Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Служби автомобільних доріг у Київській області про відшкодування шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання обов'язків з утримання автомобільних доріг загального користування, в загальному розмірі 23878,38 гривень, з яких: -вартість відновлювального ремонту - 5900 гривень; -вартість деталей - 10278,38 гривень; -моральна шкода - 5000 гривень; -витрати на правову допомогу - 2700 гривень. Обгрунтовуючи свій позов [PERSON] зазначає, що 21 липня 2015 року приблизно о 22.10 год. він, керуючи своїм автомобілем [NUMBER], на автомобільній дорозі Гостомель-Раківка, зіткнувся з перешкодою для руху, а саме: колодою від дерева, яка знаходилась на проїзній частині, у зв'язку з чим автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2015р. адміністративну справу відносно [PERSON] за ст.124 КпАП України було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач у підтвердження розміру шкоди надав суду копії акту виконаних робіт, товарних чеків, квитанцій про придбання автомобільних запчастин. Наполягаючи на тому, що саме Відповідача несе відповідальність за утримання автомобільної дороги, на якій відбулась дорожньо-транспортна пригода, Позивач просить стягнути завдану матеріальну, а також моральну шкоду саме з нього. Під час розгляду справи в суді до участі в якості третьої особи на стороні Відповідача залучено Дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». У судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримали. Позивач зазначив, що він не звертався до сеціаліста-автотоварознавця за складанням звіту з оцінки матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля, проте вважає, що проведені ремонтні роботи повністю відповідають тим пошкодженням, які зазнав автомобіль. Представник Відповідача проти позову заперечував, визнаючи, що автомобільна дорога перебуває у віданні Відповідача, проте відповідальність за утримання дороги несе Третя особа, з якою Відповідач уклав Договір №413Д-15 з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (територіальні) загального користування у Київській області Києво-Святошинський район Лот №13. Третя особа свого представника до суду не направила, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2015 року о 22 годині 10 хвилин керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись автомобільною дорогою Гостомель-Раківка здійснив зіткнення з перешкодою (колода), яка знаходилась на проїзній частині. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2015р. було встановлено, що [PERSON] був позбавлений можливості безпечно об'їхати перешкоду, оскільки перешкода знаходилась посередині полоси руху на неосвітленій ділянці дороги, а будь-які попереджувальні знаки відсутні, а тому справа про притягнення його до адміністративної відповідальності закрита у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с. 7-8) У зв'язку з зіткненням автомобіль Позивача отримав механічні пошкодження передньої та правої частини (згідно з довідкою ДАІ). Згідно із ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із вимог ч.1 ст 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до приписів ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, (правонаступником якого є відповідно до Указу Президента України № 456/2011 "Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України" Державне агентство автомобільних доріг України), що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях. Згідно із абзацом десятим статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» органом управління є орган, призначений для управління автомобільними дорогами (вулицями), забезпечення їх функціонування, розвитку та фінансування. Так, відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг органом управління автомобільними дорогами у Київській області є Служба автомобільних доріг в Київській області. Орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг, загального користування у порядку, визначеному законом, тощо. Основними обов'язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є, у відповідності до ст. 11 Закону України «Про автомобільні дороги» в тому числі і розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху, забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами. Відповідно до п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; аналізувати стан аварійності на дорожніх об'єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо- транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; разом з Державтоінспекцією брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони сталися, та усувати виявлені недоліки; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. 22 грудня 2014 року між Дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Службою автомобільних доріг у Київській області був укладений Договір №413Д-15 з поточного дрібного ремонту та експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення (територіальні) загального користування у Київській області Києво-Святошинський район Лот №13, згідно з яким, Третя особа взяла на себе обов'язок надавати відповідні послуги протягом 2015 року, в тому числі на автомобільній дорозі, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю Позивача. Пунктом 4.4 Договору передбачено, що Виконавець (Третя особа) виконує також аварійні роботи відповідно до п. 5.14 СОУ 42.1-37641918-105:2013. Відповідно до п.3.1 СОУ 42.1-37641918-105:2013 аварійні роботи - роботи з термінового усунення ситуацій, які загрожують безпечному руху транспортних засобів і виникли не прогнозовано у процесі експлуатації доріг. За таких обставин суд погоджується з Відповідачем в тому, що саме з вини Третьої особи сталась дорожньо-транспортна пригода за участю Позивача. Згідно з п.7.4 Договору саме Третя особа несе відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним або юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод з вини Третьої особи, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що Служба автомобільних доріг у Київській області не є належним Відповідачем у справі, у зв'язку з чим вимоги до нього не можуть бути задоволені. Крім того, згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В даному випадку суд звертає увагу на те, що Позивачем належними доказами не доведено розмір спричинених йому матеріальних збитків внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, Позивачем понесені витрати на відновлювальні роботи в розмірі 5900 гривень та на придбання запчастин для автомобіля в розмірі 10278,38 гривень, проте необхідність несення цих витрат, їх відповідність обсягу отриманих пошкоджень автомобіля, причинно-наслідковий зв'язок виконання саме цих ремонтних робіт з огляду на отримані пошкодження під час ДТП, матеріалами справи не підтверджуються. За таких обставин посилання Позивача на розмір матеріальної шкоди також не обгрунтований. Відтак, суд не має підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed