Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

18.01.2017 [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт того, що вона за національністю є полькою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилась [INFO] в с. Лоташеве Тальнівського району Черкаської області. Її батьками були [PERSON] та [PERSON]. Її батько [PERSON], хрещений 15 жовтня 1889 року в Звенигородському римо-католицькому костелі, що підтверджується копією архівної довідки Державного архіву Черкаської області № С-104/05-08 від 24.09.2015 року. Згідно архівної довідки Державного архіву Черкаської області № С-104/05-08 від 21.09.2015 року про застосування репресій до батька слідує, що останній за національністю був поляком. Просить задовольнити заяву, оскільки її батько [PERSON] був уродженим поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традицій цієї національності. Вона також виховувалась відповідно до польських традицій, носить польське ім'я, сповідує римо-католицьку віру, святкує польські свята та вважає себе полькою і на даний час бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст.11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Заявниця [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, посилаючись на обставини зазначені у ній. Представник заявниці заяву підтримала та пояснила, що встановлення такого факту необхідне для подальшого виготовлення карти поляка. Представник заінтересованої особи Славутського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суди встановлюють також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення. Зі змісту зазначеної вище норми видно, що суд може встановити факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав саме заявника, а не третіх осіб. Представник заявника в судовому засіданні вказала, що факт приналежності заявниці до національності «полячка» потрібен її дітям та внукам для оформлення карти поляка. Таким чином заявником не зазначено виникнення, зміна чи припинення яких особистих чи майнових прав залежить від встановлення факту належності до польської національності у зв'язку із чим заява задоволенню не підлягає. Крім того, виходячи зі змісту Закону України «Про національні меншини в Україні», який проголошує рівність політичних, соціальних, економічних та культурних прав і свобод громадян України незалежно від їх національного походження, та враховуючи, що за чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а отже вказаний факт не може бути встановлений в судовому порядку. Вказана позиція також викладена в узагальненні Верховного суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р., в п.п. 11 п. 4 якого зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Outcome: dismissed