Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до КС "Альянс Україна" про захист цивільного права. Позов мотивовано тим, що 10.01.2010р. між позивачем і відповідачем укладено договір №26-10д та №27-10д про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок строком на 13 місяців під 30% річних із закінченням строку 10.02.2011р. Свою частину договору позивач виконав повністю, відповідач, навпаки, від виконання умов договору ухилився, що призвело до утворення боргу, розмір якого невпинно щоденно зростає і погашати який ухиляється, чим посвідчується діяння поза межами договору, статуту спілки і чинного законодавства. Позивач зазначає, що невиконання умов договору потягнуло до ущемлення прав позивача, порушення усталеного розкладу життя, дискомфорту за відмови отримувати очікуванні відсотки, якими передбачалося поліпшити матеріальне становище, оздоровитися та лікуватися, чому перешкодила неочікувана поведінка відповідача. Окрім того, зазначене ставлення відповідача потягнуло непередбачену втрату особистого часу на судову тяганину, завдання фізичних і моральних страждань, а відтак спричинення моральної шкоди, фактичного позбавлення конституційного права вільно володіти, користуватися і розпоряджатися приватною власністю на грошові кошти, покладені на депозитний рахунок. Позивач просить суд прийняти до уваги, що до повного розрахування боргу властива динаміка щоденного зростання і завжди буде іншою та законною підставою для звернення до суду за захистом порушених прав. Прийняти до уваги, що уточнену ціну позову можливо надати на час розгляду справи з огляду щоденного зростання заподіяних збитків. Прийняти до уваги, що оскільки грошові кошти продовжують утримуватися в оберті відповідача, % ставка договору зберігається до погашення боргу поза межами його чинності. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами про припинення дій, порушуючи цивільне право позивача, чим створено перешкоду у вільному володінні, користуванні і розпорядженні приватною власністю на внесок, відсотки, а також упущену вигоду, прямо передбачену п.4.3. договору. Відшкодувати збитки, спричинені діями відповідача, згідно ст.,530 ч.2 ЦК України з погашенням боргу у 7-денний строк. Позивач неодноразово збільшував позовні вимоги в заяві від 24.02.2014р. уточнив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 726182,28 грн., та 30000 грн., моральної шкоди, надавши відповідний розрахунок, всього на суму 756182,28 грн. в заяві від 27.03.2014р. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 778273,98 грн., з них відсотків у розмірі 21332,61 грн., упущеної вигоди у сумі 718992,35 грн., 3% річних - 540,36 грн., з урахуванням банківського подоражчання збільшення боргу, та моральну шкоду у розмірі 30000грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти визнання позову заперечував та додатково пояснив, що Рішенням Ленінського районного суду від 05.04.2011 року по справі № 2-1663/11, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме: розірвано договори про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 26-10д та №27-10д від 10.01.2010 року, укладених між [PERSON] і кредитною спілкою «Альянс Україна». Стягнуто з кредитної спілки «Альянс Україна» на користь [PERSON] заборгованість за договорами про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № 26-10д та №27-10д від 10.01.2010 року на суму 215 320 грн. 22 коп. На сьогоднішній день рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2011 року виконане частково. Так, в зв'язку з частковою виплатою коштів за депозитними договорами, станом на сьогоднішній день борг за депозитним договором № 27-10д від10.01.2010 року складає - 49830,00 грн., за депозитним договором № 26-10 д від 10.01.2010 року - 42342,10 грн. Не дивлячись на те, що є рішення суду від 05.04.2011 року, позивач [PERSON] знову звертається до суду аби стягнути повторно суми, які вже були стягнуті Ленінським районним судом м. Вінниці. Щодо невиплати в повному обсязі коштів позивачу за депозитними договорами. Моральна шкода у розмірі 30000,00 грн. заявлена позивачем по справі є також безпідставною і проти неї представник відповідача заперечує оскільки, не зрозуміло, які саме протиправні дії вчинила КС «Альянс Україна», які зі слів позивача завдали їй моральних страждань, чим завдали моральної шкоди, і де причинний зв'язок між ними, і в чому вбачається вина КС «Альянс Україна», щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3- процентів річних вказав, що у зв'язку з тим, що договори не пролонговувались то у позивача по справі не виникло право на отримання від КС «Альянс Україна» 30 процентів відсотків. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: 10.01.2010р. між позивачем і відповідачем укладено договір №26-10д за яким [PERSON] залучила внесок у розмірі 190000 грн., строком на 13 місяців під 30% річних із закінченням строку 10.02.2011р., та договір № 27-10д від 10.01.2010р. про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок строком на 13 місяців під 30% річних із закінченням строку 10.02.2011р., за яким [PERSON] залучила внесок у розмірі 715000 грн. Що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №137 від 10.01.2010р. та№138, від 10.01.2010р. ( а.с. 2-5) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2011р. позов [PERSON] до кредитної спілки «Альянс Україна» про розірвання договору та стягнення коштів задоволено. Розірвано договори про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №26-10д та №27-10д від 10.01.2010р. укладені між [PERSON] та кредитною спілкою «Альянс України». Стягнено з кредитної спілки «Альянс Україна» на користь [PERSON] заборгованість за договорами про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №26-10д та №27-10д від 10.01.2010р. на суму 215320, 22 грн., та в рахунок відшкодування витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового розгляду у розмірі 120 грн. ( а. с. 18) Згідно особової картки по депозитному договору від 10.01.2010р. №27-10д залишок внеску [PERSON] станом на 10.02.2011р., складає 49830, 00 грн. ( а. с. 19 ), згідно особової картки по депозитному договору від 10.01.2010р. №26-10д залишок внеску [PERSON] станом на 27.02.2014р. складає 42342,10 грн. ( а. с. 47-48). Судом встановлено, що відповідачем виплачено позивачу борг по договору №27-10д- та по договору №26-10д від 10.01.2010р. у розмірі - 122 707, 90 грн., що підтверджується відповідними доказами: розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 18.04.2011р., видатковим касовим ордером №389 від 26.07.2011р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 28.09.2011р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 28.09.2011р.. розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 21.12.2012р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 18.05.2012р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 22.06.2012р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 16.10.2012р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 27.02.2013р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 25.06.2013р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 21.10.2013р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 21.10.2013р., розрахунком коштів стягнених з боржника станом на 27.02.2014р. ( а. с. 50-61) Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11.02.2010р. №10/16-10 у справі за позовом ТОВ «Глобал Капітал» до КС «Альянс України» про визнання банкрутом- порушено провадження у справі по банкрутство. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - Кредитної спілки «Альянс Україна». ( а. с. 22) Постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про арешт майна боржника ( КС «Альянс України») та оголошення заборони на його відчуження від 22.03.2011р.,- накладено арешт на все майно, що належить КС «Альянс України». ( а. с. 30) ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ. п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних справ та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України, встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ст. 610 ЦК України - порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. ч. 1 ст. 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняється. ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів» - за наявності у роботі, послузі істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Як вірно вказано в а.1 п.9 Постанові Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до а. 2, п.5 вищевказаної обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду приниженням його гідності як людини, проте суд, дослідивши матеріали справи оцінивши докази в їх сукупності вважає, що вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди є безпідставною та необґрунтованою, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу про факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру щодо завдання йому з боку відповідача шкоди у розмірі 30000 грн., а тому суд вважає за необхідне в задоволенні цієї вимоги відмовити. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу, що у розмірі 748273,98 грн., що складається з упущеної вигоди, боргу по тілу кредиту та відсотків - судом встановлено, що згідно особової картки по депозитному договору від 10.01.2010р. №27-10д залишок внеску [PERSON] станом на 10.02.2011р., складає 49830, 00 грн. ( а. с. 19 ), згідно особової картки по депозитному договору від 10.01.2010р. №26-10д залишок внеску [PERSON] станом на 27.02.2014р. складає 42342,10 грн. ( а. с. 47-48). Як було вище зазначено Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2011р. позов [PERSON] до кредитної спілки «Альянс Україна» про розірвання договору та стягнення коштів задоволено. Розірвано договори про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №26-10д та №27-10д від 10.01.2010р. укладені між [PERSON] та кредитною спілкою «Альянс України». Стягнено з кредитної спілки «Альянс Україна» на користь [PERSON] заборгованість за договорами про залучення внеску (вкладу) члена кредитної пілки на депозитний рахунок №26-10д та №27-10д від 10.01.2010р. на суму 215320, 22 грн., та в рахунок відшкодування витрат на інформаційно- технічне забезпечення судового розгляду у розмірі 120 грн. ( а. с. 18) Судом встановлено, що вказане рішення не виконано в повному обсязі борг відповідача перед позивачем складає по депозитному договору від 10.01.2010р. №27-10д - 49830,00 грн. ( а. с. 19 ), по депозитному договору від 10.01.2010р. №26-10д складає 42342,10 грн. ( а.с. 47-48 ), крім того як було зазначено, згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2011р., розірвано договори про залучення внеску ( вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок №26-10д та №27-10д від 10.01.2010р. укладені між [PERSON] та кредитною спілкою «Альянс України», а тому враховуючи зазначене та беручи до уваги ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, а тому суд оцінивши докази в їх сукупності дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь боргу по тілу внесків та відсотків, є безпідставними та необґрунтованими. Щодо вимоги, про стягнення з відповідача на користь позивача упущеної вигоди, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України упущена вигода є одним із видів збитків, які визначаються як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. З аналізу зазначеної норми матеріального закону вбачається, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди, проте позивачем в порушення цієї вимоги закону позивачем не надано доказів про наявність зазначених вище обставин, крім того рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 05.04.2011 року виконане частково. Таким чином суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь упущеної вигоди.

Outcome: dismissed