Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

01.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Національної поліції в Одеській області заборгованість по оплаті за спожиті комунальні послуги за період з 2016 по 2019 роки у розмірі 11 303,75 грн., а також суму судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] проживає в кімнаті [ADDRESS] (площею 17,4 кв.м.) у [ADDRESS] . [PERSON] в період з 2016 року по 2019 рік не сплачував за комунальні послуги та на день подачі даного позову в нього наявний борг у розмірі 11 303,75 грн. Наказом ГУНП в Одеській області № 366 від 11.02.2020 року, затверджено Положення про гуртожиток Головного управління Національної поліції в Одеській області, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно Положення про гуртожиток ГУНП в Одеській області наймачі зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку. Відповідно до п. 6 розділу III Положення про гуртожиток ГУНП в Одеській області, наймач сплачує за проживання в гуртожитку, а також за житлово-комунальні послуги, які йому надаються у зв`язку із проживанням. Позивач зазначає, що розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого Головним управлінням. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку, також, визначається порядок здійснення розрахунків між ГУНП в Одеській області та особою, що проживає в гуртожитку. З 2016 року з [PERSON] договір найму житла не укладався, проте відповідач продовжував проживати в гуртожитку та користуватись надавати йому послугами. Отже, позивач стверджує, що в порушення зазначених норм закону [PERSON] відмовляється виконувати свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, а тому позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні позовної заяви, подав до суду відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202870953 від 04.03.2020 року, власником гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є держава Україна в особі Національної поліції України, реєстраційний №276712951101. Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що відповідач проживає у гуртожитку у кімнаті [ADDRESS] , та має заборгованість за комунальні послуги отримані за даною адресою. Відповідно до ст. 130 ЖК Української PCP, порядок користування жилою площею гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану житлову площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера, відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 131 ЖК Української PCP, примірне положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій і громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства. Відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками аркани державної влади, органи місцевого самоврядування, власники гуртожитків після консультацій з громадськістю (громадськими організаціями, створеними з метою захисту інтересів мешканців гуртожитків) за погодженням і профспілками (за наявності) затверджують положення про користування гуртожитками, що перебувають у їхній власності, управлінні, розпорядженні, користуванні. На виконання вказаних вимог наказом ГУНП в Одеській області № 366 від 11.02.2020 року затверджено Положення про гуртожиток Головного управління Національної поліції в Одеській області, розташований за адресою: [ADDRESS]. Згідно пп. 2 п. 3 розділу III наймачі зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку Відповідно до п. 6 розділу III Положення про гуртожиток ГУНП в Одеській області наймач сплачує за проживання в гуртожитку, а також за житлово-комунальні послуги, які йому надаються у зв`язку із проживанням. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого Головним управлінням. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між ГУНП в Одеській області та особою, що проживає в гуртожитку. Згідно доповідної записки коменданта ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Одеській області Бочкової Л.В., за кімнатою [ADDRESS] , утворилася заборгованість за комунальні послуги у розмірі 11 303,75 грн., сума заборгованості підтверджується листом начальника УФЗБО ГУНП в Одеській області № 14/534/5 від 21.05.2020 року. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , з вересня 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , та не веде побут в даній квартирі. Даний факт був встановлений у рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2015 року, а отже згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Факт непроживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , також, підтверджується доповідною запискою коменданта ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Одеській області Бочкової Л.В., у якій зазначено, що відповідач прописаний за старим технічним паспортом у кімнаті [ADDRESS] , та на сьогодні прописка не співпадає з його місцем проживання, у кімнаті № 72 вищевказаного гуртожитку, проживає [PERSON] та її син - [PERSON] , та борг у них відсутній. Суд, вважає, що довідка №122 про виписку з домової книги про склад сім`ї, яка складена підпорядкованим структурним підрозділом центр забезпечення ГУ НП в Одеській області, у якій зазначено, що відповідач проживає у кімнаті [ADDRESS] , не є належним та допустимим доказом, оскільки у ній відсутня дата її складання, а тому суд не може встановити, чи проживав відповідач у кімнаті [ADDRESS] , у період з 2016 по 2019 роки, тобто коли утворилась заборгованість за оплату комунальних послуг. Враховуючи викладене, суду не вдалося встановити, що заборгованість за оплату житлових послуг за кімнатою [ADDRESS] , у розмірі 11303, 75 грн., у період з 2016 по 2019 року, утворилась саме за користування комунальними послугами відповідачем, оскільки [PERSON] з вересня 2012 року за вказаною адресою не проживає, а згідно матеріалів справи, раніше він був прописаний у цьому гуртожитку у кімнаті [ADDRESS] . Статтею 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу Української PCP, плата за (комунальні послуги - водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 162 ЖК Української PCP, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 19 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги», відносини у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. На виконання положень цього Закону з метою впорядкування відносин між споживачами та виконавцями житлово - комунальних послуг затверджені: -Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». -Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.2011 року №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги». Цими ж Правилами та Порядком передбачено наявність та обов`язковість Типового договору між виконавцем послуг та споживачем. Статтею 21 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», визначено обов`язок виконавця послуг підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово - комунальних послуг із визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, виконавець розробляє (згідно з відповідним Типовим договором) договір на надання відповідних послуг і подає його на погодження споживачеві послуг. Судом встановлено, що позивач з [PERSON] договору найму житла не укладав, що позивач визнає у своїй позовній заяві, а тому дані обставини не підлягають доказуванню, оскільки згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до пункту 32 зазначених Правил, виконавець послуг повинен надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про ці Правила (зазначається у договорі, а також розміщується на дошці оголошень у приміщенні виконавця). Судом встановлено, що ГУ НП в Одеській області не було надано копії розрахункових книжок, платіжних квитанцій, платіжних доручень, актів виконаних робіт, актів звірки, а також обов`язкових документів передбачених пунктом 32 вищезазначених Правил. Доповідна записка коменданта ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Одеській області Бочкової Л.В., яку було надано позивачем у якості доказів, не містить даних щомісячних нарахувань, формулу розрахунку всіх тарифів, за якими було нараховано дану суму, посилання на нормативні акти, якими були встановлені дані тарифи, а тому не може вважатись належним доказом заборгованості [PERSON] . До того, ж у судовому засіданні представником ГУНП в Одеській області було зазначено, що кімната [ADDRESS] , є ізольованою, лічильника на холодну, гарячу воду, газу та теплопостачання за кімнатою [ADDRESS] немає. Водовідведення до кімнати [ADDRESS] немає, а туалет, ванна кімната та кухня знаходяться у загальному користуванні, а тому суд не може встановити скільки кубометрів холодної та гарячої води було використано відповідачем. Стосовно заборгованості за електроенергію, у судовому засіданні представник ГУНП в Одеській області повідомив суду, що за кімнатою під [ADDRESS] немає електролічильника за особовим рахунком, а тому виділити у натурі, яка кількість кВт*г електроенергії була використана мешканцями кімнати під [ADDRESS], суд встановити не може. А у зв`язку з даними обставинами позивач не може посилатися на постанову КМУ № 409 від 06.08.2014 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування". Довідку начальника УФЗБО ГУНП в Одеській області № 14/534/5 від 21.05.2020 року, що долучена представником ГУНП в Одеській області до матеріалів справи, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ, оскільки у ній зазначено розмір заборгованості за комунальні послуги без зазначення кімнати гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До того, ж у Довідці начальника УФЗБО ГУНП в Одеській області № 14/534/5 від 21.05.2020 року, зазначено розмір заборгованості за комунальні послуги за 2016 - 2019 року, без розрахунку заборгованості за кожен місяць та без зазначення детального розрахунку заборгованості з переліком послуг, їх вартістю, загальною вартістю місячного платежу, структурою тарифів, нормативи (норми) споживання, тощо, а судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Більш того, з 11.12.2013 року згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідач має статус інваліда війни 2 групи (особа з інвалідністю внаслідок війни) та згідно статті 13 зазначеного Закону, відповідач користується відповідними пільгами (100% знижки за квартирну плату, комунальні послуги та інші послуги). Відповідно до матеріалів справи, суду не зрозуміло як враховані вищезазначені пільги позивачем, під час розрахунку заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за [PERSON] . Суд не застосовує заявлений відповідачем строк позовної даності, оскільки відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог з інших підстав. Враховуючи відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачем, доказів наявності права вимоги за певний період, надання суду недопустимих доказів, не проживання відповідача за вказаною адресою з 2012 року, відсутність розрахунку суми заборгованості, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за спожиті комунальні послуги безпідставними та необгрутованими. Відповідно до ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує те, що оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з цим судові витрати за рахунок відповідача не компенсуються. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: dismissed