Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

06.05.2020 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк», в якій позивач в особі свого представника за довіреністю просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12393,64 грн. за кредитним договором без номеру від 14.01.2009 року, укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 14.01.2009 року відповідач отримав кредит у позивача у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7000,00 грн. Згідно умов укладеного договору він складається із анкети-заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті у мережі Інтернет. 14.01.2009 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена». Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Золочівського районного суду Харківської області Квітка О.О. від 14.05.2020 року було відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання в спрощеному позовному провадженні. Розпорядженням керівника апарату Золочівського районного суду Харківської області Федорової Я.Г. від 30.06.2020 року № 02-04.18 призначено повторний авторозподіл вказаної судової справи у зв`язку із закінченням строку відрядження до Золочівського районного суду Харківської області судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Квітки О.О. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена судді Черновій О.В. 30.06.2020 року. Ухвалою судді Чернової О.В. від 02.07.2020 справу прийнято до свого провадження, та призначено розгляд справи за участю сторін в спрощеному позовному провадженні. 13.07.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Смаль В.В., з підтвердженням направлення його копії позивачу. 23.07.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача за довіреністю Меркулової В.В. з підтвердженням направлення його копії відповідачу. У судове засідання представник позивача не з`явився. У поданій до суду позовній заяві надав згоду у разі неявки відповідача на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача. Відповідачка та її представник адвокат Смаль В.В. в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача адвоката Смаль В.В. надійшла заява, в якій він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, справу просив розглядати за його відсутності та відсутності довірителя [PERSON] . У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що з поданого позивачем позову та доданого розрахунку до нього неможливо встановити, коли саме розпочалося прострочення заборгованості. Копія заяви позичальника, та виконаний банком розрахунок заборгованості не є належними доказами, які б доводили обґрунтованість його вимог щодо розміру отриманих кредитних коштів, штрафних санкцій, та відповідно - суми заборгованості. [PERSON] не заперечує той факт, що в 2009 році вона отримала в банку картку, анкету заяву заповнював працівник банку, [PERSON] тільки підписувала її. Позивач не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку, з якого отримані чи іншим чином використані кошти. Відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку. Належними доказами, які б підтвердили наявність заборгованості та її розмір, могли бути копія кредитної карти та первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наведені в позовній заяві твердження про підтвердження [PERSON] своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ними відповідний договір, є безпідставними. Кредитний договір укладається виключно у письмовій формі. Також [PERSON] не підписувала «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», працівники банку з ними останню не знайомили, отже вони не є складовою частиною договору. Просив застосувати загальний та спеціальний строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача Меркулова В.В. спростувала доводи представника відповідача щодо відмови в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що укладення договору здійснювалося за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання, підписанням заяви Позичальник приєдналася до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. В заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованих на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Укладення кредитного договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до карткового рахунку є пластикова картка яку отримав відповідач. Також до матеріалів справи долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів»» підписана особисто відповідачем та з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30 % на рік, вказаний розмір комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Позивачем надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, також з розрахунку вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем власноруч було підписано анкету-заяву та отримано кредитну карту № [NUMBER] із відкриттям рахунку за нею. Крім цього відповідачкою власноручно підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена (а.с.24,25). З тексту даної анкети-заяви вбачається, що відповідачка висловила свою згоду на те, що дана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, зазначено, що відповідачка ознайомилася і згодна з його умовами. Договором передбачено право Банку в будь-який момент збільшувати, зменшувати або анулювати кредитний ліміт. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», було укладено в письмовій формі кредитний договір. При цьому суд враховує ненадання відповідачкою доказів, не заявлення відповідних клопотань на спростування доводів позивача щодо особистого підписання нею анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Суд вважає, що активація [PERSON] картки та користування картковим рахунком також свідчить про укладення сторонами кредитного договору на визначених умовах про надання та обслуговування платіжних карт. Відповідачка в своєму відзиві не спростувала факт отримання нею 14.01.2009 року кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, лише посилалася на відсутність в матеріалах справи розрахунків та платіжних документів, які б підтверджували факт отримання нею кредитних коштів а також відсутність документів, які підтверджували б факт отримання нею банківської картки. З наданої банком документації, а саме виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачем неодноразово здійснювалося використання картки та внесення платежів на погашення заборгованості. Крім того відповідачка у своєму відзиві вказала, що розмір заявлених до неї позовних вимог обґрунтовується позивачем не відповідними фінансовими документами, а саме розрахунком заборгованості проведеним банком, однак свого розрахунку не надала та клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявила. Вказані обставини та приписи чинного законодавства спростовують заперечення відповідачки [PERSON] проти позову в частині не доведення позивачем отримання нею кредитної картки та кредитних коштів, свідчать про дотримання письмової форми правочину й укладення кредитного договору, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у погодженому сторонами розмірі. Отже, 14.01.2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] було укладено договір №б/н, предметом якого є надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач порушила умови договору і станом на 31.03.2020 року загальна заборгованість перед позивачем становить 12393,64 грн., з яких: 8084 гривні 89 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 3480 гривень 48 копійок - заборгованість за простроченими відсотками; 250 гривень 00 копійок - штраф фіксована частина; 578 гривень 27 копійок - штраф процентна складова (а.с.15). Суд вважає також необґрунтованими доводи відповідача стосовно того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки не доводить розміру заборгованості. Окрім розрахунку заборгованості, позивачем надано виписку по руху коштів по картковому рахунку відповідача, яка містить інформацію про рух коштів, що містяться на балансі кредитної картки, та всі операції за кредитною карткою, у томі числі і погашення заборгованості за кредитом та відсотками (а.с.16-22). Відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ЦПК України). За правилами частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем надано до суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази укладення між сторонами кредитного договору та надання відповідачці кредитних грошових коштів. Оцінюючи в сукупності наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписку в якості доказу, судом встановлено, що [PERSON] покладені на неї зобов`язання належним чином не виконувала, зважаючи на що й утворилася заборгованість за кредитним договором. Під час розгляду справи відповідачкою будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують укладення кредитного договору та розмір заборгованості, надано не було. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з якою відповідачка ознайомлена, та поставила свій підпис 14.01.2009 року, вбачається, що базова процентна ставка в місяць користування карткою (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році) становить 2,5%-UAH, та 1,5%- USD. Штраф при порушенні строків платежів за будь яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів становить 250 грн. + 5% суми позову (а.с.25). За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором, зважаючи на що наявні правові підстави для стягнення суми заборгованості з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позивачем надано довідку, з якої вбачається, що між АТ КБ «Приват банк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: [NUMBER] дата відкриття 14.01.2009, термін дії 12/11; [NUMBER] дата відкриття 01.03.2011, термін дії 12/11; [NUMBER] дата відкриття 06.01.2012, термін дії 08/15; [NUMBER] дата відкриття 24.09.2015, термін дії 12/17; [NUMBER] дата відкриття 31.01.2018, термін дії 11/21 (а.с.23). З деталізованого розрахунку про рух коштів вбачається, що на картковий рахунок відповідачем перераховувалися кошти на погашення заборгованості в межах строку позовної давності, а отже строк позовної давності не пропущено. Таким чином, із відповідача на користь банку підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.01.2009 в розмірі 12393 гривні 64 копійки, яка складається з наступного: 8084 гривні 89 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 3480 гривень 48 копійок - заборгованість за простроченими відсотками; 250 гривень 00 копійок - штраф фіксована частина; 578 гривень 27 копійок - штраф процентна складова. Згідно платіжного доручення №ZZ422B0WYW від 22 квітня 2020 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 гривні. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним за подання позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2102,00 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved