Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

у червні 2021 року заявник [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог, викладених у заяві, зазначено про те, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] 24.04.2015 року матір заявника [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] . [INFO] померла матір заявника. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Заявник є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про відкриття спадщини, заявник отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв?язку із пропуском встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини. Заявник зазначає, що з квітня 2015 року проживав у квартирі [ADDRESS] та продовжує проживати та користуватись квартирою після смерті матері [PERSON] . Заявник зазначає, шо оскільки існують перешкоди у реалізації спадкових прав після смерті матері, останній звернувся до суду із даною заявою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 29.06.2021 року відкрито провадження у справі. 20.09.2021 року до суду надійшов відзив від заінтересованої особи Київської міської ради, в якому представник заінтересованої особи просив прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглядати справу у відсутність представника Київської міської ради. Інших заяв, клопотань до суду не надходило. У судовому засіданні заявник та його представник підтримали вимоги, викладені у заяві, просили заяву задовольнити. Заслухавши пояснення заявника, його представника та свідків, а також дослідивши письмові матеріали справи, суд надходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] є сином [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Красноперекопським районним бюро РАЦС Крим 16.03.1965 року (а.с. 7). 25.05.2015 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (а.с. 9). 25.05.2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38009044 від 25.05.2015 року (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.11.2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 11). 01.06.2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельнік О.В. із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері [PERSON] 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельнік О.В. заведено спадкову справу № 5/2021 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мельнік О.В. від 01.06.2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] у зв?язку із не поданням документів які підтверджують факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Таким чином, метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Суд приймає до уваги ухвалу № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Згідно довідки від 07.02.2017 року № 0000107782 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання/перебування [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних довідки від 27.01.2017 року № 8529 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання/перебування [PERSON] (дружини заявника) зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . З наданого позивачем листування з державними та іншими органами вбачається, що останнє велось заявником [PERSON] із зазначенням адреси для листування - [ADDRESS] . Відповідно до наданих копій рахунків встановлено, що [PERSON] здійснюється оплата телекомунікаційних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS] , оплата послуг здійснюється з 2015 року. Таким чином, оцінивши отримані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що заявник [PERSON] та його матір [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживали разом на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою оформлення спадщини після смерті [PERSON] . В ході розгляду справи, судом було встановлено, що інші спадкоємці майна після смерті [PERSON] відсутні. Оскільки спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved