Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

06.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давності на ? частину квартири [ADDRESS]. В заяві позивач посилається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2001 року належить ? частина квартири [ADDRESS], яку вона отримала у спадок після смерті в 2000 році [PERSON]. Також, ? частина вищезазначеної квартири належала [PERSON], який помер [INFO]. Дану частину квартири в порядку спадкування ніхто не прийняв. У зв'язку з тим, що починаючи з березня 2000 року [PERSON] фактично володіла та користувалася вищезазначеною частиною квартири, яка належала [PERSON] утримувала її, а позивач після смерті [PERSON] також добросовісно, відкрито та безперервно володіла частиною квартири [ADDRESS], утримувала її, підтримувала в належному стані, мешкала в ній, просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на ? частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, в подальшому надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2001 року належить ? частина квартири [ADDRESS], яку вона отримала у спадок після смерті [INFO] [PERSON]. Крім того, ? частина квартири [ADDRESS], належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.01.1997 року. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому частину вищезазначеної квартири. Згідно листа третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 20.11.2014р. №2319/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO] не заводилася. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є спадкоємцем після смерті [PERSON], і тому належним чином не може оформити вказану частку домоволодіння на своє ім'я. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно із п.8 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України встановлено, що норми статті 344 ЦК України "Про набувальну давність" поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим законом. Враховуючи, що цивільний кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року, норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Відповідно до ч.2 ст.344 ЦК України, особа яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є. Так, [PERSON], яка померла [INFO], фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася чужим майном, а саме ? частиною квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON], утримувала її. Крім того, встановлено та підтверджено свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що весь час після набуття вказаної частини квартири, позивач [PERSON] постійно володіє, користується і проживає у спірній квартирі, піклується і зберігає її у належному стані, несе витрати на її утримання, здійснює ремонти. Враховуючи встановлені обставини справи та норми закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач з березня 2000 року і по даний час продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою, тобто більше десяти років, в зв'язку з чим, відповідно до закону, набуває право власності на це майно.

Outcome: approved