Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , звернулись до суду з указаним позовом, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS] . Крім них у вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] , який з липня 2018 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не приймає. Водночас реєстрація відповідача в квартирі [ADDRESS] збільшує витрати по комунальним платежам, що порушує права позивачів. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 липня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні 22 вересня 2020 року позивач [PERSON] та адвокат Топор І.О., який діє в інтересах позивачки [PERSON] , позовні вимоги підтримали просили їх задоволити. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду направив заяву в якій позовні вимоги пітримує в частині втрати права користування квартирою, судові витрати просив не стягувати з відповідача, справу просив розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав та надав відповідну письмову заяву по суті справи. Заслухавши пояснення позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 2 жовтня 2017 року. (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2018 року [PERSON] успадкувала частину вказаної квартири після [PERSON] (а.с.11) Згідно довідки №8/20 від 13 березня 2020 року затвердженої головою правління ОСББ «Перемога-2», у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.17) Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2020 року (яке набрало законної сили 31 березня 2020 року) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с18). Відповідно до акта опитування сусідів, затвердженого головою правління ОСББ «Перемога-2», [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з липня 2018 року по теперішній час не проживає. (а.с.19) Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону мають члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову та враховуючи, що він більше року не проживає в квартирі [ADDRESS] без поважних причин, а реєстрація його місця проживання у ній створює власникам перешкоди у користуванні своїм майном, які полягають в необхідності нести додаткові витрати на комунальні послуги, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб, то такі перешкоди мають бути усунуті у судовому порядку, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до ст. 142 ЦПК України позивачам [PERSON] та [PERSON] з державного бюджету України повернути по 420 грн 40 коп (50 %) судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved