Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

09.04.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь вартість сплаченого кондитерського обладнання в сумі 204000 гривень, моральну шкоду в сумі 100000 гривень та судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10.04.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 25.06.2020 року постановлено провести процедуру врегулювання спору за участю судді у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди та провадження у справі зупинено до припинення процедури врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 25.08.2020 року постановлено припинити процедуру врегулювання спору за участю судді в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Передано зазначену цивільну справу на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. Провадження в справі поновлено. Відповідно до протоколу автоматизованого авторозподілу судової справи від 26.08.2020 року справу передано на розгляд судді Приморського районного суду м.Одеси Кузнецовій В.В. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 02.09.2020 року зазначену цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання на 07 жовтня 2020 року. 07 жовтня 2020 року у зв`язку з знаходженням судді Кузнецової В.В. на лікарняному підготовче судове засідання відкладене на 19.11.2020 року. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 19.11.2020 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» у даній справі, витребувано з Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО» звіти про фінансовий стан (баланс) за 2017р., 2018р., 2019р. окремо та відкладено підготовче судове засідання на 14.12.2020 року. 14.12.2020 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення судової повістки третій особі судове засідання відкладене на 03.02.2021 року. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 03.02.2021 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та призначено до судового розгляду по суті на 17 березня 2021 року. 17.03.2021 року представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить розписка, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Позивач вказує, що в липні 2018 року між ним та відповідачем була досягнута усна домовленість про використання професійних навиків та спроможностей відповідача у виробництві кондитерських виробів у приміщеннях ТОВ «Нове Діло» за адресою [ADDRESS] . За усною домовленістю відповідач запропонував купити обладнання, яке він може розмістити у виробничих приміщеннях ТОВ «Нове Діло» для випікання та виготовлення кондитерських виробів, власником яких є позивач. Згідно досягнутої домовленості після випуску пробної партії продукції кондитерських виробів сторони погодили порядок сплати та передачі у власність позивача мішеного у виробничих приміщеннях ТОВ «Нове Діло» кондитерського обладнання, загальною вартістю приблизно 204 000 гривень. За умовами досягнутої домовленості позивач був зобов`язаний щомісячно, окрім заробітної плати, сплачувати частину вартості розміщеного у виробничих приміщеннях ТOB «Нове Діло» кондитерського обладнання, передача якого у власність позивача планувалось оформити на підставі акту Прийому - передачі після повної сплати позивачем вартості кондитерського обладнання. Однак, після повної оплати кондитерського обладнання відповідач затягував оформлення акту прийому-передачі цього майна. За період використання кондитерського обладнання з серпня 2018 року по 02 жовтня 2019 року, вартість якого була повністю сплачена відповідачу, ТОВ «Нове Діло» отримати запланований дохід від реалізації виготовленої кондитерської продукції, не вдалося. Виручка від реалізації кондитерської продукції не покривала всіх витрат на виготовлення цієї продукції, доставку її на торгові об`єкти, витрат на оренду торгових приміщень, витрат на виплату заробітної плати, сплату комунальних платежів і та інші витрати. Таким чином, виробництво та реалізація кондитерської продукції не досягла мети, передбаченої статутом товариства, якою є отримання прибутку. Крім того, позивач вказує, що під час з`ясування причин збиточної діяльності випуску і реалізації кондитерської продукції для виявлення причин відсутності прибутку в вересні 2019 року було виявлено порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Так, в ході перевірки було з`ясовано, що заявлена вага одиниці готового кондитерського виробу не відповідала фактичній фазі, яка була менше заявлених і зареєстрованих згідно законодавства Технічних умов (ТУ). Також, були встановлені факти продажу відповідачем та його дружиною кондитерських виробів через Інтернет-магазини мережи Фейсбук (So Tasty). Ця реалізація через мережу Інтернет-магазину була прихована від позивача та керівництва ТОВ «Нове Діло». Позивач зазначає, що в своє оправдання відповідач пояснив, що він занижуючи вагу одиниці готового кондитерського виробу намагався випустити більшу кількість готових виробів і, таким чином, досягнути мети отримання прибутку від виробництва та реалізації за меншою вагою кондитерських виробів, виробництвом якої він керував і внаслідок довіри не був підконтрольний з боку керівництва ТОВ «Нове Діло». Також, як вказує позивач, після цього конфлікту відповідач відмовився передавати у власність позивача кондитерське обладнання і оформлювати Акт Прийому-передачі кондитерського обладнання, вартість якого була повністю сплачена позивачем в сумі 204000 гривень. Одразу після конфлікту [PERSON] відмовився від виконання своїх службових обов`язків і залишив своє місце роботи, не повідомивши позивача, як керівника ТОВ «Нове Діло», та не повідомивши інших робітників ТОВ «Нове Діло» про причини не виходу на роботу. На численні дзвінки відповідач не відповідав. Його дружина також не відповідала на дзвінки за телефоном. У вересні 2019 року відповідач з метою ухилення від виконання свого обов`язку про передачу у власність кондитерського обладнання у період свого лікування подав заяву про звільнення. Позивач зазначає, що не бажаючи виконувати свої договірні зобов`язання по передачі у власність позивачу кондитерського обладнання, вартість якого була сплачена в сумі 204 000 грн. відповідач став розповсюджувати негативну інформацію про позивача у різних формах: в тому числі шляхом звернення до різних установ та у сеті Інтернет. Так, 02 жовтня 2019 року [PERSON] у період захворювання написав претензію про повернення йому обладнання. Крім того, 02 жовтня 2019 року перебуваючи на лікуванні відповідач звернувся до Т.В.О. Голови Одеської обласної державної адміністрації із заявою про здійснення відносно нього шахрайства з вимогою розглянути його заяву на засіданні антирейдерської комісії. Також, 02 жовтня 2019 року будучи хворою людиною [PERSON] звернувся до Головного управління Національної поліції в Одеської області з письмовою заявою з вимогою про притягнення позивача до кримінальної відповідальності зі звинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ст.190 КК України - шахрайство. Крім того, після подання заяви про звільнення за власним бажанням з метою ухилення від виконання своїх боргових зобов`язань відповідач [PERSON] в соціальній сеті «Фейсбук» в Інтернеті почав оприлюднювати негативну інформацію про позивача з метою приниження честі і гідності позивача та керівника ТОВ «Нове діло» в очах користувачів Інтернету, став розповсюджувати негативну інформацію, а саме у «Фейсбуці» він писав російською мовою: «Ми стали жертвами мошенничества ООО «Новое Дело», а именно директора [PERSON] и его зама [PERSON] . Мьі перевезли все оборудование...., красители на сумму более 150 000 грн.» Фактично, декор (красителі) були придбані за особисті кошти [PERSON] на виставці в Мюнхені в Німеччині. Розповсюджуючи негативну інформацію про позивача, яка поширювалась виключно з метою ухилення від виконання своїх обов`язків перед позивачем по передачі у власність позивача кондитерського обладнання, з метою приниження честі і гідності та ділової репутації позивача, як директора ТОВ «Нове Діло», [PERSON] звертався до користувачів сеті Інтернет про його підтримку у приниженні честі та гідності позивача і просив користувачів сеті інтернет висказати свою оцінку розповсюдженої ним інформації. Негативна інформація навмисно супроводжувалась звинуваченнями позивача у здійсненні дій, яких він не скоював. На прохання [PERSON] надійшли наступні негативні висловлювання: [PERSON] : «по факту они воры» [PERSON] - Тимчасова виконуюча голови Одеської обласної державної адміністрації: - [PERSON] (начальник Головного управління Національної поліції в Одеської області), - [PERSON] (виконуючий обов`язки начальника Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції) - [PERSON] (директор департаменту економічної політики и стратегічного планування Одеської ОГА) Прошу розглянути та допомогти, в тому числі внести на комісію по антирейдерству [PERSON] : « Желаю Вам поскорее вернуть все свое имущество» [PERSON] : Вова скорейшего восстановления после операции. Все у Вас будет хорошо и все получится. Вы замечательные ребята. [PERSON] «В НАБУ дозвонились?». Крім того, у письмовому вигляді [PERSON] розповсюджував негативну інформацію про те, що позивач, як директор TOB «Нове діло», скоїв злочин, передбачений ст.190 КК України - шахрайство. Цю негативну інформацію, як стверджує у своїй претензії на ім`я керівника ТОВ «Нове Діло», [PERSON] розповсюдив у своїх скаргах до: Фіскальної служби, Пенсійного фонду СБУ Засобів масової інформації, а також до суб`єктів крупних торговельних мереж: Метро АТБ Таврія Копійка. Як вказано в цьому повідомленні-претензії від 02 листопада 2019 року відповідачем в період захворювання розповсюджена російською мовою наступна негативна інформація в органах та підприємствах: «Все жалобы содержат сведения о допускаемых Вами нарушениях при осуществлении своей деятельности, в т.ч. о черной бухгалтерии, о так называемой оптимизации и неуплаты налогов - распределения прибыли между СПД, о лицах, которые не были своевременно оформлены в соответствующие сроки, сроках зарплат, выплаченных неофициально». Позивач вважає, що в цьому повідомленні-претензії від 02 листопада 2019 року хворої людини містяться погрози про те, що у випадку подальшої бездіяльності всі скарги будуть відповідачем подані до відповідних інстанцій. Згідно із законодавством, за твердженням відповідача, контролюючи органи зобов`язані проводити перевірки по будь-яким заявам та скаргам громадян відносно порушень законодавства. Як зазначає позивач, дійсно, після цих розповсюджених у письмовому вигляді скарг з негативною інформацією та загроз ТОВ «Нове діло» неодноразово підвергалось перевіркам з різних питань, що створювало значні труднощі у здійснені робочого циклу виробництва продукції, порушувався звичний ритм робочого дня, що створювало нервування і різні негативні реакції з боку контролюючих органів та робітників ТОВ «Нове Діло», чим була завдана значна моральна шкода позивачу. Після розповсюдження цієї негативної недостовірної інформації знайомі та родичі постійно виражали своє співчуття внаслідок розповсюдження [PERSON] негативної інформації в сеті інтернет і негативних відкликів на цю негативну інформацію з підтримкою [PERSON] із загрозами притягнення позивача до відповідальності, що примушувало позивача у кожному випадку такого співчуття виправдовуватися і роз`яснювати про недостовірність цієї інформації, що впливало на самопочуття, вимушувало втрачати час на виправдовування, надавати відповідні документи, готувати документи на виклик до засідання Міжвідомчої комісії Одеської обласної державної адміністрації по антирейдерству, втрачати час на зустрічі з адвокатом та слідчим за кримінальним провадженням. Це викликало порушення звичайного ритму роботи і життя та негативно впливало на самопочуття. Ці хвилювання і необхідність постійного виправдування проти висловлювань [PERSON] в сеті інтернет завдали значну моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 100000 гривень. В теперішній час [PERSON] вимагає від правоохоронних та інших державних органів, шляхом порушення кримінальних справ та проваджень у міжвідомчої комісії повернути йому кондитерське обладнання на суму 150000 гривень, частину якого він раніше без згоди позивача вивіз з території ТОВ «Нове Діло». При цьому, позивач відмовляється від визнання факту повної сплати йому вартості кондитерського обладнання в сумі 204000 гривень, стверджуючи, що отриманні від позивача кошти в цій сумі він отримував в якості заробітної плати, а не в якості сплати вартості кондитерського обладнання. Зі змісту відомостей вбачається розмір щомісячної заробітної плати відповідача, вбачається його усвідомленість про цей розмір заробітної плати, вбачається його згода з цим розміром заробітної плати, з якого здійснюються податкові платежі до податкової інспекції та обов`язкові внески до Пенсійного Фонду, до Фонду соціального страхування, до Фонду по безробіттю та сплати військового збору. Усвідомлюючи розмір заробітної плати відповідач жодного разу при підписанні відомостей не заперечував проти цього розміру, не вимагав від керівництва ТОВ «Нове Діло» збільшення сплати платежів до податкових та інших органів, повністю погоджуючись з цим розміром заробітної плати. Позивач вважає, що [PERSON] отримавши кошти в розмірі 204000 гривень, в якості сплати вартості кондитерського обладнання, вимагає повернення йому цього обладнання, а тому у позивача виникає право на повернення сплачених за це обладнання коштів, стягнення яких можливо виключно в судовому порядку, внаслідок відмови відповідача повернути сплачені кошти у позасудовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 509 ЦК Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів. За змістом статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з 23.07.2018р. по 27.10.2019р. [PERSON] працював начальником виробництва у Товаристві з обмеженою відповідальністю «НОВЕ ДІЛО», код ЄДРПОУ 31461118, директором якого є [PERSON] . Між відповідачем та ТОВ «НОВЕ ДІЛО» в особі директора [PERSON] було вирішено, що його обладнання буде розміщено у приміщенні кондитерського цеху ТОВ «НОВЕ ДІЛО» за адресою: [ADDRESS] , де під його керівництвом буде здійснюватися виготовлення кондитерських виробів. Як зазначає відповідач прилади та оснащення для здійснення випікання, виготовлення кондитерських виробів були придбані на виставках в Італії, адже якість та різновид необхідних девайсів бракує на українському ринку, з урахуванням чого відповідачем здійснювались виїзди до інших країн. Відповідач вказує, що усе обладнання ним придбалось у період з 2015р. по 2017р., що підтверджується товарними чеками, накладними, гарантійними талонами, наявними в матеріалах справи (а.с.73-83). Зазначені обставини не заперечуються позивачем у позові а також представником позивача під час судових засідань. Таким чином, у період з 2015р. по 2017р. відповідачем придбано приладів та оснащення для здійснення випікання, виготовлення кондитерських виробів на загальну суму - 150000 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень), а саме: 1. кухонна машина Кенвуд KMX-50 BL - 1 шт. 2. Індукційна плита Zepter - 1 шт. 3. Розстоєчна шафа КИЙ-В ШР7 - 1 шт. 4. Тістоміс GoodFood SM20T2 - 1шт. 5. Пароконвектомат Modular BERU464 - 1 шт. 6. Кондитерська шпилька 18 рівнів - 1 шт. 7. Противень алюмінієвий перфорований - 4 шт. 8. Холодильник Indesit DF02X - 1 шт. 9. Стелаж складаний 5 полиць - 2 шт. 10. Блендер погружний Zepter VO-022 - 1 шт. 11. Краскопульт Wagner W-550 -1 шт. 12. Газова пальник - 1 шт. 13. Інфрачервоний термометр - 1 шт. 14. Зонт вуличний - 1 шт. Загальна сума: 84000,00 грн. (вісімдесят чотири тисячі гривень); Крім того, відповідачем було придбано: 1. Металеві форми з нержавіючої сталі - 50 шт. на суму 5000,00 грн. 2. Силіконові форми - 100 шт. на суму 50000,00 грн. 3. Барвники харчові - 20 шт. на суму 6000,00 грн. 4. Форми для випічки і протвині, невеликий кондитерський інвентар та інструменти на суму 5000 грн. У серпні 2018 року придбане відповідачем кондитерське оснащення, на виконання домовленостей, було розташовано у кондитерському цеху ТОВ «НОВЕ ДІЛО» за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 22, та під його керівництвом почалося виготовлення кондитерської продукції з використанням належних відповідачу приладів. Стосовно тверджень позивача про усну домовленість про передачу у власність ТОВ «НОВЕ ДІЛО» кондитерських приладів слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд зазначає, що окрім письмових тверджень позивача у позовній заяві до суду не надано жодного доказу про дійсність намірів сторін про передачу належного відповідачу кондитерського обладнання та укладання будь-яких документів з цього приводу. Також, жодних актів прийому-передачі між [PERSON] та [PERSON] не складалось і не підписувалось, про шо позивач самостійно зазначає у позовній заяві. В силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначив відповідач ТОВ «НОВЕ ДІЛО» де [PERSON] є директором та власником здійснює свою діяльність з 2001 року. Суд критично ставиться до посилань позивача у позовній заяві «За умовами досягнутої домовленості позивач був зобов`язаний щомісячно, окрім заробітної плати, сплачувати частину вартості розміщеного у виробничих приміщеннях ТОВ «НОВЕ ДІЛО» кондитерського обладнання...»- з огляду на те, що [PERSON] був працевлаштований саме у ТОВ «НОВЕ ДІЛО», а тому заробітну плату йому сплачувало зазначене підприємство, а не фізична особа [PERSON] як він це зазначає у позовній заяві. В підтвердження сплати фізичною особою [PERSON] частини вартості розміщеного у виробничих приміщеннях ТОВ «НОВЕ ДІЛО» належного відповідачу кондитерського обладнання фізична особа [PERSON] надає до суду Видаткові касові ордери складені ТОВ «НОВЕ ДІЛО» щодо виплати відповідачу заробітної плати (підстава: аванс). Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затверджено Настанова Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року N 148. Це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України" визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової норми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами. Отже, надані фізичною особою [PERSON] складені ТОВ «НОВЕ ДІЛО» видаткові касові ордери про виплату відповідачу заробітної плати не можуть бути доказами в підтвердження сплати фізичною особою [PERSON] частини вартості належного відповідачу кондитерського обладнання. Також, суд враховує те, що матеріали справи не містять жодних доказів документального оформлення придбання обладнання, зарахування на баланс підприємства чи відображення операцій з придбання обладнання у бухгалтерської звітності. Натомість, на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2020 року про витребування доказів ТОВ «НОВЕ ДІЛО» надало довідку №1-02 від 03.12.2021 року (а.с.177) відповідно до якої вищевказане обладнання перебуває позабалансовому рахунку та його вартість складає 0,00 грн. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Таким чином, твердження позивача у позовній заяві є безпідставними, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а отже позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача вартість сплаченого кондитерського обладнання в сумі 204 000 грн не підлягають задоволенню. Також суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, за недоведеністю, оскільки факт розповсюдження негативної інформації та розмір завданої моральної шкоди підлягає доказуванню на загальних підставах, при цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту розповсюдження негативної інформації а також на підтвердження обґрунтованості розміру спричиненої йому моральної шкоди. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed