Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

15.10.2015 року позивачі пред'явили позов, відповідно до якого просять позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач не виконує обов'язків по вихованню та утриманню своїх дітей, не цікавиться їх навчанням, вихованням та здоров'ям. Дітьми опікуються позивачі, які доводяться дітям дідусем та бабусею. В судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили такий задоволити. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просив позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Пояснити причини з яких вона не виконує батьківські обов'язки щодо своїх дітей не змогла. Доказів того, що їй чинять перешкоди у спілкуванні з дітьми та того, що вона надає кошти на утримання дітей не надала. Представник відповідача [PERSON] подав заперечення на позов, відповідно до якого зазначив наступне. Позивачі вигнали відповідача з дому після смерті її чоловіка. Діти залишилися проживати з позивачами. З того часу позивачі перешкоджають відповідачу бачитися з дітьми, незважаючи на це, відповідач передає кошти на утримання дітей позивачам. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав взявши до уваги лише пояснення позивачів, жодних заходів впливу з боку органу опіки та піклування щодо відповідача не було вжито. Надані позивачами довідки про стан здоров'я відповідача не можуть бути доказом доцільності позбавлення її батьківських прав, оскільки вони засвідчують, те що відповідач не мала змоги піклуватися про дітей з незалежних від неї причин. Крім того, відповідач не була належно повідомлена про час та місце проведення засідання про вирішення питання про доцільність позбавлення її батьківських прав. А висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав не містить обґрунтування доцільності прийняття такого висновку. Представник третьої особи позов підтримав, пояснив, що орган опіки та піклування викликав відповідача тричі на засідання з приводу розгляду питання про позбавлення її батьківських прав, однак, відповідач не прийшла, крім того, він спілкувався з дітьми і вони хочуть бути з матір'ю. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] доводиться позивачам донькою. У відповідача є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Батько дітей [PERSON] помер [INFO], що стверджується свідоцтвом про смерть. На даний момент діти проживають з позивачами. Відповідач проживає окремо із співжителем. Згідно довідок з психіатричної лікарні "Заклад" - відповідач перебувала на лікуванні у стаціонарі з 18.12.2015 року по 28.01.2016 року. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області від 25.08.2015 року вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, поважати дитину, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 59 Закону України «Про освіту» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як зазначено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У ході судового розгляду факт свідомового нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками підтвердився, оскільки відповідач не надала доказів того, що вона виконувала батьківські обов'язки щодо своїх дітей, натомість визнала, що дітьми опікуються її батьки, поважних причин невиконання своїх батьківських обов'язків не навела. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Діти [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають з бабусею та з дідусем, мати до них не приходить та вони дуже люблять свою маму. Крім того, як національним законодавством України так і міжнародними нормативно-правовими актами закріплено право дитини знати своїх батьків та право на їх піклування. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенцій про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки у ході судового розгляду справи встановлено факт винної поведінки матері, яка ухиляється від виконання батьківських обов'язків без поважних причин, з урахуванням: думки дітей та особи відповідача, суд вирішив за доцільне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed