Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Куйбишевського районного суду Запорізької області з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. На підтвердження своїх позовних вимог позивач вказав, що у нього з відповідачем є спільний син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20.03.2012 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на його утриманні є ще одна неповнолітня дитина, тому сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою. Він не заперечує щодо сплати аліментів, проте вважає за необхідне зменшити їх розмір з ј частини до 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 50% на дитину відповідного віку. Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 05.11.2020 року. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів регулярної сплати аліментів. Також позивачем не надано доказів, що дитина від другого шлюбу перебуває на його утриманні і доказів спільного проживання разом з цією дитиною. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідач підтримала поданий нею відзив, позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову. Судом після дослідження наявних у справі доказів встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. У позивача з відповідачем є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого виконкомом Титовської сільської ради Куйбишевського (Більмацького) району Запорізької області 04.06.2010 року. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 20.03.2012 року з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2012 року і до його повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 23.10.2020 року за № 11002/16-19-41, виданого Більмацьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заборгованість позивача по сплаті аліментам станом на 30.09.2020 рік складає -75981,43 грн. Відповідач працює оператором поштового зв`язку 3 класу в ВПЗ Більмак 1, та отримує оклад в розмірі 4257 грн., що підтверджується розрахунковими листами за серпень та вересень 2020 року. У позивача є дочка [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області 02.09.2014 року. Разом з позивачем проживає та знаходиться на його утриманні дочка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданої виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області №19-01-11/298 від 04.11.2020 року. Довідкою про склад сім`ї виданої виконавчим комітетом Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області №19-01-11/297 від 04.11.2020 року, встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: мати [PERSON] , батько [PERSON] та дочка [PERSON] . Згідно ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СУ Країни, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів на підтвердження тих осбатвин, що наявність у нього іншої дитини - дочки [PERSON] , впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Зокрема, позивачем не надано доказів на підтвердження його доходів та їх зменшення, доказів здійснення витрат на утримання дочки та їх розміру. З наданих до позовної заяви доказів взагалі неможливо встановити обставини платоспроможності позивача. Докази надані позивачем, які підтверджують, що з ним проживає неповнолітня дитина, не доводять того факту, що ця дитина перебуває саме на його утриманні. Розрахунки заборогованості позивача по аліментам від 22.02.2020 та від 23.10.2020, згідно яких заборгованість позивача перед відповідачем по сплаті аліментів станом на 29.02.2020 складала 69864,19 грн., а станом на 30.09.2020 - 75981,43 грн., не доводять, що вона утворилась саме у зв`язку із зміною його сімейного та матеріального стану. Отже, з наданих позивачем доказів неможливо встановити істотну зміну його матеріального становища, яка впливає на змогу сплачувати ним аліменти у вже визначеному розмірі. За таких обставин позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. У зв`язку з відмовою в позові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 141, 180-182, 192 СК України, ст.ст. 10, 12, 78, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed