Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] 20.08.2019 звернулася до суду з позовом до Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права на земельну частку (пай). Позов мотивує тим, що з 02 лютого 1991 року по 03 листопада 1991 року включно працювала та була членом колгоспу «Іскра», а з 04 листопада 1991 року по 06 березня 2000 року у реорганізованому ССГ «Промінь» різноробочою, а пізніше в ПА «Промінь». Вказана обставина стверджується копією її трудової книжки, протоколом зборів членів ради народного господарства «Промінь» від 15.01.1992, довідками із місцевого трудового архіву, які подавались нею до управління Пенсійного фонду України у Городоцькому районі при виході на пенсію. При цьому, вищевказані довідки були враховані при нарахуванні їй пенсії за віком, в пенсійний стаж включено роботу в колгоспі, однак їй, як колишньому працівнику колгоспу - члену КСП належить право на земельну частку (пай). Просить суд, визнати за нею, право на земельну частку (пай) у середньому розмірі, що встановлений по Угрівській сільській раді Городоцького району Львівської області, як члену сільськогосподарського підприємства. Ухвалою судді від 23.08.2019 провадження у справі відкрито. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додала, що працювала в даному господарстві. Представник відповідача - Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився, 03.01.2020 сільський голова подав суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, додатково зазначає, що у задоволенні позову сільська рада заперечує в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у заяві про застосування строку позовної давності (а.с.116-117) Представник відповідача - Городоцької районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області у судове засідання не з`явився, подавши 23.09.2019 відзив на позовну заяву, у якому заявлені вимоги позивачки вважає безпідставними і необгрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки [PERSON] було надано відповідні листи місцевої ради, якими підтверджено, що саме місцевою радою затверджувались списки осіб, які мали право на отримання земельного паю. Крім того, зважаючи на те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області по відношенню до позивачки не було допущено протиправних дій, тому Головне управління є неналежним відповідачем (а.с.76-78) Заслухавши позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, Указом Президента України від 08.08.1995 року за N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали та вийшли на пенсію з нього і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (п. 2 Указу). Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п. 5 Указу). Аналогічні положення в подальшому були затверджені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06. 2003 року (ст.ст. 1-2) Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто, виходячи з наведеного особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах сільськогосподарського підприємства (в тому числі в разі, якщо така особа є пенсіонером, проте раніше працювала на підприємстві і залишилися його членом); отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю; включення такої особи до списків осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільськогосподарським підприємством Державного акта на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку (пай). Отже, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП та чи була вона внесена до списку пайовиків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, згідно копії трудової книжки [PERSON] (а.с.7-11), копії протоколу №1 засідання Ради народного господарства «Промінь» від 15.01.1992 (а.с.20-23) та копій довідок місцевого трудового архіву Городоцького району Львівської області від 28.03.2019 (а.с.16-19, 56-59) [PERSON] працювала в господарстві різноробочою, це підтверджується відомостями про кількість вироблених трудоднів (людиноднів) в колгоспному виробництві гр. [PERSON] в ПА «Промінь». 20.09.2019 сільський голова Угрівської сільської ради Львівської області Живчин О.Й. подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до якого в задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити в зв`язку з відсутністю будь якого права на земельну частку (пай) та підстав для визнання такого права. Зокрема, позивачем не доведено факт її членства ні в колективному сільськогосподарському підприємстві, сільськогосподарському кооперативі чи сільськогосподарському акціонерному товаристві, у тому числі які б були створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (КСП). Як вбачається з копії трудової книжки, позивачку приймали на роботу і звільняли з роботи, а не в члени КСП, як вона помилково зазначає в позовній заяві, тому право на одержання у власність земельної частки (паю) у неї відсутнє. Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів. Крім того, останньою пропущено строк позовної давності та підстави для її поновлення відсутні, про що сільський голова подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с.42-46, 70-72) З листа Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 624 від 14.08.2013 вбачається, що у відповідь на заяву [PERSON] щодо включення її в списки власників земельних часток-паїв, повідомлено, що розпаювання роздержавлення і приватизація земель НААГ «Промінь» на території Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області проводилась впродовж 1995-1998 років відповідно до Положення «Про паювання і приватизацію землі в агропромисловому комплексі Львівської області», списки осіб які мали право на отримання земельного паю складала приватизаційна комісія і затверджувала місцева рада. На сьогоднішній день вільні землі пайового фонду на території Угрівської сільської ради відсутні (а.с.51-52) Оскільки впродовж 1995-1998 років, коли формувалися списки осіб з числа членів колгоспу позивачка не була членом колгоспу, заяв про прийняття не писала і відповідно не була включена до списку осіб, для отримання земельного паю, остання не набула права на земельну частку (пай) при розпаюванні земель. Сам факт трудових відносин позивача, який підтверджується також довідками із місцевого трудового архіву, не свідчить про її членство в КСП і не може бути підставою для набуття нею права на земельну частку пай. Дана позиція також висловлена в листі Верховного Суду України «Про практику розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року, в якому вказано, що якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи. Такий підхід випливає з норм Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», в ч.2 ст.7 якого зокрема вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Тому земля, яка була передана КСП може бути розподілена між його членами. Із клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 24.12.2019 вбачається, що Головного управління просить суд застосувати наслідки пропущення позивачкою строку позовної давності, оскільки вона взнала про порушення свого права щодо включення її у списки пайовиків на середню земельну частку (пай) ще у вересні -жовтні 2013 року, що є підставою для відмови у позові (а.с.107-108) За такого, позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту свого перебування в членах ПА «Промінь». Разом з тим, в силу ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, подання відповідних доказів є процесуальним обов`язком позивача. Крім того, позивачкою пропущено строк позовної давності. Так, відповідно до ст. 71 ЦК УРСР (який діяв на час виникнення правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно вимог ст. 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і ст.ст.78 та 79 цього Кодексу. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін (ст. 75 ЦК УРСР) Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Між тим, якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові (ст. 80 ЦК УРСР) Проте позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності поважних причин щодо пропуску строку позовної давності, зокрема, з огляду на те, що про не включення її до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) позивачка знала давно, як остання пояснила в судовому засіданні, крім того, не просила про поновлення строку позовної давності. За встановлених обставин у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Так, ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed