Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

25. 08. 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , [INFO] померла його матір - [PERSON] . До дня смерті батьки перебували у шлюбі. Після смерті батьків відкрилася спадщина. Покійний [PERSON] мав у власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями позивач позбавлений можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадкування у нотаріальному порядку. У зв`язку із вищевикладеним просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . У судове засідання позивач з`явився. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Третя особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, вважаються повідомленими належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши думку позивача, надані письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками [PERSON] є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] відповідно. (а.с. 8). [INFO] помер [PERSON] , місце смерті с. Чорнолозка Сахновщинського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20.11.1987 року. (а.с. 9). [INFO] померла [PERSON] , місце смерті с. Чорнолозка Сахновщинського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 07.12.2000 року. (а.с. 10). Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 18.01.2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу з 30.06.1967 року. (а.с. 11). Відповідно до довідки Сахновщинської селищної ради Харківської області від 20.11.2019 року інформацією про забудову домоволодіння [PERSON] , який помер [INFO] , по [ADDRESS] , селищна рада не володіє. (а.с. 27). Із довідки Сахновщинської селищної ради Харківської області від 05.11.2019 року житловий будинок по [ADDRESS] належить на праві власності померлому [PERSON] (а.с. 26). До дня смерті [INFO] [PERSON] постійно проживав по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Сахновщинської селищної ради Харківської області від 15.01.2019 року. (а.с. 25). Із довідки Сахновщинської селищної ради Харківської області від 07.11.2019 року вбачається, що земельна ділянка орієнтовним розміром 0,25 га надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] згідно поземельної книги Сахновщинської селищної ради належала на праві власності померлій [INFO] [PERSON] (а.с. 28-31). Із погосподарської книги Сахновщинської сільської ради на м`я [PERSON] вбачається, що будинок в с. Чорнолозка побудован в 1960 році, в якому проживали, зокрема, [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , - позивач по справі проживав до 1978 року. (а.с. 18-21). Згідно довідки Сахновщинської селищної ради Харківської області від 15.01.2019 року [PERSON] фактично вступив у володіння спадщиною (будинком з надвірними будівлями), проживає у будинку по [ADDRESS] з 1993 року, доглядає за будинком, користується присадибною ділянкою. Із довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Сахновщинської селищної ради Харківської області від 27.06.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] з 21.08.2009 року (а.с. 32, 73). Із довідки Сахновщинського малого госпрозрахункового комунального підприємства технічної інвентаризації від 30.10.2019 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] було збудовано у 1960 році. Будівництво завершено. Будинок з надвірними будівлями знаходиться в експлуатації. (а.с. 22-24). На замовлення [PERSON] на будинок [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт Сахновщинським малим госпрозрахунковим комунальним підприємством технічної інвентаризації 06.03.2019 року. (а.с. 33-36). 08.10.2019 року [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори Сахновщинського нотаріального округу Харківської області із заявою про видачу Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 65). Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ухвалену державним нотаріусом Сахновщинського нотаріального округу Харківської області Серьогіною О.М. від 08.10.2019 року, вбачається, що [PERSON] на підставі його заяви-прохання було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , після померлого [PERSON] у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. (а.с. 14). Із інформації Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області від 12.11.2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася. Із заявою-проханням про видачу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії звернувся [PERSON] . Постанова буда винесена 08.10.2019 року. Інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] до державної нотаріальної контори не надходило. (а.с. 47) Разом з тим, із ксерокопій заяв [PERSON] , [PERSON] , оригінали яких було надано у суді позивачем для огляду, вбачається, що останні відмовилися від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , які було засвідчено державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіною О.М. 21.02.2020 року (а.с. 12- 13). Далі, Із інформації Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області від 12.11.2020 року вбачається, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулися сини спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку частку (пай) було видано їм 09.04.2002 року за реєстровим № 594 в рівних долях кожному. Спадкове майно, на яке було видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом у землі, яка перебуває у колективній власності КСП " Шлях Леніна" смт. Сахновщина Сахновщинського району Харківської області, розміром 6, 8 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості), належної померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0101725, виданого Сахновщинською районною державною адміністрацією і зареєстрованого у Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 14. 08. 1997 року за № 806 ( а.с. 47-50). На час смерті [PERSON] проживав по [ADDRESS] , зі своєю дружиною [PERSON] , яка померла [INFO] і яка до дня смерті проживала за вищевказаною адресою. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР 1963 рокувизначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Положеннями ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Дії, що свідчать про прийняття спадщини Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. С т а т т ею 550. Передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Разом з тим, із матеріалів позовної заяви вбачається, що до смерті батька - [PERSON] , а саме 30.07.1987 році, позивач вибув із домоволодіння [ADDRESS] , та повернувся на постійне місце проживання лише у 1993 році. Відповідно до положень ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ухвалену державним нотаріусом Сахновщинського нотаріального округу Харківської області Серьогіною О.М. від 08.10.2019 року, вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] після смерті батька, який помер [INFO] році, у зв`язку із пропуском 6-місячного строку подання заяви про прийняття спадщини. [PERSON] позовних вимог про продовження строку для прийняття спадщини ( ст. 550 ЦК України в ред. 1963 року) із зазначенням поважності причини пропуску строку більше 30 років, а не про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті батьків у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на майно, не пред`явлено. За таких обставин, [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обрано невірний спосіб захисту порушених прав. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed