Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти у сумі 47 041,98 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що [PERSON] \~з 01.08.2017\~по 29.12.2018\~року перебувала\~у трудових\~відносинах з\~Управлінням виконавчої\~дирекції Фонду\~соціального страхування\~України в\~Харківській області,\~де займала\~посаду завідувача\~сектору профілактики\~виробничого травматизму,\~страхових виплат\~та обліку\~страхувальників Богодухівського\~відділення управління\~виконавчої дирекції\~Фонду соціального\~страхування України\~в Харківській\~області. 29.12.2017 року [PERSON] було звільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України та на виконання вимог ст. 44 КЗпП України виплачено вихідну допомогу. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.11.2018 року наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області «Про звільнення» від 26.12.2017 року №132-к в частині пункту 4 визнано незаконним і скасовано, [PERSON] поновлено на роботі на посаді завідувача сектору профілактики виробничого травматизму, страхових випадків та обліку страхувальників Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області з 29 грудня 2017 року. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 110 603,76 грн. та 1 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Наказом управління\~від 19.11.2018\~№02-106-к\~Тризну О. [PERSON] .\~було поновлено\~на роботі\~на посаді\~з 29.12.2017 року, виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 89 036,02 грн. 29.11.2018 року від Харківського обласного центру зайнятості на адресу Управління ВДФССУ надійшла претензія від 27.11.2018 року № 605/2 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] Вказаним листом\~повідомлено,\~що [PERSON] \~перебувала на\~обліку Богодухівської\~районної філії\~Харківського обласного\~центру зайнятості\~як безробітна\~з 22.01.2018\~року.\~20.11.2018\~року вона\~повідомила,\~що на\~виконання рішення\~суду її\~поновлено на\~роботі,\~що стало\~підставою для\~припинення \~виплати їй\~допомоги по\~безробіттю відповідно\~до п.2\~ч.І\~ст.31\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Таким чином, за період з 06.02.2018 по 23.10.2018 безробітна [PERSON] отримала допомогу по безробіттю у сумі 47041,98 грн., яка відповідно до листа-претензії підлягала поверненню Управлінням Центру зайнятості відповідно до вимог Закону України №1533-111. 20 грудня 2018 року грошові кошти у сумі 47 041,98 грн., які були нараховані та виплачені відповідачу як допомога по безробіттю була повернута Управлінням у добровільному порядку на рахунок центру зайнятості, що підтверджується копією платіжного доручення від 20.12.2018 №3605. Отже, враховуючи, що відповідач отримала компенсацію середнього заробітку у подвійному розмірі, а саме, отримала дохід із двох джерел фінансування: від центру зайнятості та Управління, позивач вважає, що кошти, сплачені Управлінням Центру зайнятості в сумі 47041,98 грн., підлягають стягненню з [PERSON] на підставі ст.1212 ЦК України як безпідставне набуте майно. В судовому засіданні представник позивача Хорошилова О.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Пояснила, що ст.1212 ЦК України підлягає застосуванню незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки [PERSON] отримала дохід в подвійному розмірі, а Управління понесло зайві витрати, просила стягнути з неї кошти в сумі, зазначеній у позовній заяві. Представник позивача Тризна В.І. також позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] позов не визнає у повному обсязі, вимоги вважає необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Богодухівському районі, правонаступником якого є Богодухівське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області вона почала працювати з 05.12.2002 року, з 31.12.2009 р. обіймала посаду завідувача сектора профілактики виробничого травматизму, страхових виплат та обліку страхувальників, 26 грудня 2017 р. була звільнена на підставі п.1. ст. 40 КЗпП., після чого з 22.01.2018 р. перебувала на обліку Богодухівської районної філії Харківського обласного центру зайнятості як безробітна. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.11.2018 р. по справі № 613/90/18 Наказ Управління № 132-К «Про звільнення» в частині п. 4 визнано незаконним і скасовано, а її поновлено на роботі на посаді завідувача сектору профілактики виробничого травматизму, страхових виплат та обліку страхувальників Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області з 29 грудня 2017 р. Стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 110 603,77 грн. та 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Допущено рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 9561,54 грн. Наказом Управління від 19.11.2018 р. № 02-106-к [PERSON] було поновлено на вищезазначеній посаді з 29.12.2017 р. та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 89036,02 грн. (після оподаткування), а також моральну шкоду в сумі 805,00 грн. (після оподаткування). 20 листопада 2018 року на підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Тризна О.В. повідомила Центр Зайнятості про поновлення на раніше займаній посаді з 29.12.2017 року, крім того, у добровільному порядку повернула вихідну допомогу у розмірі 7480, 65 грн., яку отримала при звільненні. У зв`язку із поновленням відповідача на роботі районна філія Харківського обласного центру зайнятості припинила їй реєстрацію та виплату допомоги по безробіттю, яка сплачувалася згідно п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Частиною 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що з роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Відповідно до п.п. 9 п. 6 Положення про Державну службу зайнятості України, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 № 19/2013, Державна служба зайнятості України для виконання покладених на неї завдань має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Отже, виплати, які отримала [PERSON] як допомогу по безробіттю у період з 22.01.2018 р. по 19.02.2018 р., а саме 47041,98 грн. відповідач вважає такими, що були отримані нею на законних підставах, коли вона мала статус безробітного. Звертає увагу, що статтею 235 КЗпП передбачено, що в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник має бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При ухваленні рішення про поновлення на роботі зазначений орган одночасно ухвалює рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як на один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, ухвалює рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Також наголошує, що Верховний Суд неодноразово акцентував увагу на тому, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, при цьому законодавством України не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин, в тому числі у зв`язку з отриманням співробітником допомоги по безробіттю (позиція, висловлена судами у постанові ВСУ від 25.05.2016 у справі № 6-51ІЦСІ6, постанові ВСУ від 21.09.2017 року у справі №6-2597цс16, постанові ВСУ від 22.11.2017 року у справі №6-1660цс16, постанові КАС у складі ВС від 01.03.2018 року у справі №818/149/17). Виходячи з поновлення незаконно звільненого відповідача на роботі за рішенням суду, саме Управління зобов`язане було добровільно чи на підставі рішення суду повернути вартість соціальних послуг, наданих безробітному, незалежно від виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто підстави для стягнення вказаних коштів з [PERSON] на її думку відсутні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Пояснила, що після видачі наказу про поновлення її на роботі одразу повідомила про це Центр зайнятості, через що їй перестали виплачувати допомогу по безробіттю, однак до поновлення її на роботі існували усі законні підстави для отримання нею цієї допомоги, отже отримані кошти не є безпідставно набутими. Представник відповідача Тризна С.Д. пояснив в судовому засіданні, що кожному гарантовано право на працю, звільнення [PERSON] було незаконним, отже саме незаконні дії роботодавця призвели до того що [PERSON] , яка є матір`ю двох неповнолітніх дітей, на протязі більше десяти місяців мала єдине джерело фінансування у вигляді допомоги по безробіттю. Звернув увагу, що відповідач після поновлення на роботі не тільки повідомила про це центр зайнятості, а і добровільно повернула позивачеві виплачену вихідну допомогу. Звернув увагу суду на положення статті 1215 ЦК України щодо видів платежів, які, будучи навіть безпідставно набутими, не підлягають поверненню. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, приходить до такого. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебувала на обліку в Богодухівській районній філії Харківського обласного центру зайнятості зі статусом безробітної, і за період з 06.02.2018 року по 23.10.2018 року отримала допомогу по безробіттю в сумі 47041.98 грн. /а.с.12/. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.11.2018 р. Наказ позивача №132-К «Про звільнення» в частині п. 4 визнано незаконним і скасовано, [PERSON] поновлено на роботі на посаді завідувача сектору профілактики виробничого травматизму, страхових виплат та обліку страхувальників Богодухівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області з 29 грудня 2017 р. Стягнуто з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 110 603,77 грн. та 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Допущено рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 9561,54 грн. /а.с. 33-41/. Рішення суду виконане шляхом видачі Управлінням ВД ФССУ в Харківській області наказу №02-106-к від 19.11.2018 року про поновлення [PERSON] на посаді та виплату їй коштів відповідно до рішення суду /а.с.6/. Платіжними відомостями від 19.11.2018 року та платіжними дорученнями №3105 та №3106 від 19.11.2018 року підтверджується перерахування [PERSON] . Богодухівським відділенням УВД ФССУ в Харківській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 89036.02 грн. та моральної шкоди в сумі 805.00 грн. /а.с.7-10/. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Таким чином, припинення реєстрації особи як безробітного, а з ним і припинення виплати допомоги по безробіттю, прямо пов`язані з днем поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, який, у свою чергу, пов`язаний з днем видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства. З врахуванням дати видачі наказу, [PERSON] перестала бути безробітною з 19.11.2018 року та її реєстрація в цьому статусі була припинена. 29.11.2018 року на адресу Управління виконавчої дирекції ФССУ в Харківській області надійшов лист-претензія від Харківського обласного центру зайнятості про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] в сумі 47041.98 грн. /а.с.11-13/. 20.12.2018 року зазначені кошти були добровільно перераховані Управлінням ВД ФССУ Харківському центру зайнятості, що підтверджується платіжним дорученням №3605 /а.с.14/. Відповідно до положень ч.1\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно п.1 ч.1\~ст.1215 ЦК України\~не підлягає\~поверненню безпідставно\~набуті:\~заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду. Відповідно до ч.1\~ст.34 цього Закону Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття \~має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу; Відповідно до ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,\~із роботодавця\~утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; Враховуючи, що 20.11.2018 року, одразу після видачі наказу про поновлення її на роботі, [PERSON] повідомила про це центр зайнятості, що підтверджується відомостями, зазначеними в листі-претензії ХОЦЗ та не заперечувалось сторонами, а також добровільно повернула роботодавцю кошти, отримані нею при звільненні як вихідна допомога /копія квитанції а.с.48/, в її діях відсутня будь-яка недобросовісність. Зважаючи на те, що кошти, виплачені [PERSON] за період перебування на обліку в Центрі зайнятості, були надані їй як засіб до існування, судом не встановлено недобросовісність з боку відповідача отримувача цих коштів, про рахункову помилку позивач не заявляв, суд з урахуванням наведених вище норм, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Водночас, суд не застосовує положення КЗпП, на які посилались відповідач та її представник /ст.134 КЗпП/, оскільки дана норма не регулює виниклі правовідносини. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed