Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № MKH0G000000930 від 22 квітня 2004 року та виселення. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22 квітня 2004 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 6000 доларів США, зі сплатою 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 квітня 2009 року. За умовами даного кредиту відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом. Однак, незважаючи на вказане вище та умови договору [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору в частині погашення заборгованості за кредитом не виконав, тому заборгованість станом на квітень 2014 року становить 8914,66 доларів США, що за курсом 11.38 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 квітня 2014 року становить 101448 грн. 83 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 1859,51 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3155,27 долари США; пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором кредиту - 3899,88 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту між позивачем та [PERSON] 22 квітня 2004 укладено договір іпотеки, на підставі якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме, житловий будинок [ADDRESS]. Позивач просить звернути стягнення будинок [ADDRESS] шляхом продажу предмету іпотеки з укладенням договору купівлі-продажу та виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають за даною адресою. У судове засідання представник позивача не з'явився, останній подав заяву, про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти постановлення рішення в заочному розгляді справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, оскільки відповідач отримав даний кредит фактично для придбання будинку, в якому проживає вся його сім'я. Таким чином, на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до наступного. Судом належними доказами встановлено, що між ПАТ КБ «Приват Банк», та [PERSON] 22 квітня 2004 року укладено кредитний договір, згідно якого остання отримав кредит на суму 6000 доларів США. 2 із 4 За умовами зазначеного вище кредиту відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом. Крім того, з метою забезпечення зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, сторони уклали договір іпотеки, за яким відповідач передав під іпотеку будинок [ADDRESS]. Однак, відповідач в порушення вимог вищевказаного договору свої зобов'язання, в частині погашення заборгованості за кредитом згідно графіку, не виконував, що значно порушує права позивача та вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що заборгованість відповідача станом на квітень 2014 року становить 8914,66 доларів США, що за курсом 11.38 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25 квітня 2014 року - 101448 грн. 83 коп., яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом - 1859,51 доларів США; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 3155,27 долари США; - пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором кредиту - 3899,88 доларів США Згідно вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з вимогами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 33 та статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. У свою чергу 03 червня 2014 року прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 07 червня 2014 року. У силу пункту 1 частини 1 Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, 3 із 4 які є суб'єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Зазначений вище Закон було прийнято з метою підтримки громадян України, які мають невиконані зобов'язання за договорами споживчого кредиту в іноземній валюті (валютних кредитів), укладеними з фінансовими установами та банками України шляхом встановлення порядку і умов конвертації зобов'язань за кредитними договорами в іноземній валюті в національну валюту України та пропонувалося мінімалізувати негативні наслідки інфляції національної валюти для громадян України та убезпечити зазначених громадян від виникнення скрутної фінансової ситуації.Основною метою прийняття Закону, як зазначалося у пояснювальній записці, є забезпечення конституційних прав громадян та відновлення довіри до банків та інших фінансових установ, вжиття оперативних заходів та мінімалізації можливих збитків громадян при виконанні своїх кредитних зобов'язань. Даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами даного спору. Як зазначено вище, наданими суду належними доказами встановлено, що споживчий кредит відповідачу надано в іноземній валюті при цьому, загальна площа спірного будинку становить 44,90 кв.м. (житлова 25,40 кв.м.). Згідно довідки, виданої виконкомом Количинської селищної ради №644 віл 08 квітня 2015 року та відомостей зазначених в будинкові книзі відповідач разом зі своєю сім'єю зареєстрований в будинку [ADDRESS] відповідно це є єдиним місцем його проживання, доказів про наявність іншого нерухомого майна у відповідача суду не представлено, а тому законних підстав для задоволення позову про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості в розмірі 8914,66 доларів США за кредитним договором від 22 квітня 2004 року на вказану квартиру на даний час у суду немає. Враховуючи наведене, у вимогах банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення слід відмовити з підстав, передбачених Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Крім того, статтею 3 вказаного вище Закону визначено, що цей Закон втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Таким чином, після прийняття відповідного закону, яким буде врегульовано порядок погашення основної суми заборгованості, порядок погашення (урахування) курсової різниці, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на основну суму заборгованості, загальний розмір вимог Банку та їх складові будуть відрізнятись від заявлених в цій справі. Щодо вимоги про виселення, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки дана вимога є похідною від звернення стягнення, тому вона також не може бути задоволена. Відмовляючи у задоволенні позову, суд на підставі ст.88 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: dismissed