Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У жовтні 2018 р.позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] на телеканалі «24 канал» транслювався випуск програми автора та ведучого [PERSON] «[INFO]» під назвою «[INFO]». Відеозапис цієї програми розміщений також на сайті телеканалу за посиланням [INFO] . Змістом цієї статті є текстова розшифровка цього відеоматеріалу. [INFO] о 23:15 на сайті цього ж телеканалу «24 канал » у підрозділі «Відеоблоги» розділу «Публікації» розміщена стаття « [INFO] », яка складена на підставі цього випуску програми «[INFO]» та частково дублює зміст програми «[INFO]». Вказана стаття міситься за посиланням [INFO]. Зі змісту наведених програм, які знаходятся у вільному доступі та поширені серед невизначеного кола осіб, вбачається, що поширена інформація стосується позивача. В програмі «[INFO]» під назвою «[INFO]». Відповідачами поширена недостовірна інформація відносно позивача, а саме: « … [PERSON] був заступником голови Вищого господарського суду України, в якому разом зі своїм начальником [PERSON] вони вибудували масштабну схему заробітку грошей.»; «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкована [PERSON] та [PERSON] і була влаштована так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. З іншого боку, якщо закон був на вашому боці, то судді підпорядковані [PERSON] не могли просто так взяти і винести рішення на вашу користь. За прийняття законного рішення часто теж треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне»; «Відтак, за часи [PERSON] скандальна пара [PERSON] та [PERSON] , а також підконтрольні їм судді втрутилися в розгляд сотень справ. Не дивно, що суддя [PERSON] за часи своєї кар`єри встиг непогано збагатитися»; «Цей суддя є власником дванадцяти квартир, кількох офісів і будинку на тисячу квадратних метрів»; «Мої джерела твердять, що [PERSON] довелося як щедрому Санта Клаусу роздати в якості подарунків більшу частину з цих тринадцяти мільйонів швейцарських франків за правильне розслідування його справи в прокуратурі»; «Днями в СБУ заявили, що викрили [PERSON] ще й у фінансуванні тероризму»; «СБУ стверджує, що [PERSON] тісно пов`язаний з донецькими сепаратистами, зокрема, всі ці роки він безперешкодно вкладав отримані з продажу суддівських рішень гроші в купівлю нерухомості в окупованому Донецьку.»; «В одному з офісів, придбаних [PERSON] навіть розмістився так званий центробанк донецьких сепаратистів. Крім того, СБУ отримала докази того, що підконтрольні [PERSON] фірми регулярно сплачували податки бойовикам.»; «І ось через три роки у СБУ відкрилися очі. Вона оголосила судді [PERSON] підозру у підтримці терористів.». У статті « [INFO] » відповідачами поширена недостовірна інформація відносно позивача, а саме: « [PERSON] тісно пов`язаний з донецькими сепаратистами»; «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкованою [PERSON] та [PERSON] , її було влаштовано так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. За прийняття законного рішення треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне»; «… за часи [PERSON] скандальна пара [PERSON] та [PERSON] , а також підконтрольні їм судді втрутилися в розгляд сотень справ. Не дивно, що суддя [PERSON] за часи своєї кар`єри встиг непогано збагатитися»; «Всі ці роки [PERSON] безперешкодно вкладав гроші, отримані з продажу суддівських рішень, в купівлю нерухомості в окупованому Донецьку. В одному з офісів, придбаних [PERSON] навіть розмістився, так званий, Центробанк донецьких сепаратистів. Крім того, СБУ отримала докази того, що підконтрольні [PERSON] фірми регулярно сплачували податки бойовикам»; «Днями в СБУ заявили, що викрили [PERSON] ще й у фінансуванні тероризму». Позивач зазначає, що з 2000 року він працює суддею, з 16.05.2013 р. по теперішній час він є суддею Вищого господарського суду України. За весь час своє кар`єри він сумлінно та чесно виконував покладені на нього обов`язки, відповідно до вимог чинного законодавства, суддівську діяльність не поєднував з іншою оплачуваною роботою. Поширена вище інформація є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, принижує його як людину, є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, негативною, образливою, дискредитаційною, спотворює уявлення про себе у суспільстві. Жодних неправомірних дій, злочинів під час правосуддя позивач не вчиняв, не є підозрюваним по жодному кримінальному провадженню, обвинувального вироку суду відносно позивача не має, в тому числі щодо вчинення корупційних діянь та діянь щодо фінансування тероризму, про які йдеться у публікації. Поширена інформація є догадками відповідачів, які належними доказами не підтверджені. Позивач зазначає, що за рахунок незаконної діяльності не збагачувався, великою кількістю нерухомого майна не володіє. Наявне майно зазначено в деклараціях, які є у вільному доступі на офіційному сайті Національного агентства України з питань запобігання корупції у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування. Декларація за 2017 рік підтверджує відсутність наявності у позивача майна, про яке зазначають відповідачі. Підозра у досудовому розслідуванні, яке проводить Генеральна прокуратура України стосовно позивача не скасована, досудове розслідування закінчено, триває ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, а тому позивач не впливав на розслідування кримінальної справи, про яке зазначали відповідачі. Поширена інформація міститься у формі фактичних тверджень, які не можуть трактуватись як оціночні судження. З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог від 27.02.2018 (а.с. 171-175), представник позивача просить визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, викладену вище інформацію, поширену [INFO] на телеканалі «24 канал » у випуску програми «[INFO]», у статті [PERSON] під назвою «[INFO]», яка розміщена на сайті телеканалу «24 канал » за посиланням [INFO] , а саме: « … [PERSON] був заступником голови Вищого господарського суду України, в якому разом зі своїм начальником [PERSON] вони вибудували масштабну схему заробітку грошей.»; «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкована [PERSON] та [PERSON] і була влаштована так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. З іншого боку, якщо закон був на вашому боці, то судді підпорядковані [PERSON] не могли просто так взяти і винести рішення на вашу користь. За прийняття законного рішення часто теж треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне»; «Відтак, за часи [PERSON] скандальна пара [PERSON] та [PERSON] , а також підконтрольні їм судді втрутилися в розгляд сотень справ. Не дивно, що суддя [PERSON] за часи своєї кар`єри встиг непогано збагатитися»; «…цей суддя є власником дванадцяти квартир, кількох офісів і будинку на тисячу квадратних метрів»; «….. [PERSON] довелося….роздати в якості подарунків більшу частину з цих тринадцяти мільйонів швейцарських франків за правильне розслідування його справи в прокуратурі»; «Днями в СБУ заявили, що викрили [PERSON] ще й у фінансуванні тероризму»; «СБУ стверджує, що [PERSON] тісно пов`язаний з донецькими сепаратистами, зокрема, всі ці роки він безперешкодно вкладав отримані з продажу суддівських рішень гроші в купівлю нерухомості в окупованому Донецьку.»; «В одному з офісів, придбаних [PERSON] навіть розмістився так званий центробанк донецьких сепаратистів. Крім того, СБУ отримала докази того, що підконтрольні [PERSON] фірми регулярно сплачували податки бойовикам.»; «Вона оголосила судді [PERSON] підозру у підтримці терористів.». Визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену [INFO] у статті « [INFO] », яка розміщена на сайті телеканалу «24 канал » у підрозділі «Відеоблоги» розділу «Публікації» та міститься за посиланням[INFO], а саме: « [PERSON] тісно пов`язаний з донецькими сепаратистами»; «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкованою [PERSON] та [PERSON] , її було влаштовано так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. За прийняття законного рішення треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне»; «… за часи [PERSON] скандальна пара [PERSON] та [PERSON] , а також підконтрольні їм судді втрутилися в розгляд сотень справ. Не дивно, що суддя [PERSON] за часи своєї кар`єри встиг непогано збагатитися»; «Всі ці роки [PERSON] безперешкодно вкладав гроші, отримані з продажу суддівських рішень, в купівлю нерухомості в окупованому Донецьку. В одному з офісів, придбаних [PERSON] навіть розмістився, так званий, Центробанк донецьких сепаратистів. Крім того, СБУ отримала докази того, що підконтрольні [PERSON] фірми регулярно сплачували податки бойовикам»; «Днями в СБУ заявили, що викрили [PERSON] ще й у фінансуванні тероризму». Зобов`язати відповідачів у випуску програми «[INFO]» та веб-сайті телеканалу «24 канал» [INFO] у розділу «Публікації» спростувати недостовірну інформацію, шляхом проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду у справі, не допускаючи власних коментарів. Зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, шляхом розміщення на на веб-сайті телеканалу «24 канал» [INFO] у розділі «Публікації» з розміщенням на посилання на спростування на головній сторінці сайту, повідомлення про спростування недостовірної інформації із заголовком: «Спростування недостовірної інформації стосовно [PERSON] » із викладенням вступної та резолютивної частини рішення суду. Зобов`язати ПАТ «Телерадіокомпанія Люкс» вилучити статтю автора [PERSON] «[INFO]», розміщену в мережі інтернет на веб- сайті телеканалу «24 канал» [INFO] за посиланням [INFO] та вилучити статтю « [INFO] », розміщену в мережі інтернет на веб-сайті телеканалу «24 канал» [INFO] за посиланням [INFO]. Судові витрати стягнути з відповідачів. Ухвалою суду від 22.11.2018 р. відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 54). 22.01.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс», у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на відсутність доказів, які б підтверджували факт поширення інформації по телебаченню, оскільки розповсюдження інформація по телебаченню та в мережі інтернет є різними способами поширення інформації. Також відсутні докази, що того, хто є власником сайту [INFO]. Позивач є публічною особою, тому відкритий для критики і пильного нагляду громадськості, межа щодо такої особи є значно ширшою. Інформація, яку позивач просить визнати недостовірною є загальновідомою, містить оціночні судження, деякі вислови є нейтральними по відношенню до позивача, дані відносно нього не згадуються. Частина поширеної інформації щодо позивача міститься на сайтах СБУ, ГПУ (а.с. 90-97). 04.02.2019 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, зазначила, що викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності та не спростовують факту поширення відповідачем недостовірної інформації. Відповідач наданим відеозаписом та листом до нього від 31.10.2018 підтвердив факт того, що програма транслювалась на каналі 24, який йому належить. Крім того, на сайті каналу [INFO] міститься інформація, що власником сайту є ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс». Наявність тієї обставини, що позивач є публічною особою, не позбавляє його права на захист від порушення своїх прав. Позовні вимоги щодо визнання недостовірної інформації у неповному вигляді не спричинить поновлення порушеного немайнового права позивача у повному обсязі. Позивач просить спростувати інформацію, яка стосується особи позивача. Поширені відомості містять фактичні твердження, а не оціночні судження, стосуються особи позивача, не відповідають дійсності, порочать честь та гідність позивача. Поширені цитати мають категоричну стверджувальну форму, прямо вказують на вчинення позивачем тих чи інших дій. Посилання на відкриту інформацію на сайтах СБУ, ГПУ, не має відношення до даної недостовірної інформації, оскільки інформація стосується кримінального провадження, що розслідується СБУ, прес-реліз ГПУ не містить взагалі про це жодних даних (а.с. 108-118). Ухвалою суду від 24.04.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 187). Поивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача ТОВ"Телерадіокомпанія Люкс"-Ничка Ю.В. в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на його безпідставність при цьому посилався на викладені обставини у відзові на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином (а.с. 74, 184, 196), причини неявки суду не відомі, а тому суд вважає за можливим проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] на телеканалі «24 канал» транслювався випуск програми автора та ведучого [PERSON] «[INFO]» під назвою «[INFO]». Відеозапис цієї програми [INFO] о 23:00 розміщений також на сайті телеканалу «24 канал» за посиланням [INFO] та містить наступну інформацію: « …[PERSON] був заступником голови Вищого господарського суду України, в якому разом зі своїм начальником [PERSON] вони вибудували масштабну схему заробітку грошей.»; «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкована [PERSON] та [PERSON] і була влаштована так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. З іншого боку, якщо закон був на вашому боці, то судді підпорядковані [PERSON] не могли просто так взяти і винести рішення на вашу користь. За прийняття законного рішення часто теж треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне»; «Відтак, за часи [PERSON] скандальна пара [PERSON] та [PERSON] , а також підконтрольні їм судді втрутилися в розгляд сотень справ. Не дивно, що суддя [PERSON] за часи своєї кар`єри встиг непогано збагатитися»; «Цей суддя є власником дванадцяти квартир, кількох офісів і будинку на тисячу квадратних метрів»; «Мої джерела твердять, що [PERSON] довелося як щедрому Санта Клаусу роздати в якості подарунків більшу частину з цих тринадцяти мільйонів швейцарських франків за правильне розслідування його справи в прокуратурі»; «Днями в СБУ заявили, що викрили [PERSON] ще й у фінансуванні тероризму»; «СБУ стверджує, що [PERSON] тісно пов`язаний з донецькими сепаратистами, зокрема, всі ці роки він безперешкодно вкладав отримані з продажу суддівських рішень гроші в купівлю нерухомості в окупованому Донецьку.»; «В одному з офісів, придбаних [PERSON] навіть розмістився так званий центробанк донецьких сепаратистів. Крім того, СБУ отримала докази того, що підконтрольні [PERSON] фірми регулярно сплачували податки бойовикам.»; «І ось через три роки у СБУ відкрилися очі. Вона оголосила судді [PERSON] підозру у підтримці терористів.» (а.с. 39-42, 66-68). [INFO] о 23:15 на сайті телеканалу «24 канал » у підрозділі «Відеоблоги» розділу «Публікації» розміщена стаття « [INFO] ».Вказана стаття міситься за посиланням [INFO] та містить, в тому числі насутпну інформацію: « [PERSON] тісно пов`язаний з донецькими сепаратистами»; «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкованою [PERSON] та [PERSON] , її було влаштовано так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. За прийняття законного рішення треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне»; «… за часи [PERSON] скандальна пара [PERSON] та [PERSON] , а також підконтрольні їм судді втрутилися в розгляд сотень справ. Не дивно, що суддя [PERSON] за часи своєї кар`єри встиг непогано збагатитися»; «Всі ці роки [PERSON] безперешкодно вкладав гроші, отримані з продажу суддівських рішень, в купівлю нерухомості в окупованому Донецьку. В одному з офісів, придбаних [PERSON] навіть розмістився, так званий, Центробанк донецьких сепаратистів. Крім того, СБУ отримала докази того, що підконтрольні [PERSON] фірми регулярно сплачували податки бойовикам»; «Днями в СБУ заявили, що викрили [PERSON] ще й у фінансуванні тероризму» (а.с. 43-44, 62). Відповідно до наданої представником декларації [PERSON] за 2017 р., роздрукованої із сайту Єдиного державного реєстру декларацій, зазначено, що позивач є суддею Вищого господарського суду України. Об`єктами його нерухомості є житловий будинок, загальною площею 73,10 кв.м., що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Ходосівка, датою набуття права є 02.01.2015 р., квартира в м. Києві, загальною площею 84,5 кв.м., дата набуття права 84,5 кв.м. Цінним рухомим майном (крім транспортних засобів) вказано годинник, карабін. Транспортним засобом є мотоцикл (мопед) (а.с. 77-86). Висновком лінгвістичної експертизи №15/19 від 22.02.2019, складеного ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» визначено, що висловлювання: «… [PERSON] був заступником голови Вищого господарського суду України, в якому разом зі своїм начальником [PERSON] вони вибудували масштабну схему заробітку грошей.»; «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкована [PERSON] та [PERSON] і була влаштована так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. З іншого боку, якщо закон був на вашому боці, то судді підпорядковані [PERSON] не могли просто так взяти і винести рішення на вашу користь. За прийняття законного рішення часто теж треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне»; «Відтак, за часи [PERSON] скандальна пара [PERSON] та [PERSON] , а також підконтрольні їм судді втрутилися в розгляд сотень справ. Не дивно, що суддя [PERSON] за часи своєї кар`єри встиг непогано збагатитися»; «Цей суддя є власником дванадцяти квартир, кількох офісів і будинку на тисячу квадратних метрів»; «Мої джерела твердять, що [PERSON] довелося як щедрому Санта Клаусу роздати в якості подарунків більшу частину з цих тринадцяти мільйонів швейцарських франків за правильне розслідування його справи в прокуратурі»; «Днями в СБУ заявили, що викрили [PERSON] ще й у фінансуванні тероризму»; «СБУ стверджує, що [PERSON] тісно пов`язаний з донецькими сепаратистами, зокрема, всі ці роки він безперешкодно вкладав отримані з продажу суддівських рішень гроші в купівлю нерухомості в окупованому Донецьку.»; «В одному з офісів, придбаних [PERSON] навіть розмістився так званий центробанк донецьких сепаратистів. Крім того, СБУ отримала докази того, що підконтрольні [PERSON] фірми регулярно сплачували податки бойовикам.»; «І ось через три роки у СБУ відкрилися очі. Вона оголосила судді [PERSON] підозру у підтримці терористів.», «Вся вертикаль господарських судів України була підпорядкованою [PERSON] та [PERSON] , її було влаштовано так, що будь-яке рішення, яке стосується господарських суперечок можна було купити за гроші. За прийняття законного рішення треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне» містить дані, які можна перевірити на відповідність їх дійсності, є фактичним твердженням. Вислів «За прийняття законного рішення треба було платити, оскільки, якщо ви не заплатите за законне рішення, ваш опонент може купити рішення незаконне» відноситься до позивача, є поясненням, яким чином «підпорядковані» А. [PERSON] судді приймали рішення у господарських справах. Тексти публікації «[INFO]» та стенограми відеозапису програми «[INFO] з [PERSON] » від [INFO], висловлювання «Цей суддя є власником дванадцяти квартир, кількох офісів і будинку на тисячу квадратних метрів» відноситься до позивача, під словосполученням «цей суддя» мається на увазі [PERSON] (а.с. 147-168). При вирішенні данного спору, суд керується наступним. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі статтею 10 Конвенції і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) судам роз`яснено, що статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). У розумінні п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» 27.02.2009 N 1, позивач, займаючи посаду заступника голови Вищого господарського суду України, належав до категорії публічних осіб. Суд звертає увагу, що відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 29.11.2017 у справі № 6-639цс17 у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів. У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. З аналізу вказаних рішень вбачається, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Таким чином, оскільки [PERSON] , є публічною особою, а тому свідомо відкритий для прискіпливого контролю за його особою, як з боку активістів, журналістів так і пересічних громадян. Інформація, поширена відповідачами стосується виключно професійної діяльності, а не його приватного життя. Крім того, враховуючи публічний статус позивача та те, що поширена інформація стосувалася його публічної діяльності та мала суспільний інтерес, позивач повинен бути терпимим до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб. Разом із тим, частиною першою статті 30 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» передбачено, що журналіст має право шукати, одержувати і поширювати інформацію. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року). Слід зауважити, що журналістська свобода та громадська діяльність також включають можливість перебільшень або навіть провокацій. Повідомлення новин, засноване на інтерв`ю або відтворенні висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (рішення ЄСПЛ у справі «The Observer and The Guardian v. the United Kingdom», від 26 листопада 1991 року). У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту, і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у розповсюдженні висловлювань інших осіб буде суттєво заважати пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин (рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» заява № 16695/04 від 15 липня 2010 року, остаточне 15 жовтня 2010 року). Преса відіграє істотну роль у демократичному суспільстві. І хоча вона не може переступати певні межі, зокрема, щодо репутації, прав інших осіб і необхідності запобігання розголошенню конфіденційної інформації, тим не менш, її обов`язком є передавати у спосіб, сумісний із її обов`язками та відповідальністю, інформацію та ідеї з усіх питань суспільного інтересу, включно з тими, що стосуються правосуддя. Не тільки на неї покладається завдання передавати таку інформацію та ідеї; громадськість також має право їх отримувати. Стаття 10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надаються. Журналістська свобода також включає можливість перебільшень або навіть провокацій. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року). Відтак, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. З урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, належним чином дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, в контексті всієї поширеної інформації щодо [PERSON] суд дійшов висновку про те, що поширена [INFO] інформація не є такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача, викладені відомості містять фактичні, оціночні судження та стосуються як позивача, дії якого вчинялись як публічною особою, так і іншої особи. Першоджерело інформації розповсюджене із сайту СБУ України та ГПУ України. А тому і наданий суду висновок експерта №15/19 від 22.02.2019, що був виконаний на вимогу позивача, судом не приймається до уваги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації та її спростування, відшкодування моральної шкоди, необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed