Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

02.06.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності у порядку передбаченому п. 5 ст. 376 ЦК України на домоволодіння №42, яке знаходиться в м. Харкові, вул. Шевченка, та складається з житлового будинку літ. «А-1», житловою площею 68,9 кв.м., загальною площею 114,7 кв.м., житлового будинку літ. «М-1», житловою площею 40,7 кв., загальною площею 79,1, кв.м. та надвірних споруд: гараж «Б», оглядова яма «б», сараї «В», «З», вбиральня «Г», льохи «Д», «Е», літня кухня «Ж», сіні «ж», ворота №1. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що після смерті батька, який помер 28.07.2003 року, він отримав у спадок житловий будинок літ. «А-1», дерев'яний, обкладений цеглою, житловою площею 68,9 кв.м, а також надвірні споруди: гараж «Б», оглядова яма «б», сараї «В», «З», вбиральня «Г», льохи «Д», «Е», літня кухня «Ж», сіні «ж», ворота №1, які розташовані на земельній ділянці площею 794 кв.м, яка знаходиться в м.Харкові, вулиця Шевченка, 42. Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Земельна ділянка, на якій розташований спірний будинок, була приватизована ним. З метою поліпшення житлових умов ним самовільно побудований одноповерховий житловий будинок літ. «М-1», загальною площею 79,1 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м, а також був реконструйований житловий будинок літ. «А-1». Вказане будівництво було виконане з додержанням всіх архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. На теперішній час всі будівельні роботи повністю закінчено та самовільно побудований житловий будинок можливо узаконити у встановленому законом порядку. Власниці сусіднього житлового будинку підтвердили, що до початку будівництва надавали згоду на побудову спірного домоволодіння, після побудови вказаного будинку, претензій щодо нього, вони не мають, і не заперечують проти прийняття вказаного будинку в експлуатацію. Права відповідача не порушуються. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Представники ХМР проти задоволення позову заперечувала повністю, надала письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.07.2004 року, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.06.2004 року № Р№3-1137, житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, жилою площею 68,9 кв.м., розташованого на земельній ділянці, площею 794 кв.м., що знаходиться в м. Харкові по вул. Шевченка, 42, з надвірними будівлями: гараж літ. «Б», оглядна яма літ. «б», сараї літ. «В,З», вбиральня літ. «Г», льохи літ. «Д,Е», літня кухня літ. «Ж», сини літ. «ж», ворота №1. Згідно з Державним актом на праві власності на земельну ділянку від 05.06.2007 року, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка по вул. Шевченка, 42, в м. Харкові, отриманої в процесі приватизації. Відповідно до Технічного паспорту, виготовленого КП «ХМБТІ» 12.02.2004 року, спірний житловий будинок з надвірними будівлями №42 по вул. Шевченка в м. Харкові, містить самочинно побудовані приміщення та переобладнані приміщення. Згідно з Технічним висновком ТОВ «Харківреконструкція» виготовленого в 2015 році, технічний стан самовільно реконструйованого житлового будинку задовільне, відповідає вимогам експлуатаційної надійності, дотримані санітарні та протипожежні норми. Позивач в установленому порядку для узаконення, введення в експлуатацію самочинно побудованих приміщень та переобладнаних приміщень до уповноважених органів не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об'єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката (ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»). Відповідно до п. 13 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461, зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. В матеріалах справи відсутня декларація про початок будівельних робіт в житлових будинках літ. «А-1» та «М-1» по вул. Шевченка, 42 у м. Харкові, а також декларація про готовність обєкта до експлуатації. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК). Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно зі ст. 14 ЗУ «Про основи містобудування», до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать проведення робіт з прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6, при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону № 3038-VI, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Наданий позивачем технічний висновок про стан будівельних конструкцій житлового дому літ. «М-1» та прибудов літ. «а2» до житлового будинку літ. «А-1», розміщених по вул. Шевченка, 42 у м. Харкові, розроблений ТОВ «Харківреконструкція» не дає права експлуатувати реконструйовані приміщення. Необхідним є отримання дозвільних документів у встановленому законом порядку. У позивача відсутні будь-які дозвільні документи на проведення будівельних робіт, зокрема, декларація про початок виконання будівельних робіт та декларація про готовність об'єкта до експлуатації, відсутні докази погодження будівництва з відповідними службами містобудування та архітектури, санепідемнагляду і пожежного нагляду. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво фактично за відсутності предмета спору, оскільки права позивача ніким не оспорюються. Зокрема, позивач використовує судовий порядок визнання права власності на самочинне будівництво, для того щоб не дотримуватися встановленого порядку одержання дозволу на будівництво та іншої дозвільної документації. Кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України). Однак позивачем не надано доказів звернення до компетентних органів з питання узаконення самочинного будівництва, не надано доказів відмови компетентними органами у вирішенні зазначеного питання, рішення якого давали б підстави вважати про наявність спору про право. Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Оскільки суд не повинен заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво й узгодженню забудови, визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку повинне залишатися винятковим способом захисту права. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed