Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

01.08.2012 р. Малиновська районна адміністрація Одеської міської радизвернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 02.08.2012 року ухвалою Малиновського районного суду (с. Буран О.М.) у справі було відкрито провадження. Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 27.04.2016 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду та по справі було визначено головуючого суддю Леонова О.С. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймачем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер. Відповідно до ордеру № б/н від 06.01.1961 року двокімнатна квартира [ADDRESS] надана чотирьом особам: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Ситнікову (ініціали нерозбірливі). Вироком Народного суду Іллічівського району м. Одеси від 14 серпня 1980 р. [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину за ст. 206, ч.3 УК УРСР та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Згідно довідки № 070024 юг 311/51 від 01 червня 1985 р. [PERSON] відбув строк покарання у повному обсязі. Відповідно довідки № 986 від 19.03.2007 року [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з березня 2003 року. [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області № 128/02-25 від 19.03.2007 року адвокату [PERSON] підтверджені обставини мешкання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з березня 2003 року. Актом про не проживання від 17.10.2006 року було встановлено, що [PERSON] не проживає у [INFO] з 1989 року. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації від 20.11.03 р. № 1355/01-04 укладено договір найму на кімнату у [ADDRESS], з житловою площею 13 кв.м. за гр. [PERSON] із складом сімї із трьох осіб (дружина [PERSON], син [PERSON]). Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартири не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування нею. Визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №13 по вул. Февральській, 3 у м. Одесі, встановити порядок виконання рішення, за яким воно є підставою для органів реєстрації для зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-5) Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву (вхід. № 5377 від 07.02.2017 року), в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 48-50). Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.01.1961 року [PERSON] на сімю з чотирьох осіб, у тому числі і сина [PERSON] видано ордер на право зайняття та вселення у двокімнатну квартиру [ADDRESS], який знаходився на балансі Одеського будівельно монтажного експлуатаційного управління № 1 Одеської залізниці. 30.09.1977 року рішенням адміністрації «СУ-1» та профспілкового комітету вільну кімнату площею 13 кв. м. по вул. Бессарабській (Февральській) у м. Одесі виділено в користування сімї [PERSON] Після проходження військової служби та відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком пять років за вироком народного суду Іллічівського району м. Одеси від 14.08.1980 року [PERSON] 26.06.1985 року вселився у квартиру та був зареєстрований і разом з матірю продовжував користуватися нею. 28.04.1989 року [PERSON] померла. 04.11.2002 року за договором між Одеською залізницею та КП «Житлово-експлуатаційне обєднання Іллічівського району» цей будинок передано з балансу залізниці на баланс комунального підприємства, а на теперішній час будинок належить до відання Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~71, ст.\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Представник позивача посилається в позовній заяві на те, що оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування нею, спростовується вищезазначеними судовими рішеннями. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні зазначили, що [PERSON] більше шести місяців не проживав у [INFO] не з власної волі, а у звязку з протиправними діями [PERSON], [PERSON], [PERSON] які не впускали його до свого житла приблизно з листопада 2006 року по час виселення у 2016 році. На момент вселення сімї [PERSON] спірна квартира перебувала в користуванні сімї [PERSON], рішення про визнання їх такими, що втратили право користування цією квартирою, не приймалося, ордер на її зайняття сімєю [PERSON] не видавався, а їх вселення на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства не породжує у них права користування квартирою і вони є тимчасовими мешканцями (ч.1 ст. 98 ЖК УРСР). Як вбачається з листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 5126/01-20 від 07.11.2007 року гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] станом на 01.11.2007 року на квартирному обліку за місцем проживання в Малиновській районної адміністрації не перебували. Ордер про вселення в надане жиле приміщення, [PERSON] не надавався, що свідчить про відсутність законних підстав для вселення в житлове приміщення квартири№13 в будинку №3 по вул. Февральській в м. Одесі. [PERSON] навпаки був вселений в спірну квартиру як член сімї своєї матері [PERSON] за ордером від 06.01.1961 року, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення (ст. 58 ЖК УРСР). Вищезазначені обставини встановлені та підтверджені низкою прийнятих з приводу спірної квартири судових рішень. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2003 року визнано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зобовязано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти договір найму житла квартири №13 за адресою м. Одеса, вул. Февральська, б.3 з [PERSON], [PERSON], [PERSON], зобовязано СГІРФО Хмельницького РВ УМВС в Одеській області зареєструвати [PERSON], [PERSON], [PERSON] в квартирі №13 за адресою: м. Одеса, вул. Февральська, б.3 Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.02.2008 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2003 року скасовано та справу направлено на новий розгляд. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2012 року в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Малиновської районної адміністрації, відділу у справах громадянства і міграції та реєстрації фізичних осіб Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області, [PERSON] про визнання права користування житловою площею, зобовязання укласти договір житлового найму та здійснити реєстрацію, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено та в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Малиновської районної адміністрації, відділу у справах громадянства і міграції та реєстрації фізичних осіб Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області про виселення тимчасових мешканців, розірвання договору найму житла та зняття з реєстраційного обліку, про визнання права користування та вселення було також відмовлено. 17.12.2014 року рішенням апеляційного суду Одеської області за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Малиновської районної адміністрації, відділу у справах громадянства і міграції та реєстрації фізичних осіб Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області, [PERSON] про визнання права користування житловою площею, зобовязання укласти договір житлового найму та здійснити реєстрацію, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Малиновської районної адміністрації, відділу у справах громадянства і міграції та реєстрації фізичних осіб Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області про виселення тимчасових мешканців, розірвання договору найму житла та зняття з реєстраційного обліку, про визнання права користування та вселення, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, відповідно до якого вселено [PERSON] в [ADDRESS]; виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири №13 в будинку №3 по вул. Февральській в м. Одесі; зобовязано Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради розірвати договір житлового найма на [ADDRESS] з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 29.04.2015 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення апеляційного суду Одеської Області від 17.12.2014 року залишити без змін. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести\~місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість\~місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", передбачено, що коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу, коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою до відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Таким чином, суд вважає встановленим, що [PERSON] починаючи з листопада 2006 р. намагався вселитись в [ADDRESS] та саме з метою усунення перешкод в користуванні житлової площею звернувся до суду з позовом про виселеня [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] і зобовязанння Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради розірвати договір житлового найма на [ADDRESS] з [PERSON], [PERSON], [PERSON] Такі встановлені судом факти свідчать про те, що [PERSON] не втрачав свого інтересу до вказаного житла. Між тим, проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON] у спірній квартирі свідчить про неможливість проживання в ній [PERSON], який не є членом їх сім'ї, що, в свою чергу, є поважною причиною його відсутності. Крім того, посилання позивача на інформацію надану [PERSON] сільською радою Біляївського району Одеської області про те, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з березня 2003 року, спростовується довідкою № 3472 (а.с.53-55) складеною [PERSON] сільським головою, в якій зазначено, що гр. [PERSON] відповідно до акту обстеження складеного депутатом сільської ради [PERSON] 24.11.2010 року, не проживав та не проживає за адресою: [INFO]. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не доведено, що [PERSON] не проживає за адресою [INFO] більше ніж шість місяців без поважних причин, у звязку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Куруючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed