Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Луганська в особі Луганської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його матері [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.01.2015 року померла його мати [PERSON]. За життя вона склала заповіт, згідно якого все своє майно вона заповідала позивачу. Особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті його метрі, відсутні. Звернувшись до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було розяснено, що у звязку з тим, що м. Луганськ є тимчасово окупованою територією, нотаріуси не мають повноваження щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Стосовно отримання такого свідоцтва на території України, йому також було повідомлено, що право оформлення та подальшої видачі такого свідоцтва має тільки той нотаріус, який відкрив спадкову справу, про що видали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У звязку з чим позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом за ним на 27/50 частки домоволодіння, розташованого у м. Луганську вул. Тельмана буд.7. Позивач в судове засідання не зявився, просив справу розглянути в його відсутність. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач в судові засідання 08.06.2016 року та 14.06.2016 року не зявився. Про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 14.06.2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], який помер 13.04.1991 року (а.с.6) та [PERSON] (а.с.7). Згідно договору довічного утримання, укладеного 29.11.1994 року, [PERSON] передала у власність [PERSON] 27/50 частини житлового будинку, розташованого в м. Луганську вул. Тельмана б.7 (а.с.9). 12.03.2001 року [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.11). Зазначаючи в позовні заяві про те, що [PERSON] померла 13.01.2015 року, позивач на підтвердження цього надав копію свідоцтва про смерть, яке видано 14.01.2015 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (а.с.12). Проте, Наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17.06.2014 року „Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції (з внесеними змінами від 05.11.2014р.) з 21.11.2014р. тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області\~та Донецької області, в тому числі м. Луганська. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Таким чином, позивач надав суду документ, який виданий неповноважним органом. Дана обставина була зазначена в ухвалі про залишення позову без руху наряду з іншими недоліками. Представником позивача частково було усунено недоліки. Проте, саме цей недолік усунутий не був. Оскільки подання доків можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. У звязку з чим було відкрито провадження по справі. На подальших стадіях цивільного процесу позивач та його представник скористалися своїм правом не приймати участь в судових засіданнях та надали заяви про розгляд справи без їх участі. Жодного додаткового доказу з боку позивача додано не було. Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі ч.1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Окрім того, позивач звертався до приватного нотаріуса щодо оформлення спадщини після померлої [PERSON], проте в цьому йому було відмолено у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлювального документу (а.с.8). Позивач, звертаючись з позовом до суду, зазначив, що приватним нотаріусом йому було відмолено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тієї причини, що м. Луганськ є тимчасово окупованою територією, нотаріуси не мають повноважень щодо видачі свідоцтва про права на спадщину. Окрім того, право оформлення та подальшої видачі такого свідоцтва має тільки той нотаріус, який відкрив спадкову справу. Позивач до суду не надав підтвердження відкриття спадкової справи за його зверненням іншим нотаріусом, з клопотанням щодо витребування такої інформації позивач не звертався. Таким чином, надані позивачем доказі не підтверджують ті підстави позову, які зазначені позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в мажах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглянувши справу на підставі тих доказів, які надав позивач, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed