Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Свої вимоги позивачка мотивують тим, що відповідач, будучи батьком дітей злісно ухиляється від їх утримання і виховання, не проявляє материнського піклування, не турбується про здоров'я, фізичний, духовний розвиток дітей, матеріально їх не підтримує. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з викладених підстав та просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа представник Миколаївської районної державної адміністрації Іванців Л.М. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Прокурор Богів М.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши пояснення позивачки та її представника третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно з висновком №11 ІІІ засідання комісії з питань прав дитини від 08.05.2014 року Миколаївської районної державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Однак, в матеріалах справи немає беззаперечних, об'єктивних висновків про свідоме ігнорування та ухилення [PERSON] від своїх батьківських обов'язків щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] Натомість встановлено, що між батьком дитітей та їх матірю існують напружені стосунки, що як наслідок впливає на ситуацію спілкування батька з дітьми. Окрім того останній належним чином слачує аліменти на утримання дітей. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачкою не доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов»язків по вихованню дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed