Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва про державну реєстрацію права власності на квартиру, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, поновлення права власності шляхом визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, усунення перешкод в користуванні належним майном, виселення з квартири та вселення в квартиру. В ході розгляду справи позивачем уточнювались позовні вимоги заявами від 28.04.2014 р., 20.06.2014 р., 21.12.2015 р. та остаточні вимоги викладені у позовній заяві від 08.07.2016 р, згідно яких позивач просить: - визнати недійсним Акт державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області від 05.06.2012р. про реалізацію арештованого нерухомого майна - квартири [ADDRESS], виданий на підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 28.05.2012 № 77-02/047/12/1. - визнати недійсним свідоцтво від 12 червня 2012 року (реєстровий номер 830) видане [PERSON] Приватним нотаріусом ХМНО Панченко О.В., на підставі акту державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ в Харківській області від 05.06.2012р. про реалізацію арештованого нерухомого майна - квартири [ADDRESS]. - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], здійснене Приватним нотаріусом ХМНО Панченко О.В. за реєстраційним № 830 14.06.2012р. - визнати за [PERSON] право власності на [ADDRESS] - витребувати з незаконного володіння [PERSON] [ADDRESS] - усунути перешкоди [PERSON] в користуванні належною їй квартирою за адресою: [ADDRESS] і зняти [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та неповнолітнього [PERSON] [INFO] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] - виселити з квартири за адресою: [ADDRESS] [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], неповнолітнього [PERSON] [INFO] та всіх інших осіб, що там мешкають. - вселити в квартиру за адресою: [ADDRESS] її власника -[PERSON]. При цьому, в остаточній редакції позовних вимог, позивач посилалась на те, що їй на праві приватної власності належала квартира за адресою: [ADDRESS] Між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс Банк» було укладено кредитний договір, а належна їй квартира стала предметом іпотеки в забезпечення виконання нею умов кредитного договору. В зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору стороною позичальника, за ініціативою Кредитора ПАТ КБ«Правекс Банк» в решті був виконаний виконавчий напис нотаріуса про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру належну [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. В процесі виконання виконавчого напису, 28 травня 2012 року відбулися прилюдні торги, які провадились Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція» за договором з Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області. В результаті зазначених прилюдних торгів квартира, належна [PERSON] була продана громадянину [PERSON], про що свідчить протокол від 28 травня 2012 року № 77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. На підставі зазначеного Протоколу від 28 травня 2012 року № 77-02/047,-12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, [PERSON] був виданий відповідний Акт органу державної виконавчої служби, який послужив підставою державної реєстрації за ним права власності на зазначену квартиру і видачі відповідного свідоцтва. Реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] була проведена ПН ХМНО Панченко О.В. 14.06.2012р. за реєстраційним № 830 відповідно до отриманого 12.06.2012р. свідоцтва. З метою запобігання примусового виселення з квартири та наслідків заходів примусу, [PERSON] разом з родиною самостійно звільнила квартиру, вирішивши в судовому порядку захищати свої права і інтереси. Не погоджуючись з проведеними прилюдними торгами, [PERSON], а в подальшому і ПАТ КБ «Правекс Банк» звернулись до Київського районного суду міста Харкова з позовними заявами про визнання прилюдних торгів від 28 травня 2012 року та протоколу від 28 травня 2012 року № 77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - недійсними. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова № 2018/13734/2012 від 06 червня 2013 року було визнано недійсними прилюдні торги, що відбулися 28 травня 2012 року щодо реалізації квартири належної [PERSON], розташованої за адресою: [ADDRESS] та протокол від 28 травня 2012 року № 77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Відповідно до Ухвали судової колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2013 року, рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 червня 2013 року - залишено без змін. Крім того, п. 5.14. п. 5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом МЮУ № 74/5 від 15.12.99 (в редакції, що діяла на час подій) передбачений порядок оформлення акт\ про придбання нерухомості в разі реалізації предмета іпотеки державною виконавчою службою Зокрема, положеннями п.п. 5.14.1, 5.14.2, 5.14.3 Інструкції про проведення виконавчих дій встановлено, що після повного розрахунку покупця за придбану нерухомість на підставі протоколу про реалізацію предмета іпотеки та документів, що підтверджують розрахунок за придбану нерухомість державний виконавець складає акт про реалізацію предмета іпотеки. Затверджений начальником (заступником начальника) органу державної виконавчої служби акт державний виконавець видає покупцеві, а копії акту надсилає стягувачеві і боржникові. На підставі копії цього акту нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна. Таким чином, позивач вважає, що немає законних підстав для подальшої реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] на його право володіння, користування та розпорядження зазначеною квартирою, а також немає законних підстав на подальшу реєстрацію і перебування в зазначеній квартирі [PERSON] і членів його сім'ї. Однак, одночасно з питанням про визнання прилюдних торгів та протоколу від 28.05. 2012 року - недійсними, судом не розглядалось питання про застосування наслідків визнання правочинів недійсними. Тому, даним позовом позивач вимушена звернутись до суду і просити суд визнати недійсними акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 05.06.2012р. і свідоцтво, видане ПН ХМНО Панченко О В. 12.06.2012р. на підставі акту на ім'я [PERSON], скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON], здійснену ПН ХМНО Панченко О.В. 14.06.2012р., поновити право власності шляхом визнання права власності на квартиру за її первісним власником -[PERSON], усунути їй перешкоди в користуванні належним їй майном, зняти з реєстрації осіб, зареєстрованих в спірній квартирі, виселити з квартири [PERSON], [PERSON] та неповнолітню дитину [PERSON] і вселити позивача в зазначену квартиру. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючі рішення від 06 червня 2013 року суд дійшов висновку про те, що проведені прилюдні торги 28.05.2012, які за своєю суттю є багатостороннім правочином, не відповідають вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначеним ст. 203 ЦК України, а саме, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, що в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України, і є підставою для визнання їх недійсними. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 жовтня 2012 розглянув справу № 6-116 цс 12, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на публічних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - переможця публічних торгів, і з огляду на особливості, передбачені законодавством про проведення публічних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже є угодою. Таким чином, з огляду на те, ще відчуження майна з публічних торгів відноситься до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватися недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність угоди (ст.ст. 203, 215 ЦК України). У разі, якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства щодо порядку виконання судових рішень, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до ч. 2 ст. 388 ЦК України. У таких випадках застосовуються наслідки недійсності правочину, тобто реституція. Таке твердження відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 16 квітня 2014 року розглянув справу № 6-146 цс 13, предметом якої був спір про витребування власником свого майна від добросовісного набувача. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. В силу віднесення процедури прилюдних торгів до угоди, то у разі визнання їх недійсними, правомірно застосування законодавчо визначених наслідків недійсності таких угод. Одночасно норма ч. 2 ст. 388 ЦК, згідно з якою заборонено витребовувати від добросовісного набувача майно, що було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень, регулює існуючі між сторонами спору речово-правові відносини, спрямована на унеможливлення витребування свого відчуженого на торгах майна боржником, і не перешкоджає застосовувати наслідки недійсності договору - реституції - до сторін договору, якою боржник не є. Визнання угоди недійсною пов'язано з анулюванням майнових наслідків її вчинення і встановленням наслідків, передбачених законом. Тому належне вирішення цього питання має велике значення не тільки для учасників таких правовідносин, а й для третіх осіб. Таким способом захисту порушених прав власника нерухомого майна позивач обрала вимоги щодо витребування майна із чужого незаконного володіння. Згідно п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦПК. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК. Статтею 387 ЦК України встановлено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.) Таким чином, враховуючи визнання судовим рішенням прилюдних торгів та протоколу проведення прилюдних торгів недійсними, що в силу вимог ст. 61 ІШК України, не підлягає доказуванню, враховуючи правову необхідність застосування наслідків недійсності угод, що є вимогою закону, позивач вважає обґрунтованими і правомірними вимоги що до витребування із незаконного чужого володіння майно, що належить позивачу. Вимоги щодо визнання недійсними акту державного виконавця, виданого на підставі протоколу проведення прилюдних торгів, а також свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане приватним нотаріусом Панченко О.В та скасування рішення про державну реєстрацію права власності позивачем обґрунтовуються наступним. Пунктами 6.1.,6.2.,6.4.,6.5 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 № 68/5 визначено, що після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. Затверджений акт державний виконавець видає покупцеві. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Це свідоцтво є правовстановлюючим документом на певне нерухоме майно. Відповідно до пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 22.06.2011 № 703, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Таким чином, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів є документом, яким у встановленому законом порядку письмово оформлюється правочин - прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна. Саме у даному документі засвідчується зміст вказаного правочину. При цьому, наведений акт є правовою підставою для виникнення у відповідних осіб обумовлених засвідченим ним правочином прав відносно придбаного майна. Отже, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів є законодавчо встановленим обов'язковим та невід'ємним елементом такого правочину як прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а відтак у разі визнання недійсними прилюдних торгів відповідний акт державного виконавця також підлягає визнанню недійсним. Враховуючи те, що оспорювані свідоцтва були видані покупцеві на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів, останні також підлягають визнанню недійсними, оскільки засвідчують факт придбання майна, який відбувся незаконно. З аналогічних підстав, на думку позивача, підлягають скасуванню і оскаржуване рішення приватного нотаріуса про реєстрацію права власності за [PERSON] на нерухоме майно, придбане на оспорюваних прилюдних торгах, і, відповідно, підлягають скасуванню запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем [PERSON] на спірне майно. Крім того, положенням ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Крім того, позивач посилається на те, що Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.05.2015р. рішення апеляційного суду Харківської області від 09.07.2014 р. скасовано із залишенням в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2014 р., яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.03.2010 р. про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру належну [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позивач вважає, що визнані судовим рішенням недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна - трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], що відбулись 28.05,2012, згідно протоколу від 28.05.2012 № 77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та протокол від 28.05.2012 № 77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна є законною підставою і правовим обґрунтуванням визнання недійсними акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 05.06.2012р. та свідоцтва, виданого ПН ХМНО Панченко О.В. 12.06.2012р., що тягне за собою скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON], здійснене ПН ХМНО Панченко О.В. за реєстраційним № 830 14.06.2012р. і, відповідно, визнання за позивачем права власності на вказану квартиру та усунення перешкод у її користування шляхом зняття з реєстрації осіб в ній зареєстрованих, виселення їх з квартири та вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених письмово. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими з підстав, викладених відповідачем [PERSON] в письмових поясненнях. Представник відповідачки [PERSON]- [PERSON] проти позовних вимог також заперечував з підстав, викладених письмово та зазначив, що з 29.05.2014 р. по теперішній час у спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі з малолітньою дитиною, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсерівс» від 12.02.2016 р. №203 з місця проживання про склад сім'ї та прописку. Відповідач ПН ХМНО Панченко О.В. в судове засідання не з'являлась, про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку, подавала письмові заяви про розгляд справи за її відсутності та просила врахувати її письмові заперечення проти уточненого позову, в яких посилалась на те, що нею, 12.06.2012 року за реєстровим № 830, [PERSON] видавалось свідоцтво про придбання майна, яке було предметом іпотеки. Ця дія здійснювалась нею, як нотаріусом, у відповідності до глави 12 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та на підставі акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 18835148, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 05 червня 2012 року і вчинялась виключно у відповідності з законом. Крім того, зазначає,що рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вона, як нотаріус, не приймала та не здійснювала реєстрацію права власності за [PERSON],оскільки на момент видачі свідоцтва про придбання предмету іпотеки (12.06.2012 р.), нотаріусам, відповідно до закону, не належала функція реєстрації права власності. Функцію державних реєстраторів, у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій, було покладено на нотаріусів лише з 01.01.2013 року. Враховуючи, що видача свідоцтва про придбання майна відбувалась виключно у відповідності до чинного законодавства, вважає, що її не можуть бути визнані судом незаконними, тому проти позову заперечує та просить у задоволенні позову у цій частині відмовити. ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» та ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Харківської філії, яких було залучено судом в якості співвідповідачів, відповідно до Витягу з ЕДР, прийнято рішення про припинення юридичної особи. Представник відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи ПАТ КБ «Правекс Банк», в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, , причин неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи Київський районний відділ у місті Харкові ГУДМС України в Харківській області, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду/ т.2 а.с. 153// Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду з урахуванням інтересів дітей./ т.2 а.с. 152/ Суд, вислухавши думку сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечено, що між [PERSON] та ПАТ КБ «Правекс Банк» було укладено кредитний договір, а належна їй на підставі договору купівлі-прордажу від 19.09.2008 р. квартира, стала предметом іпотеки в забезпечення виконання нею умов кредитного договору. 28 травня 2012 року відбулися прилюдні торги, які провадились Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство Юстиція» за договором з Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області. В результаті зазначених прилюдних торгів квартира, належна [PERSON] була продана громадянину [PERSON], про що свідчить протокол від 28 травня 2012 року № 77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. На підставі зазначеного Протоколу від 28 травня 2012 року № 77-02/047,-12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, [PERSON] був виданий відповідний Акт органу державної виконавчої служби від 05.06.2012р. про реалізацію арештованого нерухомого майна - квартири [ADDRESS], виданий на підставі протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 28.05.2012 № 77-02/047/12/1./ т.1 а.с. 122/ Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] було офлромлено на [PERSON] ПН ХМНО Панченко О.В. 14.06.2012р. за реєстраційним № 830 відповідно до отриманого 12.06.2012р. свідоцтва. / т.1 а.с. 126-130, т.2 а.с. 22/ Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова № 2018/13734/2012 від 06 червня 2013 року було визнано недійсними прилюдні торги, що відбулися 28.05.2012 р. щодо реалізації квартири належної [PERSON], розташованої за адресою: [ADDRESS] та протокол від 28.05.2012 р.№ 77-02/047/12/1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна./ т.1 а.с.31-37/. Відповідно до Ухвали судової колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2013 року, рішення Київського районного суду міста Харкова від 06 червня 2013 року - залишено без змін./ т.1 а.с. 38-40/ Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивач та її представники, в остаточній редакції посилались на норми ст.203, 215, 236, 328, 386, 387, 392 ЦК України, як на підставу своїх вимог. Позивачка посилається на те, що якщо торги визнані недійсними, куплене майно може бути витребуване власником у покупця, незважаючи на заборону вказану в частині 2 ст.388 ГК України, якою передбачено, що в таких випадках застосовуються наслідки недійсної угод, тобто реституція. Проте реституція застосовується лише до сторін угод і не може застосовуватися до позивачки, як особи сторонньої для угоди на публічних торгах. Відповідно до ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник може пред'явити віндикаційний позов до покупця майна на торгах, за певних умов, як до добросовісного набувача, оскільки переможець на торгах не знав і не міг знати, що виконавча служба не мала права продавати квартиру на підставі визнаного згодом незаконного виконавчого напису нотаріуса. В зв'язку з цим безпідставна вимога позивачки повернути їй квартиру по підставах, передбачених, як правилами про реституцію, так і ст. 387 ГК України. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 № 5 "Про судову практику у справах про захист права власності і інших речових прав", застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК про те, що майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна у особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених в порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню тільки в тому випадку, якщо торги були визнані недійсними, оскільки у відповідності з частиною першої статті 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння окрім його волі, і від добросовісного набувача. За наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними, в первинний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів і їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не відміняє судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені. [PERSON] посилається також на те, що якщо майно вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, а рішення згодом було скасовано, слід вважати, що майно вибуло з володіння окрім волі власника. Однак, виконавчим написом нотаріуса і документами, супроводжуючими оформленню торгів і придбаної на них власності квартира з володіння позивачки не вилучалась. Квартиру позивачка після торгів сама добровільно передала покупцеві, про що сама вказує у своїй позовній заяві та підтвердила в судовому засіданні. Відповідно до ст. 388 ч.2 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продано в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Власник майна не може витребувати його з чужого незаконного володіння іншої особи після сукупної наявності трьох умов : а) набувач має бути добросовісним набувачем - він не повинен знати, що купує майно не у власника; б) майно має бути придбане за гроші, тобто має бути саме купленим; в) власник втратив володіння цим майном із власної волі. Правомірність придбання квартири відповідачем підтверджується тим, що він не знав і не міг знати, що згодом торги, на яких було придбано майно, будуть за рішенням суду визнані недійсними через порушення, які були допущені не з його боку. Зазначені обставини стороною позивача не спростовані ані в позові, ані в ході судового розгляду. Факт сплати відповідачем на торгах грошей за квартиру, яка знаходилась в іпотеці, та які в подальшому використані для погашення боргу позивачки перед банком, підтверджується документами, наявними в справі та не заперечувався стороною позивачів. Сторонами не заперечувалось, що [PERSON] володіла квартирою до торгів і під час торгів, а після купівлі відповідачем квартири на торгах добровільно, а не примусово передала квартиру новому власникові. Таким чином, суд враховує положення статті 330 ЦК України, відповідно до якої на майно, відчужене особою, що не мала на це права, набуває право власності добросовісний набувач, якщо відповідно до статті 388 ГК майно не може бути витребуване у нього. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed