Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

17 жовтня 2016 року представник позивача адвокат Гнатенко О.І. звернулась до суду з позовом до Кривошиївської сільської ради Хмільницького району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 1970 по 1980 роки був побудований житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по [ADDRESS], де близько сорока років проживає та зареєстрований позивач, який згідно будинкової книги рахується власником даного будинковолодіння. Також позивачу на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку належить земля під будинком. Разом з тим, оскільки законодавство, яке діяло на час набуття позивачем права власності не вимагало державної реєстрації будинків у сільській місцевості, на час звернення з позовом він позбавлений можливості розпорядитись його майном, оскільки в нього відсутні правоустановлюючі документи. В судовому засіданні представник позивача адвокат Гнатенко О. І. позов підтримала та пояснила, що фактично сільською радою права позивача не порушувались, нотаріальної відмови він не отримував, до реєстраційної служба не звертався, однак, оскільки він являється пенсіонером, людиною похилого віку та інвалідом, бажає розпорядитись своїм майном, просила позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у прийнятті визнання позову відповідачем, як такого, що суперечить закону, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] фактично зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Він являється головою домогосподарства, інших осіб з ним не зареєстровано (а. с. 3, 10). Згідно довідки Кривошиївської сільської ради № 424 від 26 вересня 2016 року житловий будинок по [ADDRESS], належить [PERSON] (а. с. 9). За даний будинок позивач сплачує комунальні платежі (а. с. 11). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 30 липня 2010 року, [PERSON] належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] (а. с. 12). Згідно довідки Кривошиївської сільської ради № 03-24-89 від 29 жовтня 2016 року, житловий будинок по [ADDRESS] до майна колгоспного двору не належить (а. с. 32) З копії технічного паспорту вбачається, що будинок в [ADDRESS], та господарські будівлі було збудовано протягом 1970-1980 рр. (а. с. 4-7). Таким чином посилання представника позивача на правомірність набуття [PERSON] права власності на будинок підтверджено під час судового розгляду. Разом з тим суд позбавлений можливості задоволити позовні вимоги з таких підстав. Згідно ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставами звернення до суду згідно ч. 1 ст. 3 ЦПКУкраїни є порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод та інтересів особи. Аналогічні приписи містять ст. ст. 15, 16 ЦК України. З огляду на те, що доказів того, що право власності позивача на житловий будинок порушене, не визнане або оспорено Кривошиївською сільською радою, як і будь-якою іншою особою суду не надано, крім того представником позивача в судовому засіданні було визнано, що спір щодо предмета позову у позивача з будь-якою особою відсутній, позов задоволенню не підлягає, оскільки суд не вправі замінювати собою органи державної реєстрації. Одночасно суд зазначає, що позивач для розпорядження своїм майном не позбавлений можливості зареєструвати своє речове право в порядку, визначеному ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Оскільки позивач являється інвалідом ІІ групи (а. с. 13), судові витрати в розмірі 1197 грн 83 коп. (а. с. 14) компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed