Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

03.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить: встановити факт постійного його проживання разом зі\~спадкодавцем [PERSON], який помер 08 травня 2017 року, на час відкриття спадщини за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Лощинівка, вул. Бессарабська (Свердлова), буд. 13-а, та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 08 травня 2017 року, право власності на земельну ділянку частку (пай) розміром 4,60 гектарів, без визначення меж цієї частки, в натурі (на місцевості) по КСП «Бесарабія», розташованої на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із тим, що [PERSON] було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. В судовому засіданні від 24.07.2018р. була допитана свідок [PERSON], яка пояснила, що дійсно позивач [PERSON] постійно з 2015р. проживав разом зі\~спадкодавцем [PERSON], який помер 08 травня 2017 року, на час відкриття спадщини за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Лощинівка, вул. Бессарабська (Свердлова), буд. 13-а. Позивач вів спільне господарство зі спадкодавцем, доглядав його, та організовував поховання. Ухвалою суду\~від 16.07.2018\~року витребувано від приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], який помер 08 травня 2017 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що відповідно до листа Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та місті [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області №1953/126-18 від 18.06.2018, згідно запису в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), сертифікат на право на земельну частку (пай) по КСП «Бессарабія» на території Лощинівської сільської ради серія ОД №0070076 розміром 4,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі розпорядження Ізмаїльської райдержадміністрації від 16.02.1996 року за №54/96 було зареєстровано на громадянина [PERSON] за №25, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0070076 із земель КСП «Бесарабія». Дана інформація також підтверджена листом Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та місті [PERSON] управління Держгеокадастру в Одеській області №1953/126-18 від 18.06.2018р. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №489684 від 11.05.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 08 травня 2017 року. Після смерті [PERSON], згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна частка (пай) по КСП «Бессарабія» на території Лощинівської сільської ради серія розміром 4,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості). Відповідно до\~заповіту,\~посвідченого 01.06.2016\~року секретарем\~виконавчого комітету\~Лощинівської сільської\~ради Ізмаїльського\~району Одеської\~області,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№26,\~[PERSON]\~усе своє\~майно заповів [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження Серії І-ЖД №522156 від 08.06.2017р. позивач є сином спадкодавця [PERSON] Позивач є спадкоємцем за заповітом та спадщину прийняв фактично, оскільки на момент смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, та протягом шести місяців, проживав разом із спадкодавцем за однією адресою, що підтверджено довідкою №353 від 13.06.2018р. виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, але не був зареєстрований, заяву про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не подавала. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Спадкоємці, які мають право на обовязкову долю відсутні. На звернення\~позивача до\~приватного нотаріуса\~Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, письмовою відповіддю нотаріуса за №311/02-14 від 01.06.2018р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із тим, що ним було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до\~ст.\~316\~Цивільного Кодексу\~України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.08 року до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Так, факт проживання постійного проживання [PERSON] разом зі\~спадкодавцем [PERSON], який помер 08 травня 2017 року, на час відкриття спадщини за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Лощинівка, вул. Бессарабська (Свердлова), буд. 13-а, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок та підтверджено довідкою №353 від 13.06.2018р. виконавчого комітету Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 08 травня 2017 року, на земельну ділянку частку (пай) розміром 4,60 гектарів, без визначення меж цієї частки, в натурі (на місцевості) по КСП «Бесарабія», розташованої на території Лощинівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved