Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.12.2016 року звернувся до суду з позовом про визнання недійсним спадкового договору. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . 16.11.2016р. між [PERSON] та відповідачем за позовом [PERSON] укладено спадковий договір №4285, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., відповідно до якого [PERSON] після своєї смерті передає у власність відповідачу належну йому квартиру [ADDRESS] . Позивач вважає укладений договір недійсним, оскільки при його підписанні волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними за причин вживання [PERSON] медичних препаратів, які містили в собі наркотичні елементи, та безпосередньо впливали на об`єктивність прийняття рішень [PERSON] та його цивільну дієздатність. Даний висновок він робить на тих підставах, що до смерті батька між ним та померлим була усна домовленість про передачу йому у власність спірної квартири, лікування батька проводилось за його особисті кошти. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В. від 12.12.2016 року відкрито провадження за справою. 09.02.2017 року відповідачем надано заперечення проти позову, в яких у задоволенні позову просить відмовити, вважає безпідставними доводи позивача щодо того, що спадкодавець не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними під час укладання спадкового договору, оскільки не підтверджуються доказами, а його волевиявлення було вільним та відповідало його внутрішній волі. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В. витребувано у приватного нотаріуса Маковецької О.А. належним чином завірену копію спадкового договору від 19.11.2016 року. 13.09.2017 року КЗ "Херсонська клінічна лікарня ім.А. і О.Тропіних" ХОР на вимогу суду надана медичну картку [PERSON] , 1951 р.н. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Гаврилова Д.В. від 21.09.2017 року призначено за справою посмертну судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження за справою. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи муж суддями від 07.08.2018 року цивільну справу №766/15823/16-ц передано до провадження судді Майдан С.І. 22.05.2019 року на адресу суду надійшов висновок судової психіатричної експертизи. Ухвалою судді Майдан С.І. від 03.06.2019 року відновлено провадження за справою, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 16.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, позивач надіслав заяву про розгляд цивільної справи без його та представника участі, підтримує позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими, посилаючись на ті обставини, що її довіритель являється рідним племінником [PERSON] , померлого [INFO] . [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] . Його діти (позивач та третя особа за позовом) від попередніх шлюбів проживають окремо та з часу припинення шлюбних відносин [PERSON] з їх матерями, а саме: більше 20-ти років з батьком не спілкувалися, не відвідували його, матеріально та морально не підтримували. В липні 2016 року [PERSON] захворів та потрапив у лікарню з діагнозом цироз печінки, про що родичами померлого, було повідомлено його синам - [PERSON] та [PERSON] , однак жодної реакції від синів не надійшло. [PERSON] потребував піклування та стороннього догляду. Зрозумівши, що від позивача та його брата [PERSON] вирішення питання догляду та лікування батька чекати не варто, відповідач по справі племінник [PERSON] взяв опіку над рідним дядьком на себе: оплатив операцію [PERSON] , купував йому ліки, продукти харчування та здійснював всі необхідні дії по догляду за тяжко хворим, а в подальшому [PERSON] забрав [PERSON] до себе до дому, де він знаходився під його опікою та доглядом до самої смерті. В жовтні 2016 року [PERSON] виявив бажання здійснити переоформлення належної йому квартири на відповідача, який його доглядав. 16 листопада 2016 року був укладений спірний спадковий договір між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А. При посвідченні спадкового договору нотаріусом [PERSON] спадкодавець був у ясному розумі та розумів значення своїх дій і бажав укладення такого договору. Тому з боку нотаріуса не виникло ніяких сумнівів щодо психічного стану [PERSON] . На час складання та підписання договору спадкодавець не був під жодним медичним наркотичним препаратом. До смерті [PERSON] відповідач сумлінно виконував обов`язки, передбачені спадковим договором, а після його смерті він здійснив його поховання. Позивач був присутнім на похованні батька, але він ніякої матеріальної допомоги на поховання батька не надав. у зв`язку з чим, просить відмовити в позові [PERSON] за необґрунтованістю, вважає, що позивач суду не надав жодного доказу, який би надавав підстави, передбачені ст.225 ЦК України, для визнання недійсності правочину. В останнє судове засідання представник відповідача не з`явилась, надала до суду заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність. Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька О.А. в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує. Заслухавши представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.11.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений спадковий Договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., відповідно до якого відчужувач [PERSON] після своєї смерті передає у власність відповідачу [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] , договір зареєстрований в реєстрі за №4259. Згідно актового запису про смерть №1438, складеного 19.11.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки про причину смерті від 19.11.2016 р., [PERSON] помер від цирозу печінки. Звертаючись до суду, позивач, посилаючись на норми ч.1 ст.\~225 ЦК України, обґрунтовував свої вимоги тим, що [PERSON] в момент укладення спадкового договору не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними з причин тяжкої хвороби та вживання наркотичних препаратів, що безпосередньо вплинули на об`єктивність прийняття рішень, щодо відчуження квартири та його цивільну дієздатність. Однак суд не приймає доводи, викладенні позивачем в позовній заяві, оскільки вони не підтверджуються відповідними доказами та спростовуються показами свідків та матеріалами справи. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є чоловіком рідної сестри померлого [PERSON] , з яким він знаходився в дружніх стосунках. Коли [PERSON] захворів йому необхідна була стороння допомога як фізично так і матеріально і морально. Дану допомогу йому здійснював в основному його рідний племінник [PERSON] , який оплачував всі витрати на лікування, харчування, забезпечував усім необхідним, доглянув його до смерті та достойно поховав. За життя [PERSON] в його присутності неодноразово звертався з проханням вирішити питання, щодо переоформлення квартири на сестру чи племінника, оскільки він хотів віддячити їм за допомогу та увагу, адже його рідні сини не проявили жодного бажання щодо спілкування та догляду за батьком, хоча він чекав на них і сподівався, що вони будуть з ним до його останнього дня. Йому відомо, що [PERSON] уклав з відповідачем спадковий договір, він був у свідомості, розумів що він підписує, оскільки це було його бажанням та волевиявленням. Як йому відомо [PERSON] ніколи не висловлював бажання залишити квартиру позивачу, оскільки між ними не було ніяких стосунків батька та сина, вони не спілкувалися, більше 20-ти років не бачилися, тому твердження позивача, що батько бажав залишити йому квартиру, не є правдивими. Свідок [PERSON] суду показала, що вона є рідною донькою відповідача, який здійснював догляд за дідусем [PERSON] . Її батько ніс всі витрати по лікуванню [PERSON] , а коли він не міг самостійно пересуватися, забрав його до них в квартиру, де дідусь знаходився до самої смерті. Їй відомо, що [PERSON] розпорядився своєю квартирою на користь батька, а саме: уклав з ним спадковий договір. Це було бажання спадкодавця, батько його доглядав та в подальшому поховав. Позивача вона побачила тільки на похованні, ніякої ні матеріальної, ні фізичної допомоги останній своєму батькові не надавав, також не приймав участі в похованні свого батька. За змістом\~ст.11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.626 ЦК України). Згідно з ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1302 ЦК України\~передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Договір являється різновидом правочинів і на нього поширюється презумпція правомірності правочину, встановлена\~ст.204 ЦК України, яка може бути спростована в судовому порядку. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, закріплені у\~ст.203 ЦК України. Зокрема, згідно приписами ч.3\~ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу\~(ч.1\~ст.215 ЦК України). Відповідно до ч.3\~ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно із ч. 1\~ст. 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Для визначення наявності стану, в якому особа не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.105 ЦК України\~призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Згідно висновку\~судово-психіатричної\~експертизи,\~проведеної КЗ\~«Херсонська обласна\~психіатрична лікарня»\~ХОР 16.05.2019р., [PERSON] під час укладання спадкового договору 16.11.2016р., відповідно до наданих експертам матеріалів, психічними захворюваннями не страждав, під час укладання договору міг розуміти та усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними. Пояснення допитаних в судовому засіданні свідків узгоджуються з висновками судово-психіатричної експертизи. Інших доказів, які б підтверджували те, що [PERSON] міг не усвідомлювати значення своїх дій в момент укладення спадкового договору матеріали справи не містять, а стороною позивача таких доказів не надано в порушення вимог ст.81 ЦПК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed