Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про визнання протиправними дій Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо скасування реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] та зобов`язання Личаківську району адміністрацію Львівської міської ради відновити реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач під час проходження військової служби у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України отримав службове житлове приміщення квартиру [ADDRESS] та в яку вселився згідно ордеру №000369 від 11.02.2012. Вважає, що вселившись у дану квартиру із сім`єю та зареєструвавшись у вказаному службовому житлі [PERSON] не втратив право користування вказаним житлом до даного часу, а тому і не втратив права змінювати реєстрацію місця проживання. Посилається на довідку про реєстрацію місця проживання від 19.03.2019, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою службового приміщення отриманого у законний спосіб у квартирі [ADDRESS] і права користування якою, останній непозбавлений до даного часу. 11.10.2019 позивач отримав лист від відповідача, яким його повідомлено про прийняття рішення про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою службового житлового приміщення квартири [ADDRESS] . На адвокатський запит до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, а також до Личаківської районної адміністрації надано копію документів, на підставі яких прийнято рішення про скасування реєстрації місця проживання [PERSON] . Так, у висновку ГУ ДМСУ України у Львівській області за результатами перевірки щодо законності дій працівників Личаківської РА м. Львова при реєстрації місця проживання громадянина [PERSON] від 01.10.2019 зазначено, що реєстрація проведена з порушенням чинного законодавства, оскільки здійснено реєстрацію без дозволу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що не відповідає приписам ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Вважає, що висновок заступника начальника відділу еміграції, громадянства та реєстрації ГУДМС України у Львівській області Сабадаш І., затверджений начальником ГУДМС України у Львівській області Котиляк Л. 01.10.2019, на підставі якого Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради скасовано реєстрацію є необґрунтованим чинним законодавством і складення такого здійснено неуповноваженим органом. Крім того, просить врахувати, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17.01.2019, на яке покликається в листі Західне регіональне управління на час його реєстрації не набрало законної сили, а тим більше, головне те, що суд не ухвалював рішення про позбавлення його права користування житловим приміщенням та про виселення і Личаківська районна адміністрація під час прийняття рішення відповідно не враховувала і не могла враховувати вказане судове рішення, оскільки його взагалі не надавало Західне регіональне управління. Службовим житлом за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] забезпечений відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» і на даний час, будучи військовослужбовцем Держприкордонслужби не втратив право користування вказаним житловим приміщенням і рішення суду про визнання [PERSON] втратившим право користування вказаним житлом не ухвалювалося, а тому із огляду на свободу пересування та вільний вибір місця проживання [PERSON] має право у будь який час змінювати реєстрацію місця проживання у тому числі для реалізації своїх виборчих та житлових прав. А тому просить позов задоволити. Ухвалою судді від 01.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 08.09.2020р. надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача. Позовні вимоги заперечує з наступних мотивів. Так дійсно, 18.03.2019р. у Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради звернувся громадянин [PERSON] із заявою на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . 19.03.2019р. було здійснено реєстрацію місця проживання [PERSON] головним спеціалістом загально-організаційного відділу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Карапатою Тетяною Федорівною, яка на цей період посадовою інструкцією здійснювала реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання громадян даного району. Відповідно до положень ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207, підставою для реєстрації місця проживання є: ордер, свідоцтво на право власності, договір найму, (піднайму, оренди) або інші документи. У разі відсутності зазначених документів, реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласника житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання. Таким чином, головний спеціаліст загально-організаційного відділу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Карапата Т.Ф. порушила ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.18 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, оскільки здійснила реєстрацію місця проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без документів, які підтверджують право на проживання у вказаному житлі. Орган реєстрації Личаківського районну скасував рішення про реєстрацію місця проживання гр. [PERSON] відповідно до пунктів 29, 33 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (надалі постанови). Скасування реєстрації місця проживання було проведено на підставі висновку Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 01.10.2019 року. Звертає увагу суду на те, що гр. [PERSON] , вибувши до нового місця проживання у м. Одесу, що підтверджується датою зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , а саме 01.12.2017 року, втратив право користування житловим приміщенням за спірною адресою у м. Львові. Отже, підставою для повторного вселення у службову квартиру [ADDRESS] та реєстрацію місяця проживання в ній міг бути лише спеціальний ордер, виданий у встановленому порядку згідно із ст.122 ЖК України, на підставі рішення адміністрації Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про надання службового жилого приміщення (ст.121 ЖК України). За вказаних обставин, відсутні підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, а тому у задоволенні вимог [PERSON] у справі №463/4588/20 просить відмовити повністю. Ухвалою суду від 15.10.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснив, що дійсно в 2012 р. позивач, в зв`язку з проходженням служби у м. Львові отримав ордер на користування службовим помешканням за адресою [ADDRESS] . В подальшому в зв`язку із зміною місця служби, в 2017 р. переїхав в м. Одеса. За власною заявою був знятий з реєстрації у м. Львові. Однак, в березні 2019 р., продовжуючи служити за межами Львівської області,повторно звернувся до уповноваженого працівника Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про здійснення реєстрації за адресою [ADDRESS] на підставі ордеру 2012 р. Реєстрація була проведена 19 березня 2020 року, а в подальшому 04.10.2019 р. тим же працівником ЛРА скасована. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Додатково вказав, що позивач користувався вказаним службовим житлом в зв`язку з проходженням служби у м. Львові. Однак, після зміни місця праці та під час проходження служби у іншій області, для повторної реєстрації за вказаною адресою в 2019 р., на його думку, не достатньо ордеру виданого в 2012 р. Вважає, що реєстрація [PERSON] 19 березня 2020 р. проведена помилково, що було виявлено після звернення ЗРУ Державної прикордонної служби України з приводу безпідставного використання службової квартири [PERSON] , який припинив службу у м. Львові. Також помилковість реєстрації було підтверджено висновком Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 01.10.2019 року. Також просить врахувати , що ордер на службове жиле приміщення від 11.01.2012 дійсний протягом 30 днів, що вказано в самому бланку ордера. В зв`язку з наведеним, вважає, що скасування реєстрації відбулось правомірно в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову. Також при вирішенні спору просить врахувати, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 січня 219 р. встановлено, що позивач втратив право користування житлом за адресою [ADDRESS] . Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд ухвалює рішення про наступне. Судом встановлено, що з 19.03.2019р. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся 18.03.2019р. у Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради із заявою на реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] , надавши при цьому наступні документи: - заяву про реєстрацію місця проживання; - заяву про зняття з реєстрації місця проживання; - довідку (Додаток №13 до Правил) про реєстрацію місця проживання; - ксерокопію паспорта громадянина України [PERSON] ; - довідка (форма №33) про перебування на військовій службі; - ксерокопію ордера на службове жиле приміщення - довідка форми №2 з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію, - ксерокопію паспорта громадянина України [PERSON] , з реєстрацією місця проживання за адресою: [ADDRESS] . На підставі ордеру на службове приміщення серії [NUMBER] виданий 11.01.2012р. гр. [PERSON] з сім`єю з трьох осіб надано право зайняття службового жилого приміщення, житловою площею 38,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] . В ордері вказано, що при вселенні такий здається до відповідної житлово-експлуатаційної організації та дійсний протягом 30 днів. Заява на реєстрацію місця проживання та зняття з реєстрації місця проживання громадянина [PERSON] зареєстрована в Центрі надання адміністративних послуг 18.03.2019р. за № 3-В-33565/АП-Л-33 та за № 3-В- 33564/АП-Л-33. 19.03.2019р. було здійснено реєстрацію місця проживання [PERSON] головним спеціалістом загально-організаційного відділу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради Карапатою Тетяною Федорівною, яка на цей період посадовою інструкцією здійснювала реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання громадян даного району. Згідно листа Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 13.08.2019р. (а.с. 31), встановлено, що полковник [PERSON] будучи військовослужбовцем Південного регіонального управління (м. Одса) з березня 2019 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто у службовому житлі Західного регіонального управління, що було надано йому та членам його сім`ї виключно на час виконання службових обов`язків у м. Львові, користування яким визнано безпідставним, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили 06.08.2019р. З метою перешкодити виконанню рішення суду, [PERSON] без відповідного дозволу Західного регіонального управління повторно зареєструвався у «службовій» квартирі [ADDRESS] , чим створив перепони у законному використанні державного майна ( службове житло Західного регіонального управління державної прикордонної служби України). 01.10.2019р. складено Висновок Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області. За результатами перевірки щодо законності дій працівників ЛРА м.Львова при реєстрації місця проживання громадянина [PERSON] , яким встановлено, що реєстрація місця проживання громадянина [PERSON] слід вважати такою, що здійснена з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягає скасуванню у відповідності до п.28 Постанови КМУ від 02.03.2016 №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру». У вище зазначено висновку, вказано, що головний спеціаліст загально-організаційного відділу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради [PERSON] порушила ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.18 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, оскільки здійснила реєстрацію місця проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без документів, які підтверджують право на проживання у вказаному житлі. Орган реєстрації Личаківського районну скасував рішення про реєстрацію місця проживання гр. [PERSON] відповідно до пунктів 29, 33 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (надалі постанови). Відповідно до п. 29 постанови у разі виявлення ДМС або її територіальними органами порушень законодавства органом реєстрації під час здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи такому органу надсилається повідомлення щодо необхідності проведення відповідної перевірки. У разі підтвердження зазначених порушень реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи підлягає скасуванню. Згідно з п. 33 ДМС та її територіальні органи контролюють дотримання органами реєстрації вимог законодавства з питань реєстрації місця проживання, а також їх діяльності у сфері реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб. Скасування реєстрації місця проживання було проведено на підставі висновку Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 01.10.2019 року. Однак п. 28 вказаних правил передбачає, що реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства. У разі виявлення такого порушення керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи. Отже висновок за результатами перевірки та рішення про скасування реєстрації уповноважений приймати керівник органу реєстрації. В даному випадку висновок керівника та письмове рішення про скасування реєстрації відсутнє. Однак згідно із ст. 118 Житлового Кодексу України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх 1 трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу нього. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Отже, [PERSON] , вибувши до нового місця проживання у м. Одесу, що підтверджується датою зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , а саме 01.12.2017 року, втратив право користування житловим приміщенням за спірною адресою у м. Львові. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Як вбачається із рішення Личаківського районного суду м. Львова за №4636203/17 від 17.01.2019р., судом встановлено, що [PERSON] у зв`язку з переміщенням по військовій службі та переїздом в іншу місцевість змінив місце проживання, добровільно з членами сім`ї (дружиною та сином) знявся з реєстрації за місцем проживання на [ADDRESS] , та з 15.01.2016 зареєструвався за новим місцем проживання у службовій квартирі на [ADDRESS] , де під час проходження військової служби у СхРУ ДПСУ проживав на постійній основі. Таким чином, [PERSON] , будучи забезпечений службовим приміщенням за новим місцем проходження служби у м. Харкові, втратив право користування службовою квартирою у м. Львові. У спосіб добровільного зняття з реєстрації за попереднім місцем проживання на [ADDRESS] відповідач [PERSON] виконав вимоги закону та підзаконних нормативно-правових актів щодо необхідності звільнення службового житлового приміщення за попереднім місцем служби. Після цього, в тому числі станом на час розгляду справи судом, у [PERSON] відсутні правові підстави для зайняття квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні встановлено, що з 2016 р. та по даний час [PERSON] не здійснює військову службу на території Львівської області, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями представника позивача. Отже з моменту винесення рішення Личаківського районного суду м. Львова за №4636203/17 від 17.01.2019р. обставини не змінилась у позивача відсутні правові підстави для зайняття квартири [ADDRESS] . Суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, при розгляді спору суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивач вважає дії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо скасування реєстрації місця проживання його за адресою [ADDRESS] , протиправними з тих підстав, що такі вчинені всупереч положенням передбаченими ст.19 Конституції України, та порушують його права, як особи що не втратила право користування вказаним вище службовим приміщенням. Однак, як вбачається з встановлених в судовому засіданні обставин та рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17.01.2019р., [PERSON] втратив право користування службовим приміщенням на [ADDRESS] та з 15.01.2016 зареєструвався за новим місцем проживання у службовій квартирі на [ADDRESS] , де під час проходження військової служби у СхРУ ДПСУ проживав на постійній основі. За таких обставин, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що реєстрація позивача за адресою: [ADDRESS] , не породжує жодних прав та була проведена при відсутності права на користування позивачем даною квартирою, слід прийти до обґрунтованого переконання про те, що законні права, свободи чи інтереси позивача [PERSON] внаслідок дій Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо скасування реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , порушені не були, і вказані обставини позивачем перед судом не доведено належними та допустимими доказами. Отже, на думку суду, доводи позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу спірними діями Личаківської районної адміністрації ЛМР на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси та свідчать про незгоду позивача з указаним рішенням (діями) про скасування реєстрації, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу. При цьому, суд вважає, що сам факт встановлення судом певних порушень законодавства при вчиненні дій щодо скасування реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , за відсутності, внаслідок цього, порушеного права особи, яка звернулася до суду, не може бути підставою для задоволення позову цієї особи про визнання протиправними цих дій. Даний висновок суду кореспондується з правовим висновком зробленим Верховним Судом України в постанові по справі №681/1039/15-ц та в постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18. Таким чином, оскільки судом не встановлено порушень законних прав, свобод чи інтересів позивача у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Outcome: dismissed