Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та ПрАТ «СК «АРКС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позовній заяві посилався на те, що 10.01.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу NISSAN X-TRAIL ЗНГ, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу BMW 525D, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави від 27.01.2020 року по справі №552/152/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] застраховано у страховій компанії AT «СК «АРКС». Відповідно до довіреності від 21.12.2019 р., копія якої з перекладом додається, позивач уповноважений володіти, користуватись та розпоряджатись автомобілем BMW 525D, ідентифікаційний номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , сертифікат реєстрації транспортного засобу № [NUMBER] , виданий державним підприємством Литовської республіки «Регітра». Відповідно до вказаної довіреності позивач в разі настання страхового випадку під час використання транспортного засобу уповноважений від імені власника транспортного засобу BMW 525D, днз. [NUMBER] здійснювати дії, а саме: звертатись до страхової компанії, надавати всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, отримувати грошові кошти від страхової компанії, проводити ремонт зазначеного транспортного засобу, здійснювати будь-які інші дії, пов`язані зі страховими компаніями. Але страхова компанія відмовила йому у виплаті страхового відшкодування. 06 квітня 2020 року він звернувся з претензією-вимогою до [PERSON] , у якій просив вирішити питання про відшкодування шкоди, завданої у результаті ДТП, яка сталась з його вини. Проте жодної відповіді від [PERSON] він не отримав. Відповідно до калькуляції ТОВ «Автосервіс-Альянс» № СЕ000000314 від 15.09.2020 вартість складових частин для ремонту його автомобіля склала 395943 грн. 04 коп. На час звернення до суду відповідачами шкоду йому не відшкодовано. Тому позивач просив суд стягнути з зі страхової компанії АТ «СК «АРКС» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 130000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, 265943 грн. 04 коп. Також просив стягнути солідарно зі страхової компанії АТ «СК «АРКС» та [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3959,43 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов (а.с. 33-38), у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві посилався на те, що на момент ДТП, що мала місце 10 січня 2020 року, його цивільно-правова відповідальність як власника наземного транспортного засобу була застрахована у АТ «СК «АРКС» відповідно до умов договору від 05 березня 2019 року №ФЩ3056348. Про страховий випадок своєчасно було повідомлено страховій компанії. Витребування страховою компанією у позивача документів, які не передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає надмірним, а відмову у виплаті страхового відшкодування - неправомірною. Вимоги позивача до [PERSON] є передчасними та такими, що порушують загальний принцип інституту страхування цивільно-правової відповідальності осіб. Крім того, відповідач не погоджується з сумою, заявленою позивачем до відшкодування, вважає її значно завищеною. При цьому розмір завданої позивачу шкоди не підтверджено належними доказами. Тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , стягнувши з АТ «СК «АРКС» на користь позивача розмір страхового відшкодування. Відповідач АТ «СК «АРКС» також надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с.53-57). У відзиві зазначив, що дійсно, 05 березня 2019 року між АТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО3056348, за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля NISSAN X-TRAIL ЗНГ, д.н.з. [NUMBER] (забезпечений транспортний засіб). 10 січня 2020 року у м.Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та автомобіля BMW 525, д/н [NUMBER] під керуванням позивача. До АТ «СК «АРКС» позивачем було надано реєстраційні документи на пошкоджений автомобіль BMW 525, д/н [NUMBER] , складені іноземною мовою, з яких вбачається, що власником автомобіля є юридична особа з Литовської Республіки. Оскільки позивачем, навіть після наданих йому роз`яснень, не було надано до АТ «СК «АРКС» документів, передбачених ст. 35 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик позбавлений можливості визнати заявлену подію страховим випадком та виплатити страхове відшкодування. Крім того, згідно полісу №АО3056348 від 05 березня 2019 року за шкоду, заподіяну майну потерпілого при настанні страхового випадку страхова сума на одного потерпілого становить 100000 грн., розмір франшизи - 2000 грн. Тому позовні вимоги до страховика не можуть бути більшими за 98000 грн. Розмір завданих позивачу збитків належними доказами не підтверджується. Також відповідач вважає, що належним позивачем в даній справі є юридична особа, що є власником транспортного засобу. Тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 15 березня 2021 року відповідач АТ «СК «АРКС» надав доповнення до відзиву, у яких зазначив, що згідно висновку експерта №133/21 від 09 березня 2021 року, складеного експертом Ковалем І.М., вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 525, д/н [NUMBER] , - 493655,51 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля та вартість автомобіля до ДТП - 52073,09 грн., вартість утилізації автомобіля BMW 525, д/н [NUMBER] , - 9621,15 грн. Таким чином з врахуванням франшизи та вартості залишків автомобіля розмір страхового відшкодування становить 40451,94 грн. Тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. У випадку ухвалення рішення на користь позивача та часткового задоволення позовних вимог компенсувати відповідачу витрати на оплату висновку експерта, відшкодування решти шкоди покласти на [PERSON] (а.с.132-133). Будь-яких інших заяв або клопотань учасники справи суду не подавали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, уповноваживши адвоката Здебську О.П. представляти його інтереси суді. Представник відповідача Здебська О.П. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, в їх задоволенні просила відмовити. При цьому посилалась на обставини, викладені у відзиві на позов. Представник відповідача АТ «СК «АРКС» Демент`єв Є.О., участь якого у справі судом забезпечена в режимі відеоконференції, в судовому засіданні проти позовних вимог також заперечив. В їх задоволенні просив відмовити. Посилався на обставини. викладені у відзиві на позов. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, заслухавши представників відповідачів, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що власником автомобіля BMW 525, д/н [NUMBER] , є юридична особа - Мале підприємство «Анемеда», що знаходиться у Литовській Республіці, місто Казлу-Руда, вуд. С.Дауканто G 19-5. Вказана обставина підтверджується сертифікатом реєстрації №І 713331, переклад якого з литовської мови на українську завірено в Бюро перекладів «Profi» 31 серпня 2020 року (а.с. 13, 14). 10.01.2020 о 14 год. 19 хвл. [PERSON] керуючи автомобілем NISSAN X-TRAIL ЗНГ д.н.з. [NUMBER] по вул. М.Башкірцевої в м. Полтава на перехресті з вул. Гожулівська не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав перевагу в русі автомобілю BMW 525 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим [PERSON] порушив вимоги п.п. 8.4, 16.11 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою судді Київського районного суду м.Полтави від 27 січня 2020 року, яка набрала чинності 07 лютого 2020 року, встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення вимог пунктів 8.4, 16.11 Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] . У зв`язку з цим [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.9). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому не підлягає доказуванню той факт, що 10 січня 2020 року дорожньо-транспортна пригода на перехресті вулиць М. Башкірцевої та Гожулівська у м.Полтаві за участю автомобілів NISSAN X-TRAIL ЗНГ, державний номерний знак [NUMBER] , та BMW 525, державний номерний знак [NUMBER] , сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль BMW 525, державний номерний знак [NUMBER] отримав технічні пошкодження, що встановлено вказаною вище постановою судді Київського районного суду м.Полтави від 27 січня 2020 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. Зокрема, передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 6 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. На час даної дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується даними полісу №АО/3056348 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 березня 2019 року (а.с. 58). Відповідно до статті 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). За змістом статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору; За умовою частини першої, другої статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже Великою Палатою Верховного Суду вже сформульовано висновки щодо відшкодування страховиком шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Судом встановлено, що ліміт відповідальності страхової компанії згідно полісу №АО/3056348 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 березня 2019 року на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн., розмір франшизи - 2000 грн. (а.с. 58). Таким чином страховик відповідає за шкоду, заподіяну страхувальником в межах ліміту відповідальності, що в даному випадку становить 98000 грн. з врахуванням розміру франшизи. Страхувальник відповідає за завдану ним шкоду в розмірі, що не покритий лімітом відповідальності страховика, а також у розмірі франшизи. Але розмір шкоди, заподіяної власнику пошкодженого транспортного засобу BMW 525D, д.н.з. [NUMBER] , позивачем визначений невірно. На підтвердження розміру шкоди, яку він просить відшкодувати за рахунок відповідачів, позивач надав калькуляцію №СЕ000000314 від 15 вересня 2020 року, виготовлену ТОВ «Автосервіс-Альянс», у якій наведений перелік та вартість запасних частин до автомобіля на загальну суму 395943,04 грн. (а.а.15). Вказана калькуляція не містить інформації щодо автомобіля, для якого необхідні такі запасні частини. Якщо калькуляція складена щодо автомобіля BMW 525D, д.н.з. [NUMBER] , вона все одно не містить інформації які саме пошкодження одержав автомобіль під час ДТП, які деталі необхідні для його відновлення, та чи не є частина перелічених в ньому запчастин необхідною для ремонту автомобіля, що не пов`язаний з ДТП, Також до матеріалів справи позивачем залучено копію рахунку-фактури від 07 квітня 2020 року, складеного ПП [PERSON] , згідно якого вартість ремонтних робіт складає 31500,00 грн. (а.с.16). Але вказаний рахунок-фактура також не містить інформації щодо автомобіля, вартість ремонту якого ним передбачена: чи є це автомобіль BMW 525D, д.н.з. [NUMBER] , чи інший. В будь-якому випадку таке визначення розміру заподіяної шкоди суперечить вимогам ст. 29 Закону, згідно якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з висновку експерта №133/21 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №552/174/21 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що складений 09 березня 2021 року судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем, вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 525d д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 10.01.2020 року, станом на дату ДТП становить 493655,51 грн. (чотириста дев`яносто три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 51 коп.) - а.с.134-147. Ринкова вартість автомобіля BMW 525d д.н.з. [NUMBER] до його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 10.01.2020 року, станом на дату ДТП становить 52073,09 грн. (п`ятдесят дві тисячі сімдесят три гривні 09 коп.). З наведеного вбачається, що вартість автомобіля до ДТП є значно меншою, ніж вартість його відновлювального ремонту. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, передбачено ст. 30 Закону. Так, згідно п. 3 0.1. Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW 525d д.н.з. [NUMBER] , становить 493655,51 грн., та значно перевищує вартість цього автомобіля до ДТП, яка складає 52073,09 грн., відповідно до п. 30.1. Закону такий транспортний засіб вважається фізично знищеним. Згідно п. 30.2. Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта №133/21 судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №552/174/21 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, що складений 09 березня 2021 року судовим експертом Ковалем Ігорем Миколайовичем, вартість автомобіля BMW 525d д.н.з. [NUMBER] до його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 10.01.2020 року, станом на дату ДТП становить 52073,09 грн. (а.с.134-147). Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW 525d д.н.з. [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 10.01.2020 року, станом на дату ДТП становить 52073,09 грн. Вартість утилізації автомобіля BMW 525d д.н.з. [NUMBER] в пошкодженому вигляді після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.01.2020 року, станом на дату ДТП становить 9621,15 грн. Таким чином згідно п. 30.2 Закону власник автомобіля BMW 525d д.н.з. [NUMBER] , може вимагати відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди: 52073,09 грн. - 9621,15 грн. = 42451,94 грн. Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права вимагати відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля BMW 525d, д.н.з. [NUMBER] , суд виходить з наступного. До матеріалів справи позивачем додано довіреність від 21 грудня 2019 року, що видана Малим підприємством «Анемеда» (м.Казлу-Руда, Литовська Республіка), згідно якої довіритель довіряє [PERSON] керувати, користуватися та розпоряджатися на праві власності належним фірмі автомобілем BMW 525D, інвентаризаційний номер [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , на підставі реєстраційного свідоцтва транспортного засобу № [NUMBER] , виданого Державним «Регітра» 21-12-2019. На розсуд довіреної особи на оговорених умовах та за ціною на його розсуд продати обраному покупцю цей автомобіль. Виконати технічний огляд цього автомобіля … Їздити на цьому автомобілі в будь-яку іноземну державу… У випадку виникнення страхової ситуації під час використання транспортного засобу, уповноважено [PERSON] від імені володільця транспортного засобу BMW 525D, державний номер [NUMBER] (MB «ANEMEDA») приймати дії, а саме: звертатися до уповноваженої страхової компанії, яка є учасником страхового випадку. Надавати всі необхідні документи для отримання страхового випадку, який відбувся внаслідок ДТП… Отримати грошові кошти від страхової компанії та проводити ремонт транспортного засобу (а.с. 11). Оцінюючи надану позивачем довіреність щодо можливості отримання ним відшкодування завданої шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви серед іншого додаються: б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну. Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Подана позивачем довіреність, яка видана у місті Казлу-Руда Литовської Республіки, підписана директором [PERSON] та скріплена печаткою. Разом з тим, належної процедури легалізації у Литовській Республіці вказана довіреність не пройшла. Доказів зворотного суду надано не було. Відповідно до статті 34 Закону України «Про міжнародне приватне право», порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність. Згідно статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до статті 2 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, вчиненої в Гаазі 05.10.1961 р. (набула чинності для України 22.12.2003 р. на підставі Закону від 10.01.2002 № 2933-III «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів»), (далі - Гаазька Конвенція 1961 року) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплено документ. Відповідно до статті 3 Гаазької конвенції 1961 року, єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Відповідно до статті 4 Гаазької конвенції 1961 року, передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок "Apostille" (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)" повинен бути викладений французькою мовою. Відповідно до статті 5 Гаазької конвенції 1961 року, апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ. Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення. Відповідно до статті 6 Гаазької конвенції 1961 року, кожна Договірна держава призначає, зазначаючи їхні офіційні функції, ті органи, яким надаються повноваження на проставлення апостиля, згаданого в частині першій статті 3. Статтею 13 Договору між Україною і Литовською республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.07.1993 р., що ратифікований Україною постановою Верховної Ради України від 17.12.1993 року № 3737-ХІІ, передбачено умови, за якими відсутня необхідність легалізації деяких видів довіреностей. Однак, до наданої позивачем довіреності у даній справі ця норма застосована бути не може, оскільки не потребують легалізації лише документи, які складені або засвідчені судом або офіційною особою (перекладачем, експертом і т.ін.) в межах їх компетенції, що на спірні правовідносини не поширюється. Отже, судом встановлено, що довіреність надана позивачу MB «ANEMEDA» від 21.12.2019 року складена не судом і не офіційною особою в межах їх компетенції, а директором компанії. Тому, правосуб`єктність юридичної особи - компанії MB «ANEMEDA» за законом Литовської Республіки та повноваження директора компанії на представництво компанії та видачу зазначеної довіреності потребували відповідного офіційного підтвердження. Суд також звертає увагу, що в матеріалах справи наявні дві різних за змістом довіреності, видані MB «ANEMEDA» [PERSON]. (а.с. 11 та а.с. 59). Так, довіреність, примірник якої позивачем надавався АТ «СК «АРКС» для одержання страхового відшкодування взагалі не передбачав повноважень позивача на одержання страхового відшкодування (а.с. 59). За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надана позивачем довіреність не є документом, що належним чином посвідчує його право на отримання відшкодування завданої пошкодженням транспортного засобу шкоди, оскільки в розумінні зазначених вище норм ЦПК України не є належним та допустимим доказом. Будь-які докази того, що позивачем понесені витрати на відновлення автомобіля, у матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного судом встановлено, що внаслідок ДТП, яка сталася 10 січня 2020 року, було пошкоджено автомобіль BMW 525D, державний номер [NUMBER] , власником якого є MB «ANEMEDA», внаслідок ДТП автомобіль фактично вважається знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту вдев`ятеро перевищує вартість автомобіля до ДТП, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, дорівнює вартості автомобіля до ДТП та становить 52073,09 грн. Але позивачем [PERSON] не доведено право на одержання ним відшкодування шкоди, завданої пошкодженням цього автомобіля BMW 525D, державний номер [NUMBER] . З цих підстав суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені відповідачем АТ «СК «АРКС» судові витрати складають витрати з оплати вартості судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №763881 від 24 березня 2021 року та актом виконаних робіт №133/21 від 09 березня 2021 року, підписаним АТ «СК «АРКС» та СПД-ФО [PERSON] (а.с.206, 207). Оскільки судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем судові витрави покладаються на позивача. Тому з позивача [PERSON] на користь відповідача АТ «СК «АРКС» необхідно стягнути 4000 грн. на відшкодування понесених судових витрат з оплати вартості експертизи.

Outcome: approved