Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

21\~травня\~2021року позивач звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позвоною заявою про стягення аліментів та додаткових витрат, з підстав відсутності з боку відповідача зацікавленості у наданні їхній доньці належного рівня життя та задоволення її повсякденних потреб, таких як достатнє та корисне харчування, якісна освіта, розвиток здібностей як фізичних, так і інтелектуальних, належна медична допомога, оздоровлення на морі. Позивачка саме не в змозі забезпечити всі перелічені потреби на належному рівні, відповідач в свою чергу перебуває в працездатному віці, здоровий та може сплачувати аліменти на утримання доньки. Крім того, позивачка просить стягнути додаткові витрати на дитину, які полягають у витратах на відпочинок у 2019 та 2020 році, індивідуальних заняттях з французької та англійської мови, в спортивній секції, медичних послугах та придбанні одягу, взуття, що разом складають 29923,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Крім того, позивача було допитано як свідка, яка зазначила, що після припинення шлюбних відносин вони з відповідачем домовилися про надання з його боку матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Певний час відповідач виконував їх домовленість та надавав допомогу, проте з квітня місяця відповідач припинив допомагати. Однак дитина продовжує навчання з вивчення іноземних мов, а також відвідує спортивну секцію, потребує задоволення щоденних потреб. Відповідач припинив виконувати свої зобов`язання, а тому вона була змушена звернутися до суду із даним позовом. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в іншій частині просив відмовити. Надав письмовий відзив, в якому зазначив, що йому ніколи не було байдуже до дитини, він надавав допомогу у добровільному порядку. За період з лютого 2018 року по січень 2021 року ним було сплачено кошти у загальній сумі 63000 грн. У лютому 2021 року працевлаштувався у службу таксі щоб якось допомагати утримувати спільну дитину, однак потрапив у ДТП, що погрішило моє матеріальне становище, оскільки необхідно було ремонтувати авто та лікуватися. На даний час має скрутне матеріальне становище, оскільки відсутній постійний дохід. Проте визнає вимогу в частині стягнення аліментів. Вимоги щодо додаткових витрат вважає необґрунтованими та надмірними, а отже і задоволенню вони не підлягають. Суд, дослідивши матеріали справи, \~вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10\~березня\~2017\~року. Відповідно до свідоцтва про народження\~ Серія [NUMBER] від шлюбу сторони мають доньку\~ - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спору між сторонами щодо місця проживання дитини не має. Донька - [PERSON] . [INFO] проживає разом з матір`ю, в [ADDRESS] . Починаючи з січня 2021 року, Відповідач перестав виконувати свій обов`язок по утриманню своєї доньки [PERSON] . Відповідач в свою чергу позов в частині стягнення аліментів визнав не заперечував щодо стягнення з нього 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом і до досягнення спільної доньки повноліття. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Тому, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Що стосується вимог про стягнення додаткових витрат на дитину слід зазначити наступне. Згіднозі\~ст. 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До особливих обставин, викладених у\~ст. 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, покликалася на те, що нею здійснюється оплата за вивчення донькою іноземних мов, відвідування шкільного спортивного клубу, придбання одягу, взуття, витрати на відпочинок. З наданих [PERSON] доказів не можливо встановити наявність особливих обставин, з якими законодавець пов`язує можливість стягнення додаткових витрат. Відвідування навчання, спортивного шкільного клубу, відпочинок, придбання одягу та взуття не пов`язані з особливими обставинами, а є поточними витратами на дитину, які можуть бути понесені батьками та охоплюються утриманням у вигляді аліментних зобов`язань. А отже в цій чстині позовні вимоги задовленню не підлягають. Разом з тим, вимоги щодо стягнення додаткових витрат повязаних з відвідуванням лікаря стоматолога підлягають задоволенню. Згідно чеків №№ 255463, 255290, 255230, загальна вартість стоматологічного лікування становить 2300 грн. 00 коп. Беручи до уваги зазначені витрати, які були здійсненні позивачем, у зв`язку зі станом здоров`я спільної з відповідачем дитини, дані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дітей, суд вважає обґрунтованою суму для стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 1150 грн. 00 коп. (2300 грн. 00 коп. / 2). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 1150грн. 00 коп. додаткових витрат на стоматологічне лікування дитини. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1ст.133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно частини третьої зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У ч.ч. 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони. За змістом п.1. ч.2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно ч. 8 вказаної статті\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, кваліфікацію адвоката, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, час проведений в судових засіданнях, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають до частково задоволення, а саме стягнення з відповідача 562 гривень витрат на правову допомогу. На підставі статей\~112,\~141,\~180\~182,\~184,\~185,\~191 Сімейного кодексу України\~та

Outcome: dismissed