Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 17.12.2018 року надійшов позов АТ «Альфа-Банк», пред`явлений до [PERSON] , за яким просили стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 56 517, 25 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 42 966, 96 грн., заборгованість по відсоткам - 2 500, 29 грн., заборгованість по комісії - 10 250,00 грн., штраф - 800,00 грн., також просили стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 16 травня 2017 року між ПАТ «Альфа-Банк» (найменування якого у подальшому змінено на АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №500592220, за умовами якого позичальниця отримала від банку грошові кошти у кредит у розмірі 69 412.00 грн. та зобов`язалась повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені в кредитному договорі та Додатку №1 до нього - Графіку погашення кредиту. Процентна ставка за умовами кредиту була визначена у розмірі 13,99% річних (фіксована ставка), дата остаточного повернення кредиту була визначена сторонами - 17 травня 2020 року. Представнику банку посилався на те, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 17 жовтня 2018 року склав 56 517, 25 грн.. Оскільки в добровільному порядку заборгованість відповідачкою не погашається, банк змушений був звернутись до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 14.01.2019 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судовому засідання 13.02.2019 року. Через неявку сторін 13.02.2019 року та 13.03.2019 року розгляд справи відкладався. У матеріалах справи наявна заява представника позивача від 13.03.2019 року про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 12.04.2019 року надійшла заява [PERSON] про зупинення розгляду цивільної справи у зв`язку зі смертю відповідачки 09.05.2018 року та в якій також зазначила, що до теперішнього часу спадкоємці невідомі, надала копію свідоцтва про смерть відповідачки серії [NUMBER] від 10.05.2019 року (а.с.57). Ухвалою суду від 15.04.2019 року було витребувано із Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірено копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , актовий запис №4999 від 10.10.2018 року, яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Також провадження у справі було зупинено до вирішення питання про залучення до участі правонаступників померлої [PERSON] . До суду 03.05.2019 року надійшов лист від завідувача Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пенчева К.Л. (вих.№987с/02-1н), згідно якого повідомлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа заведена та знаходиться у приватного нотаріуса Філімонової Г.В. №с/с 24/2018р. (а.с.66). Ухвалою суду від 13.05.2019 року поновлено провадження по справі та призначено до розгляду на 13.06.2019 року, також витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Галини Василівни належним чином завірену копію спадкової справи №24/2018р., заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , актовий запис №4999 від 10.10.2018 року, останнє місце реєстрації: [ADDRESS] . На виконання ухвали суду від 13.05.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.В. 30.05.2019 року було надано до суду копію спадкової справи №24/2018, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.73-112). У зв`язку з неявкою сторін 13.06.2019 року розгляд справи відкладено на 02.07.2019 року. У судове засідання, призначене на 02.07.2019 року, з`явилася [PERSON] , яка зазначила, що вона є донькою померлої [PERSON] , про існування заповіту не знала, тому і написала заяву. Далі зазначила, що заповіт складено на її брата неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , спадкоємцями є він, та її бабуся [PERSON] , яка має обов`язкову долю у спадщині. Крім того, є арешт в рамках кримінальної справи, тому спадщину ніхто не отримує. Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, на місці ухвалив: враховуючи матеріали спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] , та пояснень [PERSON] , відповідно до ст.55 ЦПК України, залучити в якості правонаступників померлої [PERSON] - її матір [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого виступає [PERSON] , та відкласти розгляд справи на 04.07.2019 року. До суду 03.07.2019 року надійшла заява представник АТ «Альфа-Банк» - Борщенко К.Ю., згідно якої просив постановити ухвалу, якою допустити розгляд справи за правилами загального позовного провадження для повного та всебічного розгляду справи. Також просив провести судове засідання без участі представника Банку. Ухвалою суду від 05.07.2019 року розгляд справи за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , про стягнення заборгованості вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 29 липня 2019 року. У підготовчі засідання 29.07.2019 року, 21.10.2019 року та 04.12.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Від представника банка до суду надійшла заява про закриття підготовчого засідання у його відсутність. Ухвалою суду від 04.12.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 20.02.2020 року. У зв`язку з неявкою сторін 20.02.2020 року розгляд справи відкладено на 28.04.2020 року. У судове засідання 28.04.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, жодних клопотань до суду не заявляли. Представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд вбачає, що сторона відповідача була сповіщена про розгляд справи, проте у встановлений строк заяв по суті справи не подала. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. У відповідності до ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на належне сповіщення сторін про розгляд справи, не повідомленням ними причин своєї неявки, а також відсутність будь-яких клопотань від сторін, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 12.05.2020 року. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступних висновків. 16 травня 2017 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Альфа-Банк» (найменування якого у подальшому змінено на АТ «Альфа-Банк») із анкетою-заявою про акцепт Публічної пропозиції банку на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Того ж дня [PERSON] було підписано оферту на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та акцепт пропозиції про укладання угоди про надання особистого кредиту №500592220, за умовами якої банк зобов`язався надати кредит у розмірі 69 412, 00 грн., з процентною ставкою - 13,99% річних, дата остаточного повернення кредиту була визначена сторонами - 17 травня 2020 року. У свою чергу, позичальниця за умовами кредитного договору зобов`язалась повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені в кредитному договорі та Додатку №1 до нього - Графіку погашення кредиту. У відповідності до п.3 кредитного договору, за надання послуг із розрахунково-касового обслуговування, встановлюється наступна комісійна винагорода: за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування агентів бланку - 1,8% суми переказу, без ПДВ; за переказ коштів за допомогою програмно-технічного комплексу самообслуговування банкоматів Банку у випадку, якщо сума платежу становить до 5000 грн. - 15 грн. без ПДВ; за надання кредиту; за обслуговування кредитної заборгованості - 2050,00 грн. без ПДВ за кожний місяць кредитування. У відповідності до п.11 акцепту, за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним, та/або комісій, якщо сплата комісій, передбачена Угодою про надання кредиту, позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 50,00 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу. Якщо прострочення триває 5 і більше днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов`язався сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Також між сторонами було підписано Додаток №1 до Угоди про надання кредиту №500592220 від 16.05.2017 року (Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг). Згідно позовних вимог, банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав [PERSON] суму кредиту, проте остання належним чином зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Згідно розрахунку банку, наданого до позову, заборгованість [PERSON] станом на 17 жовтня 2018 року становить 56 517, 25 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту - 42 966, 96 грн.; - заборгованість по відсоткам - 2 500, 29 грн.; - заборгованість по комісії - 10 250,00 грн.; - штраф - 800,00 грн.. Також із матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області 10 травня 2018 року зроблено актовий запис №4999 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.107). Із матеріалів спадкової справи №24/2018, заведеної приватним нотаріусом ОМНО Філімоновою Г.В. до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] 08 жовтня 2007 року було залишено заповіт на користь свого сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.100). Також в ньому зазначено що після отримання спадщини піклувальникам забороняється відчуження нерухомого майна. У свою чергу із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] - донька померлої (а.с.74) та [PERSON] (2 група інвалідності)- мати померлої (а.с.85). Згідно рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.12.2011р. (справа №2-5659/11) [PERSON] , 1951 р.н., позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.89). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598, стаття 599 ЦК України), у тому числі виконанням, проведеним належним чином. При цьому відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язано з його особою, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК. Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положенняст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця. Із розрахунку заборгованості за кредитом (а.с.20) вбачається, що заборгованості [PERSON] за кредитним договором розрахована станом на 17.10.2018 року, тобто борг нарахована після смерті позичальниці, померлої [INFO] . Окрім того, із розрахунку боргу, доданого до позову, вбачається, що позичальниця виконувала свої зобов`язання за кредитним договором та станом на 17 травня 2018 року у неї навіть існувала переплата за платежами на суму 3 569, 27 грн.. Отже, заборгованості за процентами, комісією та іншими платежами, передбаченими кредитним договором, окрім, як за тілом кредиту станом на дату смерті у позичальниці не існувало. Таким чином, станом на 09 травня 2018 року (дату смерті позичальниці) у неї існувала заборгованість за тілом кредиту у розмірі 39 397, 69 грн. (69412,00 грн. (сума кредиту) - 26 445, 04 грн. (сплачені кошти за життя) - 3569.27 грн. (переплата)). Згідно з частиною першою статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою та четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною першою статті 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. І в силу представництва зобов`язані або мають право вчинити правочин від імені дитини. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, вбачається, що обов`язок спадкоємця задовольнити вимоги кредитора є безумовним не залежно від особи, яка прийняла спадщину, оскільки вказаний обов`язок входить до складу спадщини і спеціальними нормами, що регулюють права малолітніх осіб, не виключається. Між тим, станом на час вирішення справи по суті свідоцтва про право на спадщину не видавалися, в інтересах неповнолітньої дитини із приводу прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Окрім того, суд вбачає, що на час розгляду даної справи існує спір щодо опікунства (піклування) над дитиною [PERSON] (а саме між [PERSON] та [PERSON] ), а також із приводу визнання дитини недієздатною. Отже, станом на час розгляду справи [PERSON] не є опікуном дитини померлої (спадкоємця за заповітом) - [PERSON] .. А мати померлої - [PERSON] не є спадкоємницею позичальника, а отже відповідати за зобов`язання померлої не може. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. У відповідності до абз.8 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, неналежне визначення сторін у позові є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 307/2201/15-ц. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, із урахуванням того, що сторона позивача своїм процесуальним правом щодо заміни сторони відповідача у порядку ст. 51 ЦПК України не скористалась та жодних клопотань до суду не заявила, враховуючи, що судом встановлено наявність спадкоємця за заповітом майна померлої [INFO] [PERSON] , яким є неповнолітній [PERSON] , проте питання щодо опікунства над останнім ще не вирішено, суд приходить до висновку, що пред`явлення вимог до [PERSON] є безпідставним, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Альфа-Банк». У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, підстав для відшкодування позивачу понесених судових витрат суд не вбачає, оскільки відмовляє в задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed