Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТзОВ «Хмельницькгаз збут» про визнання дій щодо перерахунку вартості спожитого газу протиправними, зобовязання ТзОВ «Хмельницькгаз збут» здійснити перерахунок та зменшити суму заборгованості в обґрунтування якого вказав, що в березні 2016 року отримав рахунок за газопостачання за особовим рахунком № [NUMBER] за лютий 2016 року, в якому зазначений перерахунок вартості фактично спожитого газу в сумі 887,60грн. Вказаний борг виник у звязку із перерахунком за новими тарифами. Позивач вважає проведений перерахунок протиправним, оскільки постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 року № 826/16447/15, якою було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29.04.2015 року № 237, набрала законної сили лише 28.01.2016 року і не має зворотної сили в часі, а тому не може бути застосовано до правовідносин, які виникли до її скасування. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що в період з травня 2015 року по січень 2016 рік норми споживання газу для населення які не мають лічильників застосовувалися у розмірі, які встановлені Постановою КМУ №619 від 08.06.1996 року в редакції станом на 06.05.2015 року, тобто в редакції Постанови КМУ №237 від 29.04.2015 року, якою були зменшені такі норми вдвічі. Постанову КМУ №237 від 29.04.2015 року було оскаржено в судовому порядку та за рішенням суду її було визнано недійсною та скасовано. Під час касаційного перегляду вказаних рішень суду в Вищій адміністративний суд України в своїй ухвалі від 28.01.2016 року зазначив, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції стосовно того, що допущені КМУ під час прийняття спірної постанови, є достатніми для визнання її незаконною, нечинною з моменту прийняття, що означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття. За таких обставин, всі розрахунки з споживачами без лічильників з 06.05.2015 року по 28.01.2016 рік повинні були проводитися згідно постанови КМУ №619 в редакції станом на 01.10.2014 рік, у звязку з чим позивачу і був проведений відповідний перерахунок. На підставі викладеного, вважав, дії ТОВ «Хмельницькгаз збут» законними та обґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Встановлено, що [PERSON] є споживачем газу за адресою [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER]), послуги якого надаються ТОВ «Хмельницькгаз збут». До кінця лютого 2016 року за вказаною адресою позивач розраховувалася за спожитий газ як тарифами, які визначені для населення без лічильників споживання газу. Вказана обставина відповідачем в судовому засіданні та не оспорювалася. Згідно платіжних повідомлення за газ та послуги з газопостачання за лютий 2016 рік [PERSON] було повідомлено про існування заборгованості за спожитий газ станом на 01.03.2016 рік у розмірі 887 грн. 60 коп. Листом №1114 від 12.05.2016 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» було повідомлено позивача, що така заборгованість виникла у звязку з проведеним перерахунком вартості фактично спожитого, але неоплаченого споживачами без лічильників, природного газу за період з 06.05.2015 року по 31.01.2016 рік. Вказаний перерахунок був проведений у звязку з визнанням незаконною та скасуванням Постанови КМУ №237 від 29.04.2015 року «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором. а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктами 11, 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 року № 2246 (далі - Правила) споживач, у разі відсутності лічильників газу, зобов'язаний щомісячно вносити плату за надані послуги з постачання природного газу згідно діючих тарифів на газ та відповідно до встановлених законодавством норм споживання. Плата за надані послуги повинна вноситися абонентом не пізніше 10 числа наступного за розрахунковим місяця. Норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників в період виникнення спірних правовідносини регулювалися Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року № 619. Постановою КМУ №237 від 29.04.2015 рік до норм споживання газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 1996 року №619 були внесенні наступні зміни: у графі «Норма споживання» цифри «6», «9» і «18» замінні відповідно цифрами «3», «4,5» і «9» відповідно; в абзаці першому пункту 5 приміток до норм цифру «9» замінено на цифру «4,5». Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 року, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 року, адміністративний позов [PERSON] та [PERSON] був задоволений повністю: визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників"від 29 квітня 2015 року № 237; зобов'язано Кабінет Міністрів України, відповідно дочастини 11статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, після набрання постановою суду законної сили невідкладно опублікувати резолютивну частину даної постанови суду у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено. Під час касаційного перегляду постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 року у даній справи, даючи оцінку законності та обґрунтованості прийнятих судами першої та апеляційної інстанції судових рішень, Вищій адміністративний суд України зазначив, що з огляду на те, що проект регуляторного акту (оспорювана постанова КМУ) не був у жодний спосіб оприлюднений, за умови відсутності аналізу регуляторного впливу акту та погодження з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, а також зважаючи на порушення відповідачем принципу передбачуваності, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов законного та обґрунтованого висновку, що наведені порушення, допущені Кабінетом Міністрів України під час прийняття спірної постанови, у сукупності є достатньою підставою для визнання її незаконною, нечинною з моменту прийняття, що означає, що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття. За таких обставин, з огляду на визнання постанови КМУ №237 від 29.04.2015 року незаконною та нечинною з моменту її прийняття, за спірний період (з 06.05.2015 року по січень 2016 рік) мали діяти норми споживання газу для населення у разі відсутності лічильника, які визначені Постановою КМУ № 619 від 08.06.1996 року в редакції станом на 01.10.2014 рік. Оскільки за спірний період позивач сплачував за спожитий газ виходячи із норм споживання визначених Постановою КМУ №237 від 29.04.2015 року, яка за вищевказаним рішенням окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015 року, визнана незаконною та нечинною з моменту прийняття, відповідач обґрунтовано провів позивачу перерахунок за спожитий газ виходячи з норм споживання відповідно до Постанови КМУ № 619 від 08.06.1996 року в редакції станом на 01.10.2014 рік. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed