Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 лютого 2007 року, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис за №38, від якого (шлюбу) мають дитину сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач до досягнення дитиною повноліття сплачував аліменти. На теперішній час син досяг повноліття, навчається на І-му курсі Академії сухопутних військ ім.генерала [PERSON], власних доходів не має, знаходиться на її (позивача) утриманні, в свою чергу відповідач не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Крім того, зазначила, що вона працює, однак її власних доходів не вистачає для забезпечення дитині нормальних умов для існування, зокрема, для придбання необхідного теплого одягу, взуття, літератури та навчальних посібників, при цьому основна частина її доходів спрямовується на харчування та на утримання житла. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину такяк він працює, аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має. З огляду на зазначене, та з посиланням на ст.ст.182, 199, 200 СК України позивач просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з продовженням сином навчання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною 23-ох років. Позивач [PERSON] під час судового розгляду справи позовні вимоги уточнила, з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з продовженням сином навчання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення сином навчання до червня, 2018 року, але не більше, як до досягнення дитиною 23-ох років, при цьому посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, зазначивши на обгрунтування заперечень, що до досягнення сином повноліття він щомісячно сплачував аліменти на його утримання в період з грудня, 2006 року по грудень, 2014 року включно, останні два роки, починаючи з 2012 року по 2014 рік аліменти сплачували його батьки-пенсіонери, так як він за станом здоровя не мав можливості працювати, потребує стаціонарного лікування, не має власних доходів, проживає разом з батьками-пенсіонерами, сукупний щомісячний розмір доходу яких становить в середньому 2 063 грн., та знаходиться на їх утриманні, заборгованості по аліментам не має. Крім того, зазначив, що син навчається за державним замовленням у вищому навчальному закладі, знаходиться на повному державному забезпеченні, та не знаходиться на утриманні позивача, у звязку з навчанням син проживає окремо у м.Львові, на теперішній час не проживає ні з матір'ю, яка пред'явила позов про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ні з батьком. Заслухавши пояснення позивача в обґрунтування позовних вимог, заперечення проти позову відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матерілами справи та не заперечувалося сторонами по справі, що останні з 11 листопада 1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано14 лютого 2007 року, про що Ленінським відділом РАЦС Кіровоградського управління юстиції складено актовий запис за №38. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ОЛ №029234, видане повторно, в якому батьками дитини зазначені батько [PERSON] та мати [PERSON]В.), який 13 серпня 2014 року досяг повноліття. Судом також встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі та є курсантом І-го курсу Академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] м.Львів та забезпечується за рахунок держави харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармах (гуртожитку), грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах, що підтверджується довідкою Академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] м.Львів №1280 від 29.10.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В свою чергу, ч.3 ст.199 СК України визначає суб'єктів, які мають право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. До них, зокрема, належать: той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Під час судового розгляду справи судом встановлено, і дані обставини не оспорювалися сторонами, що повнолітня дитина [PERSON] є курсантом І-го курсу Академії сухопутних військ імені гетьмана [PERSON] м.Львів, проживає у зв'язку з навчанням у м.Львові, знаходиться на повному державному забезпеченні (зокрема, за рахунок держави забезпечується харчуванням, військовою формою одягу, проживанням в казармах (гуртожитку), грошовим забезпеченням у визначених керівними документами розмірах), зазначені обставини позивачем не спростовано, та яка зазначила, що у звязку з навчанням син дійсно проживає окремо. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України зазначені обставини, визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на зазначене вище, приймаючи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв'язку з продовженням дитиною навчання, не належить до кола осіб, визначених ч.3 ст.199 СК України, які мають право на звернення до суду з зазначеним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, при цьому судом відзначається, що позивач, у разі зміни зазначених обставин та за умови наявності сукупності юридичних фактів, за яких виникає обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, та до яких Закон, що регулює зазначені правовідносини, відносить такі юридичні факти, зокрема, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23-ох років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, - не позбавлена права звернення до суду, таким правом і на теперішній час наділена повнолітня дитина [PERSON], який має повну цивільну дієздатність, та у разі порушення його прав, та необхідності в отриманні матеріальної допомоги у звязку з продовженням навчання може самостійно звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання, при цьому, батьки дитини не позбавлені права самостійно з урахуванням своїх фінансових можливостей, матеріального стану та потреби дитини в матеріальнійдопомозі, пов'язаною з продовженням навчання, надавати таку матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: dismissed