Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У серпні 2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2017 року між сторонами було укладено договір позики між фізичними особами. Позивач зазначає, що він виконав своє зобов`язання щодо передачі на користь відповідача 10 000 000,00 грн., що еквівалентно 380 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладання договору - позики та відповідач написав розписку про отримання позики. Позивач зазначає, що позика мала повертатися згідно графіку, затвердженого сторонами, тобто не пізніше 30 числа кожного місяця, починаючи з 30.03.2017, 263870,00 грн., що еквівалентно 10000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ. Позивач зазначає, що відповідач станом на 19.08.2019 року не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув жодного разу позичені кошти. 12.07.2019 року він направив відповідачу лист, про дострокове розірвання договору позики та повернення позики в повному об`ємі та сплати неустойки встановленої договором та ЦК України. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30.05.2017 року в сумі 380 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.08.2019 року становить 9 554 264,00 грн. Стягнути з відповідача судові витрати у розмірі судового збору за подання позову, щ складає 9605,00 грн. та суми судового збору за подання заяви про забезпечення позову, що складає 384,20 грн. Стягнути з відповідача три процента річних від простроченої суми, що становить 8135,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.08.2019 становить 203567,41 грн. 27.08.2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 33). 10.09.2019 року до суду надійшла заява про усунення недоліків та уточнення позовних вимог (а.с. 35). 20.09.2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 37-38). 25.10.2019 року ухвалою суду заяву [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно задоволено. Накладено арешт на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). 25.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а.с. 75). У судове засідання сторони не з`явились, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судові засідання, які були призначені на 28.01.2020 року, 23.04.2020 року, 21.09.2020 року, 24.11.2020 року, 24.03.2021 року не з`явився (а.с. 59, 62, 69, 83), про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 61, 65, 70, 80, 81). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалили заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики між фізичними особами, згідно якого [PERSON] прийняв у власність 10 000 000,00 грн., що еквівалентно 380 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору (1 долар США = 26,387 грн.). Згідно договору позичальник зобов`язується повернути зазначену вищу суму грошей готівкою протягом 38 місяців, рівновеликими частками відповідно до графіку вказаному у додатку №1, однак останній внесок повинен бути зроблений не пізніше 30.07.2020 року. Згідно договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 24 процентів річних від простроченої суми (а.с. 7-8). Судом встановлено, що згідно додатку №1 до договору позики між фізичними особами від 30.05.2017 р. Графік повернення позики складає тридцятого числа кожного місяця починаючи з 30.06.2017 та закінчуючи 30.06.2020 року в розмірі 263 870,00 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США, а 30.07.2020 року сума повернення складає 236 810,00 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США (а.с. 9-10). Судом встановлено, що згідно розписки про отримання позики від 30.05.2017 року, [PERSON] отримав від [PERSON] кошти готівкою, в якості позики за договором позики між фізичними особами від 30.05.2017 року в сумі 10 000 000 грн. (а.с. 11). Судом встановлено, що [PERSON] на адресу [PERSON] 12.07.2019 року направив вимогу про повернення коштів отриманих за договором позики у строк до 01.08.2019 року (а.с. 16), проте відповідач свої зобов"язання не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, Відповідно до вимог статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інший речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику а ні в установлений договором термін, а ні в подальшому. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання маж бути виконане у гривнях. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що з відповідача також підлягає стягненню три процента річних у розмірі 8135,96 доларів США за період з 30.06.2017 року по 30.07.2019 року, оскільки останній не виконав свої боргові зобов"язання. На підставі ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved