Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Головного лікаря Броварської центральної районної лікарні та лікаря - психіатра [PERSON] про визнання незаконним листа головного лікаря №37 від 6 березня 2013 року. Позивач зазначала, вперше вона звернулася до лікаря-психіатра 29 грудня 2012 року, оскільки її сусід, що проживає за адресою: [ADDRESS], став робити на її власність рейдерські атаки, зніс її літній погріб, два сараї, , захватив її землю, а будинок обгородив триметровим муром, замовив на її власність недійсну документацію, а її саму захотів зробити психічно хворою. 29 грудня 2012 року в кабінеті психіатра в присутності спеціаліста з області, дві працівниці повідомили її, що позивач на обліку лікаря-психіатра не перебуває і заведеної медичної карточки на неї також немає, працівники міліції до лікаря за довідкою відносно неї не зверталась. Всю цю інформацію позивач повідомила лікарю-психіатру Броварської центральної районної лікарні [PERSON], проте, він у довідці написав, що у лікаря-психіатра на «Д» обліку вона не перебуває, стверджуючи, що буква «Д» - це не диспансер, а просто буква, про звернення міліції взагалі нічого не повідомив. Щоб лікар-психіатр [PERSON] записав у довідку, отриману 29 грудня 2012 року інформації, їй довелося довго до нього ходити, проте, це не дало ніяких результатів. 04 лютого 2013 року позивач направила рекомендованим листом скаргу головному лікарю Броварської ЦРЛ [PERSON], яку останній відмовлявся отримувати. 18 лютого 2013 року позивач зареєструвала в приймальні головного лікаря ще одну скаргу, на яку отримала відповідь 07 березня 2013 року, в якій головний лікар Броварської ЦРЛ [PERSON] повідомив, що лікар-психіатр поставив позивачу діагноз, після огляду якого не було, - хронічний психічний розлад. Після звернення позивача на гарячу урядову лінію, 10 квітня 2013 року [PERSON] надав відповідь, що позивач [PERSON] хоче отримати довідку про те, що вона не перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Також головний лікар надав міському голові м. Бровари Сапожку І.В. лист від 06 березня 2013 року №36, який підготував лікар-психіатр [PERSON], де вказано, що після огляду лікарем-психіатром, позивачу встановлено діагноз - хронічний психічний розлад і надати довідку, що вона не перебуває на обліку лікаря-психіатра неможливо. Коли позивач зверталася до лікаря-психіатра [PERSON] за довідкою про те, що вона на обліку не перебуває та заведеної карточки на неї також немає, то він взяв у неї паспорт, медичну карточку, гортав її, але ніяких записів не робив і весь час дивися в комп'ютер, що повторювалося під час і інших візитів позивача до лікаря-психіатра [PERSON] Позивач вважає, що лікар-психіатр намагався завдати не лише велику шкоду її здоров'ю, а й смерть. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати незаконним лист головного лікаря Броварської ЦРЛ [PERSON] №37 від 06 березня 2013 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні позовній заяві, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача головного лікаря Броварської ЦРЛ [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, пояснила, що 04 січня 2013 року позивач [PERSON] була оглянута лікарем-психіатром [PERSON] і 08 січня 2013 року їй було видано довідку, що на «Д» обліку вона не перебуває, а була поставлена лише на консультативний облік. Позивач не зверталася до лікаря-психіатра 29 грудня 2012 року, вперше вона була оглянута 04 січня 2013 року. Посилаючись на викладене, просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач лікар-психіатр [PERSON] позов не визнав, заперечував проти його задоволення та пояснив, що 04 січня 2013 року позивач [PERSON] була ним оглянута, їй було поставлено діагноз хронічний психічний розлад та рекомендовано лікування у вигляді прийому медичного препарату «Сонапакс», 08 січня 2013 року позивачу було видано довідку, що на «Д» обліку вона не перебуває, а була поставлена лише на консультативний облік без її згоди, відповідно до чинного законодавства. Посилаючись на вищевикладене, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно довідки від 08 січня 2013 року, виданої [PERSON], [INFO], проживаючій за адресою: [ADDRESS], позивач [PERSON] в Броварській поліклініці на «Д» обліку не перебуває. 04 січня 2013 року вона була оглянута лікарем-психіатром вперше, їй було поставлено діагноз хронічний психічний розлад та рекомендовано лікування у вигляді прийому медичного препарату «Сонапакс» (а.с.7). 04 лютого 2013 року та 18 лютого 2013 року позивач [PERSON] зверталася зі скаргою до головного лікаря Броварської ЦРЛ [PERSON] на дії лікаря-психіатра [PERSON] та з проханням надати їй довідку, що на обліку у лікаря-психіатра вона не перебуває (а.с.9-11). Згідно листів-відповіді головного лікаря Броварської ЦРЛ [PERSON] №37 та №36 від 06 березня 2013 року, у зв'язку з тим, що у позивача [PERSON], після огляду лікаря-психіатра 04 січня 2013 року, було встановлено діагноз: хронічний психічний розлад, видати довідку про те, що вона не перебуває на обліку у лікаря-психіатра не можливо (а.с.12,14). Листом заступника міського голови Броварської міської ради Київської області Л.М.Виноградової №9-7-450 від 06 березня 2013 року, у відповідь на звернення позивача [PERSON] на урядову гарячу лінію №МИ-1411044 від 28 лютого 2013 року щодо скарги на лікаря-психіатра Броварської ЦРЛ, повідомлено, що після огляду позивача [PERSON] лікарем-психіатром 04 січня 2013 року, встановлено діагноз та взято на консультативний облік, видача довідки про те, що позивач не перебуває на обліку у лікаря-психіатра неможлива (а.с.13). Відповідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого, 04 січня 2013 року позивач [PERSON] вперше оглянута лікарем-психіатром Броварської ЦРЛ , в результаті чого було встановлено діагноз хронічний психічний розлад, призначено лікування медичним препаратом «Сонапакс», поставлено на «К» облік. 08 січня 2013 року було видано відповідну довідку на вимогу позивача [PERSON]. Більше за медичною допомогою позивач не зверталася (а.с.50). Згідно довідки Броварської ЦРЛ №2652 від 26 жовтня 2015 року, протягом 2013-2015 років Броварський МВ ГУ МВС України в Київській області неодноразово, а саме: 16.12.2013р., 12.06.2014р., 04.08.2014р., 02.10.2014р., 25.12.2014р., 19.02.2015р., 31.03.2015р., 09.04.2015р., 21.04.2015р., звертався до лікаря-психіатра Броварської ЦРЛ [PERSON] з прохання провести медичне обстеження [PERSON] в зв'язку з постійними необґрунтованими зверненнями та неадекватною поведінкою останньої. Також 09.04.2013р. Броварським МВ, в зв'язку з розслідуванням кримінального провадження, звертався до Броварської ЦРЛ за отриманням інформації чи перебуває [PERSON] на обліку і лікаря нарколога та психіатра. Відповідно довідки Броварської ЦРЛ №2653 від 26 жовтня 2015 року, станом на 01 січня 2013 року позивач [PERSON] не перебувала на обліку лікаря-психіатра, оскільки вперше була оглянута лікарем-психіатром 04 січня 2013 року та взята на консультативний огляд. Згідно ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі - ЗУ «Про психіатричну допомогу») психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров'я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляду догляд та медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади; За змістом ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи. Крім того, відповідно до вимог ст. 11 вищевказаного Закону дані психіатричного огляду з висновком про стан психічного здоров'я особи, а також причини звернення до лікаря-психіатра та медичні рекомендації фіксуються у медичній документації. Пункт 5.2 Інструкції з організації диспансерного та консультативного нагляду осіб, які страждають на психічні розлади, при наданні амбулаторної психіатричної допомоги, затвердженої Наказом МОЗ України 22.01.2007 N 20, передбачає, що група пацієнтів консультативного нагляду формується з осіб (у тому числі неповнолітніх осіб віком до 15 років): - щодо яких відбувся психіатричний огляд на підставах та в порядку, передбачених статтею 11 Закону ( 1489-14 ), та яким установлено діагноз психічного розладу, що відповідає критеріям діагностики, визначеним Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду, та які за своїм психічним станом не потребують безперервного систематичного спостереження за перебігом розладу лікарем-психіатром (іншими фахівцями психіатричного закладу) при наданні психіатричної допомоги, тощо. Згідно пункту 5.3. зазначеної Інструкції, рішення лікаря-психіатра чи комісії лікарів-психіатрів про встановлення консультативного нагляду за особою, яка страждає на психічний розлад, з відповідним обґрунтуванням уноситься до медичної карти амбулаторного хворого відповідно до форми N 025/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 27.12.99 N 302 (далі - форма N 025/о), та засвідчується лікарем-психіатром, який приймав рішення, або всіма членами комісії. Контрольна карта диспансерного нагляду за хворим на розлади психіки відповідно до форми N 030-1/о не ведеться. З огляду на викладені обставини вбачається, що позивач [PERSON] 04 січня 2013 року добровільно звернувся до лікаря-психіатра за допомогою. Відповідно до вищевказаних вимог на її прохання та за її усвідомленою згодою лікар провів огляд з метою обстеження стану психічного здоров'я позивача та в подальшому встановлення лікування, нагляду чи догляду за останнім. Саме з цієї причини, відповідно до вимог вищевказаного Закону та Інструкції, позивача 04 січня 2013 року (в день її добровільного звернення до лікаря психіатра) було поставлено на консультативний облік в кабінет психіатра Броварської ЦРЛ, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ( форма N 025/о ) (а.с.50). Отже, зміст листа №37 від 06 березня 2013 року головного лікаря Броварської ЦРЛ [PERSON] відповідає встановленим обставинам справи та не суперечить змісту довідки виданої 08 січня 2013 року, оскільки позивач дійсно вперше до лікаря психіатра за допомогою звернулася 04 січня 2013 року і на час звернення не перебував на обліку в кабінеті лікаря-психіатра. Разом з тим, за наслідками огляду встановлено консультативний нагляд за позивачем з 04 січня 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. У ч. 1 ст. 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на охорону здоров'я, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснив, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти викладення її в характеристиках, заявах, листах, а також в іншій формі хоча б одній особі. У п. 18 цієї постанови Пленум Верховного Суду України зазначив, що згідно із положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За змістом роз'яснень п. 19 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. З огляду на викладені обставини, та виходячи з норм, які регулюють спірні правовідносини, вбачається, що інформація, яка міститься у листі №37 від 06 березня 2013 року головного лікаря Броварської ЦРЛ [PERSON] є достовірною та відповідає встановленим обставинам справи, тому доводи про поширення відповідачем недостовірної інформації є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно і позовні вимоги про визнання незаконним листа головного лікаря №37 від 6 березня 2013 року задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed