Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

06 березня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить визнати за нимправо приватної власності на спадкове майно, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті рідної бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позову Позивач зазначає, що у вказаному будинку він проживав разом з бабусею, до і після її смерті, таким чином прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. [INFO] року помер його батько - [PERSON], після якого він успадкував належну йому частку спадкового майна. А вищезазначений будинок, який залишився після смерті баби так і залишився нотаріально не оформлений. Коли ж 09 лютого 2017 року він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, йому було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок. З огляду на вищевикладене, позивач просить позов задовольнити. В судове засідання 18 травня 2017 року позивач не з'явився. В судовому засіданні 11 травня 2017 року позов підтримав, надав пояснення в його обгрунтування. Представник відповідача - Різуненківської сільської ради в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності (а.с. 105). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, взявши до уваги думку позивача, відповідача, викладені у їхніх відповідних заявах, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 (п. 3.1.) зазначається, що при вирішенні спорів про спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Згідно з п. 1 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК УРСР. Як вбачається зі свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 03.06.1966 року Різуненківським сільзагс Валківського району Харківської області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 11 від 03.06.1966 року, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно архівної довідки виданої Державним архівом Харківської області № 01-29/3-2870 від 26.01.2017 року та ксерокопії запису акту про народження № 48 від 16 червня 1937 року батьками [PERSON] [INFO], є [PERSON], 29 років, та [PERSON], 24 років (а.с.10). Відповідно до розпорядження Валківського райвиконкому Харківської області від 15.06.1985 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] визнаний з 1934 року. Відповідно до відновленого свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] прізвища чоловіка та дружини зазначено як «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Валківським райвиконкомом Харківської області, про що був зроблений відповідний актовий запис №41 в-18 від 21.06.1985 року (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 вересня 2000 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 27, [PERSON], померла [INFO] року (а.с. 14). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 19 серпня 2008 року Різуненківською сільською радою Коломацького району Харківської області, [PERSON], помер [INFO] року, актовий запис №22 (а.с. 13). Відповідно до довідок Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області № 619 від 07.12.2016 року та № 76 від 09.02.2017 року [PERSON] на день смерті [INFO] року, дійсно була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO] на день смерті [PERSON], дійсно був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] де зареєстрований і проживає по теперішній час (а.с. 21,22). Постановою приватного нотаріуса Коломацького районного нотаріального округу від 09.02.2017 року у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено через ненадання правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 23). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, наданих суду Першою харківською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, Коломацькою державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] 02 грудня 2002 року заведена спадкова справа. 02 грудня 2002 року [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,98 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Різуненкове» (а.с.50), а 01 листопада 2005 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на належний спадкодавиці майновий пай в майні КСП «Різуненкове» на суму 1012,67 грн. (а.с. 53). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що добре знають [PERSON] та його сім`ю, оскільки проживають неподалік від нього у с. Гришкове. Після смерті його бабусі - [PERSON] у 2000 році [PERSON] здійснив поховання померлої та продовжив проживати у її будинку в [ADDRESS], зробив там ремонт, побудував літню кухню, проживає там і зараз, користується городом. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Частинами 1,2 ст. 529ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві їх померлому родителю. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї баби [PERSON], яка померла [INFO] року, що прийняв спадщину, яка відкрилася після неї. Судом встановлено, що [PERSON], на момент смерті на праві власності володіла житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорта на жилий будинок (а.с.15-19), та свідоцтвом про право власності на жилий будинок (домоволодіння) від 06 червня1990 року (а.с. 20). Згідно ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Правила, передбачені в даній статті розповсюджуються на отримання майна за спадщиною. При цьому, право власності на успадковане майно виникає в момент прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває право власності також на майно, одержане внаслідок успадкування, або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. [PERSON], у відповідності до положень діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР прийняв спадщину після смерті своєї баби, вступивши у володіння та управління спадковим майном - житловим будинком з надвірними будівлями по [ADDRESS] Таким чином, беручи до уваги, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, після своєї баби [PERSON], якій на момент смерті належало право на житловий будинок у [ADDRESS], прийняв спадщину, що відкрилася після неї шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливість задоволення позову.

Outcome: approved