Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати у березні 2017 року в сумі 8163,48 грн., компенсації за невикористані дні щорічних відпусток у розмірі 17157,53 грн., вихідної допомоги у зв'язку з порушенням законодавства про працю в сумі 36735,66 грн. та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (за затримку розрахунку) у розмірі середнього заробітку (12245,22 грн. на місяць) по день фактичного розрахунку. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.01.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що трудові правовідносини з відповідачем у позивача були припинені 20.03.2017 року за ст. 38 КЗпП України. На час звільнення у нього було 50 невикористаних днів щорічної відпустки. До березня 2017 року відповідачем нараховувалася та сплачувалася позивачу заробітна плата у безготівковому вигляді шляхом перерахування належних до сплати грошових коштів на банківський рахунок. При звільненні відповідач заробітну плату за березень 2017 року не виплатив та не провів з позивачем повного розрахунку. До теперішнього часу розрахунок так і не проведений, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись при цьому на доводи, викладені у письмовому відзиві, з якого вбачається, що виробничі потужності відповідача (шахти з видобування кам'яного вугілля) розміщені за адресою: Луганська область, м. Довжанськ, вул. Енгельса, буд. 1. У зв'язку із взяттям у 2014 році під контроль м. Свердловськ (Довжанськ) Луганської області незаконним збройним формуванням, на виконання норм законодавства України, відповідачем було змінено реєстрацію на: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, буд. 24А. До березня 2017 року відповідач здійснював господарську діяльність на фактично не підконтрольній державній владі України території, при цьому Відповідачем були направлені всі заходи на першочергове забезпечення безпечних умов праці власних працівників та виконання всіх, передбачених КЗпП України, зобов'язань. 13.03.2017 року майно TOB «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» (будівлі, обладнання, офісна техніка, транспортні засоби, інше рухоме майно), що перебуває за адресою: Луганська область, м. Довжанськ, вул. Енгельса, буд. 1, знаходиться у незаконному володінні та під контролем третіх осіб. Фактично, відповідач втратив контроль і доступ до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться за вказаною адресою, у тому числі до: трудових книжок працівників; оригіналів наказів/розпоряджень, у тому числі про затвердження та введення в дію штатного розпису: особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу та про звільнення з роботи, анкети, особові картки та ін.); посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп'ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками, а також печаток та штампів. Відповідачем 15.03.2017 року до Національної поліції України було подано заяву про порушення кримінального провадження за вказаними ознаками злочину, на підставі якої ГУНП України у м. Києві 18.03.2017 року було відкрито кримінальне провадження №12017100000000155 з правовою кваліфікацію злочину за ч. 3 ст. 206 КК України та розпочато досудове розслідування, викладених у заяві відповідача фактів, що підтверджується витягом з ЄДРДР№ 12017100000000155. Враховуючи викладене, намір відповідача про термінове припинення трудових відносин з усіма працівниками, що за трудовим договором виконували функціональні обов'язки на цих виробничих потужностях, за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, є вимушеним, необхідним, об'єктивним та упереджуючим заходом. Представник відповідача зазначає, що сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» 20 березня 2017 року не може свідчити про наявність невиплаченої заробітної плати за березень 2017 року, оскільки за змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за сам факт перебування у трудових відносинах. Позивачем не надано жодного, належним чином оформленого, документу первинного обліку, який підтверджував би виконання останнім трудової функції в березні 2017 року згідно до умов трудового договору. Заявляючи про своє звільнення в період незаконного управління підприємством сторонніми особами 20.03.2017 року, в якості доказу позивач надав суду не завірену належним чином ксерокопію своєї трудової книжки з відповідним записом під №43 про його звільнення, з підписом, який від імені генерального директора TOB «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» Діденко Д.С., здійснений невідомою особою. Повноважень про здійснення такого підпису від свого імені генеральний директор Діденко Д.С. іншим особам не надавав. В обґрунтування позовних вимог позивач також надав суду завірені ним самим розрахункові листи, які не містять ні бланка підприємства, ні відповідних записів та підписів повноважних осіб підприємства, ні печаток підприємства та інших реквізитів належного засвідчення копії, що також не відповідає вимогам належності та легітимності вказаного документу. Через відсутність первинних документів про розмір нарахованої позивачеві заробітної плати за березень 2017 року, а тому неможливо визначити кількість робочих днів, відпрацьованих позивачем на підприємстві в березні 2017року, та встановити, який реальний розмір заробітної плати був нарахований позивачу за ці дні. Відсутні, належним чином оформлені, письмові докази про кількість невикористаних позивачем календарних днів щорічних відпусток в період його роботи на підприємстві та про розмір заробітної плати за відповідний період для розрахунку її грошової компенсації. Аналогічні зауваження, як щодо законності розрахунків, так їх правових підстав, і до обґрунтування вимог про стягнення вихідної допомоги у зв'язку з порушенням законодавства про працю та стягнення компенсації за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку. Таким чином, всі, здійсненні позивачем, розрахунки його позовних вимог ґрунтуються не на доказах, а на припущеннях, з чим відповідач погодитися не може. Отримання та надання суду належних письмових доказів, які б могли мати статус належності та допустимості, можливе лише при відновленні законної юрисдикції належного власника підприємства ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» над майном та іншими ресурсами підприємства. Крім того, унеможливлення виконання зобов'язань відповідача веред позивачем, передбачених ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України, спричинено також впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на території Луганської області, у тому числі: в м. Довжанськ (до 2016 року м. Свердловськ) Луганської області, що є обставинами, які не залежать від волі сторін за трудовим договором, а також мають надзвичайний і невідворотній характер та є підставою для звільнення заявника від відповідальності. Звільнення позивача з підприємства відповідача не пов'язане з порушенням роботодавцем законодавства про працю, яке б могли бути підставою для його звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (саме з причин невиконання роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), тому відсутні і умови стягнення, передбаченої ст. 44 КЗпП України, вихідної допомоги у розмірі трьохмісячного середнього заробітку. Представник відповідача також зазначає, що вищевикладена позиція підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової Палати України щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні(звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) № 2369/2/21-10.2 від 24.07.2017 року, складеним провідними фахівцями, рівень кваліфікації яких не підлягає сумніву. У зв'язку з викладеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позивачем надано до суду письмову відповідь на відзив, в якій зокрема вказано, що відкриття 18.03.2017 року у м. Києві кримінального провадження №12017100000000155 за знаками злочину, передбаченого статтею 206 КК України (протидія законній господарській діяльності) у зв'язку із заявою ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» про неправомірне втручання в діяльність та привласнення його майна третіми особами у м. Довжанськ, - не є підтвердженням неможливості здійснення з позивачем розрахунку при звільненні, оскільки, здійснюючи, відповідно до вимог ст. 93 ЦК України, правління і облік фінансово-господарської діяльності за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, буд. 24А, відповідач не був позбавлений можливості здійснити нарахування та виплату грошових коштів, належних позивачу до сплати у зв'язку із припиненням трудових правовідносин. Видання відповідачем наказу про звільнення працівників у березні 2017 року спростовує посилання на факт втрати його даних до особових справ, трудових книжок працівників, а також печаток відповідача, проставляння яких є необхідним для оформлення наказу та звільнення, а спонукання до відкриття кримінального провадження не є доказом того, що дії, які мають ознаки злочину, вчинені. Розмір позовних вимог не спростований наведеними відповідачем даними, а факт перебування позивача із відповідачем у трудових відносинах, факт припинення трудових правовідносин, факт не нарахування заробітної плати у березні 2017 року та факт можливості відповідача здійснити нарахування і виплату належних позивачу при звільненні грошових коштів також не спростовані, тому припускаються встановленими. Крім того, несвоєчасне надання щорічної відпустки, не нарахування та затримання у виплаті заробітної плати, не проведення з ним повного розрахунку при звільненні та неповідомлення його роботодавцем про нараховані суми, належні йому при звільненні є порушенням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, що згідно зі ст.44 КЗпП України є підставою для виплати йому вихідної допомоги у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Вказані порушення відповідачем не спростовані. Таким чином, заперечення представника відповідача мають бути відхилені. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданий 06.03.2000 року Свердловським МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] У відповідності до копії частини трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім'я [PERSON], запис № 40: 30.12.2011 року прийнятий за переводом до ВП № 1 «Шахта «Харківська» ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» механіком дільниці з повним робочим днем під землею (наказ № 1-кп від 30.12.2011 року). Запис № 41: 01.04.2013 року ВП «Шахта Довжанськ-капітал», ВП «Шахта «Центроспілка», ВП «Шахта Харківська» та ВП «ГЗФ «Центроспілка» об'єднані у ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ». Запис № 42: роботу продовжено на у ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» на дільниці шахтового транспорту № 6 на підставі наказу №39/к від 29.03.2013 року. Запис № 43: 20.03.2017 року звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України на підставі наказу № 04-к від 20.03.2017 року. Згідно розрахункових листів, які не містять ані підписів уповноважених осіб відповідача, ані печаток, за березень 2016 року нараховано 9414,98 грн., за квітень 2016 року - 8149,02 грн., травень 2016 року - 12953,82 грн., червень 2016 року - 6054,68 грн., липень 2016 року - 14053,56 грн., серпень 2016 року - 6316,46 грн., вересень 2016 року - 5953,25 грн., жовтень 2016 року - 14240,39 грн., листопад 2016 року - 10941,97 грн., грудень 2016 року - 10965,66 грн., січень 2017 року - 11040 грн., лютий 2017 року - 13450,44 грн. З індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу (Форма ОК-5) вбачається, що [PERSON] (код підприємства 38629870) нарахована заробітна плата за березень 2016 року склала 7436,71 грн., за квітень 2016 року - 8149,02 грн., травень 2016 року - 12953,82 грн., червень 2016 року - 5329,67 грн., липень 2016 року - 7604,67 грн., серпень 2016 року - 12353,40 грн., вересень 2016 року - 5953,25 грн., жовтень 2016 року - 11875,09 грн., листопад 2016 року - 10941,97 грн., грудень 2016 року - 10965,66 грн., січень 2017 року - 10796,10 грн., лютий 2017 року - 10856,73 грн., березень 2017 року - 2593,71 грн. 15.03.2017 року ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» звернулося до заступника голови НП України, начальника ГУНП в м. Києві з заявою про внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення невідомими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206 КК України та початок досудового розслідування. Згідно копії витягу з кримінального провадження №12017100000000155 18.03.2017 року о 13:40:11 внесені відомості до ЄРДР. Фабула: у період з 13.03.2017 року невстановлені особи здійснюють протидію законній господарській діяльності ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» шляхом заборони відчуження майна, відчуження грошових коштів, встановлення обтяження на майно, що належить товариству, захоплення майнового комплексу за адресою: Луганська область, м. Довжанськ, вул. Енгельса, 1, чим заподіяно майнової шкоди у великому розмірі. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтями 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини ходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Разом з тим, ч. 1 ст. 9 ЦК України передбачає застосування цього Кодексу до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо їх не врегульовано іншими актами законодавства. Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. У відповідності до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Таким чином, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла відвернути, і ця подія завдала збитків. Суд звертає увагу на те, що факт захоплення підприємства відповідача 15.03.2017 року не заперечується позивачем та підтверджується копією витягу з кримінального провадження №12017100000000155 щодо внесення 18.03.2017 року відомостей до ЄРДР. Таким чином, судом встановлено, що підприємство ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» з 15.03.2017 року втратило контроль над своїми виробничими активами та адміністративно-фінансовими ресурсами з незалежних від нього причин дії непереборної сили, саме з цього часу відповідач був позбавлений можливості здійснювати юридично значимі дії по відношенню до позивача, зокрема щодо його звільнення, нарахування та виплати йому при цьому грошових коштів, оформлення трудової книжки, видачі фінансових документів та інше. Відповідно до постанов Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII та №252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Краснодон Луганської області визнано тимчасово окупованою територією України. Згідно зі статтею 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р та від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, де здійснювалась антитерористична операція, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку внесене місто Довжанськ (Свердловськ). Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року № 2369/2/21-10.2 встановлено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з фактичним захопленням з 13 березня 2017 року ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» (дати фактичного захоплення невстановленими озброєними особами виробничих та адміністративно-інформаційних потужностей підприємства), у зв'язку із чим відповідач фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітників. Одночасно, відповідачем втрачено доступ до трудових книжок своїх працівників, з огляду на що уповноважена особа роботодавця-відповідача з 13 березня 2017 року не має можливості здійснити записи відносно прийому чи звільнення таких працівників, а також на здійснення будь-яких інших юридично значимих правових дій, на підставі яких би могли виникати чи припиняти свою дію певні правовідношення. З огляду на викладене, судом встановлено, що у трудових правовідносинах між відповідачем та його працівниками, зокрема позивачем, з 15.03.2017 року виникли та дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, які завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, які на ньому працювали, в період існування яких відповідач об'єктивно, з причин від нього незалежних, був позбавлений можливостей виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників взагалі, в тому числі відносно позивача. Крім того, враховуючи положення ст.ст. 78, 81 ЦПК України щодо допустимості доказів та обов'язків доказування і подання доказів, а також ст.ст. 12, 81 ЦПК України про те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, приймаючи до уваги заперечення відповідача про наявність невиплаченої позивачу заробітної плати за березень 2017 року та наявність невикористаних днів щорічних відпусток, судом встановлено обставини щодо неможливості відповідача з об'єктивних причин (настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) надати відповідні довідки про заробітну плату позивача та відомості про використані (невикористані) дні щорічних відпусток позивача. При цьому суд зазначає, що надані позивачем до суду розрахункові листи, викликають сумніви щодо їх легітимності та судом до уваги не приймаються, оскільки суми нарахованої заробітної плати, вказані у них не збігаються з сумами, зазначеними в індивідуальних відомостях Пенсійного фонду України про застраховану особу - позивача (Форма ОК-5). На підставі зазначеного, суд доходить висновку про те, що в силу ст.ст. 614, 617 ЦК України відповідач не може нести відповідальність за дії невідомих третіх осіб, які з 15.03.2017 року, злочинно захопивши підприємство-відповідача, продовжують порушувати вимоги діючого законодавство України, за відсутністю можливості отримання судом необхідних письмових доказів належної форми та змісту через незаконний захват підприємства сторонніми особами, оскільки відповідач не має доступу до носіїв інформації, первинних документів та інформаційних ресурсів про заробітну плату позивача, а отримання їх позивачем чи на вимогу суду від осіб, що незаконно захопили підприємство, хоча б вони і були б виготовлені від імені відповідача та з відтисками незаконно захоплених у нього штампів та печатей, будуть мати статус недопустимих та нелегітимних доказів, отриманих з порушенням порядку, передбаченого діючим законодавством України, а отже, такими, що не відповідають вимогам ст. 78 ЦПК України. Отримання та надання суду належних письмових доказів, які б могли мати статус допустимості, можливе лише при відновленні фактичного контролю законним власником підприємства ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» над майном та іншими ресурсами підприємства. Розпорядженням Кабінету Міністрів від 19 липня 2017 року № 498-р «Про внесення зміни до п. 9 плану заходів, спрямованих на реалізацію деяких засад державної внутрішньої політики щодо окремих районів Донецької та Луганської областей, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження» внесено зміни до п. 9 вказаного плану заходів, де визначено, що забезпечення виплати заробітної плати на підприємствах усіх форм власності, які провадять законну господарську діяльність на неконтрольованій території, за умови дотримання ними вимог щодо протидії фінансування тероризму та недопущення дій, спрямованих на зміну кордонів або територіальної цілісності України з моменту настання умов, визначених п. 1 рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року, а саме до реалізації п. 1,2 Мінського «Комплексу заходів», а також до повернення захоплених підприємств до функціонування згідно із законодавством України. Сам по собі факт звільнення позивача з ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки за змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. До суду не надано жодних доказів наявності у відповідача заборгованості перед позивачем з виплати певних сум заробітної плати або наявності у позивача станом на день звільнення днів невикористаної щорічної відпустки. За змістом ст. 24 Закону України «Про відпустки» компенсація за всі невикористані працівником дні відпустки виплачується в разі наявності документальних доказів наявності такої невикористаної відпустки. Позивач у позовній заяві вказав, що має 50 днів невикористаної щорічної відпуски, однак жодного доказу на підтвердження даного факту позивачем до суду не надано. Таким чином, втрата контролю і доступу ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» починаючи з 13 березня 2017 року до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться за адресою: Луганська область м. Довжанськ вул. Енгельса, 1, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звіту, що подавались до контролюючих органів, знівелювала можливість ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» виконати зобов'язання перед працівниками згідно ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України. Щодо вимог про стягнення на користь позивача вихідної допомоги суд зазначає, що позивач був звільнений з підприємства відповідача на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно із ст. 44 КЗпП України вихідна допомога виплачується працівникові внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39). Таким чином, підстав для виплати на користь позивача вихідної допомоги немає, оскільки позивач не був звільнений внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору. З огляду на викладене, та враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості, підстав вважати порушеними трудові права позивача на час розгляду справи немає, тому суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed