Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла зазначена позовна заява, яка мотивована тим, що позивач являється власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі крім позивача зареєстрована також його колишня дружина [PERSON], з якою позивач розлучився 30 січня 2008 року . Так як остання вже більше шести років у вказаній квартирі не проживає, позивачу не відоме її місце проживання, а тому [PERSON] вимушений звертатись до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації місця проживання. У судове засідання позивач не з»явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явилась, відзив на позовну заяву до суду не подала, про час і місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. За одночасного існування умов, визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в справі докази, встановив наступне. Позивач по справі є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.07.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7-8). У даній квартирі крім позивача зареєстрована також колишня його дружина [PERSON] (а.с.13), що підтверджується випискою із домової книги (а.с.9-11). Згідно довідки Голови вуличного комітету №07-21/1032 від 20.07.2018 року, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрована, але фактично не проживає протягом останніх шести років (а.с.12) Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно частин 1, 2 і 7ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статей 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому їх досліджені, приходить до висновку, що відповідач понад один рік не проживає в належній позивачу квартирі. Підстав збереження за [PERSON] жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, не встановлено. Право власника даного житла порушене, тому відповідно до вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а позов в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням : квартирою №2 у будинку № 36 по вул. Нахімова у м. Хмільнику Вінницької області , підлягає задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed