Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

07.02.2020 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : автомобіль ВАЗ 210994 сірого кольору, номерний знак [NUMBER] . Просить визнати за нею, [PERSON] ,право власності на Ѕ частину даного автомобіля. В обґрунтування позову покликається на те, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Вони у процесі розлучення. Під час шлюбу позивач та відповідач придбали автомобіль ВАЗ 210994 сірого кольору, номерний знак [NUMBER] . Відповідач вважає, що він є єдиним власником автомобіля, бо він записаний в довідці-рахунку і технічному паспорті на транспортний засіб. 03.03.2020 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява, в якій він просив поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділивши у приватну власність йому, [PERSON] : транспортний засіб, вартістю 15000 грн. - автомобіль марки ВАЗ 21099 реєстраційний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] ; пінопласт, шириною 10 см. на загальну суму 10 000 грн.; електроінструменти на загальну суму 13600 грн. ( в тому числі бензопили 2 шт. марки «Hasqvarna» на суму 5000 грн., зарядний пристрій до автомобіля за 2100 грн., переносний зварювальний апарат на суму 2000 грн., шуруповерт за 3600 грн., дрель марки «BOSH» за 900 грн.). [PERSON] виділити у приватну власність майно на загальну суму 101835,90грн., а саме: ламінат на загальну суму 12000 грн, двері вхідні полімерні (13800грн.), два телевізори на загальну суму 22000 грн.; пилосос миючий «THOMAS TWIN TIGER» вартістю 4999 грн. 90 коп., кухонні меблі марки «Оля» на суму 2255 грн., стіл кухонний за 625 грн., чотири стільці на суму 1280 грн., спальню «Скарлет», вартістю 12870 грн., холодильник з морозильною камерою сірого кольору, вартістю 8000 грн., морозильну камеру білого кольору, вартістю 5000 грн., будматеріали ( в тому числі: плитку (кафель) на загальну суму 15000 грн., сітку ПВХ на суму 700 грн., цемент на суму 1806 грн., щебень на суму 1500 грн.). Також [PERSON] просив повернути його особисті речі. В обґрунтування такого зазначив, що з 24 грудня 2019 року [PERSON] самовільно почала вчиняти дії, які перешкоджали проживати йому в будинку [ADDRESS] , обмежила доступ до подвір`я та самого житлового будинку, в якому [PERSON] проживав близько 40-ка років, шляхом зміни замків у вхідних дверях та огорожі подвір`я. [PERSON] примусово відібрала ключі від автомобіля ВАЗ 210994, реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб та викрала кошти з гаманця в розмірі 800 євро. Крім цього, вищевказаний будинок знаходиться на земельній ділянці, яка належить [PERSON] на праві власності. Зазначив, що за час шлюбу він за свої кошти реконструював будинок та придбав автомобіль марки ВАЗ 21099 реєстраційний номерний знак [NUMBER] . 17.03.2020 [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя, в якій вона просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, а первісний позов задоволити в повній мірі. В обгрунтування відзиву, зазначила, що ремонт в будинку проводився за спільної згоди та участі всіх власників. Відносно електроінструментів [PERSON] не надано жодного документу, що вказує на наявність таких інструментів, їх вартість, та що вони придбані за його кошти. 21.10.2020 [PERSON] подала уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що автомобіль марки ВАЗ 21099 був придбаний подружжям під час шлюбу. Також вони придбали меблі та побутову техніку, одяг та прикраси, які [PERSON] почав виносити, та забрав гроші в сумі 8000 доларів США. 20.11.2020 [PERSON] подяв заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділивши у приватну власність [PERSON] майно на загальну суму 19500 грн., а саме: транспортний засіб, вартістю 15000 грн. - автомобіль марки ВАЗ 21099 реєстраційний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] ; пінопласт, шириною 10 см. на загальну суму 2500 грн., (зберігається на території будинковолодіння [ADDRESS] ); бензопилу марки «Hasqvarna» на суму 2000 грн. Виділити у приватну власність [PERSON] майно на загальну суму 56751 грн. 40 ком., а саме: пилосос миючий THOMAS TWIN TIGER, вартістю 4999 грн. 90 коп.; кухню «Оля», вартістю 4000 грн.; холодильник з морозильною камерою сірого кольору, вартістю 9000 грн.; морозильну камеру білого кольору, вартістю 3721 грн. 50 коп.; два телевізори на загальну суму 22000 грн. та спальню «Скарлет», вартістю 12870 грн. Представник позивача адвокат Сушко О.С. просила первісний позов задоволити, а у задоволенні зустрічного відмовити. [PERSON] та його представник [PERSON] первісного позову не визнали, а зустрічний ( уточнений) просили задоволити. Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши докази, дійшов висновку, що первісний позов слід задоволити частково, а зустрічний у повному обсязі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24.11.1984 перебувають у зареєстрованому шлюбі (копія Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.02.2020). За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно Довідки-рахунку серія ААЕ № 156269 від 28.207.2015 року, виданої Дрогобицьким МВ УМВСУ у Львівській області, [PERSON] продано і видано автомобіль ВАЗ 210994 кузов № [NUMBER] вартістю п`ятнадцять тисяч гривень. Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № [NUMBER] від 30.04.1999 виданого Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради, квартира (приміщення квартири спільного заселення, одноквартирний будинок), яка знаходиться по [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної власності гр. [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 949071 від 26.12.2005, виданого [PERSON] , він є власником земельної ділянки площею 0,0544 га, яка розташована в [ADDRESS] . Частиною 1 ст.57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Як зазначає Пленум Верховного Суду України у пункті 23\~постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,\~69 СК України, ч.3\~ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3\~ст.235 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15). Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що подружжям за час шлюбу придбано і є спільною сумісною власністю автомобіль ВАЗ 2109994 , д.н.з. [NUMBER] вартістю 15\~000 грн., пінопласт шириною 10 см. на загальну суму 2500 грн., бензопила марки «Hasqvarna» вартістю 2000 грн., пилосос миючий «THOMAS TWIN TIGER» вартістю 4999,90 грн., кухня «Оля» вартістю 4000 грн., холодильник з морозильною камерою сірого кольору, вартістю 9000 грн., морозильну камеру білого кольору, вартістю 3721,50 грн., два телевізори на загальну суму 22000 грн., спальню «Скарлет» вартістю 12870 грн. На підставі\~ст.61 СК України, вищевказане спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі та підлягає розподілу. Суд вважає, що первісний позов в частині визнання права на Ѕ частину спірного автомобіля не підлягає до задоволенню, виходячи з того, що позивачем заявлено вимогу про поділ лише автомобіля та не враховано весь обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними ( ч.1,2 ст.71 СК України) або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки. Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Судом враховується те, що в уточнених позовних вимогах позивач за зустрічним позовом просить розділити майно за варіантом, який передбачає виділення йому майна на загальну суму 19500 грн., а саме: автомобіль ВАЗ 2109994, д.н.з. [NUMBER] вартістю 15\~000 грн., пінопласт шириною 10 см. на загальну суму 2500 грн., бензопилу марки «Hasqvarna» вартістю 2000 грн., а відповідачу на суму 56751,40 грн., а саме: пилосос миючий «THOMAS TWIN TIGER» вартістю 4999,90 грн., кухня «Оля» вартістю 4000 грн., холодильник з морозильною камерою сірого кольору, вартістю 9000 грн., морозильну камеру білого кольору, вартістю 3721,50 грн., два телевізори на загальну суму 22000 грн., спальню «Скарлет» вартістю 12870 грн. При цьому представник позивача за первісним позовом [PERSON] не ставила під сумнів кількість майна та його оцінку з боку відповідача. Автомобіль марки ВАЗ 21099 реєстраційний номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, 2007 року випуску, VIN код [NUMBER] був придбаний [PERSON] і використовувався останнім. [PERSON] права керування транспортними засобами не має і автомобіль ніколи не використовувала особисто. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що первісний позов слід задоволити частково, визнавши спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, а зустрічний задоволити у повному обсязі, провівши розподіл майна за варіантом [PERSON] , що не порушує прав позивача за первісним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed