Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вказав, що 04 травня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором або в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 12 жовтня 2016 року прострочена заборгованість відповідача становить на загальну суму 14594, 54 грн., яка складається з: 6960,16 тіло кредиту, 1748,81 нараховано відсотків за користуванням кредитом, 3864.40 грн. нараховано пені за прострочення зобовязання, 850, 00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 671,17 грн. штраф (процентна складова). Добровільно повертати борг відповідач не бажає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] Акціонерного Товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача вхід. 6316 від 01 листопада 2016 року. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд винести рішення, яким задовольнити їх. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність вхід. № 7582 від 22 грудня 2016 року та надала суду заперечення вхід. № 7449 від 15 грудня 2016 року де зазначає, що кредит в розмірі 8000,00 гривень вона не отримувала, а оформлювала 04 травня 2011 року зарплатну картку. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених письмових доказів встановлено, що 04 травня 2011 року між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладений договір №б/н згідно якого останній було видано заробітну картку(а.с.10). Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду від 10 жовтня 2010 року встановлено, що вона була підписана [PERSON] (а.с.11). Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 травня 2011 року станом на 12 жовтня 2016 року у відповідача [PERSON] прострочена заборгованість становить на загальну суму 14594, 54 грн., яка складається з: 6960,16 тіло кредиту, 1748,81 нараховано відсотків за користуванням кредитом, 3864.40 грн. нараховано пені за прострочення зобовязання, 850, 00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи: 500,00 грн. фіксована частина; 671,17 грн. процентна складова(а.с.6-9). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. При укладанні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти),визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як передбачено частиною другою ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обовязок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобовязаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Дослідивши надані по справі докази, суд зазначає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано суду достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт надання кредиту за договором б/н від 04 травня 2011 року [PERSON] у сумі 8000 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1.1.1.88 Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку «прострочений кредит» - кредитні кошти, які було надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений договором. Як вбачається із наданої анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідачу було видано зарплатну картку, однак у графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» відсутні жодні відомості про суму кредиту, як на це вказує позивач. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей, з яких було б можливим прослідкувати видачу кредиту у сумі 8000 гривень 00 копійок. Таким чином, позивачем не надано достатніх та належних доказів для підтвердження факту видачу [PERSON] кредиту в сумі 8000 гривень 00 копійок за договором б/н від 04 травня 2011 року . Відповідно до ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст. 60 ЦПК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed