Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

06 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15 листопада 2019 року на автодорозі зі сполученням с. Клішківці - с. Санківці, відбулося ДТП, де водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, д.н.з. [NUMBER] , не вибравши безпечної швидкості руху, не впоравшись із керуванням, допустив наїзд на дерево. В результаті ДТП, вона, як пасажир автомобіля отримала тілесні ушкодження. При цьому, 10 березня 2020 року вона через свого представника звернулася до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв?язку із завданням їй моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 105115,15 грн. Зазначає, що 10 квітня 2020 року відповідачу було надіслано ряд засвідчених медичних документів, що підтверджують її перебування на лікуванні в Лікарні швидкої медичної допомоги міста Чернівці в період з 15.11.2019 року по 12.12.2020 року. Так, 06 серпня 2020 року на вимогу відповідача, було надіслано заяву про взаєморозрахунки між нею та [PERSON] , де зазначено, що вона одержала 15000 гривень від останнього за завдану моральну шкоду внаслідок ДТП. Крім того, 09 вересня 2020 року її представником було долучено належним чином засвідчену довідку до акта огляду МСЕК про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, тим самим збільшено вимогу на суму 155191 грн. Вказує, що листом від 15.09.2020 року їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, вказуючи на те, що винуватцем ДТП було в повному обсязі відшкодовано завдані їй збитки. Однак, враховуючи, що вона отримала від винної особи добровільне відшкодування лише моральної шкоди, тому претензій за завдану їй шкоду до останнього не має, проте матеріальну шкоду вона бажала задовольнити шляхом звернення до страховика, про що вказала у заяві, водночас встановлення стійкої втрати працездатності відбулося 12.08.2020 року, а рішення в кримінальній справі прийнято 01.06.2020 року, тому стійку втрату працездатності не могло і не було відшкодовано винною особою, просить задовольнити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, проте від її представника - адвоката Кульчицького О.С. на адресу суд надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача - адвокат Рудницька Т.А. в судове засідання не з?явилася, проте надала суду заяву письмові пояснення в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що останній було відшкодовано збитки винною особою в повному обсязі. Вищевикладене підтверджує долученим до матеріалів справи клопотанням в рамках кримінального провадження, відповідно до якого [PERSON] зазначила, що їій були відшкодовані збитки в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15 листопада 2019 року о 00:30 годині на автодорозі сполученням с. Клішківці - с. Санківці, Хотинського району, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався із керуванням і допустив наїзд на дерево, в результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с. 8). Крім того, судом було встановлено, що 10 жовтня 2019 року між [PERSON] та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5683247 (а.с. 23). Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно положень ст. 22 даного закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, 10 березня 2020 року за вих. № 10364, ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] шкоди в загальній сумі 105115,15 грн., яка складається із наступного: моральна шкода - 5005,48 грн.; відшкодування витрат понесених на лікування - 93989,27 грн.; відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності - 6120,40 грн. (а.с. 7). При цьому, 10 квітня 2020 року за вих. № 10683, ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах [PERSON] направила ПАТ «НАСК «ОРАНТА» наступні документи: довідку про тимчасову втрату працездатності за період з 15.11.2019 року по 12.12.2019 року; листки лікарських призначень; належним чином завірену копію виписного епікризу з історії хвороби № 15756; належним чином завірені рекомендації лікаря (а.с. 29-33). Також, 06 серпня 2020 року за вих. № 1270/12374, ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» в інтересах [PERSON] направила ПАТ «НАСК «ОРАНТА» заяву від [PERSON] із відомостями про взаєморозрахунки із винуватцем ДТП (27-28), а 09 вересня 2020 року за вих. № 1270/12614 - належним чином засвідчену копію довідки до акта огляду МСЕК про встановлення ІІІ групи інвалідності (а.с. 25-26). Крім того, судом було встановлено, що страховою компанію за вих. № 09-02-20-8739 від 15.09.2020 року юридичній компанії «Відшкодування» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування [PERSON] , посилаючись на те, що [PERSON] було відшкодовано збитки в повному обсязі (а.с. 36). Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). На підставі ухвали Хотинського районного суду від 01 червня 2020 року, кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито, при цьому звільнено його від кримінальної відповідальності у зв?язку з примиренням із потерпілою. У відповідності до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула шкоду. При цьому, із вищевказаної ухвали суду вбачається, що підставою для звільнення [PERSON] стала заява потерпілої [PERSON] про те, що останній відшкодував їй збитки в повному обсязі та вони на даний час примирилися. Вказану заяву було долучено представником відповідача до матеріалів даної цивільної справи. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що позивачу [PERSON] вже було відшкодовано завдану шкоду в повному обсязі, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення невиплаченого страхового відшкодування слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу відшкодуванню не підлягають, у зв`язку з відмовою в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed