Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що нею як приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28.04.2016 р. було зареєстровано право власності за ПАТ «Дельта Банк» на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Вказані дії відповідали законодавству України та були законними і правомірними. Відповідач подав скаргу до Головного територіального управління юстиції у м. Києві і у своїх поясненнях вона обґрунтувала правомірність та законність її дій. Проте її обурив той факт, що відповідач у своїй скарзі зазначає недостовірну та таку, що порушує особисті немайнові права на інформацію, а саме: «Звертаю увагу на ту обставину, що нотаріус Кондра Л.В. неодноразово вчиняла дії щодо перереєстрації права власності, про що свідчить низка судових рішень». Будь-яких судових рішень щодо протиправності чи незаконності її дій ніколи не було. Факт поширення недостовірної інформації підтверджується скаргою відповідача. Тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача. Вважає, що їй завдано моральну шкоду приниженням її честі, гідності та ділової репутації, оскільки в даному випадку мало місце порушення її прав - порушення конституційного права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, яке закріплене в преамбулі Загальної декларації прав людини, гарантоване ст. 28 Конституції України та ст.ст. 270, 297, 299 ЦК України. Просить суд: визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни, інформацію, поширену відповідачем, [PERSON] шляхом оприлюднення в скарзі до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, а саме: «Звертаю увагу на ту обставину, що нотаріус Кондра Л.В. неодноразово вчиняла протиправні дії щодо перереєстрації права власності, про що свідчить низка судових рішень»; зобов'язати [PERSON] повідомити Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про ухвалене у справі за позовом Кондри Людмили Вікторівни до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та стягнення моральної шкоди рішення суду протягом місяця з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100000 грн. У судове засідання позивач Кондра Л.В. не з'явилася її представник Волнова Ю.М. позовні вимоги з наведених підстав підтримала у повному обсязі. Зазначила, що у скарзі відповідача направленій на адресу Головного територіального управління юстиції у м. Києві вказано фразу: «Звертаю увагу на ту обставину, що нотаріус Кондра Л.В. неодноразово вчиняла протиправні дії щодо перереєстрації права власності, про що свідчить низка судових рішень», яку позивач вважає недостовірною інформацією і такою, що порушує її особисті немайнові права та спричинило моральну шкоду. Жодного судового рішення на підтвердження вчинення таких дій позивачем не має. Скарга потягла за собою негативні наслідки до позивача у виді заподіяння моральної шкоди, яку нею оцінено у 100000 грн. Також просила стягнути з відповідача судові витрати по справі судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 1800 грн. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, його представники [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову заперечували. Представник відповідача [PERSON] суду пояснила, що 29.03.2013 р. між ПП «Клімат-С» та ПАТ «Дельта - Банк» було укладено кредитний договір, виконання зобов'язання за яким було забезпечено заставою належної [PERSON] квартири [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25.12.2015 р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ПП «Клімат-С» звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на квартиру позивача за ПАТ «Дельта - Банк». Заборгованість була погашена ним у січні 2016 р. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2016 р. визнано іпотечний договір від 30.03.2013 р. припиненим у зв'язку з повним виконанням основного зобов'язання. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.04.2016 р. накладено арешт на квартиру і відповідні відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 19.04.2016 р. 12.08.2016 р. відповідач дізнався, що позивач вчинила дії по переоформленню права власності на нерухоме майно та внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про зміну власника квартири на ПАТ «Дельта - Банк». Вважаючи що його право власності було порушено він звернувся зі скаргою на дії нотаріуса до Головного територіального управління юстиції у Київській області та прокуратури м. Києва. Право власності захищає і у судовому порядку. Метою звернення зі скаргою було поновлення порушеного права власності до контролюючого органу, який наділений повноваженнями по перевірці правомірності чи неправомірності дій посадової особи - нотаріуса. Отже він реалізував своє право на звернення. Належних доказів на підтвердження завданої позивачу моральної шкоди суду не надано. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Відповідач [PERSON] звернувся зі скаргою на адресу Головного територіального управління юстиції у Київській області яка містить суб'єктивну думку [PERSON] з приводу порушень допущених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В. по переоформленні права власності на нерухоме майно та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про зміну власника квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Скарга містить оціночні судження, які на думку позивача є недостовірною інформаціє, і такою, що порушує її особисті немайнові права, зокрема: «Звертаю увагу на ту обставину, що нотаріус Кондра Л.В. неодноразово вчиняла протиправні дії щодо перереєстрації права власності, про що свідчить низка судових рішень» (а.с. 13 - 14). Скаргу подано органу, який з огляду на положення ст. 8 Закону України «Про нотаріат» має право вимагати від нотаріуса надання пояснень. Відповідні пояснення за вих. № 451/01-16 від 20.09.2016 р. було надано позивачем на адресу Головного територіального управлінню юстиції у Київській області (а.с. 15 - 17). За змістом ст.ст. 201, 270, 297 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством та визнаються найвищою соціальною цінністю. Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України та статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно роз'яснень Верховного Суду України, наданих в п.п. 16, 19 постанови Пленуму № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Частиною 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 ЦК Української РСР (справа про поширення відомостей) (справа № 1-9/2003 від 10.04.2003 р. № 8-рп /2003), межі допустимої інформації щодо посадових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейськогосуду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, при тлумаченні положень статті 10 Конвенції практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що якщо така інформація стосується публічної особи (політичного діяча, державного службовця тощо), то право на недоторканість гідності та честі є дещо обмеженим за обсягом та змістом. Все це пов'язано з тим, щоб забезпечити свободу слова для формування громадської думки про поведінку відповідної публічної особи та унеможливити втручання держави у здійснення свободи слова під приводом захисту гідності (рішення у справі «Лінгенса проти Австрії» (Lingens v. Austria)). Європейський суд з прав людини у рішенні від 31.03.2011 р. у справі «Сірик проти України» (заява № 6428/07) вказав, що оскільки зміст листа не став відомим громадськості, зокрема, через залучення засобів масової інформації та містив оціночні судження, притягнення до відповідальності за скаргу до державного органу на порушення, вчинені службовцем, було непропорційним меті захисту репутації та прав службовця. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріуси не є державними службовцями, посадовими особами місцевого самоврядування, проте вони надають публічні послуги. Посадові чи службові (публічні) особи мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., будучи надавачем публічних послуг є публічною особою. Скарга [PERSON] адресована Головному територіальному управлінню юстиції у Київській області, направлена відповідачем на реалізацію права гарантованого ст. 40 Конституції України і містить оціночні судження, його суб'єктивні думки та переконання, щодо діяльності позивача Кондра Л.В. як приватного нотаріуса (публічної особи) для відповідного реагування, інформація, що викладена в цій скарзі, є виключно узагальненою суб'єктивною критичною думкою та переконанням відповідача про незаконність дій останньої і не містить конкретних об'єктивних фактів, які можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, зокрема і фраза: «Звертаю увагу на ту обставину, що нотаріус Кондра Л.В. неодноразово вчиняла протиправні дії щодо перереєстрації права власності, про що свідчить низка судових рішень». Оскільки судом не встановлено фактів, які б доводили, що викладена в скарзі [PERSON] інформація щодо публічної особи, якою є позивач, є мотивованими цілеспрямованими діями з метою принизити честь, гідність та ділову репутацію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Оскільки суд у задоволенні позовних вимог відмовляє, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, витрати на правову допомогу відповідно до ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed