Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

25.12.2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ „Морський спеціалізований порт Ніка-Тера" про визнання протиправним та скасування наказу. В судовому засіданні позивач підтримав свій позов та пояснив, що 15.02.2006 р. він був прийнятий на роботу до ТОВ „Морський спеціалізований порт Ніка-Тера". Згідно наказу №776 від 29.10.2013 р. за порушення Інструкції по охороні праці докерів-механізаторів йому було зменшено розмір персональної надбавки за жовтень 2013 року на 25%. Згідно цього наказу він, як працівник комплексної бригади №1 був відсутнім на робочому місці та покинув своє робоче місце, не повідомивши про це бригадира і стивідора, чим порушив зазначені норми. Проте, він не згоден з наказом та вважає його протиправним по наступним причинам. Так, у зміну 5-6 жовтня 2013 року ним та його бригадою виконувались роботи щодо прибирання території та обладнання, які не є вантажними або підготовчими, а тому вказана Інстпукція по охороні праці №040, на яку посилається відповідач в наказі, не має ніякого відношення до нього та до виконуваних ним робіт. Крім того, вважає, що, враховуючи спеціфіку діяльності морського порту, робочим місцем докера вважається вся територія вантажного району, а не то місце, де він повинен був працювати 5-6 жовтня 2013 р. Крім того, під час робочої зміни докера відбуваються перерви, передумовлені фізичними потребами організму для відновлення сил, які включені до складу робочого часу та враховуються при визначенні виробничих норм. А постійне повідомлення стивідора або бригадира про необхідність такої перерви порушує права людини. Просить суд задовольнити позов. В судовому засіданні представник відповідача не визнав позов. Пояснив, що, згідно наказу №776 від 29.10.2013 р. позивачу було зменшено розмір персональної надбавки за жовтень 2013 року на 25%. Цей наказ є законним та не підлягає скасуванню. Ні нормами КзПП України , ні Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «МСП Ніка-Тера» не передбачено ніяких технічних перерв , як вказує позивач, крім того, весь робочий час працівник ТОВ «МСП Ніка-Тера» зобов'язаний використовувати для плідної праці. Також, навіть якщо позивачу необхідно було б здійснити вихід за межі свого робочого місця , він мав це узгодити з бригадиром або стивідором, але він, навіть з впевненістю, не може вказати де він знаходився під час перевірки, в зв'язку з якими умовами, фізичними,виробничими, він був відсутній на робочому місці. Просить суд відмовити в позові. Вислухав пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] потрібно відмовити з наступних підстав. Позивач працює на ТОВ« МСП Ніка-Тера» з 15.02.2006 року докером 2 классу, 15.03.12 назву професії позивача було змінено на докера-механізатора комплексної бригади навантажувально-розвантажувальних роботах 2 класу вантажного району№2. Згідно наказу № 776 від 29.10.13 за порушення пп.3.1.1 п.3.1 Інструкції з охорони праці №040 для докерів-механізаторів вантажного району №2,затвердженої наказом начальника порту від 13.10.11 року №251, п.3.1 Робочої інструкції докера-механізатора комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах вантажного району №2,затвердженої заступником начальника порту з експлуатації, пп.3.1.1 п.3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «МСП Ніка-Тера» позивачу було зменшено розмір персональної надбавки за жовтень 2013 року на 25 %. Встановлено, що в зміну з 20.00 год. 05.10.13 року до 08.00 год. 06.10.2013 року, згідно змінно-добового плану, працівникам комплексної бригади №1 вантажного району №2 було поставлене завдання здійснити прибирання конвеєрів ПТ-34,ПТ-28,ПТ-37,ПТ-45,ПТ-46 від залишку вантажу , який накопичився після проведених операцій з навантаження судна. В ході перевірки було встановлено, що роботи, згідно змінно-добового завдання, проводилися на конвеєрах ПТ-45,ПТ-46. На конвеєрах ПТ-34,ПТ-28,ПТ-37 роботи не проводились, а самі працівники комплексної бригади були відсутні на своїх робочих місцях, зокрема і позивач. Позивач покинув своє робоче місце самовільно, не попередивши при цьому ні бригадира ,ні змінного стивідора, тим самим порушивши пп.3.1.1 п.3.1 розділу 3 «Вимоги безпеки праці під час роботи» Інструкції з охорони праці №040 для докерів-механізаторів вантажного району №2,затвердженої наказом начальника порту від 13.10.11 року №251, у відповідності з яким в процесі роботи докер-механізатор не повинен залишати робоче місце без дозволу чи повідомлення безпосереднього керівника (бригадир,стивідор). В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що на період перевірки позивач був відсутній на робочому місці, і він самовільно залишив своє робоче місце без дозволу чи повідомлення бригадира та стивідора. Відповідно до наряду № 15.3404 від 5-6 .10.2013 року для комплексної бригади №1 вантажного району №2 для зміни з 20.00 до 08.00 було передбачено здійснення зачищення технологій, тобто прибирання конвеєрів, якими здійснюється переміщення вантажу від залишків таких вантажів. Бригада була поділена на ланки і кожній ланці було доручено прибирання певного конвеєру. Ланці, до якої входив [PERSON], було доручено прибирання конвеєру ПТ-28 та ПТ-37. Власноручний підпис Позивача на вказаному наряді свідчить про те, що він був ознайомлений з дорученою роботою та з встановленим робочим місцем. Під час перевірки начальником вантажного району №2 [PERSON] та начальником відділу охорони та режиму [PERSON] дотримання розпорядку дня та трудової дисципліни 06.10.2013 року в період з 03.40 год до 04.10 год . було виявлено, що працівники, яким було доручено зачищення ПТ-28 та ПТ-37, були відсутні на робочих місцях, про що свідчить акт від 06.10.13. Відповідно до пояснень позивача від 06.10.13 та 16.10.13 під час роботи він здійснював технічні перерви,під час однієї з яких його і не виявили на робочому місці. Відповідно до пояснень стивідора [PERSON] він дозволів залишати робоче місце не давав, бригадир [PERSON] також вказує, що час перерви з ним ніхто не узгоджував, за виключенням ланки на ПТ-34. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що Інструкція з охорони праці №040 для докерів-механізаторів вантажного району №2 регламентує здійснення виробничих операцій з завантаження-розвантаження вагонів,стропувальних робіт, тоді як в зміну з 5-6 жовтня виконувались роботи щодо прибирання території та обладнання ,які не є вантажними або підготовчими. Але, згідно з п.1.3 вказаної Інструкції до кола трудових обов'язків докера-механізатора, крім виконання робіт з перевантаження, навантажувально-навалочних вантажів, входять також роботи з наведення порядку на технологічних лініях і складах, причалі, станції розвантаження вагонів і внутрішньо площадкових залізничних шляхах і на закріпленій території вантажного району. Позивач зазначає, що в Інструкціях та Правилах підприємства взагалі відсутнє визначення робочого місця та, враховуючи специфіку діяльності морського порту, робочим місцем докера вважається вся територія вантажного району або районів ,про що робиться відповідна відмітка у пропускному документі працівника. Але, відповідно до Інструкції з охорони праці №040 для докерів-механізаторів вантажного району №2,затвердженої наказом начальника порту від 13.10.11 року №251, з якою ознайомлений позивач, перед початком роботи стивідор на підставі наряду визначає робочі місця , склад бригади і перелік засобів, механізмів і обладнання, необхідних для виконання робіт, а також призначає докерів-механізаторів з підготовки робочих місць. Відповідно до п.2.2 цієї Інструкції робоче місце докера-механізатора може бути на технологічних лініях перевантаження, складах, СРВ і залізничному транспорті, причалі, трюмі, палубі судна . Відповідно до наряду № 15.3404 від 5-6 .10.2013 року для комплексної бригади №1 вантажного району №2 для зміни з 20.00 до 08.00 було передбачено здійснення зачищення технологій , тобто визначено робоче місце, зокрема, для Позивача це були ПТ-28 та ПТ-37. Відповідно до Додатку 1 до Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Мінпраці від 01.09.92 р. N 41 робоче місце - місце постійного або тимчасового перебування працівника в процесі трудової діяльності. Постійне робоче місце- місце, на якому працівник перебуває більшу частину робочого часу (більше 50% або більше 2 год. безперервно). Якщо при цьому робота здійснюється в різних пунктах робочої зони, постійним робочим місцем вважається вся робоча зона. Робоча зона - простір, обмежений по висоті до 2 м над рівнем підлоги або майданчика, на якому знаходиться місце постійного або непостійного (тимчасового) перебування працівників. Таким чином, робочим місцем для Позивача в зміну з 20.00 до 08.00 5-6 жовтня 2013 року було саме ПТ-28 та ПТ-37 та в межах робочої зони цих механізмів, тобто простору, обмеженого по висоті до 2 м над рівнем підлоги або майданчика, на якому знаходяться ці механізми., а не на території всього вантажного району , як вважає позивач. Також слід зазначити, що відповідно до Положення про пропускний та внутрішньообєктовий режим на території ТОВ «МСП Ніка-Тера»,затвердженого наказом начальника порту №268 від 20.06.12, визначено територіальні зони, тобто території підприємства, на які передбачено обмежений доступ осіб в межах вантажного району або іншого об'єкту. Таким чином, в перепустках працівників ТОВ «МСП Ніка-Тера», зокрема позивача, вказується територіальні зони, де вони можуть перебувати без надання пояснень працівникам служби охорони. Визначення в перепустці Позивача територіальної зони «Вантажний район №2» не вказує про визначення його робочого місця за нормами трудового законодавства. Позивач також вважає, що посилання Відповідача на Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «МСП Ніка-Тера» є необґрунтованим, так як ними не розписано склад робочого часу ,а під час роботи докера відбуваються перерви, передумовлені фізичними потребами організму, у зв'язку з несприятливими виробничими умовами , погодними умовами. Але, відповідно до ст.57 КЗпП України, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. Відповідно до ст.66 КЗпП України працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва не включається в робочий час. Перерва для відпочинку і харчування повинна надаватись, як правило, через чотири години після початку роботи. Час початку і закінчення перерви встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку. Працівники використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони можуть відлучатися з місця роботи. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно з п.3.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «МСП Ніка-Тера» передбачено, що працівники підприємства повинні дбайливо і сумлінно виконувати покладені на них трудові обов'язки, неухильно дотримуватися правил трудової дисципліни ,вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що перешкоджають іншим працівникам виконувати їхні трудові обов'язки. Ні нормами КзПП України , ні Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «МСП Ніка-Тера» не передбачено ніяких технічних перерв , як проте вказує Позивач в своїх поясненнях, крім того весь робочий час працівник ТОВ «МСП Ніка-Тера» зобов'язаний використовувати для плідної праці. Також, навіть якщо позивачу необхідно було б здійснити вихід за межі свого робочого місця , він мав це узгодити з бригадиром або стивідором, але позивач навіть з впевненістю не може вказати, де він знаходився під час перевірки, та в зв'язку з якими умовами він був відсутній на робочому місці. Суд вважає, що необхідність повідомляти працівником про свою відсутність на робочому місці стивідора або бригадира пов'язано виключно з необхідністю забезпечити безпечні умови праці, дотримання вимог нормативно-правових актів з охорони праці, попередження нещасних випадків на виробництві і ніяким чином не порушують конституційні права Позивача. Таким чином, позовні вимоги позивача є необгрунтованими, та суд вважає, що в задоволенні позову потрібно відмовити.

Outcome: dismissed