будинку померлої тітки [PERSON] , серед різних речей знайшла особисті документи останньої, у тому числі складені нею три заповіти. Заповітом від 03.03.1987 року тітка заповіла свій житловий будинок з надвірними спорудами у рівних частках їй та двом її сестрам [PERSON] і [PERSON] Другим заповітом від 03.11.1999 року заповіла усе своє майно цим же особам у рівних частках. Третім заповітом від 26.12.2007 року належне їй право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у КСП "Світанок" Любомльського району, визначене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , заповіла їй. Після виявлення цих заповітів за порадою секретаря Рівненської сільської ради відразу звернулась до Любомльської державної нотаріальної контори, де їй було роз`яснено, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що цей строк пропустила з поважних причин, оскільки, перш за все, про існування цих заповітів не знала, а тітка за життя про них нічого не повідомляла. Разом із цим через необізнаність із чинним законодавством вважала, що здійснивши поховання тітки та доглядаючи за спадковим житловим будинком, обробляючи земельні ділянки, вчинила усі необхідні дії, які свідчать про прийняття спадщини. Зазначені у заповіті її сестри спадщини не прийняли і на неї не претендують. Тому за відсутності спадкоємців, які б прийняли спадщину і дали письмову згоду на подання нею заяви про прийняття спадщини, реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання заявлених вимог і розгляд справи за її відсутності. Від Рівненської сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судово-го рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1223, 1235, 1272 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з держав-ного бюджету. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved