Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього\~ [PERSON]\~ до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON], відділ у справах дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього\~ [PERSON] про визнання\~ частково недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності в порядку спадкування за законом (справа № 521/17182/15-ц). Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 23 лютого 2017 року позов [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] був задоволений, визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28.01.2015 року; позов [PERSON] був задоволений: визнано за нею право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 57,5 кв.м. житловою площею 41,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28.01.2015 року; право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] корп. «а» в м.Одесі загальною площею 43,5 кв.м. житловою площею 27,9 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28.01.2015 року та право користування гаражем №1058 на автостоянці №11 Виробничого комбінату Гаражного і Технічного Обслуговування Одеської обласної ради добровільного товариства Автомотолюбитель УРСР в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28.01.2015 року. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2017 року рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 23 лютого 2017 року було скасовано в частині визнання за [PERSON] право користування гаражем №1058 на автостоянці №11 Виробничого комбінату Гаражного і Технічного Обслуговування Одеської обласної ради добровільного товариства Автомотолюбитель УРСР, в іншій частині рішення було залишено без змін. У квітні 2018року [PERSON] звернулася до суду з заявою про прийняття додаткового рішення суду, посилаючись на ті обставини, що вона звернулася до державного реєстратора з приводу реєстрації за нею прав власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] корп. «а», загальною площею 43,5 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. після смерті сина [PERSON], померлого 28.01.2015 року на підставі рішення Малиновського районного суду від 23 лютого 2017року. Зазначала, що з пояснень державного реєстратора, їй стало відомо, що наразі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація щодо реєстрації квартири [ADDRESS] корп. «а»в м.Одесі у цілій одиниці за [PERSON], а не за померлим [PERSON]. За рішенням суду від 23 лютого 2017 року не було визначено підстав проведення державної реєстрації за померлим [PERSON]. З цього часу, [PERSON] виявила, що суд при ухваленні рішення від 23 лютого 2017 року, вказавши про задоволення позову в повному обємі, позовну вимогу про визначення частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] корп. А в м.Одесі, померлому 28.01.2015 року [PERSON], та [PERSON] по 1/2 частині кожному залишив поза увагою. Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про прийняття додаткового рішення суду. За вимогами статті 270 ЦПК України, передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом зясовано, що [PERSON] відповідно до уточненої позовної заяви, заявила наступні позовні вимоги: 1) визначити частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] корп. А в м.Одесі, померлому 28.01.2015 року [PERSON], та [PERSON] по 1\\2 частині кожному; 2) визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] корп. А, загальної площею 43,5 кв.м., житлової площею 27,9 кв.м. після смерті сина [PERSON], померлого 28.01.2015 року, 3) визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/12 частку трикімнатної квартири [ADDRESS], загальної площею 57,5 кв.м., житлової 41,1 кв.м., після смерті сина [PERSON], померлого 28.01.2015 року. 4) визнати за [PERSON], [INFO], право користування гаражем № 1058 на автостоянки №11 Виробничого комбінату Гаражного і Технічного Обслуговування Одеської обласної ради добровільного товариства Автомотолюбитель УРСР. При ухваленні рішення суду від 23 лютого 2017 року, суд задовольнив позов [PERSON], визнавши за нею право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] корп. А, загальної площею 43,5 кв.м., житлової площею 27,9 кв.м. після смерті сина [PERSON], померлого 28.01.2015 року, право власності на 1/12 частку трикімнатної квартири [ADDRESS], загальної площею 57,5 кв.м., житлової 41,1 кв.м., після смерті сина [PERSON], померлого 28.01.2015 року, право користування гаражем № 1058 на автостоянки №11 Виробничого комбінату Гаражного і Технічного Обслуговування Одеської обласної ради добровільного товариства Автомотолюбитель УРСР. За таких умов, позовна вимога [PERSON] про визначення часток у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] корп. А в м.Одесі, померлому 28.01.2015 року [PERSON], та [PERSON] по 1/2 частині кожному у рішенні суду від 23.02.2017 року не була вирішена. За таких обставин, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення суду щодо заявленої позивачкою [PERSON] вимоги про визначення часток у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] корп. А в м.Одесі, померлому 28.01.2015 року [PERSON], та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Як вбачається з матеріалів справи, підставою визнання за [PERSON] прав власності на вказану 1/8 частину квартири [ADDRESS] корп. «а» в м.Одесі, судом було визначено перехід до неї прав на вказану частку квартири в результаті спадкоємства після смерті її сина [PERSON], померлого 28.01.2015 року. За вимогами статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Права померлого [PERSON] на квартиру [ADDRESS] корп. «а» в м.Одесі виникли на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2014 року. За вказаним договором квартира [ADDRESS] корп. «а» в м.Одесі була придбана в період шлюбу, що був укладений 28.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON] та оформлена на імя дружини [PERSON] Тобто, з урахуванням вимог статті 60 та статті 61 Сімейного кодексу України набута подружжям квартира є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] У результаті смерті [PERSON], що сталася 28.01.2015 року, відкрилася спадщина на ту частку квартири [ADDRESS] корп. «а» в м.Одесі, яка була придбана померлим за час життя у спільну сумісну власність. Смерть одного з учасників спільної сумісної власності, враховуючи, що між спадкоємцями виник спір з приводу складу та розподілу спадкового майна, стала підставою для встановлення розміру частки померлого у справі спільної часткової власності на вказану квартиру аби надати можливість спадкоємцям отриману належну частку у спадщині. Судом при розгляді справи виходячи з вимог статті 60, 61 СК України, статті 370 ЦК України, було встановлено, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] корп.«а» в м.Одесі [PERSON] та померлому 28.01.2015р. [PERSON] належить половина квартири, тобто кожному по 1/2 частині. Визначення частки передбачає встановлення ідеальної (арифметичної) частки у праві на спільне майно, та, відповідно, посвідчення факту належності померлому [PERSON] відповідних прав на частку у праві власності на вказану квартиру. Саме права [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] корп.«а» в м.Одесі перейшли у результаті спадкування його спадкоємцям, що і було встановлено судом в рішенні суду від 23.02.2017 року. При цьому, суд приймає до уваги, що визначення часток у праві спільної часткової власності забезпечить позивачу [PERSON] можливість реєстрації її прав на отриману спадщину у вигляді 1/8 частки квартири [ADDRESS] корп. «а» в м.Одесі, адже встановить безпосередньо, що такий перехід прав відбувся від померлого [PERSON], якому належала ? частка у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру. Як вбачається з вимог статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 26 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни субєкта управління обєктами державної власності, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2017 року позов [PERSON] було задоволено у повному обсязі, тому заява відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved