Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] звернулася до Золочівського районного суду з позовом до [PERSON] про усунення від прав на спадкування. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову вона зазначає, що 16.05.2015року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді ? частки житлового будинку у селі Вороняки по вул. Гнучкій, 87 та земельна ділянка (пай). Зазначає, що заповіту померла не залишила, вона є єдиним спадкоємцем матері першої черги. \~ \~ \~ \~Згодом їй стало відомо, що [PERSON], який є її племінником теж подав заяву до нотаріуса, і теж претендує на частку майна померлої за правом представлення, оскільки його батько, позивачки брат, помер в час його неповноліття. Вважає, що відповідач не має жодного морального права на вказане майно, оскільки забезпечений своїм житлом, довгий час не переоформляв спадкове майно після батька, не здійснює догляд за іншою частиною житлового будинку, яка ним отримана в спадок після батька. \~ \~ \~ \~Зазначає, що померла [PERSON] останні роки свого життя була хвора, ходила на милицях, потребувала сторонньої допомоги, останні два місяці свого життя не підводилася з ліжка. Саме позивачка надавала їй таку допомогу і померлу матір похоронила. За таких умов вважає, що виключно позивачка має право на спадкування після матері, а відповідач не надавав померлій допомоги, і тим самим ухилявся від надання їй допомоги. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд у її відсутності. Позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про час і дату судового розгляду належним чином. Правом на відзив не скористався. Подав до суду копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2016 року з якого вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після свого батька [PERSON] і дана спадщина складається з 1/2 частки житлового будинку та надвірних будівель, що знаходиться в с. Вороняки Золочівського району Львівської області по вул. Гнучка, 87 (арк. 61). \~ \~ \~ \~При розгляді позову судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: \~ \~ \~ \~16.05.2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (арк. 10 ). Свідоцтвом про народження (арк. 6 ) та свідоцтвом про одруження (арк. 8 ) підтверджується те, що [PERSON] (до одруження [PERSON]) [PERSON] народилась 12.02.1960р., і її матір'ю була [PERSON]. З змісту державного акту, серія ЛВ № 062811 від 02.04.2004 р. видно, що [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (паю) (арк. 7). Зі змісту довідки Вороняцької сільської ради № 482 від 23.05.2016 р. видно, що останнім місцем проживання [PERSON], народженої 18.05.1934р. в селі Вороняки, було село Вороняки Золочівського району Львівської області. Заповіт від її імені в сільській раді не посвідчувався. Позивачка, як донка померлої здійснювала догляд за нею до дня смерті, і похоронила за власні кошти (арк. 5). Зі змісту спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що позивач [PERSON], донька померлої та [PERSON] внук померлої - прийняли спадщину після [PERSON] подавши відповідні заяви нотаріусу (арк. 39-56). \~ \~ \~ \~Зі змісту довідки Золочівської ЦРЛ № 635 від 09.06.2017 видно, що померла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в січні 2001 року з діагнозом перелом шийки лівого стегна та на стаціонарному лікуванні з 10.05.2013-31.05.2013 з діагнозом дифузний кардіосклероз (арк. 92). Інших доказів до справи позивачем не додано, клопотань про витребування інших доказів не заявлялось. Суд не приймає як доказ довідку Золочівської ЦРЛ від 16.11.2017р., оскільки така стосується стану здоровя самої позивачки на момент розгляду справи, і до правових відносин позову відношення не має. (арк.93) \~ \~ \~ \~Зі змісту позовної заяви та копії спадкової справи вбачається, що відповідач приходиться племінником позивачці та відповідно внуком померлої [PERSON] та що останній звернувся до нотаріуса з питань оформлення спадщини за правом представлення (ч.1 ст.1266 ЦК України). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно спадкоємцями померлої, які прийняли спадщину після [PERSON] є позивачка [PERSON] та за правом представлення [PERSON]. Оцінюючи кожний аргумент, наведений учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з урахуванням такого: Виконання позивачкою доньчиного обовязку, що визначений ст.ст. 202,203 Сімейного кодексу України, про що вбачається до довідки сільської ради, не тягне безумовного наслідку усунення всіх інших спадкоємців від спадкування. Умовами, при одночасному настанні яких, і доведеності зазначених фактів в їх сукупності, за якими спадкоємець може бути усунений від права на спадкування за законом, є: по-перше, наявність у спадкодавця тяжкої хвороби, каліцтва; по-друге, потреба стороннього догляду, допомоги та піклування у звязку з цією хворобою, каліцтвом; по-третє, ухилення спадкоємця від надання такої допомоги. При чому ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві, за умови, що він такої потребував через свій безпорадний стан, повинно бути умисним, тобто спадкоємець на звернення спадкодавця чи інших осіб про надання допомоги, підтримки спадкодавцеві та, маючи можливість надати таку допомогу, свідомо ухилявся від надання такої. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Медичні документи про наявність в померлої [PERSON] саме тяжкої хвороби чи каліцтва в матеріалах справи відсутні. Перебування останньої на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Золочівської ЦРЛ з приводу перелому шийки стегна, який відбувся близько 14 років перед смертю суд, як аргумент усунення від права на спадкування не приймає. Тим більше, що на момент цього стаціонарного лікування відповідачу було 13 років (який 08.04.1988р.н.), та на той момент був живий його батько [PERSON] (помер 09.01.2004р.) Щодо діагнозу дифузійний кардіосклероз та перебування померлої на стаціонарному лікуванні з 10 по 31 травня 2013 року в Золочівській ЦРЛ, то жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] потребувала у зв'язку з цим як матеріальної, так і нематеріальної допомоги та(чи) стороннього догляду, а (або) догляд який їй надавався позивачкою був недостатнім, у звязку з чим вона особисто та/або через інших осіб, зверталася саме до [PERSON] за допомогою, а він свідомо ухилявся від надання такої допомоги шляхом дії чи бездіяльності, в матеріалах справи немає. Також доказів у звязку з тим безпорадного стану померлої, позивачем суду не надано. Покази свідка [PERSON], яка є сусідкою [PERSON]Ф, про похилий вік [PERSON] та відсутність періодичних відвідин відповідачем померлої не свідчать про обставини, що зумовлюють усунення від спадкування, про що викладено вище. Згідно статті 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні». Громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Тому умови, з якими законодавство повязує усунення від права на спадкування не можуть ґрунтуватися чи повязуватися виключно з похилим віком за відсутності інших умов та обставин, зокрема безпорадного стану. Крім того, відсутнє волевиявлення [PERSON], щодо свого майна. Відсутність участі відповідача у витратах на поховання спадкодавця, за змістом частини п'ятої статті 1224 ЦК України також не вважається ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік і тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. З урахуванням викладеного суд вважає, що спадкове право [PERSON] не було порушено відповідачем [PERSON]. Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати наступні правові норми: Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимогст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга отримує право спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 1266 ЦК України. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Статтями 202,203 СК України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. У відповідності до ч.5ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed