Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом та заявленою вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 29 480,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 19.01.2018 р. з вини водія [PERSON] (останній, перебуваючи у трудових відносинах із страхувальником - ТОВ «Живой Істочник», керував транспортним засобом ГАЗ р/н [NUMBER] ) сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб позивача - а/м «Нісан» р/н [NUMBER] та завдана майнова шкода. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ГАЗ р/н [NUMBER] була застрахована згідно полісу № [NUMBER] , який дійсний до 27.06.2018 р., Товариством з додатковою відповідальністю «СТ «Домінанта». На ремонт пошкодженого транспортного засобу позивачем було витрачено 29 480,00 грн. 13.08.2019 р. та 12.09.2019 р. відповідачу була направлена вимога про виплату страхового відшкодування, втім, відправлення була повернуті без вручення по причині неможливості працівниками підприємства поштового зв`язку розшукати одержувача, що позивачем розцінюється як бездіяльність ліквідатора відповідача щодо неотримання вимоги позивача. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Нісан» р/н [NUMBER] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 15). 19.01.2018 р. з вини [PERSON] та за участі позивача (транспортний засіб «Нісан» р/н [NUMBER] ) мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб позивача, що підтверджується повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 23), розмір майнової шкоди становить 29 480,00 грн., що підтверджується рахунком - фактурою від 07.03.2018 р. (а.с. 21), актом з надання послуг по ремонту автомобіля від 31.08.2018 р. (а.с. 22), квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 23). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ТДВ «СТ «Домінанта», що підтверджується полісом №АМ 2961201 (а.с. 16), який був діючий станом на 19.01.2018 р.; на підставі вимог кредитора (позивача) (а.с. 5-14) судом встановлено, що позивач двічі письмово намагався повідомити відповідача про дорожньо-транспортну пригоду (13.08.2019 р. та 12.09.2019 р.), звернувшись до відповідача із вимогами про виплату страхового відшкодування, втім, вимоги не були не доставлені через те, що адресат не був розшуканий. 13.08.2019 р. та 12.09.2019 р. відповідачу була направлена вимога про виплату страхового відшкодування, втім, відправлення була повернуті без вручення по причині неможливості працівниками підприємства поштового зв`язку розшукати одержувача, що позивачем розцінюється як бездіяльність ліквідатора відповідача щодо неотримання вимоги позивача. Страхове відшкодування позивачем не отримано. Спірні правовідносини виникли із захисту майнових прав постраждалої в результаті дорожньо-транспортної пригоди фізичної особи. Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик (а у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну. Згідно ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст. 35 зазначеного вище Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає Страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 2 ст. 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до ст. 11 ЦК України (ч. 1) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ( 37.1.4). Як встановлено судом, вище зазначений обов`язок з боку позивача не був виконаний: впродовж одного року заява про виплату страхового відшкодування не була подана страховику. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі №201/8286/16-ц (провадження № 61-4898св18) зазначено, що право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в окремих випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України) виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП. Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Моторного (транспортного) страхового бюро України), узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків. У зв`язку з вищенаведеним, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed