Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з 1/2 частки з усіх видів доходів на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходів), починаючи з дати набрання рішення законної сили до повноліття дітей, в зв'язку зі зміною його матеріального стану. В даний час позивач проживає окремо та сплачує комунальні послуги, надає матеріальну допомогу своїм батькам, так як його батько є інвалідом другої групи, тому він не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який сплачує зараз. В судове засідання представник позивача, [PERSON] не зявилась, відповідно до поданої нею заяви вона просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, відповідно до поданих нею заперечень вона просить розглядати справу без її участі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, так як позивач під час розгляду справи 16.05.2011 року визнав її позовні вимоги про сплату аліментів в розмірі 1/2 частини. Крім того позивач вказує, що коли вони проживали разом і вели спільне господарство, аліменти на дітей витрачались спільно та на його потреби, що влаштовувало позивача. На даний момент позивач живе окремо в однокімнатній квартирі, вказуючи, що йому потрібно сплачувати комунальні послуги, але не враховує, що відповідач з двома дітьми проживає в трикімнатній квартирі за яку потрібно сплачувати набагато більші комунальні послуги. Також позивач вказує, що йому потрібно надавати матеріальну допомогу батькові, але батько позивача отримує пенсію не меншу за мінімальну заробітну плату та проживає разом з дружиною, яка працює на отримує заробітну плату, крім того батько позивача став інвалідом не за період сплати аліментів, а до прийняття рішення про сплату аліментів в розмірі ? частки, тобто змін за період сплати аліментів у позивача не відбулося, які б могли вплинути на зменшення їх розміру. Позивач також не має іншої дружини та інших дітей. Крім того під час проживання з позивачем було розпочато ремонт кімнати для двох дітей, який на даний момент відповідачеві залишається продовжувати самостійно. Враховуючи економічний стан в країні та високі тарифи на комунальні послуги, для відповідача ремонт є дуже дорогим, але вона його не припиняє, так як діти на даний час сплять і навчаються у столовій кімнаті. Також просить суд врахувати, що потреби дітей на харчування, одяг, взуття, лікування лише збільшуються, крім того донька відвідує школу естетичного виховання за що відповідач сплачує кошти та оплачує пошив костюмів. Крім того відповідач вважає, що дії позивача по зменшенню розміру аліментів продиктовані, тим що вона подала позовну заяву про розлучення. Враховуючи те, що сторони про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку та від них надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов не підлягає задовольню за наступних обставин. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Однак таких обставин, передбачених вказаною нормою закону, для зменшення розміру аліментів, судом не встановлено. Так, як на підставу задоволення позову, позивач посилається тільки на дві підстави, це: 1) те що він мешкає окремо та сплачує комунальні послуги за квартиру, які є досить значними; 2) він надає матеріальну допомогу своїм батькам. В ході розгляду справи встановлено, що позивач сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 16 травня 2011 року в розмірі 1/2 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісячно, починаючи з 04.05.2011 року і до їх повноліття (а.с. 6, 15-16). При цьому 13.05.2011 року позивач [PERSON] власноручно написав заяву про те що позовні вимоги позивача [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/2 частини на утримання дітей(а.с.17). Відповідно до ст.182 СК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006, № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому посилання позивача, що він живе окремо та сплачує комунальні послуги, ніяким чином не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки враховуючи письмові заперечення відповідача, що на даний момент позивач живе окремо сам в однокімнатній квартирі, вказуючи, що йому потрібно сплачувати комунальні послуги, але не враховує, що відповідач [PERSON] з двома їх спільними дітьми проживає в трикімнатній квартирі за яку потрібно сплачувати значно більші комунальні послуги, ніж йому одному. Крім того, суд вважає, що посилання позивача, про те що на його утриманні знаходяться його батьки, яким він надає матеріальну допомогу, не знайшли свого належного підтвердження, оскільки жодних належних та допустимих доказів в підтвердження цим фактам в матеріалах справи не міститься. Як вказує позивач в своєму позові, він проживає окремо сам, будь яких довідок або інших доказів, що батьки знаходяться на його утриманні, суду не надано. Стосовно тяжкого захворювання батька позивача, як на підставу для зміну розміру аліментів, то ця обставина була відома позивачу ще на момент розгляду первісного позову з приводу стягнення аліментів та написання заяви про його визнання в розмірі 1/2 частини, станом на 13.05.2011 року. Так, як вбачається з наданих суду довідок, на час винесення рішення 16.05.2011 року про стягнення з нього аліментів в сумі 1/2 частки, батько позивача вже страждав на тяжке захворювання, оскілки відповідну травму він отримав ще в січні 2011 року. Крім того, позивач ніяким чином не спростував і інші факти та доводи, викладені відповідачем в свої запереченнях з приводу витрат на дітей. Таким чином, будь-яких змін матеріального або сімейного стану у позивача які могли б вплинути на зменшення розміру аліментів, як це передбачено ч.1 ст.192 СК України, у позивача не відбулося і на час розгляду справи, не мається. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed