Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 15.06.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, позичальник зобовязаний на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникнення боргових зобовязань згідно п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань, у тому числі мінімального обовязкового платежу. Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України або умов даного Договору та у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим Договором. Позивач зобовязання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Договору. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.07.2017 р. має заборгованість 17556,61 гривень, яка складається з наступного: -\~\~\~\~ 9948, 19 грн. тіло кредиту; - 1587,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4708,49 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -812,22 штраф (процентна складова). Просили суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.06.2015 року в розмірі 17556,61 грн. та стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач та представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Вказували на те, що кредитний договір між сторонами фактично неукладений, суттєві умови договору сторонами не встановлені, підпис під заявою на отримання коштів не свідчить про те, що кредитний договір є укладеним. Також зазначили, що з 21 на 22 жовтня 2016 року на робочому місці позивача (гуртожиток ЧДТУ) було викрадено мобільний телефон відповідача. 23.10.2016 року почалися зняття коштів з карти, про що йому стало відомо лише 24.10.2016 року. Тоді ж він звернувся до поліції. На даний час зареєстроване кримінальне провадження №12016251010008752 від 05.11.2016 року. Крім того, до нього надійшов лист ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.06.2017 року, яким повідомлено що за результатами службового розслідування зясовано, що 23.10.2016 року невідомі особи отримавши доступ до системи дистанційного обслуговування Приват24, маючи можливість отримувати динамічні паролі і SMS-інформування, що приходять на фінансовий номер, отримали CVV2 код від карт для здійснення інтернет-платежів. Також невідомі особи мали можливість подвязувати до основної карти інші карти. Вказували на відсутність підстав для стягнення заборгованості з відповідача, оскільки кошти ним не отримувались, ініціатором переказу відповідач не є, облік заборгованості в результаті зазначених шахрайськіх дій третіх осіб не може бути підставою для стягнення коштів з відповідача. Просили відмовити у задоволенні позову. Відповідно до п-п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, врахувавши думку сторін, ухвалив продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~\~\~\~ Судом встановлено, що [PERSON]О, звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 15.06.2015 року. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач вказує на наявність заборгованості [PERSON] по кредитному договору\~\~згідно розрахунку боргу станом на 19.07.2017 р. становить 17556,61 грн. \~\~\~\~\~\~\~ Як пояснив в судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк», дійсно списання коштів відбулося 23.10.2016 року, до вказаної дати відповідач не мав заборгованості перед банком. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на наступний день після викрадення мобільного телефону повідомив правоохоронні органі та ПАТ КБ «Приватбанк» про викрадення мобільного телефону в ніч з 22.10.16 на 23.10.16 та після відбулось зняття грошових коштів. Крім того, до нього надійшов лист ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.06.2017 року, яким повідомлено, що за результатами службового розслідування зясовано, що 23.10.2016 року невідомі особи отримавши доступ до системи дистанційного обслуговування Приват24, маючи можливість отримувати динамічні паролі і SMS-інформування, що приходять на фінансовий номер, отримали CVV2 код від карт для здійснення інтернет-платежів. На підтвердження вказаних обставин [PERSON] надав витяг з кримінального провадження № №12016251010008752 від 05.11.2016 року, в якому зазначено, про шахрайські дії невстановленими особами які незаконно заволоділи грошовими коштами. З розрахунку заборгованості за договором, укладеним з [PERSON] вбачається, що дійсно 23 жовтня 2016 року з карткового рахунку відбулося зняття грошових коштів: 3946,20 грн.; та в подальшому також відбувалось зняття коштів. Згідно рапорту інспектора Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області на розгляді знаходяться матеріали справи за зверенням [PERSON] щодо виявлення останнім зникнення мобільного телефону «Nokia», та платіжної картки «Приватбанк» з якої було знято невідомою особою грошові кошти. Ухвалою слідчого судді Соснівського суду м.Черкаси від 01.12.2017 року в справі 712/14822/17 задоволено скаргу [PERSON], скасована постанова про закриття кримінального провадження №\~12016251010008583 від 29.10.2016 року. Зобовязано Черкаський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області поновити досудове розслідування. Відповідно до п. 14.12. ст. 14 Закону України від 05.04.2001, № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі Закон) користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно п. п. 14.14.; 14.16. ст. 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов'язаний відобразити дату та час повідомлення. Відповідно до п.п. 5, 6, 7, 9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затв. Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (далі Положення) користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.\~\~ Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.\~\~ Згідно п. 1.1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» клієнт зобовязаний вживати заходів по запобіганню втрати (крадіжки) Карт, стікера PayPass, ПИНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну полосу, або їх незаконного використання.\~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом 1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобовязаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера\~PayPass, ПИНа, сім-карти мобільного телефону або отримання відомостей про їх незаконне використання. При настанні\~вищевказаних подій необхідно звернутися у відділення Банку або зателефонувати за вказаними номерами. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можливо дійти висновку про вину користувача як підставу цивільно-правової відповідальності. Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила віх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Відповідач вжив необхідних заходів, передбачених у випадку крадіжки картки Умовами і правилами надання банківських послуг, проінформував Банк, а також правоохоронні органи про факт крадіжки мобільного телефону з якого можливо отримувати доступ до дистанційного обслуговування Приват24, а тому його вини, як підстави цивільної-правової відповідальності не вбачається, що виключає можливість стягнення з нього заборгованості, яка виникла не з його вини. Обставин, які б свідчили, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, під час розгляду справи судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed