Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із [PERSON] до відповідача про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2007 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму,встановленого для дитини відповідного віку. 19 лютого 2009 року позивач зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON], від якого народився син [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні. Крім того, він не працює, а за такого, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі вищезазначеного рішення суду, а саме 1/6 частки від усіх видів заробітку позивача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 18 лютого 2016 року прийнято та об'єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву [PERSON] про зміну розміру аліментів, в якій вона просила встановити розмір аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., оскільки [PERSON] не має постійного заробітку, а така сума є мінімально необхідною для задоволення потреб дитини. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Представник відповідачки та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову з тх підстав, що [PERSON] є злісним неплатником аліментів, не працює, отже є всі підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Просив про задоволення зустрічного позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 грудня 2007 року Центральним районним судом м.Миколаєва ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] , у розмірі 1\\4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 19 лютого 2009 року позивач зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON], від якого народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.02.2016 року, яким частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], Ленінського відділу державної виконачої служби Миколаївського міського управління юстиції про перерахунок суми заборгованості по аліментам та звільнення від заборгованості . Звільнено [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам, стягнутим за заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 грудня 2007 року на користь [PERSON] утримання сина [PERSON] , 28.04. 2004 р.н., з 42 185,95 грн. до 28 331,68 грн., а саме на 13 854 грн. 27 коп. Як встановлено цим рішенням, позивач дійсно не сплачував аліменти, про наявність будь-якої заборгованості по аліментам йому офіційно не повідомлялось, жодного його підпису про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження чи взагалі відвідування державного виконавця, зворотнього поштового повідомлення про отримання ним викликів, тощо в матеріалах виконавчого провадження відсутньо. Лише 22.05.2015 року державним виконавцем на адресу боржника вперше направлено виклик-вимогу, ознайомився [PERSON] з розрахуноком заборгованості по аліментам лише 24.07.2015 року. Згідно з довідкою Центрального ВДВС заборгованість позивача [PERSON] нарахована державним виконавцем у відповідності до вимог ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" і п. 7.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень - за правилами ч.3 ст. 195 СК України. Згідно наданих квитанцій, з грудня 2015 року щомісячно сплачує [PERSON], аліменти на утримання сина у розмірі 400-450 грн. На час розгляду справи, [PERSON] працює у Дитячо-юнацькому спортивно-оздоровчому комплексі на посаді сторожа згідно наказу № 218-к від 01.02.2016 року за основним місцем роботи з посадовим окладом 1383 грн. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягненням ними повноліття, сплачуючи аліменти. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, згідно ст.182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, якщо після набранням рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи матеріальне становище позивача, який працює офіційно на час розгляду справи, а також те, що на утримання позивача знаходиться син від другого шлюбу [PERSON], [INFO], суд вважає за доцільним зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], з 1\\4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менша 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття. На підставі наведеного, первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного слід відмовити за необгрунтованістю позовних вимог, оскільки відсутні предбачені ст. 184 СК України підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved