Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника адвоката Афадєєва В.В., звернулась до Старосинявського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування вимог позивач [PERSON] посилається на те, що 13.08.2008 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №HMA1GA0000000014, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 11346,40 дол. США на строк до 13.08.2015 року, зі сплатою відсотків та винагороди. Зобов`язання позичальника за вищевказаним договором було забезпечено іпотекою відповідно до договору іпотеки від 13.08.2008 року, предметом іпотеки є домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Позивач вказує, що 30.06.2017 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем [PERSON] було укладено договір поруки №HMA1GA0000000014/1, відповідно до якого поручитель [PERSON] несе солідарну відповідальність з боржником [PERSON] за кредитним договором №HMA1GA0000000014. Оскільки відповідач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином, що призвело до утворення заборгованості, позивач [PERSON] , отримавши повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» із пропозицією погасити заборгованість за кредитним договором, 03.07.2017 року внесла через касу банку повну суму заборгованості за кредитним договором 6180,00 дол. США. Таким чином, позивачем було повністю виконані всі на себе взяті зобов`язання в якості поручителя та вона погасила заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до договору поруки №HMA1GA0000000014/1 від 13.08.2017 року (п.9) до поручителя, який виконав зобов`язання боржника за кредитним договором переходять усі права кредитора за кредитним договором і договору застави (іпотеки), укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором за кредитним договором. Тому, до позивача, як до поручителя, який виконав забезпечене порукою зобов`язання, перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року в справі №758/11554/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором №HMA1GA0000000014 від 13.08.2008 року, сплачену позивачем як поручителем за договором поруки від 30.06.2017 року в розмірі 6180,00 дол. США. Сума коштів, яку сплатила позивач як поручитель в рахунок погашення боргу за кредитним договором становить 6180 долю.США та перевищує вартість предмету іпотеки згідно з п.35.5 договору іпотеки 72669 грн. Оскільки законом закріплено право поручителя вимагати від боржника відновлення свого майнового стану внаслідок виконання ним обов`язку боржника, вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки виникла у зв`язку з порушенням її прав, тому позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 13.08.2008 року укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , шляхом визнання права власності іпотекодержателя [PERSON] на домоволодіння загальною площею 51,9 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 01 липня 2021 року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Ухвалою Старосинявського районного суду від 20 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Афадєєв В.В. позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, попередньо направив до суду відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнав повністю, просив провести розгляд справи без його участі. Представник третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив, попередньо направив до суду заяву відповідно до якої просив провести розгляд справи без його участі, при вирішені спору поклався на розсуд суду. Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Так, судом встановлено, що 13.08.2008 року [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір №HMA1GA0000000014, згідно якого Банк надав позичальникові кредитні кошти на строк з 13.08.2008 року по 13.08.2015 року, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 11346,40 доларів США. Додатковою угодою від 03.07.2017 року за №1 до кредитного договору №HMA1GA0000000014 від 13.08.2008 року сторони узгодили зменшення заборгованості по сплаті відсотків, комісії та пені, та встановлено суму заборгованості на дату укладення додаткової угоди в розмірі 6179,86 доларів США. (а.с. 47-51) 13.08.2008 року між [PERSON] (відповідачем) та ЗАТ КБ «Приват Банк» укладено договір іпотеки, згідно з яким забезпечується виконання зобов?язань Іпотекодавця за кредитним договором від 13.08.2008 року №HMA1GA0000000014, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: домоволодіння загальною площею 51,9 кв.м., житлова площа 40,3 кв.м. Майно належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу ВКК №068263 від 03.04.2008 року. Вартість Предмета іпотеки складає 72669,00 грн. Вартість Предмета іпотеки згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №19759817 виданого 04.08.2008 року Хмельницьким БТІ становить 25358,00 грн. Договір іпотеки посвідчено державним нотаріусом Старосинявської державної нотаріальної контори 13.08.2008 року, зареєстровано в реєстрі за №4081. Також, 13.08.2008 року накладена заборона відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з надвірними будівлями, який належить [PERSON] - до припинення цього договору іпотеки. (а.с. 5-8) 30.06.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] (боржника) зобов`язань за кредитним договором від 13.08.2008 року №HMA1GA0000000014 від 13.08.2008 року, згідно якого Кредитор надав Боржнику кредит в сумі 11346,40 доларів США, а боржник повинен виконати зобов`язання. Згідно п. 2 даного договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів. (а.с. 9). Рішенням Старосинявського районного суду від 16.12.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 10 жовтня 1999 року. (а.с. 10). ПАТ КБ «ПриватБанк» 30.06.2017 року було повідомлено позичальника та одночасно поручителя [PERSON] про невиконання боржником умов кредитного договору №HMA1GA0000000014 від 13.08.2008 року, внаслідок чого станом на 03.07.2017 року заборгованість складає 6179,86 доларів США, та останній запропоновано у термін до 03.07.2017 року погасити зазначену заборгованість. (а.с.11) 03.07.2017 року [PERSON] сплатила через касу суму в розмірі 6180,00 дол. США, отримувач [PERSON] , що підтверджується копією заяви на переказ готівки RF_GLE9205BAQ9EBBR1DREDUO від 03.07.2017 року, наявною в матеріалах справи. (а.с.12) Також судом встановлено, що 03.07.2017 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року, згідно якої сторони домовились про зменшення заборгованості в частині заборгованості по сплаті відсотків 0,00 дол. США, по сплаті комісії на 0,00 дол. США, пені 9868,06 дол. США. Вказані суми за рішенням банку прощені. На дату підписання цієї угоди заборгованість становить6179,86 доларів США, з яких основний борг 5075,33 дол. США, відсотки 891,67 дол. США. (а.с.52) 10.07.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав повідомлення позичальнику [PERSON] про те, що зобов`язання по кредитній угоді виконані та Банк не заперечує проти зняття заборон відчуження, яка була накладена згідно з договором іпотеки щодо домоволодіння [ADDRESS] . (а.с.53) Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року, сплачену позивачем, як поручителем за договором поруки від 30.06.2017 року, в розмірі 6180,00 дол. США, яка має відповідати еквівалентній сумі у національній валюті за офіційним курсом НБУ гривні до долару США на день платежу. (а.с.13-14) Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон щодо нерухомого майна від 05.07.2021 року, у даному реєстрі міститься актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки та реєстрацію обтяжень у виді заборони відчуження на підставі договору іпотеки від 13.08.2008 року, іпотекодавець: [PERSON] іпотекодержатель ЗАТ КБ «Приватбанк», реєстрація проведена Старосинявською державною нотаріальною конторою.(а.с. 54-56) Також, із даної довідки слідує, що за позивачем [PERSON] зареєстровано право власності на Ѕ частки житлового будинку загальною площею 51,9 кв.м., житлова площа 40,3 кв.м. по [ADDRESS] на підставі рішення суду від 01 квітня 2015 року, а також те, що на вказаний будинок накладено арешт, як на майно боржника [PERSON] на підставі постанови Старосинявського відділу ДВС . Як пояснила в судовому засідання позивач [PERSON] , після розірвання шлюбу із відповідачем у судовому порядку поділено спільне майно подружжя, а саме житловий будинок, який є предметом іпотеки. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.553 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Права поручителя, який виконав зобов`язання, встановлені\~ст.556 ЦК України, згідно\~\~якої після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Так, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року встановлено, що позивач [PERSON] , як поручитель, в повному обсязі виконала зобов`язання боржника відповідача [PERSON] за кредитним договором № НМА1GА0000000014 від 13.08.2008 року, то до неї перейшли усі права кредитора АТ «КБ «Приватбанк», у даному зобов`язанні. Відповідно до ст.ст. 574, 575 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Іпотека, відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про іпотеку», це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Перехід прав за іпотечним договором врегульований\~розділом ІІІ Закону України «Про іпотеку». Частиною першою статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. При цьому нормами спеціального Закону України «Про іпотеку», зокрема статтею 24 передбачено, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За правилами\~ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За змістом вказаних норм матеріального права обов`язок на укладання правочину щодо зміни кредитора у зобов`язані покладено саме на кредитора та нового кредитора, вказані норми матеріального права не передбачають автоматичного переходу до поручителя, який виконав обов`язок боржника, права вимоги за іпотечним договором. Оскільки позивач у спірних правовідносинах є поручителем, а не новим кредитором, з яким укладено у визначений законом спосіб правочин щодо відступлення прав за іпотечним договором, то звернення стягнення на майно\~ суперечать нормам матеріального права, зокрема\~вимогам статті 513 ЦК України та статті 24 Закону України «Про іпотеку». Такого висновку дійшов Верховний суду у постанові від 27 лютого 2020 року в справі № 766/17528/16-ц, посилаючись також на аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 643/15969/15-ц, від 15 травня 2018 року у справі № 923/335/16, від 04 червня 2018 року № 161/14473/16-ц. Таким чином, чинним законодавством, що регулює правовідносини щодо поруки та іпотеки, не передбачений автоматичний перехід права від іпотекодержателя до поручителя, який виконав зобов`язання боржника за основним договором, на звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Разом з тим, положеннями\~ст.513 ЦК України\~визначають, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Крім того, згідно вимог\~ст.4\~\~ЗУ "Про іпотеку", обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації\~\~відповідно до закону, яка здійснюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особою, на яку, відповідно до законодавства покладені функції\~\~щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою на підставі повідомлення іпотекодержателя. З врахуванням наведених обставин та норм закону, суд приходить до висновку, що позивачем, в порушення вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не доведено переходу до неї прав іпотекодержателя. Щодо обраного способу захисту прав шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ст. 37 Закону України «Про іпотеку» \~не передбачає можливості визнання права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем за рішенням суду. Відповідно до цієї статті іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки відповідно до статей\~36,\~37 Закону України «Про іпотеку»\~є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання права власності на предмет іпотеки це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі. З урахуванням вимог ст.ст. 328,335, 392 ЦК України у контексті статей 36,37 ЗУ « Про іпотеку» суди не наділені повноваженнями звертати стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання право власності на нього за іпотекодержателем. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верхового Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі за № 760/14438/15-ц (провадження № 14-38цс18). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки нормами чинного законодавства не передбачено можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за рішенням суду, тому такий обраний позивачем спосіб захисту є неналежним та не ґрунтується на нормах закону. За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки визнання ним позову суперечить закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed