Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Представник Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS]. Обгрунтовуючи, з урахуванням уточнення, позовні вимоги зазаначила, що відповідно до рішення Броварської міської ради від 22 травня 2014 року № 1224-45-06 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади [ADDRESS]», у комунальну власність територіальної громади м. Бровари було прийнято гуртожиток по [ADDRESS], який перебував у державній власності та на балансі ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд-2». Також зазначила,що неодноразово з усними зверненнями зверталися мешканці даного гуртожитку з проханням поліпшити їх житлові умови за рахунок вільної кімнати [NUMBER], оскільки в ній ніхто фактично не проживає близько 5 років. Також було отримано від начальника управління освіти та науки листа про те, що в кімнаті в гуртожитку по вул. Красовського, 2 яку надавали їх працівнику (вчителю Броварської ЗОШ № 3) [PERSON] ніхто не проживає та не використовує. Тому просив винести питанння щодо відібрання кімнати у [PERSON] (матері відповідача) як таку, що не використовується наймачами на розгляд наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій. Мати відповідача [PERSON] надала у відділ з житлових питань документи з метою отримання ордеру та підтвердження її права на користування кімнатою [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS]. До реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції було надано запит про наявність чи відсутність у відповідачів нерухомого майна. Відповідно до наданої інформації з Державного реєстру речових прав па нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно було встановлено, що на праві власності чоловіку відповідача [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] відповідно до договору дарування від 26.03.200 року. З метою підтвердження та встановлення фактичною проживання відповідача виконавчий комітет Броварської міської ради звернувся з запитом до сільського голови с. Нові Петрівці. На запит було надано відповідь, що дійсно відповідач та його родина проживають за адресою по [ADDRESS] На завданні наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках ти використання гуртожитків і прибудинкових територій 24,04.2015 року розглядалося питання щодо можливості видачі ордеру відповідачу [PERSON] на кімнату [NUMBER] в гуртожитку по [ADDRESS] Було ухвалено рішення доручити комісії з перевірки законності використання житлових приміщень у гуртожитках переданих до комунальної класності територіальної громади м. Бровари, здійснити перевірку фактичного проживання даної кімнати. Комісією було проведено перевірку фактичного проживання наймачів в кімнаті, складено акт від 18.05.2015 року і встановлено, що відповідач та її родина зі слів сусідів в кімнаті не проживають близько 5 років. На засіданні наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках та використання гуртожитків і прибулихкових територій 20.05.2015 року повторно розглядалося питання щодо видачі ордеру та було рекомендовано виконавчому комітету відмовити у видачі ордеру на кімнату [ADDRESS] [PERSON], склад сім'ї 4 чол. в зв'язу з невикористанням кімнати за призначенням протягом тривалого часу, та було запропоновано в добровільному порядку звільнити жиле приміщення від особистих речей та здати ключі від кімнати до Комунального підприємства «Житлово- експлуатаційна контора-2». Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 26.05.2015 №307 матері відповідача [PERSON] було затверджено рішення наглядової ради та відмовлено у видачі ордеру в зв'язку з невикористанням кімнати за призначенням протягом тривалого часу. Станом на 01.05.2015 рік заборгованість за надані послуги становила 3078.38 грн. даний факт підтверджуються довідкою від 19.05.2015 року виданою КП «Житлово-експлуатаційна контора-2». Станом на 29.09.2015 рік заборгованість за надані послуги становить 32.46 грн.. даний факт підтверджується довідкою від 29.09.2015 року виданою КП «Житлово- експлуатаційна контора-2». Сплата боргу, який мав місце до 29.09.2015 року підтверджує бажання відповідача утримання за собою житлову площу в гуртожитку. Все вишевикладене підтверджує, що відповідач по справі без поважних причин не проживав та не проживає на даний час в гуртожитку, не користуються жилим приміщенням останні 6 місяців, а відповідно до вимог статей 71 та 72 Житлового кодексу України можуть бути визнан таким, що втратив право користування жилим приміщенням в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з урахуванням наданої уточненої позовної заяви та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явилася, про його проведення повідомлена належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, надав пояснення аналогічні до письмових заперечень. Також зазначив, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.02.2016 року яким визнано протиправними дії Виконавчого комітету Броварської міської ради щодо зняття з квартирного обліку [PERSON] (мати відповідача), визнано протиправним та скасувано рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 399 від 07.07.2015 в частині зняття з квартирного обліку [PERSON], зобов'язано Виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області поновити [PERSON] на квартирному обліку. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд заслухавши сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, приходить до наступного. Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Також, ст.9 ЖК України зазначає, що ніхто не можу бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР. Відповідно до вимог статті 71 Житлового Кодексу України та пункту 10 постанови Пленуму Верхового Суду України № 2 «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»від 12 квітня 1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім»ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати поважність та причини відсутності відповідача понад встановленні чинним законодавством строки. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Положеннями частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що відповідно до рішення Броварської міської ради від 22 травня 2014 року № 1224-45-06 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади [ADDRESS]», у комунальну власність територіальної громади м. Бровари було прийнято гуртожиток по [ADDRESS], який перебував у державній власності та на балансі ТОВ «Постійно-діючий будівельний поїзд-2». Відповідно до корінця ордера № 2 від 14 серпня 2002 року на жилу площу в гуртожитку вбачається, що ордер виданий гр. [PERSON] на право зайняття з сім'єю з 4 чоловік жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS] Відповідно до карточки прописки [PERSON] зареєстрован за адресою [ADDRESS] Відповідно до довідки від 25.11.2015 року № 117 та від 02.03.2016 № 21 мати відповідача [PERSON] дійсно працює в Броварській загальноосвітній школи І-ІІІ ступенів Броварської міської ради Київської області на посаді вихователя групи продовженого дня з 26.08.1987 року. В матеріалах справи також міститься заява матері відповідача [PERSON] на ім'я директора КП «ЖЕК-№2» з проханням про тимчасове ненарахувувати комунальні послуги на мешканців зареєстрованих в кімнаті № гуртожитку по вул.Красовського 2, в зв'язку з сімейними обставинами. Згідно актів обстеження житлового приміщення 29.09.2015 року, 04.02.2016 року на факт проживання встановлено факт не проживання [PERSON] у кімнаті [NUMBER] гуртожитку по [ADDRESS] Проте, суд критично сприймає вказані акти, на які посилається позивач як на доказ не проживання відповідача в жилому приміщенні понад визначенні чинним законодавством строки без поважних причин з наступних підстав, оскільки не зазначено час коли було здійснення обстеження, а також враховуючи той факт, що перевірки кімнати на факт наявності особистих речей відповідача не проводилася, внаслідок чого причина відсутності відповідача за місцем проживання може бути поважною, як-то у зв'язку з перебуванням на роботі чи у зв'язку з іншими побутовими справами. Окрім цього акт обстеження житлових та соціальних умов за підписом депутата Броварської міської ради [PERSON] суд не визнає належним та допустимим доказом, оскільки Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та жодним іншим чиним законодавством не передбачено складання акту обстеження депутатами. Разом з тим суд звертає увагу на те, що спірна кімната в гуртожитку є єдиним місцем проживання відповідача та місцем його реєстрації. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження не проживання відповідача без поважних причин у гуртожитку, а враховуючи, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання [PERSON]таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку.

Outcome: dismissed