Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.07.2014р. перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON], і під час шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.11.2017 року шлюб між ними було розірвано і з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02.10.2017 р. Зазначає, що при винесенні судового рішення про стягнення аліментів він неофіційно працював, отримував неофіційні доходи і був в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. В кінці листопада 2017 року залишився без роботи і всі намагання знайти іншу роботу не дали позитивного результату, тому до теперішнього часу не працює і з поважних причин не має засобів для існування. Має заборгованість по сплаті аліментів. В березні 2018 року звернувся за допомогою до Сумського міського центру зайнятості, де його взяли на облік і з 20.03.2018 року він був зареєстрований як безробітний. З 27.03.2018 р. призначена державна допомога по безробіттю. Вказує, що буде в місяць гримувати 500 грн., а тому просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 750 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 02.05.2018 року по справі було відкрите спрощене провадження. 18.05.2018 рок від [PERSON] надійшов відзив, в якому вона зазначає, що з рішенням про стягнення аліментів позивач повністю погодився і не оскаржував його в апеляційному порядку. Як на день ухвалення рішення суду, так і на даний час позивач офіційно не працював та не мав офіційних доходів. Він був звільнений з роботи ще 27.02.2013р. і більше не працевлаштовувався. Весь цей час він працює на будівництві та отримує неофіційну заробітну плату, отже, його матеріальний стан зовсім не змінився. Єдиною зміною стало те, що 20.03.2018р. позивач став на облік в Сумський міський центр зайнятості, а з 27.03.2018р. йому призначено допомогу по безробіттю. Через 10 днів після цього він вже звернувся до суду про зменшення розміру аліментів на дитину. Вважає, що та обставина, що позивач набув офіційний статус безробітного жодним чином не можна віднести до погіршення його матеріального стану. Також у у позивача відсутні докази того, що наприкінці листопада 2017р. він залишився без роботи. Призначена йому допомога по безробіттю не може бути єдиним доходом та засобом до існування позивача, він живе не за рахунок цієї допомоги, а за рахунок заробітної плати, яку отримує неофіційно, крім того, він має дохід від використання автомобіля, що належить його матері, в якості "таксі". Також вважає, що матеріальний стан позивача не тільки не погіршився, а й покращився, так як на даний час він сплачує аліменти тільки на одну дитину, а за рішенням суду з нього були стягнуті аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х років, 02.12.2017р. дочці виповнилося 3 роки, і стягнення аліментів на позивачку припинено. До того ж, він отримує ще допомогу по безробіттю. Та обставина, що позивач допустив значну заборгованість по сплаті аліментів - за 6 місяців він сплатив всього 482,50грн. аліментів замість 8951,60грн., не свідчить про його незадовільний матеріальний стан, а про його небажання утримувати дитину. Після ухвалення рішення суду пройшов досить незначний час, і ані сімейний, ані матеріальний, ані стан здоров'я позивача не змінилися. На даний час позивачка одна утримує малолітню дочку. Через те, що позивач ухиляється від сплати аліментів, не приймає участі у вихованні дитини, змушена працювати в нічні та надурочні часи, щоб належним чином утримувати дитину. Крім того, дитина має незадовільний стан здоров'я та потребує лікування. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 06.06.2018р. від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що заперечення відповідачки не заслуговують на увагу, оскільки жодного належного та допустимого доказу на їх підтвердження вона суду вона не надала. А він надав докази, які підтверджують погіршення його матеріального стану. Зазначає, що дитини не поставлена на «Д» облік, хворіє як і всі інші діти, а він приймає участь в її лікуванні. 12.06.2018р. від [PERSON] надійшли заперечення, вказує, що скорочення строку виплати допомоги по безробіттю позивачу відбулося саме внаслідок його винних дій. Вважає, що позивач встав на облік в центр зайнятості не з метою отримання допомоги по безробіттю та пошуку роботи, а для створення штучних доказів свого незадовільного матеріального стану. Позивач неофіційно працює таксистом, офіційно не оформлюється, щоб не платити податки. В судовому засіданні позивач з адвокатом [PERSON] свої вимоги підтримав, зазначив, що не має роботи, час від часу перевозить людей на автомобілі матері, але вони сплачують йому кошти виключно лише за пальне. Намагається працевлаштуватися, але без результатів. Працював в органах поліції, але звільнився через обсяг та важкість роботи. Відповідачка позовні вимоги не визнала, зазначила, що весь час неофіційно працює таксистом, на будівництві тощо, і отримує неофіційний дохід, податок за який звісно не сплачує. Просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, адвоката, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25.07.2014р. перебували у шлюбі, під час шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 4) Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.11.2017 року шлюб між ними було розірвано і з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02.10.2017 р., а також 1500 грн. на утримання [PERSON] до досягнення донькою 3-х річного віку. (а.с. 5). Рішення вступило в законну силу, в апеляційній інстанції не оскаржувалось. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Згідно з ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення. Так, позивач в березні 2018 року звернувся за допомогою до Сумського міського центру зайнятості, де його взяли на облік і з 20.03.2018 року він був зареєстрований як безробітний (а.с.7) та йому призначена державна допомога по безробіттю (а.с. 9) Відповідно до довідки-розрахунку № 6/2018 від 19.03.2018р. позивач має заборгованість по сплаті аліментів за вищевказаним рішенням суду у розмірі 8469,11 грн. (а.с.10) Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи Так, із набутого позивачем статусу можливо зробити висновок, що на даний час через відсутність роботи він не має заробітку, про що він сам і зазначає, однак, офіційної роботи позивач не мав і на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Більш того, аліменти стягуються не лише із заробітної плати позивача, а його доходу. [PERSON] не надано жодного доказу (довідки ДФС України тощо), яким би підтверджувалося те, що він не має доходу, що його дохід на даний час зменшився, та він не в змозі сплачувати аліменти за рішенням суду від 01.11.2017 р. Набуття статусу безробітного не може розцінюватися судом як зміна матеріального стану позивача, в розумінні ст. 192 СК України. Також слід відмітити, що позивач сам зазначає про те, що буде офіційно отримувати в якості допомоги 500 грн. на місяць, а платити аліменти бажає у розмірі 750 грн., що свідчить про те, що він має намір отримувати дохід, не повязаний із виплатою Сумського міського центру зайнятості. Він є працездатною особою молодого віку, не є інвалідом, іншої сім»ї та дитини на утриманні даний час немає. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає .

Outcome: dismissed