Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У червні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її матері [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:06:001:0215, загальною площею 0,1057 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. У встановлений законом термін вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус їй відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючих документів на земельну ділянку. За життя [PERSON] отримала державний акт на вказану земельну ділянку, проте він був втрачений. Окрім неї до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулись [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки спадкодавець набув право власності на спадкове майно у встановленому законом порядку, вона спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним. Тому просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:06:001:0215, загальною площею 0,1057 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилася. Направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Просила суд задовольнити позов. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. На час відкриття спадщини спадкоємцями були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Померла [PERSON] була матір`ю для [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Музичанською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. З матеріалів спадкової справи №5-2013 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 18 листопада 2013 року до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Винник С.М. надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 18 листопада 2013 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Винник С.М. із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] . Проти видачі свідоцтв про право на спадщину на ім.`я дочки [PERSON] не заперечували. 11 червня 2015 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Винник С.М. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки після смерті [PERSON] на ім.`я [PERSON] . У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:06:001:0215, загальною площею 0,1057 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, було відмовлено через відсутність оригіналу документу, що підтверджують право власності, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Винник С.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №128/02-31 від 11 червня 2015 року. Так, рішенням Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25 березня 2008 року №3/5 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] в [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1057 га. Надано безкоштовно у власність [PERSON] вказану земельну ділянку. З довідки виданої Гореницькою сільською радою від 17 червня 2015 року №02-16/576 вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,1057 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належала [PERSON] , перехід права власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] , не зареєстровано. З матеріалів справи встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222482000:06:001:0215, загальною площею 0,1057 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №687703. За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя у встановленому законом порядку отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто набула право власності, тому до [PERSON] також переходить право власності на земельну ділянку із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на спадкову земельну ділянку. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Outcome: approved