Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

[PERSON] об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої пенсії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] відповідач по справі, перебуває на обліку як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 16.02.2007 року, призначеного відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів ", загальний стаж позивача складає 37 років 7 місяців 29 днів. У зв'язку з проведенням, 18.03.2016р. перерахунку пенсії [PERSON], на підставі постанови вищого адміністративного суду України № К/800/55007/13 від 19 листопада 2015 року, якою змінено раніше виконану постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року, а саме в частині визначення розміру відсотків при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 80 %. За період з 01.04.2012 по 02.06.2013 рік утворилась переплата пенсії в сумі 38389,03 грн. В період з 01.04.2012 по 02.06.2013.року відповідач отримував щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці в більшому розмірі ніж було йому належно. Після чого згідно розпорядженням №151568 від 25.01.2016 р. пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсіонер отримує пенсійні виплати згідно чинного законодавства. Крім того, ст. 50 Закону № 1058 законодавство надало можливість добровільного повернення виниклої переплати пенсії. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 п. 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р. за №374/7695, переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством. Ст. 50 Закону № 1058-IV закріплене право стягнення органами Пенсійного фонду України сум пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. Оскільки, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення, заборгованість перед Пенсійним фондом України є заборгованістю перед державою. Таким чином, безпідставно набута позивачем пенсія понад розмір, визначений законодавством, фактично, є завданням майнової шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України За таких обставин, заборгованість про стягнення якої просить позивач фактично є матеріальною шкодою, що завдана відповідачем, а тому доцільно до даних правовідносин застосовувати строки стягнення шкоди, передбачені Цивільним кодексом України. Стаття 257 ЦК України, встановлює позовну давність тривалістю у три роки. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Отже, оскільки, до теперішнього часу сума переплати пенсії не повернута, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. За змістом ст. 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав. Отримавши пенсію відповідач набув право власності на неї, та йому як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпоряження. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], іпн. [NUMBER], мешкає за адресою: [ADDRESS], 69091) на користь [PERSON] об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 38389,03 грн., яка виникла за період з 01.04.2012 р по 02.06.2013 р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмові пояснення. Наполягав на тому, що відсутня його вина у переплаті сум пенсії. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченим та оголошеними в судовому засіданні. Копією паспорту та ідентифікаційного номера відповідача; копією даних пенсійних виплат [PERSON] від 18.03.2016 р. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] набув правового статусу судді у відставці відповідно до наказу начальника ТУ ДСА України в Запорізькій області від 11.06.2004 року, а також відповідно до стажу роботи на посаді судді на день звільнення - 27 років 10 місяців 9 днів, йому було встановлене довічне грошове утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді, який він отримує по цей час. Згідно з постановою Жовтневого райсуду міста Запоріжжя від 18.12.2012 року визнано відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання [PERSON] незаконною та зобов'язано Пенсійний фонд провести перерахунок розміру його щомісячного довічного грошового утримання йому як судді у відставці і провести відповідні виплати. Постановою Дніпропетровського апеляційного адмінсуду від 12.09.2013 року вказана постанова суду першої інстанції була частково змінена і яка, як вказує в своєму позові позивач, ним була виконана, а саме за період з 01.04.2012 року по 02.06.2013 року [PERSON] було перераховано щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді. Постановою вищого адміністративного суду України по справі № К/800/55007/13 від 19 листопада 2015 року, змінено раніше виконану постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року, а саме в частині визначення розміру відсотків при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з розміру 80 %. Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Частиною 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 3668, яка була чинною з 01.10.2010 року та передбачала виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 80% грошового утримання судді, були внесені зміни в частину 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07.07.2010 року, яка передбачала виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати працюючого судді. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року у справі № 3-рп/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці): визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), частини першу, другу статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI. Визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): - частину третю, перше, друге, третє речення частини пятої статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI; - статтю 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI; - абзац другий пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої, третьої статті 42 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством. Положення Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI та Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI, визнано неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними. Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що частина 3 статті 138 Закону України № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню до даних правовідносин як така, що втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року . Натомість, підлягає застосуванню частина 3 статті 138 Закону України № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «щомісячне грошове утримання судді виплачується у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний новий рік роботи на посаді судді понад 20 років, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді збільшується на 2 % заробітку, але не більше ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання». Таким чином, 18.03.2016 року - на день виконання постанови Вищого адмінсуду України від 19.11.2015 року в частині визначення розміру відсотків при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідачу як судді у відставці у розмірі 80% за період з 01.04.2012 року по 02.06.2013 року чинним також було і рішення Конституційного Суду України № З-рп/2013 від 03.06.2013 року, яким частина 3, перше, друге, третє речення частини 5 статті 138 Закону України № 2453 у редакції Закону № 3668 були, відповідно до вимог Конституції України визнані неконституційними з часу ухвалення рішення, яке має преюдиціальне значення при розгляді позовів судами, відповідно до частини 2 статті 150 Конституції України, є також обов'язковим до виконання і державними органами, яким і є позивач. Згідно зі статтею 1215 ЦК України 1. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Зазначеними нормами законодавець визначив, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера, його недобросовісності або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачем [PERSON] об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя не доведено факту надмірно виплаченої відповідачу [PERSON] пенсії у розмірі 38389,03 грн. за період з 01.04.2012 р по 02.06.2013 р., в звязку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed