Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

08.04.2021 року [PERSON] звернулася до Теплицького районного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - Теплицька державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, договору про розподіл спадкового майна недійсними та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки. Позов мотивований тим, що [INFO] в с. Брідок Теплицького району Вінницької області померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті матері залишилося спадкове майно, серед якого, зокрема, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523780800:02:001:0257, площею 1,4871 га, та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0523780800:02:001:0256, площею 1,4934 га, що розташовані на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області. Заведена спадкова справа № 341/2017. Позивач являється спадкоємцем за заповітом, який посвідчено 20 березня 2015 року секретарем Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області Поник І.В. та зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 57460173 від 19.05.2015 року. Крім того, спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON] є брати позивачки - [PERSON] та [PERSON] , які у встановлений законом строк подали заяви до Теплицької державної нотаріальної контори та прийняли спадщину. Так, як вона працювала в Італії на день смерті матері [PERSON] , то не мала можливості у встановлений законом строк подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. У 2019 році, приїхавши з Італії, вона дізналась, що її брати [PERSON] та [PERSON] оформили на себе спадщину за законом. Отримавши таку інформацію, вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви. Рішенням Теплицького районного суду від 25 листопада 2019 року їй було надано строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] 16 січня 2021 року вона знову звернулась до Теплицької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за заповітом, але їй було відмовлено, так як на вищевказані земельні ділянки були видані свідоцтва про право на спадщину на [PERSON] та [PERSON] (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03. 2021 року за№ 56/02-31). 13 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності [PERSON] . Крім того, 13 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про розподіл спадкового майна, а саме, у власність [PERSON] перейшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4871 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0257, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 684641, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією від 10 жовтня 2006 року на підставі розпорядження Тплицької районної державної адміністрації від 13.06. 2006 року за № 356, а [PERSON] перейшла у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4934 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0256, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 823605, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією від 18 березня 2005 року, на підставі розпорядження Теплицької районної державної адміністрації від 30.09.2004 року. Також 13.09.2018 року державним реєстратором Теплицької державної нотаріальної контори за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4871 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0257, а за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4934 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0256. Позивач вважає, що при видачі державним нотаріусом свідоцтв про право на спадщину за законом, не було враховано її право, як спадкоємця за заповітом. На підставі даних правовстановлюючих документів [PERSON] та [PERSON] вважаються власниками спадкових земельних ділянок [PERSON] незаконно та безпідставно. Завдяки цьому, обманним шляхом, [PERSON] та [PERSON] переоформили право власності на земельні ділянки, не поставивши її до відома, ігноруючи ту обставину, що вона є спадкоємцем за заповітом. Більш того, вони запевнили нотаріуса, що спадщину вона приймати не буде. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечив. Стверджує, що він, як спадкоємець за законом, має право на обов`язкову частку при спадкуванні, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , а заповіт, посвідчений матір`ю на ім`я [PERSON] , вважає нікчемним, оскільки він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Ляховська О.Т. вказала, що її довірителька не заперечує проти того, що [PERSON] має право на обов`язкову частку при спадкуванні, яку встановлює нотаріус. Щодо твердження [PERSON] про нікчемність заповіту, вчиненого [PERSON] на ім`я [PERSON] , то такі повинні бути обгрунтовані у зустрічній позовній заяві, яку відповідач не подавав. Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 21.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 07.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду, витребувано докази за клопотанням представника позивача. В судовому засіданні представник позивача адвокат Ляховська О.Т. позовні вимоги своєї довірительки підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Теплицької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі. Суд, заслухавши представника позивача та відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на неї, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є [PERSON] та [PERSON] (а.с.105). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 74). Рішенням Теплицького районного суду від 03 липня 2018 року встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Брідок Теплицького району Вінницької області, є рідною матір`ю [PERSON] (а.с.89). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] являється сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 78). Рішенням Теплицького районного суду від 22 червня 2018 року встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Брідок Теплицького району Вінницької області, є рідною матір`ю [PERSON] (а.с. 83). З матеріалів спадкової справи № 341/2017 до майна померлої [PERSON] спадкоємцями, які прийняла спадщину після її смерті за законом є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Позивач являється спадкоємцем за заповітом, який посвідчено 20 березня 2015 року секретарем Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області Поник І.В. та зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 57460173 від 19.05.2015 року (а.с. 13). 13 вересня 2018 року [PERSON] та [PERSON] нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності [PERSON] (а.с. 10, 98) Також 13 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про розподіл спадкового майна, а саме, у власність [PERSON] перейшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4871 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0257, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ № 684641, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією від 10 жовтня 2006 року на підставі розпорядження Теплицької районної державної адміністрації від 13.06.2006 року за № 356, а [PERSON] перейшла у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4934 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0256, що належала померлій на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 823605, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією від 18 березня 2005 року, на підставі розпорядження Теплицької районної державної адміністрації від 30.09.2004 року (а.с. 11). Крім того, 13.09.2018 року державним реєстратором Лужанською Т.В., Теплицької державної нотаріальної контори за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4871 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0257, а за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,4934 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0256. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 684641 [PERSON] дійсно належала земельна ділянка, площею 1,4871 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брідоцької сільської ради (а.с.84 ). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 823605 [PERSON] дійсно належала земельна ділянка, площею 1,4934 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брідоцької сільської ради Теплицького району Вінницької області (а.с. 89). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON] , спадщину не прийняла, в зв`язку із пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Теплицького районного суду від 25 листопада 2019 року [PERSON] було надано строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] (а.с. 102-103) 16 січня 2020 року [PERSON] звернулась до Теплицької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно за заповітом (а.с. 102), але їй було відмовлено, так як на вищевказані земельні ділянки були видані свідоцтва про право на спадщину на [PERSON] та [PERSON] (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03. 2021 року за № 56/02-31 (а.с. 16). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявні підстави для скасування договору про розподіл спадкового майна та свідоцтв про право власності на спадщину за законом від 13.09.2018 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4871 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0257, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 684641, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією від 10 жовтня 2006 року на підставі розпорядження Теплицької районної державної адміністрації від 13.06.2006 року за № 356, та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4934 га, кадастровий номер - 0523780800:02:001:0256, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 823605, виданого Теплицькою районною державною адміністрацією від 18 березня 2005 року, на підставі розпорядження Теплицької районної державної адміністрації від 30.09.2004 року. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (стаття 1278 ЦК України). Частиною 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Закон не містить вичерпного переліку підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7). У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1316/2227/11 (провадження №61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Щодо позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію № 24995887 від 02.10.2015 на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності позивача на земельну ділянку кадастровий номер 0522655500:02:001:0243 суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19. Враховуючи положення вказаних вище норм, суд вважає, що наявні підстави для скасування державної реєстрації права власності відповідачів на земельні ділянки з кадастровими номерами 0523780800:02:001:0257 та 0523780800:02:001:0256. Враховуючи викладене,

Outcome: approved