Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

В серпні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що, їй на праві приватної власності на підставі рішення Києво-Святошинської районного суду від 25 грудня 2012 року належить ? будинку [ADDRESS] та ? земельної ділянки, на якій розташований будинок. Інша ?? частина будинку і земельної ділянки належить відповідачеві [PERSON]. Будинок та земельна ділянка між сторонами не розділені і перебувають у спільній частковій власності. Між тим, набувши право власності на будинок, позивач позбавлена можливості здійснювати правомочності власника, передбачені ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні будинком та земельною ділянкою. Так, як на ворота та хвіртку, а також на вхідні двері будинку навісив замки, перешкоджаючи вільному доступу до будинку, що підтверджується актом обстеження від 01.08.2014 року. Тому позивач просила суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні будинком [ADDRESS] шляхом вселення та надання ключів від воріт, хвіртки, вхідних та внутрішніх дверей будинку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позовні вимоги задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали учать у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення частково виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 грудня 2012 року визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] та ? частину земельної ділянки розміром 0,1346 га, для обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно акту депутата Хотівської сільської ради від 01.08.2014 року вбачається що, при проведенні обстеження будинку за адресою [ADDRESS] було виявлено що гр.. [PERSON] не має доступу до будинку, так як земельна ділянка повністю огороджена. Доступ до подвір'я відсутній. Ворота завжди закриті. Вільний доступ, який необхідний гр. [PERSON] до будинку гр. [PERSON] не надає. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого май на будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного суд, вважає що позивач дійсно позбавлена можливості користування своєю власністю, а саме 1/2 будинку за вищезгаданою адресою, оскільки з вини відповідача не має доступу до будинку, а отже позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні будинком [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області шляхом вселення, надання ключів від вхідних дверей будинку [ADDRESS], та вселення [PERSON] в будинок [ADDRESS] Києво-Святошинського району Київської області підлягають до задоволення. Однак у вимогах щодо надання позивачу ключів від воріт, хвіртки, а також ключів від внутрішніх дверей будинку, суд відмовляє оскільки позивачем не надано доказів про існування воріт, хвіртки та внутрішніх дверей будинку, а в акті депутата Хотівської сільської ради зазначено лише що земельна ділянка на якій знаходиться будинок повністю огороджена. За статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність частково задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed