Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідачів та Шубранецької сільської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання недійсним договорів купівлі продажу та визнання права власності. Посилаються на те, що протягом 2001-2005 років вони як пайовики ТзОВ «Надія» отримали в Шубранецькій сільській раді свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати). Відповідно до протоколу засідання ліквідаційної комісії ТзОВ «Надія» с.Шубранець Заставнівського району від серпня 2005 року, комісією було прийнято рішення про затвердження списку власників майнових паїв та виділення їм в натурі конкретно визначеного майно, відповідно до вартості їх паїв. Зокрема, будівля сіноскладу «літ.А.», загальною площею 930,80кв.м., розташована за адресою: вул. Обїзна, 20 в с.Шубранець Заставнівського району. Вартість майнових паїв [PERSON] становила 2106 грн., що відповідало 117/1000 частки від загальної вартості нерухомого майна (сіноскладу) одержаного в натурі, [PERSON] 3657 грн., що відповідало 203/1000 частки. ТзОВ «Надія» повністю ліквідовано у 2006 році, правонаступники відсутні. Таким чином, оскільки ліквідаційна комісія ТзОВ «Надія» завершила свою роботу і припинила свою діяльність, реалізувати своє право власності на зазначене майно в інший спосіб, окрім як в судовому порядку неможливо. Саме тому, вони звернулися до суду із вказаним позовом. Також позивач [PERSON] просить встановити факт належності йому дублікату свідоцтва про право власності на майновий пай члена ТзОВ «Надія», оскільки є розбіжності в написанні його прізвища. У звязку з тим, що в 29 серпня 2006 року укладено договори купівлі-продажу майнових паїв між позивачами та [PERSON] також просить визнати ці договори недійсними. В судовому засіданні представник позивачів підтримав викладені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Відповідач [PERSON] також не визнала позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши думки сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що протягом 2001-2005 р.р., пайовики ТзОВ «Надія» отримали у Шубранецькій сільській раді свідоцтва про право власності на майнові паї члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати). Відповідно до протоколу засідання ліквідаційної комісії ТзОВ «Надія» с. Шубранець Заставнівського району від 04 серпня 2005 року (а.с. 11), комісією прийнято рішення про затвердження списку власників майнових паїв та виділення їм як групі власників майнових паїв в натурі конкретне визначене майно, відповідно до вартості їх паїв. Зокрема, будівля сіноскладу літ. «А» (інв.№8), загальною площею 930,80 кв.м., розташована за адресою вул. Об'їзна, 20 в с. Шубрацець, Заставнівського району, виділена в натурі за балансовою вартістю 18000 грн. із зазначенням вартості кожного у структурі цього нерухомого майна. Згідно вказаного протоколу затверджений список власників майнових паїв, які не переоформили свідоцтво про право власності на майновий пай і передано їхнє майно на збереження з правом користування та послідуючого викупу майнових паїв у їх власників відповідачу [PERSON] Згідно заяви останньої майно - сіносклад (інв.№8), вартістю 18000 грн. було передано їй на відповідальне зберігання з правом користування та послідуючим викупом майнових паїв у їх власників. Згідно акту №303 від 06.08.2005 року ліквідаційною комісією було передано на збереження з правом користування та послідуючим викупом даний сіносклад. В подальшому відповідач [PERSON] спільно з свідком [PERSON] скуповувала вказані паї. Дана обставина визнана сторонами, а тому в силу ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. 29.08.2006 року укладено договір купівлі-продажу майнового паю з [PERSON] та договір купівлі-продажу майнового паю з [PERSON] В даних договорах зазначено, що оплата за даними договорами проводиться до їх підписання сторонами. Таким чином договори купівлі-продажу були оформлені із позивачами належним чином, а саме в письмовій формі. Суд вважає безпідставним вимогу представника позивачів щодо визнання даних правочинів недійсними. Згідно листа Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 N 37-17-2/5492 зазначено, що договір купівлі-продажу майнового паю не потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, проте його можна посвідчити нотаріально за бажанням сторін відповідно до статті 54 Закону України "Про нотаріат". Стаття 215 ЦК України зазначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Між позивачами та відповідачем [PERSON] при укладені договорів купівлі-продажу майнових паїв були дотриманні вимоги, які встановленні ст. 203 ЦК України та іншим вимогам закону. Даний правочин не суперечив положенням ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало внутрішній волі, правочин був вчинений у формі встановленій законом. Даний вид договору не потребував нотаріального посвідчення. Крім того, правочин який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Між сторонами договору не було домовленості про нотаріальне посвідчення даного правочину. Посилання представника позивача щодо неможливості підписання договору іншою особою, у звязку із фізичними вадами, не може бути взято до уваги, оскільки вчинення правочину з вищевикладених підстав відповідало чинному законодавству. Що стосується договору купівлі-продажу майнового паю укладеного між відповідачем [PERSON] та [PERSON], то також підстав для визнання даного договору недійсним немає. Представник позивачів не підтвердив фактичними доказами щодо визнання даного договору недійсним. З дослідженої в судовому засіданні постанови про закриття кримінального провадження від 31 жовтня 2013 року вбачається, що під час дачі пояснень позивачами, останні вказали, що вчинили всі необхідні дії, які вважали за необхідне вчинити для виконання договору купівлі-продажу. Вони передали майнові сертифікати, натомість отримали оплату в формі сільськогосподарської продукції. Тут же йдеться про те, що вони відчужили паї і не вважали вже їх своїми. Суд також вважає, що оскільки фактично на момент розгляду справи позивачі не є власниками спірного майно, то і відсутні підстави для встановлення факту належності позивачу [PERSON] дублікату майнового сертифікати, оскільки даний факт не породить для нього жодних наслідків. З огляду на викладене відсутні також підстави для визнання за позивачами права власності на спірне майно у вказаних ними розмірах. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він спільно з відповідачем [PERSON] вели бізнес. І з метою отримати у власність приміщення сіно складу скуповували майнові паї на нього у пайовиків. Вказав, що він в 2005 році придбав спірні частки у позивачів і передав сертифікати на майнові паї відповідачу [PERSON] на збереження. Вказав, що вважає себе власником вказаних часток. Разом з тим, його пояснення не узгоджуються з обставинами, що були встановлені в ході розгляду справи, а тому не можуть бути взяті до уваги при вирішення справи по суті. Таким чином, суд вважає, що встановлені обставини справи не дають підстави для задоволення вимог, що передбачені в позовній заяві, оскільки вони є недоведеними та необґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed