Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

07 червня 2018 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах держави до відповідача, у якому зазначив, що управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було виявлено самовільне використання відповідачем упродовж 2016-2017 років земельної ділянки площею 21 га, розташованої на території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та засівання її озимим рапсом. За допущенні порушення постановою державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, а також вручено приписи про усунення порушень земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок. Штраф відповідач сплатив добровільно 30 червня 2017 року та звільнив самовільно зайняту ним земельну ділянку 27 вересня 2017 року. За розрахунком управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22 червня 2017 року, розмір шкоди заподіяної відповідачем самовільним зайняттям земельної ділянки, що відноситься до державної власності, категорії земель сільськогосподарського призначення, становить 25977 грн. 84 коп. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не відшкодовує заподіяні державі збитки, прокурор просив суд стягнути з останнього шкоду заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки в розмірі 25977 грн. 84 коп., та на користь прокуратури Миколаївської області витрати по сплаті судового збору. Прокурор Березнегуватського відділу Баштанської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, про що надала відповідну заяву (а.с.43). Виконуючий обовязки начальника головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] до суду направив заяву, у якій позовні вимоги також підтримав у повному обсязі. Представник третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, голова Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області [PERSON] до суду подав заяву, у якій просив позов задовольнити, а справи слухати без представника сільської ради. Відповідач в підготовче засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме інформації Державного земельного кадастру про право власності та речове право на земельну ділянку вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами 4821182600:06:000:0104 та 4821182600:06:000:0051 розташовані на території Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та є землями державної власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.18,20). 25 травня 2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстроване кримінальне провадження № 420171151140000056, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України за фактом самовільного використання земельної ділянки, зокрема головою фермерського господарства «Щедрий колос» [PERSON] на території Маліївської сільської ради (а.с.8). Згідно актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки складених 22 червня 2017 року державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Березнегуватському, Вітовському, Снігурівському районах управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за участю землевпорядника Маліївської сільської ради, було виявлено порушення відповідачем вимог земельного законодавства у вигляді самовільного використання, без правовстановлюючих документів, земельної ділянки площею 21 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, шляхом обробітку землі та посіву озимого рапсу в межах території Маліївської сільської ради. Вказані акти підписані відповідачем без зауважень (а.с.10-13). Того ж дня державним інспектором головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель було складено припис № 196/0/92-17ДК/0119Пр/03/01/-17 про необхідність усунення відповідачем в термін до 22 липня 2017 року виявлених порушень, з повідомленням про виконання припису, та протокол про адміністративне правопорушення № 196/0/92-17ДК/0120П/07/01/-17, за яким відповідач самовільно використовував земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності, площею 21 га в межах території Маліївської сільської ради, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.53-1 КУпАП (а.с.14-15). На підставі зазначеного протоколу постановою державного інспектора головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель від 22 червня 2017 року за № 196/0/92-17ДК/0133По/08/01/-17 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 340 грн. (а.с.16). 30 червня 2017 року відповідач вказаний штраф сплатив, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.17). Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель"\~установлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Згідно із\~ст.125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, вказані у\~ст.126 ЗК України. Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем факт використання ним земельної ділянки площею 21,00 га на території Маліївської сільської ради без правовстановлюючих документів, тобто самовільно. За змістом п."б" ч.1\~ст.211 ЗК України\~за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідальність, у тому числі цивільну відповідальність, відповідно до законодавства. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено\~ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 2, 3\~статті 152 ЗК України\~визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Таким чином, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяної відповідачем самовільним зайняттям земельної ділянки, проведеного відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої\~Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963, розмір зазначеної шкоди складає 25977 грн. 84 коп. (а.с.13). З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, заподіяна відповідачем державі шкода не відшкодована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved