Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

03 липня 2018р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що між нею та відповідачем 16 квітня 1994р., Пролетарською сільською радою Магдалинівського району було зареєстровано шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2013 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідач переїхав на нове місце проживання, де і проживає на даний час та має іншу сім'ю. В зв'язку з непрязними стосунками подальше збереження сім'ї неможливе. Спір про майно, що є спільною сумісною власністю, відсутній. Та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа 03 липня 2018р. була розподілена на суддю Ковальчук Т.А. Ухвалою суду від 06 липня 2018 року суддя Ковальчук Т.А. відкрила провадження по справі. Позивач [PERSON] на судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити його, розглянувши справу в її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Поважні причини неможливості прибуття до суду не повідомив, відзиву не надав. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки учасники справи на судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, дослідивши матеріали справи, суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного розгляду, та дійшов такого висновку. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб 16 квітня 1994р. Пролетарською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 03. Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище "[PERSON]" на прізвище чоловіка - "[PERSON]" (а.с.3). Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Пунктом 2 статті 104 СК України визначено, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З часу припинення шлюбних відносин, окремого проживання та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у звязку із шлюбом змінив своє прізвище, тому вимога позивача залишити прізвище чоловіка відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved