Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявоюв обґрунтування своїх вимог заявник зазначила, що вона [PERSON] (д.п.Пожоджук) [PERSON] народилась 12.02.1985 року в с.Космач Косівського району. Її батьки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] проживали в [INFO] у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. [PERSON] визнавав себе її батьком брав участь в її вихованні та надавав матеріальну допомогу на її утримання. В зв»язку із одруженням 24.12.2007 року вона змінила своє дошлюбне прізвище на «Бербеничук» . Родина її батька визнавала її дочкою останнього. Ще в 2008 році батько зареєстрував її із донькою до свого господарства, що в с.Космач Косівського району. 08 листопада 2015 року її батько загинув в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Особисто вона брала участь в організації його похорону. В її свідоцтві про народження відомості про батька зроблено зі слів матері , а саме вказано прізвище матері [PERSON] а ім»я і по-батькові [PERSON]. Таким чином на даний час в неї виникла необхідність у встановленні факту батьківства, так як вона не має змоги оформити свої спадкові права. Просить заяву задоволити. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] вимоги позову підтримали з підстав викладених в поданій до суду заяві, яку просили задоволити. Заінтересована особа, [PERSON] вимоги заяви визнала, пояснила, що вона проживала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], який помер в листопаді 2015 року. За час їх спільного проживання в них народилась дочка, заявниця в цій справі, [PERSON] (д.п.Пожоджук) [PERSON] [INFO]. За життя [PERSON] визнавав себе батьком, брав участь в її вихованні та утриманні а в 2008 року зареєстрував їх доньку із внучкою до свого господарства в с.Космач Косівського району. Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини було внесено з її слів та записано прізвище її Беребеничук а ім»я і по батькові дійсне [PERSON]. 08.11.2015 року [PERSON] помер , загинув в наслідок ДТП. Її дачка на даний час не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права так як виникла необхідність у встановленні факту батьківства. Стверджує, що батьком її доньки [PERSON] фактично являвся померлий 08.11.2015 року [PERSON]. Просить заяву задоволити. Представник зацікавленої особи начальник Косівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області [PERSON] в судове засідання не з»явилась, подала суду письмове клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: Як визначено вимогами ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. В силу вимог п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р.№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно із ч. 1 ст. 135 СК України. У п.З вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України, зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду передбачені ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених ст.53 КпШС ( в редакції 1969 року), суд вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ батьківства щодо дитини, яка народилася до 01.01.2004р. необхідно застосувати норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання батьківства, в сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір"ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання дитини. Встановлення батьківства у відношенні осіб, які досягли повноліття, допускається тільки з їх згоди. У відповідності до ч.2 ст.53 КпШС України (в редакції 1969 року) в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] помер 08 листопада 2015 року, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії І-НМ № 218117 (а.с.13) , що видане Космацькою сільською радою Косівського району Івано-Франківської області , актовий запис № 60 від 12.11.2015 року. Заявник зазначає, що померлий є її батьком, однак в свідоцтві про народження заявниці [PERSON] ( д.п.Пожоджук) [PERSON], яке видане Космацькою сільською радою 06.03.1985 року, померлий [PERSON] записаний під прізвищем її матері [PERSON] . [PERSON] вказує, що її мати [PERSON] та батько [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. У свідоцтві про її народження відомості про батька внесено зі слів матері. Після смерті [PERSON] , заявник бажає оформити свої спадкові права на майно , що за життя належало останньому а тому і виникла потреба у встановленні факту батьківства . Суд звертає увагу, що у актовому запису про народження дитини відомості щодо батька внесені зі слів матері - на підставі її заяви, однак батько при житті мав можливість визнати своє батьківство, але не скористався своїм правом. В судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що його покійний брат [PERSON] проживав в фактичних шлюбних відносинах із матір"ю заявниці, точний період вказати не може. За яких причин брат за життя не оформив свого батьківства по відношення до заявниці йому не відомо. Так долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків [PERSON] (а.с.18) , [PERSON] (а.с.20) та пояснення [PERSON] в підтвердження факту встановлення батьківства суд не може взяти до уваги так як це не є достатніми доказами на підтвердження факту спільного проживання та ведення господарства матері заявниці та [PERSON] до народження дитини (заявниці в цій справі). З аналогічних підстав суд не може взяти до уваги долучені до матеріалів справи письмові докази - фотознімки із зображенням заявниці та з її слів - [PERSON] Таким чином виходячи з зібраних судом матеріалів, суд вважає що відсутні належні та допустимі докази щодо факту батьківства [PERSON], зокрема заявником в судовому засіданні не доведено факту спільного проживання й ведення спільного господарства її матері із [PERSON] [PERSON] до її [PERSON] (д.п.Пожоджук) [PERSON] народження, спільного виховання або утримання дитини. У зв»язку з викладеним суд вважає що заява не знайшла свого обґрунтування а тому вимога [PERSON] не підлягає задоволенню. Окрім того відповідно до ст.256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).\~Відповідно до ст.261 ЦК України\~перебіг строку починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином суд звертає увагу , що заявниця в справі значиться [INFO] , та з часу досягнення нею повноліття 12.02.2003 року до подачі вказаної заяви минуло більше 15 років. Про поновлення пропущеного строку заявниця не заявляла як і не наводила жодної із причин його пропуску. На підставі наведеного ст. ст.128, 130 СК України, ст.ст. 256 -258, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed