Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами в обґрунтування яких зазначав, що восени 2008 та наприкінці березня 2010 року придбав стартові пакети попередньо оплаченої послуги мобільного зв,язку «Мобілич» на яких не зазначено строк, протягом якого ці пакети могли бути активовані. Наприкінці 2010 року позивач звернувся із заявою до ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» для отримання інформації про причини неможливості використання стартового пакету. Листом від 30 грудня 2010 року ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» повідомило його що кінцевий термін активації стартових пакетів «Мобілич», які перебували у роздрібній мережі був визначений 11 січня 2010 року, про що надавалася інформація у офіційних інформаційних джерелах відповідача. З посиланням на норми ст..15 ЗУ «Про захист прав споживачів» ст..ст.677,698,699 1166,1167 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача 20 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв,язку із порушенням прав споживача. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову. У яких просив суд у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі у зв,язку із іх недоведеністю і безпідставністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що восени 2008 та наприкінці березня 2010 року позивач придбав стартові пакети попередньо оплаченої послуги мобільного зв,язку «Мобілич» Активізувати стартові пакети йому не вдалося. На його звернення, листом від 30 грудня 2010 року ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» повідомило, що кінцевий термін активації стартових пакетів «Мобілич», які перебували у роздрібній мережі був визначений 11 січня 2010 року, про що надавалася інформація у офіційних інформаційних джерелах відповідача. Відмовляючи позивачу у задоволення позовних вимог суд виходить із того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до роз,ясень, які містяться у листі Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів» до фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача. Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону № 1023-XII). У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5 "Про практику розгляду судами цивільних справ за поновами про захист прав споживачів" роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків, тобто, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Позивачем не було надано до матеріалів справи жодних доказів, які б підтверджували той факт, що саме він є (був) абонентом ПрАТ «Київстар»», та користується (користувався) стартовими пакетами,з номерами на які містяться посилання у позові, оскільки надання послуг зв'язку у даному випадку надається знеособленому абоненту, тобто позивачем не доведено, що sim-картки з зазначеними номерами належить саме йому. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», інформація про продукцію повинна містити назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються, правила та умови ефективного і безпечного використання продукції, строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій, тощо. Така інформація доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку. Таким чином, Закон не зобов'язує виробника розміщувати інформацію про товар виключно на упаковці, така інформація доводиться до відома споживачів, зокрема шляхом розміщення інформації про продукцію у місцях, де вона реалізується . Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про телекомунікації», Оператор зобов'язаний попереджувати споживачів про можливе скорочення переліку телекомунікаційних послуг чи відключення їх кінцевого обладнання у випадках і порядку, передбачених правилами надання і отримання цих послуг. Пунктом 227 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 720 від 09.08.2005р., передбачено право оператора припиняти надання послуг, на які не нараховується щомісячна плата та які потребують постійного використання додаткових ресурсів мережі рухомого (мобільного) зв'язку, у випадках, коли абонент не користувався цими послугами протягом визначеного договором строку, про що оператор попереджає абонента не менше ніж за сім календарних днів. Таке повідомлення було надіслане Абоненту за допомогою SMS повідомлення. Відповідно до п. 2.4. інструкції користувача стартового пакету «Мобілич», термін дії послуги «Мобілич» становить 90 днів з моменту здійснення кожного платного вихідного дзвінка. Після закінчення терміну дії номера його обслуговування припиняється, і користувач такого номера може тільки приймати вхідні дзвінки і повідомлення, а здійснювати вихідні дзвінки і надсилати повідомлення не може. Впродовж 30 днів після тимчасового припинення обслуговування, його можна поновити, поповнивши рахунок скетч-карткою будь-якого номіналу. У випадку, якщо протягом 30 днів після закінчення терміну дії номера рахунок не був поповнений і обслуговування номера не було поновлене, абонентський номер анулюється. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про телекомунікації», Оператор зобов'язаний зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом, та надавати інформацію про надані телекомунікаційні послуги в порядку, встановленому законом. Виходячи з листа відповідача №3903657393/03/03/02 від 30.12.2010р. анулювання номеру відбулось через недотримання умов подовження терміну дії послуги користувачем. Як зазначає позивач, у 2010 році від також спробував активувати стартовий пакет «Мобілич», який придбав наприкінці березня 2010 року у одному з поштових відділень УДППЗ «Укрпошта», однак активувати цей стартовий пакет йому не вдалося. На упаковці стартового пакету зазначено, що ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» має право в односторонньому порядку змінювати умови користування зазначеною послугою і тарифи. Кінцевий термін активації стартових пакетів «Мобілич», які знаходились в обігу закінчився 11.01.2010р., про що споживачі були повідомлені через офіційні інформаційні джерела ПрАТ «Київстар» та через газету «Голос України» № 62(4562) від 07.04.2009р. ,копія якої надана до заперечень. Усе вищевикладене дає суду підстави вважати, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідачем порушено його права як споживача послуг. Приймаючи до уваги, що вимоги про відшкодування матеріальної шкоди є похідними від вимог про захист прав позивача,підстав для їх задоволення судом не встановлено. Що стосується вимог [PERSON] про відшкодування моральної права шкоди, то вони також не підлягають задоволенню Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч.1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки доказів того, що відповідачем порушено права [PERSON], суду не надано, підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed