Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

22 вересня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між банком та відповідачем [PERSON] 25.09.2009 року було укладено договір №VOХRRC33850240, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 4520,93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) складає між ним та банком договір, відповідно до умов якого погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Банк взяті на себе зобов'язання по кредитному договору виконав у повному обсязі. В зв'язку з недобросовісним виконанням відповідачем [PERSON] своїх обов'язків, а саме порушенням зобовязань за кредитним договором, за ним станом на 25 серпня 2015 року рахується заборгованість в сумі 15182,84 грн., з них: пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13983,66 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 699,18 грн. Оскільки добровільно повертати кошти банку відповідач не бажає, просить стягнути з відповідача [PERSON] в свою користь кредитну заборгованість в сумі 15182,84 грн., а також судові витрати по справі. Позивач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, просить справу слухати у його відсутності, позов не визнає, просить застосувати строки позовної давності щодо стягнення пені та штрафів. 27 листопада 2015 року відповідач подав до суду письмове заперечення, просить відмовити у задоволенні позову. На обгрунтування заперечень посилається на те, що відповідно до копії виписки про погашення по кредиту №926470 від 09.10.2013 року станом на 26.05.2011 року проведено погашення по всіх платежах та нарахуваннях, тобто станом на день звернення позивача із позовом до суду заборгованість по кредитному договору №VOХRRC33850240 від 25.09.2009 року відсутня. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. З ксерокопії кредитного договору №VOХRRC33850240 від 25.09.2009 року вбачається, що між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 4520,93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців (а.с.5). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 1 по 5 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 451,76 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інші витрат згідно з умовами договору (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що банк виконав свої зобовязання, надав позичальнику [PERSON] споживчий кредит в розмірі 4520,93 грн. Із розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] перед банком по кредитному договору станом на 25 серпня 2015 року сума заборгованості складається із наступного: пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13983,66 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 699,18 грн. (а.с.4). З копії виписки про погашення по кредиту №926470 від 09.10.2013 року, наданої банком, вбачається, що станом на 26.05.2011 року відповідачем [PERSON] проведено погашення по кредиту в сумі 4520,93 грн. та станом на 08.10.2012 року - погашення по пені і штрафах в сумі 8463,38 грн.(а.с.41). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи дані, наведені у виписці про погашення по кредиту №926470 від 09.10.2013 року, розрахунку заборгованості за договором№VOХRRC33850240 від 25.09.2009 року, укладеного між ПАТ КБ «ПиватБанк» та [PERSON], а також положення зазначених норм Закону, суд вважає заявлені позивачем вимоги безпідставними, оскільки позичальником відповідачем [PERSON] повернуто кредит і сплачено проценти. Стосовно стягнення неустойки (штрафу, пені), то суд виходить з наступного. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давністю. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідач [PERSON] заявив про застосування позовної давності щодо заявлених позивачем вимог. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 22 вересня 2015 року (а.с.2). З розрахунку заборгованості видно, що нарахування пені, штрафів відповідачеві [PERSON] здійснювалось, починаючи з 05.12.2009 року (а.с.4). Як встановлено в судовому засіданні із дослідженої копії виписки про погашення по кредиту №926470 від 09.10.2013 року, станом на 09 жовтня 2013 року відповідачем [PERSON] проведено погашення по всіх платежах та нарахуваннях по кредитному договору №VOХRRC33850240 від 25.09.2009 року. Ця обставина стверджується і розрахунком заборгованості, де не значиться заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по процентах, заборгованість з комісії (а.с.4). Враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне застосувати до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за кредитом позовну давність в один рік, у звязку з чим відмовляє ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 15182,84грн., що складається із пені та штрафів.

Outcome: dismissed