Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

у січні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати факт поширення щодо нього посадовою особою відповідача Гуменюк Н.Ю недостовірної інформації у службовій характеристиці від 30.12.2013. В обґрунтування заявленого позову зазначає, що з 21.11.2011 року він працює на посаді головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України. 30.12.2013 йому під підпис доведено службову характеристику, підготовлену безпосереднім керівником - заступником начальника Управління внутрішнього аудиту - начальником відділу Гуменюк Н.Ю., затверджену начальником Управління внутрішнього аудиту Власовою І.А. Таким чином, посадова особа відповідача Гуменюк Н.Ю. при виконанні своїх посадових обов'язків у вказаній характеристиці допустила поширення відносно позивача неправдивої інформації щодо неналежного виконання ним трудових (службових) обов'язків протягом періоду роботи. При цьому, всупереч п. 9 Положення про проведення атестації державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1922, Гуменюк Н.Ю. співбесіди з ним не проводив можливості ставити запитання, коментувати зауваження та висновки щодо роботи не надав. Позивач зазначає, що викладені у характеристиці відомості що «за результатами проведеної у березні 2012 року перевірки фінансово-господарської діяльності Головного управління юстиції у Закарпатській області начальником Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області надано скаргу про неправомірні дії [PERSON]» не відповідають дійсності, оскільки аудит діяльності Управління ДВС ГУЮ у Закарпатській області фактично не проводився, а така скарга під час проведення внутрішнього аудиту ніким не подавалася. При цьому, жодного зауваження від керівника аудиторської групи [PERSON] під час проведення внутрішнього аудиту та протягом року після завершення внутрішнього аудиту від керівництва підрозділу заявлено не було. Позивач зауважує, що звернення начальника управління ДВС ГУЮ у Закарпатській області [PERSON] від 19.03.2012 щодо упередженості позивача під час проведення перевірки, що було підставою такого висновку в характеристиці, у встановленому порядку не зареєстровано, а сама [PERSON] станом на 19.03.2012 перебувала у відрядженні, а тому на той час дане звернення подати не могла. В порушення норм Стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 04.10.2011 № 1247 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.10.2011 р. за № 1219/19957, скарга [PERSON] відповідачем не розглядалася, рішення по ній не приймалося. У характеристиці неправдиво зазначено, що «у 2012 році... протягом всього періоду [PERSON] відмовлявся від ознайомлення з розробленою посадовою інструкцією», оскільки, незважаючи на неодноразові його вимоги з січня 2012 року щодо розробки та затвердження у встановленому законом порядком посадової інструкції з чітко визначеним обсягом службових повноважень за посадою з урахуванням його освіти і кваліфікації та затвердження її заступником керівника міністерства відбулося лише 03.07.2013 р., а доведено йому під підпис 09.07.2013 р. При цьому, позивач зазначає, що його відмова від ознайомлення з попередньою посадовою інструкцією від 16.02.2013 р., затвердженою начальником Управління внутрішнього аудиту Пициком Я.М., є правомірною, оскільки вона була складена з перевищенням службових повноважень. Отже, протягом 2012 року посадова інструкція з вини керівництва не розроблялася, на ознайомлення не надавалася, що також підтверджується змістом наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2013 № 416/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]» щодо нерозроблення посадової інструкції з часу утворення підрозділу внутрішнього аудиту та виконання ним попередніх обов'язків, затверджених в Контрольно-ревізійному управлінні. У характеристиці зазначено, що «основними завданнями головного спеціаліста відділу внутрішнього аудиту діяльності апарату та територіальних органів Управління внутрішнього аудиту відповідно до посадової інструкції є планування, організація, проведення внутрішнього аудиту, надання аудиторських висновків та рекомендацій, а також проведення моніторингу врахування рекомендацій, в той же час [PERSON] протягом 2011-2013 років не забезпечено виконання жодного з них». Однак, посадова інструкція від 03.07.2013 не передбачає таких завдань, а у 2011 році підрозділу внутрішнього аудиту взагалі не було. Крім того, чинним законодавством на керівника підрозділу покладено обов'язок з організації роботи підлеглих, з урахуванням їх рівня знань, досвіду і професійних навичок, а тому, саме заступником начальника Управління внутрішнього аудиту - начальником відділу Гуменюк Н.Ю. позивача було позбавлено можливості виконувати покладені на нього обов'язки. У характеристиці зазначено, що «до виконання завдань керівництва [PERSON] відноситься формально, не контролює хід та результат їх виконання. Майже завжди опрацьовані ним документи потребують доопрацювання та виправленню. Також, [PERSON] неодноразово відмовлявся від виконання доручень керівництва Управління внутрішнього аудиту». Однак такі відомості не відповідають дійсності та є безпідставними. Також не відповідають дійсності відомості, що «у спілкуванні з колегами та керівництвом Управління [PERSON] часто характеризується зверхнім ставленням, агресивною поведінкою». Дані обставин є предметом судового розгляду про захист честі та гідності позивача. У характеристиці Гуменюк Н.Ю. зазначено, що «протягом останнього року [PERSON] притягався до дисциплінарної відповідальності, - згідно наказу Міністерства юстиції України від 07.03.2013 № 265/к йому оголошено догану». Однак, Гуменюк Н.Ю. було достовірно відомо, що відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2013 у справі № 826/1708/13-а, яке набрало законної сили, вищевказаний наказ Міністерства юстиції України скасовано. Посилаючись на те, що викладені у службовій характеристиці відомості не відповідають дійсності та порушують його особисті немайнові права, позивач просив суд визнати факт поширення відповідачем недостовірної інформації та зобов'язати відповідача вищевказану інформацію спростувати у той же спосіб, в який було поширено недостовірну інформацію. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що службова характеристика містить достовірні відомості про невідповідність позивача займаній посаді у зв'язку з порушенням ним виконавчої дисципліни та правил етичної поведінки державного службовця, невиконання своїх посадових обов'язків та неодноразового порушення вказівок керівництва, що підтверджується численними судовими рішеннями, як набрали законної сили і в порядку ст.. 61 ЦПК України доведенню не підлягають. Позовна заява не містить доказів поширення відповідачем, як на думку позивача недостовірної інформації, не зазначено в який спосіб відбулося таке поширення та не доведено факту поширення такої інформації. Допитаний в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні дав показання, згідно яких він був керівником робочої групи, яка проводила перевірку фінансово-господарської діяльності Головного управління юстиції у Закарпатській області. В ході даної перевірки будь-яких скарг чи зауважень на дії позивача з боку працівників Головного управління юстиції у Закарпатській області не надходило. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність пред'явленого позову. Судом встановлено, що позивач з 21.11.2011 року працює на посаді головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Згідно графіку проведення атестації державних службовців апарату Міністерства юстиції України у січні-березні 2014 р., датою проведення атестації позивача є 20.01.2014 р. На підставі наказу Міністерства юстиції України від 28.11.2013 № 1722/к «Про проведення атестації державних службовців апарату Міністерства юстиції» та вимог Положення про проведення атестації державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 № 1922, заступником начальника Управління внутрішнього аудиту - начальника відділу Гуменюк Н.Ю. на позивача, головного спеціаліста Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України, складено службову характеристику, яку 30.12.2013 затверджено начальником Управління внутрішнього аудиту Власовою І.А. Так, у вищевказаній характеристиці зазначено, що «за результатами проведеної у березні 2012 року перевірки фінансово-господарської діяльності Головного управління юстиції у Закарпатській області начальником Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області надано скаргу про неправомірні дії [PERSON]»; «у 2012 році... протягом всього періоду [PERSON] відмовлявся від ознайомлення з розробленою посадовою інструкцією»; «основними завданнями головного спеціаліста відділу внутрішнього аудиту діяльності апарату та територіальних органів Управління внутрішнього аудиту відповідно до посадової інструкції є планування, організація, проведення внутрішнього аудиту, надання аудиторських висновків та рекомендацій, а також проведення моніторингу врахування рекомендацій, в той же час [PERSON] протягом 2011-2013 років не забезпечено виконання жодного з них». «[PERSON] не забезпечує виконання визначених посадовою інструкцією завдань: не провів та не був залучений до жодного внутрішнього аудиту (крім ГУЮ у Закарпатській області у березні 2012 року)» «виконання завдань керівництва [PERSON] відноситься формально, не контролює хід та результат їх виконання. Майже завжди опрацьовані ним документи потребують доопрацювання та виправленню. Також, [PERSON] неодноразово відмовлявся від виконання доручень керівництва Управління внутрішнього аудиту»; «у спілкуванні з колегами та керівництвом Управління [PERSON] часто характеризується зверхнім ставленням, агресивною поведінкою»; «протягом останнього року [PERSON] притягався до дисциплінарної відповідальності, - згідно наказу Міністерства юстиції України від 07.03.2013 55 к йому оголошено догану». Відповідно до правила ч.1 ст.277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно вищевказаної норми закону, його об'єктивна сторона передбачає одночасну наявність таких складових елементів, як недостовірність поширеної інформації та її направленість на порушення особистих немайнових прав потерпілої особи (негативний зміст). У розумінні вищевказаної норми закону, негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що подання заступником начальника Управління внутрішнього аудиту - начальником відділу Гуменюк Н.Ю. до начальника Управління внутрішнього аудиту Власової І.А. для затвердження службової характеристики з оцінкою виконання позивачем його трудових обов'язків, є поширення відповідачем щодо позивача інформації, яка за своїм змістом є негативною та не відповідає дійсності. Разом з тим, в результаті аналізу змісту службової характеристики позивача від 30.12.2013 р. суд дійшов висновку про те, що вказаний документ не містить відомостей, які були б направлені на порушення особистих немайнових прав позивача. Критичне висловлювання відповідача та його висновок на підставі викладених фактів про те, що позивач «за своїми діловими, професійними та моральним якостями не відповідає займаній ним посаді», є особистим ставленням та критичною оцінкою професійної діяльності позивача з боку його керівника, тоді як згідно ст.30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. При цьому суд виходить з того, що висловлювання здійснено в контексті оцінки роботи відповідача в рамках проведення атестації державних службовців. Таким чином, вказана інформація не може вважатися такою, що порушує особисті немайнові права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed