Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і визначення місця її проживання. Ухвалою судді від 14.03.2014 року відкрито провадження у справі. 14.04.2014 року ухвалою суду в судовому засіданні прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою суду від 27.05.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і визначення місця її проживання в частині вимог про стягнення аліментів, а також зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківського району міста Києва про визначення місця проживання малолітньої дитини - залишено без розгляду. Свої позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини позивач обґрунтовує тим, що з 05.11.2010р. по 11.12.2012р. позивач та відповідач перебували у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу позивач у добровільному порядку взяв на себе матеріальне утримання дитини, проживав разом з нею та виховував самостійно. Дитина має належне матеріальне забезпечення, а також всі необхідні для даного віку виховні засади. З моменту розірвання шлюбу по даний час відповідачка з дитиною не бачилась, не надавала їй матеріального забезпечення та не брала участь у її вихованні, Місце її постійного проживання та рід професійних занять позивачу не відомі, оскільки, вони не спілкуються із моменту розірвання шлюбу. Позивач має достатньо часу на виховання доньки, оскільки знаходиться на пенсії, а також належні умови щодо проживання разом із донькою та її матеріальне забезпечення. Тому позивач просив суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою : [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, суду пояснили, що дійсно дитині буде краще проживати з батьком. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.11.2010р., який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2012р. було розірвано. Від даного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач та дитина зареєстровані за адресою : [ADDRESS]. Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.05.2014р. підтримано вимоги позовної заяви щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а саме: обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150 СК України. За правилами ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання свої батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Отже при вирішенні спору суд враховує висновки органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу, який враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне залишити проживати неповнолітньої дитини разом з батьком. Цей висновок є обґрунтованим, не суперечать вимогам закону та правам дитини, враховує її інтереси. За таких обставин, суд, враховуючи вік дитини, приймаючи до уваги особисті якості батьків, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, згоду матері на те, що дитина буде проживати з батьком, приходить до висновку, що визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком буде відповідати її інтересам та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею. Таким чином, враховуючи обставини справи, надані висновки органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, який визначив місце проживання дитини з батьком, вік дитини та необхідність особистого піклування про неї, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини з позивачем.

Outcome: approved