Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

08.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про позбавлення батьківських прав: третя особа - Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради. В обґрунтування позову вказує, що 15.03.2014 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки. Сторони проживають окремо, вихованням дитини відповідач не займається, не цікавиться її життям, по аліментам має заборгованість, ухиляється від виконання своїх обов'язків відносно своєї доньки. Позивач та його представник в судовому засідання в режимі відео конференції на позовних вимогах наполягали, просили позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому Законом порядку. Представник третьої особи- Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради - в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] Провадження у даній справі відкрито ухвалою від 28.11.2017 року та призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача і представника позивача, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток. Як випливає з роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], згідно копій свідоцтва про народження, а.с.10. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а.с. 9. Дитина проживає разом з позивачем у [ADDRESS], яка займається її вихованням і утриманням, а.с. 3, 5, 6. На цей час відповідач участі у вихованні дитини не бере, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкуються з дитиною, не створюють належних умов для розвитку малолітньої дитини, тобто повністю усунувся від її утримання та виховання, аліменти на утримання дитини не сплачує з 12.10.2016 р., що підтверджується довідкою про заборгованість по сплаті аліментів, (а.с.8), довідкою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №168, довідкою дитячого центру "Манюня", висновком Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради(а.с.3). Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України докази, вважаються судом належними, достовірними та допустимими згідно до ст. ст. 77,78,79 ЦПК України і вони свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків та відповідно наявність фактичних і правових підстав для позбавлення його батьківських прав у відношенні дитини [PERSON], що є необхідним в демократичному суспільстві та відповідає інтересам дитини. На підставі викладеного, ст. ст.150, 164, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved