Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

07.12.2017 року Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та вселення. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що згідно з свідоцтвом про право власності від 09.11.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3499, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] позивачу [PERSON] акціонерному товариству «МетаБанк» (далі за текстом - АТ «МетаБанк») належить на праві власності майно, що складається з: житлового будинку 4 по вулиці Серпухівській у місті Запоріжжі з усіма будівлями та господарськими спорудами, загальною площею 147, 0 кв.м., житловою площею 48, 4 кв.м. Вказаний житловий будинок позивач придбав на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки, виданого старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] від 06.11.2017 року ВП № 52161519 та затвердженого начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] Вищезазначене майно відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» було передано АТ «МетаБанк», як нереалізоване майно на третіх електронних торгах, в рахунок погашення боргу за виконавчим листом, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 22.02.2012 року у справі №0827/2-2210/2011 про звернення стягнення шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки, визначеної субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства на предмет іпотеки за іпотечним договором № 9323008003001 від 20.02.2008 року, а саме на житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Серпухівська, буд. 4, що належить [PERSON], для задоволення вимог АТ «МетаБанк» за кредитним договором № 632300800306А від 20.02.2008 року в розмірі 1\~216\~210, 40 грн. Отже, позивач в передбаченому законом порядку набув право власності на нерухоме майно житловий будинок 4 по вулиці Серпухівській у місті Запоріжжі з усіма будівлями та господарськими спорудами, загальною площею 147, 0 кв.м., житловою площею 48, 4 кв.м., а наявне у позивача свідоцтво є документом, який підтверджує виникнення його права та припинення прав відповідача [PERSON] Проте, користування належним позивачу майном є обмеженим, оскільки у вищезазначеному будинку проживають та зареєстровані відповідачі по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], чим створюють позивачу перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм нерухомим майном. 13.11.2017 року позивачем на адресу відповідачів рекомендованим листом з повідомленням було направлено вимогу про добровільне звільнення вищезазначеного житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги, однак вказані вимоги не були виконані, відповідачі продовжують проживати в житловому будинку. Як зазначається в позовній заяві, відповідач [PERSON] втратив право власності та користування житловим будинком 4 по вулиці Серпухівській у місті Запоріжжі з усіма будівлями та господарськими спорудами, загальною площею 147,0 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2018 року провадження у справі відкрито та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2018 року продовжено строк підготовчого провадження по справі та витребувано у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відомості про зареєстрованих осіб за адресою: м. Запоріжжя, вул. Серпухівська, буд. 4. Вищезазначені відомості надійшли на адресу суду 13.04.2018 року, відповідно до яких за адресою: м. Запоріжжя, вул. Серпухівська, буд. 4 зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 18.04.2018 року представник позивача через канцелярію суду подав клопотання за змістом якого просив суд замінити первісного відповідача [PERSON] та належного відповідача по справі [PERSON]. Ухвалою суду від 23.04.2018 року клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача задоволено та замінено первісного відповідача [PERSON], [INFO] на належного відповідача по справі - [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 12.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.08.2018 року позов [PERSON] акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та вселення, в частині позовних вимог про вселення\~[PERSON] акціонерного товариства «МетаБанк» в житловий будинок 4 по вулиці Серпухівській в місті Запоріжжя\~ залишено без розгляду.\~ В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду клопотання за змістом якого просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечує проти позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про день, час та місце його проведення були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань не подавали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява останнього за змістом якої він просив розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Судом встановлено, що 20.02.2008 року Акціонерний банк Металург, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» та фізична особа [PERSON] уклали кредитний договір № 632300800306А, відповідно до пункту 1.1. якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі придбання нерухомого майна у сумі 686\~800, 00 грн. Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору забезпеченням виконання зобовязань позичальника за цим договором є застава нерухомості, що оформлюється відповідним договором та укладається між сторонами на умовах банку. Згідно з пунктом 1.1. Іпотечного договору № 9323008003001 від 20.02.2008 року (надалі - Іпотечний договір) Іпотекодержатель надає Іпотекодавцю кредит на придбання нерухомого майна, а саме жилого будинку, який знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Серпухівська, буд. 4, загальною площею 147,0 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 605 кв.м., надалі предмет іпотеки. Відповідно до пункту 1.3. Іпотечного договору, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно зазначене у пункті .1.1 цього договору, яке є власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 20.02.2008 року за р. № 293 та витягу з Державного реєстру правочинів № 2704831 від 20.02.2008 року. Вказане нерухоме майно продовжує бути предметом іпотеки до умов цього договору, після оформлення належним чином права власності Іпотекодавця на нього. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2011 року позов ПАТ МетаБанк до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON], треті особи орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Запорізької міської ради, Шевченківський РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту, виселення та зняття з реєстраційного обліку задоволено частково, звернуто стягнення - шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі вартості предмета іпотеки, визначеної субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 9323008003001, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 20.02.2008 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 10, заставною вартістю 858 500 гривень, а саме, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.Серпухівська, буд. 4, який належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 20.02.2008 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 293, та [PERSON] з Державного реєстру правочинів № 2704831 від 20.02.2008 р.; за рахунок коштів, отриманих від реалізації заставного майна, у встановленому законом порядку вирішено задовольнити вимогу [PERSON] акціонерного товариства МетаБанк, за кредитним договором № 632300800306А від 20.02.2008 р., в сумі 1216210,40 грн., яку складає заборгованість [PERSON] за названим кредитним договором, укладеним ним з Акціонерним банком Металург, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство МетаБанк, з яких: прострочена заборгованість за комісією 16195,51 грн.; прострочений кредит 774129 грн. 82 коп.; поточні відсотки 636,69 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 401210 грн. 38 коп.; штраф за порушення умов кредитного договору 24 038 грн. 00 коп., стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ МетаБанквитрати зі сплати судового збору у розмірі 1708,50 грн. та витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання вказаного рішення суду 22.02.2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист № 0827/2-2210/2011. Як вбачається з акту про реалізацію предмета іпотеки від 06.11.2017 року ВП №52161519 виданого старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] та затвердженого начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] (а.с.10-11), відповідно до протоколу про проведені електронні торги № 291725 від 18.10.2017 року треті торги, не відбулися, у звязку з чим, надійшла заява іпотекодержателя від 27.10.2017 року про бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про іпотеку». Вказаний акт був надісланий 06.11.2017 року за вих. 34127 ДП «СЕТАМ» та АТ «МетаБанк» для виконання та відома (а.с.9). Згідно з постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 06.11.2017 року винесеною старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON], стягувачу ПАТ «МетаБанк», в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 0827/2-2210/2011 від 22.02.2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ціною третіх торгів, а саме 545\~781, 60 грн., передано наступне майно: житловий будинок 4, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Серпухівська, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 20.02.2008 року та зареєстрованим в реєстрі за № 293 та витягу з Державного реєстру правочинів № 2704831 від 20.02.2008 року. Копії вказаної постанови надіслані сторонам виконавчого провадження 06.11.2017 року за вих. № 34093 (а.с.7). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 09.11.2017 року виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] АТ «МетаБанк» належить на праві власності майно, що складається з: житлового будинку 4 по вулиці Серпухівській у місті Запоріжжі з усіма будівлями та господарськими спорудами, загальною площею 147, 0 кв.м., житловою площею 48, 4 кв.м. вартістю 545\~781, 60 грн. (а.с.5). Реєстрація права власності позивача на вказаний житловий будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 103244171 від 09.11.2017 року (а.с.6). Відповідно до інформації, що отримана з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради 13.04.2018 року (а.с.108) за адресою: м. Запоріжжя, вул. Серпухівська, буд. 4 зареєстровані наступні особи: [PERSON], [INFO] з 08.07.2008 року по теперішній час, [PERSON], [INFO], з 30.04.2009 року по теперішній час та [PERSON], [INFO] з 13.09.2011 року по теперішній час. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.14, 15, 16) позивач надіслав відповідачам [PERSON] та [PERSON] 13.11.2017 року за вих. 10/3581 та № 135/3579 вимоги про виселення протягом одного місяця з дня отримання даної вимоги, однак відповідачами вказані вимоги не виконані. Частиною 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею\~41 Конституції України передбачено,\~що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до статті 40 Закону України "Про іпотеку", якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки судом встановлено, що право власності відповідача [PERSON] на житловий\~будинок 4\~по вул.\~Серпухівській в\~м.\~Запоріжжя було припинено після його реалізації як предмета іпотеки за Іпотечним договором № 9323008003001 від 20.02.2008 року, з цього часу він втратив всі права, які випливали з права власності, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житлом не було, відтак, не має будь-яких правових підстав на володіння та користування вказаним житлом, а також на проживання в ньому відповідачів. Приймаючи до уваги те, що проживання та реєстрація відповідачів у вищевказаному будинку перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності, суд вважає, що позивач відповідно до положень статі 391 Цивільного кодексу України має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю шляхом виселення. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] акціонерного товариства «МетаБанк» в повному обсязі. Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 200,00 грн. по 1 066, 67 грн.\~з кожного.

Outcome: approved