Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

02 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], треті особи: Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора та Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, виділ її в натурі та\~ визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги з урахуванням останніх уточнень від 12.09.2017р. позивач мотивує тим, що відповідачка [PERSON] є її рідною сестрою, їхньому батькові [PERSON] на праві власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 03.12.1959 року Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-16064, зареєстрованого в КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації " ДОР та записаного в реєстру книгу № 18 за реєстровим № 80 належало домоволодіння № 62 по вул. Князя Костянтина Острозького (ХХV партз'їзду) в м. Дніпрі. Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,0731 га, яка належала батькові на підставі Державного акту серії ДП Д*№018814 84238034, виданого 02.11.1998 року №1652. Батько [PERSON] помер 10 грудня 2008 року, після смерті залишив заповіт, яким все своє майно заповів своїй дружині а їхній з відповідачкою матері, їхня мати [PERSON] прийняла спадщину, 09 лютого 2009 року мати померла. Позивачка та відповідачка в передбачений законний строк прийняли спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини в Восьму Дніпропетровську державну нотаріальну контору, відповідачка з моменту смерті матері заволоділа правовстановлюючими документами на спірні домоволодіння та земельну ділянку та категорично відмовилася надати їх нотаріусу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому вона не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, крім того відповідачка заволоділа спадковим майном та позбавила позивачку доступу до нього. На підставі викладеного просить суд ухвалити рішення, яким припинити право власності відповідачки [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння та 1/2 частину земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Костянтина Острозького, 62. Визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння № 62, яке складається з: житлового будинку А-1 з ганком - а загальною площею 72,5 кв.м, житловою площею 37,2 кв.м, господарських будівель та споруд: К - колодязя, Д - вбиральні, Б - сараю, В - літньої кухні, №1 - огорожі, по вул. Князя Костянтина Острозького в м. Дніпрі в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 09 лютого 2009 року. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0731 га, яка належить на праві власності на підставі Державного акту серії ДП Д*N018814 84238034 [PERSON] та знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Костянтина Острозького, 62, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 09 лютого 2009 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості 1/2 частини домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться ща адресою: м. Дніпро, вул. Князя Костянтина Острозького, 62, 154523 грн. Стягнути з відповідачки [PERSON] на користь користь позивача понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, пояснила, що відповідачка не дає доступу до житлового будинку після смерті матері. Також повідомили, що нею було покладено грошові кошти на ТУ ДСА в Дніпропетровській області для можливості відповідачу добровільно виконати рішення в передачі своєї 1/2 частини домоволодіння позивачці. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала просила задовольнити, пояснила що відповідачка навмисно не з'являється до суду та ігнорує виклики, не надає доступу до домоволодіння після смерті матері. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляд справи повідомлялася, причини неявки суду не повідомила.У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просив розглядати справу за їх відсутності ( том №2 а.с. 77) Представники третьої особи - Комунального підприємства "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за їх відсутності. В судове засідання представник третьої особи - Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 19 жовтня 1959 року народилася [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження батьками її є [PERSON] та [PERSON] (том № 1 а.с. 7) 10 грудня 1983 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (том №1 а.с. 69) Відповідно до свідоцтв про смерть [PERSON] помер 10 грудня 2008 року, [PERSON] померла 09 лютого 2009 року (том №1 а.с. 5,6) 05 червня 2009 року [PERSON] та її рідна Сестра [PERSON] звернулися до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 09 лютого 2009 року (там №1 а.с. 63). Відповідно до постанови від 27 вересня 2013 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON], [INFO], яка померла 09.02.2009 року у зв'язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючих документів щодо належності [PERSON] житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. ХХV Партз'їзду, буд. 62 ( том № 1 а.с. 65). Відповідно до заповіту складеного 28 серпня 1987 року [PERSON] заповів все належне йому майно де б воло не було та з чого б воно не складалося [PERSON] (том №1 а.с. 70) [PERSON] згідно витягу зі спадкового реєстру 05 червня 2009 року прийняла спадщину на підставі заповіту після смерті [PERSON] (том №1 а.с. 74,75). З Державного акту вбачається, що [PERSON], 02 листопада 1998 року зареєстрував право приватної власності на землю на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської місбкої ради від 20.08.1998 року №1652, земельна ділянка площею 0,0731 га, яка розташована на території Самарського району м. Дніпропетровська по вул. ХХV Партз'їзду, буд. 62 ( том №2 а.с. 23) Згідно з ч. 1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Вимогами частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. На підставі ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, на якій його розміщено, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.1 \~\~ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ст.1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1,2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до технічного паспорту виданого 22 березня 2016 року [PERSON] на житловий будинок № 62, який розташований по вулиці Князя Костянтина Острозького (колишня ХХV партз'їзду), домоволодіння складається з : житлового будинку літ. А-1, сарай літ. Б, літньої кухні літ. В, в1, навіс Г, душ літ. Д, вбиральня літ. Е, споруди №1-5,I огорожа, ворота, сходини, колодязь, замощення (том № 2 а.с. 6-11) Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], №182/183/184/186-17 складеного 24.07.2017 року визначена ринкова вартість домоволодіння №62 по вул. Князя Костянтина Островського (ХХV Партз'їзду, буд. 62) у м. Дніпропетровську на час оцінки складається - 309046 грн. Враховуючи планування житлового будинку, вимоги нормативної літератури [4], що пред'являються до окремої ізольованих квартир, розділ житлового будинку у домоволодінні №62 по вул. Князя Костянтина Островського (ХХV Партз'їзду) у м. Дніпропетровську, з виділом в натурі по 1/2 частини не можливий (а.с. 53-64). З огляду на те, що позивач [PERSON] виконала усі дії для прийняття спадщини, у встановлений законодавством шестимісячний строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а відповідачка своїми умисними діями щодо не надання позивачці правовстановлюючих документів на домоволодіння вчинила перешкоду в оформленні спадщини на домоволодіння №62 по вул. Князя Костянтина Островського (ХХV Партз'їзду) у м. Дніпро, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Виходячи із суми 309046грн., яка є ринковою вартості домоволодіння №62 по вул. Князя Костянтина Островського (ХХV Партз'їзду) у м. Дніпро та земельної ділянки згідно висновку експерту, судом шляхом ділення суми (309046:2) встановлено, що ринкова вартість 1/2 частини домоволодіння відповідачки та її земельної ділянки складає 154523грн. Положеннями ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В силу ч. 3 ст. 59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved