Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] разом з матір»ю [PERSON] та відібрання дитини у відповідача. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони у справі перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13.04.2013 р.. Від даного шлюбу у сторін є син - [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем. В лютому 2015 року відповідач пішов служити в зону АТО і був демобілізований в червні 2015 р. Після повернення із зони АТО відповідач став агресивним. В березні 2016 р. в зв»язку з ненаданням допомоги на утримання дитини позивач повідомила відповідача про намір звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів, після чого 11.03.2016 р. коли дитина знаходилась дома за адресою: [ADDRESS] [PERSON] без попередження та дозволу забрав дитину, перевіз за місцем свого проживання та повідомив, що дитина буде жити з ним. Позивач посилається на те, що відповідач перешкоджає вільному спількуванню з сином, налаштовує його проти матері, що може завдати психологічної травми сину. В зв»язку з тим, що позивач з відповідачем не можуть добровільно вирішити спір щодо місця проживання дитини, позивач просить суд задовольнити її вимоги і на підставі ст.161 СК України визначити місце проживання неповнолітнього Данііла з матір»ю та відібрати дитину у батька. В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач в зв»язку з контузією під час служби в зоні АТО поводить себе агресивно, налаштовує сина проти матері, що впливає на психологічний стан Данііла та шкодить його здоров»ю. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом шляхом направлення судових повісток за адресою проживання, здійснення публікації в газеті «Урядовий кур»єр» та повідомлення за телефоном. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації надали висновок щодо заявлених вимог та подали клопотання про розгляд справи у відсутність представника Служби. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 13.04.2013 р.. Від даного шлюбу у сторін є син - [PERSON] [INFO] р. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір»ю за адресою: [ADDRESS]. 11.03.2016 р. [PERSON] забрав дитину без згоди матері та перевіз за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] Тобто, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини, який грунтується на особистих неприязних стосунках між батьками. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч. 2 ст. 160 СК України). Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Тобто, відібрання дитини у одного із батьків іншим та повернення її за попереднім місцем проживання можливе лише у випадках, коли місце проживання дитини визначене на підставі закону або рішення суду. У іншому випадку той із батьків, який вважає свої права порушеними, вправі звернутися до суду із позовом про визначення місця проживання дитини з ним. Як встановлено в ході судового розгляду, будь-яке рішення з приводу визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу між сторонами не приймалось, угода між батьками з даного приводу не укладалась. З висновку Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації вбачається, що працівниками Служби у справах дітей здійснено неодноразові виїзди за адресою проживання малолітнього Данііла разом з батьком, однак двері ніхто не відчиняв. Листом від 10.04.2017 р. №100/09-1147 [PERSON] запрошено на засідання Комісії з питань захисту прав дитини, однак останній до Служби не з»являвся за викликами. Згідно інформації житлово-експлуатаційної дільниці - 109 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" за період реєстрації та проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] скарг зі сторони сусідів та жителів масиву до ЖЕД-109 не надходило. Також, ЖЕД-109 надав акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON], 2005 р.н., яким встановлено, що в квартирі є необхідна побутова техніка та меблі. Квартира знаходиться в задовільному санітарному стані. Зі слів [PERSON] в квартирі проживає 4 особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. На момент відвідування, [PERSON] [PERSON] знаходився в школі. Відповідно до інформації школи 1-111 ступенів №245 Оболонського району м. Києва батьки в рівній мірі турбуються вихованням дитини та цікавляться її розвитком. З першого по кінець четвертого класу (до березня 2016 р.) приводила і забирала дитину зі школи мама, інколи - дідусь та бабуся (з татової сторони). З березня 2016 p., коли [PERSON] переїхав жити до батька, забирали і приводили дитину тато, дідусь і бабуся. З 28.10.2016 р. [PERSON] навчається у школі 1-111 ступенів №132 міста Києва. Відповідно до інформації школи, [PERSON] проживає з батьком, [PERSON]. З початку навчання у школі [PERSON] заводили на заняття та забирали після уроків батько або бабуся, на даний час дитина до школи та від школи ходить самостійно. Мама, [PERSON] з 28.10.2016 року по 23.01.2017 року цікавилася дитиною, спілкувалася з класним керівником телефоном та двічі приїздила до школи. Після зарахування [PERSON] до школи комісією на чолі з класним керівником було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] та складено про не акт від 08.11.2016 року, в якому зазначено, що для дитини виділено робоче місце для виконання домашніх завдань та створені необхідні житлово-побутові умови. [PERSON] систематично відвідує школу, відсутній па заняттях лише з поважних причин або по хворобі. Домашні завдання виконує у повному обсязі. Рівень навчальних досягнень з предметів достатній та високий. Дитина завжди охайно одягнена, вихована, ввічлива у спілкуванні зі старшими та однолітками. Відповідно до інформації управління охорони здоров'я Голосіївської районної м. Києві державної адміністрації за медичною допомогою для дитини, в амбулаторію №7 зверталась бабуся. Маги проживає в іншому районі за дитиною не доглядає. IIa диспансерному обліку не перебуває. Потреба в додатковому обстеженні та лікуванні дитини в спеціальних профільних медичних закладах відсутня. Суду не надано доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач при зверненні до суду щодо негативного впливу батька на виховання сина, його агресивної поведінки відносно дитини. Як зазначалось судом, закон передбачає обов»язок суду при визначенні місця проживання дитини, як досягла 10 років, з»ясувати її думку. Без з»ясування думки дитини з даного приводу суд не вбачає законних підстав для зміни місця його фактичного проживання та визначення місця проживання з матір»ю, оскільки зазначені дії будуть суперечити інтересам самої дитини. З огляду на те, що у встановленому законом порядку питання щодо визначення місця проживання дитини не було вирішено і обставин, які б свідчили про негативний вплив батька на виховання сина, в ході судового розгляду справи не встановлено, суд вважає, що відсутні підстави для вирішення питання щодо відібрання неповнолітнього Данііла від батька. З урахування викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд не вбачає визначених законом підстав за даних обставин, без з»ясування думку дитини та недоведеності негативного впливу батька на виховання дитини вирішувати питання щодо визначення його місця проживання та відібрання, в зв»язку з чим позов не підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed