Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

У листопаді 2018року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , після якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Дане домоволодіння відносилось до робочих дворів. Покійний залишив заповіт, у якому все своє майно, яке йому належало заповів [PERSON] . Позивач вчасно прийняла спадщину, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Олександрівської сільської ради. [PERSON] звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , померлому [INFO] в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.03.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.06.2019р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с.Демківка, Тростянецького району, зареєстрована з 17.07.2015 р. в [ADDRESS] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у віці 75 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 19.08.2013 р. зроблений актовий запис за №23 (а.с.6). Відповідно до довідки №775 від 18.06.2018 р., виданої виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з внучкою [PERSON] і вели спільне господарство (а.с.7). Житловий будинок [ADDRESS] відноситься до категорії робочих дворі. Станом на 15.04.1991 головою двору був [PERSON] , що підтверджується випискою з по господарської книги №1, особовий рахунок № [NUMBER] за 1991-1995 роки (а.с.8). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Олександрівської сільської ради від 19.06.2013р., [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було, з чого воно б не складалося, і все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом матиме право за законом заповів [PERSON] , 1993 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №21 (а.с.17). 29.06.2018р. [PERSON] звернулася до Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 13.09.2018р. №537/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності на житловий будинок у [PERSON] відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок після померлого (а.с.14). Згідно інформації завідувача Тростянецької ДНК від 19.04.2019 р. №231/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в Тростянецькій державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.36). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер [INFO] , а отже позивач повинна була протягом шести місяців після смерті діда подати відповідну заяву. Позивач посилається на те, що [PERSON] вчасно прийняла спадщину після смерті діда [PERSON] , оскільки проживала з ним в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Олександрівської сільської ради (а.с.7). Суд звертає увагу, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Окрім того\~п.\~3.22\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України 22.02.2012\~р.\~№296/5\~визначено,\~що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] встановлено, що остання на день смерті [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] . Знята з місця реєстрації проживання 01.07.2015 р. та зареєстрована в [ADDRESS] , лише 17.07.2015 р. (а.с.4 звор.). Таким чином, позивачем не доведено, що на момент смерті [PERSON] 18.08.2013 р. вона постійно проживала з дідом та фактично прийняла спадщину, оскільки довідка за №775 від 18.06.2018 р. сама по собі не може підтвердити даний факт, який повинен бути підтверджений в сукупності з іншими доказами (показаннями свідків та ін.). Інших доказів на підтвердження проживання позивач разом з спадкодавцем, суду не надано. Також позивачем не ставилося питання про встановлення даного факту. Крім того, як вбачається з позовної заяви, [PERSON] просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Однак, з доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , та був власником даного домоволодіння. Доказів того, то [PERSON] був власником житлового будинку в с.Олександрівка Тростянецькогог району, суду подано не було. Відповідно до ч.4 ст.49 Закону України "Про нотаріат", на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. В протилежному випадку дії нотаріуса можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку. Крім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до\~п.п.2.1\~ч.2\~Глави 10\~наказу Міністерства\~юстиції України\~«Про затвердження\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України»\~22.02.2012\~№296/5,\~спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Однак судом встановлено, що згідно інформації завідувача Тростянецької ДНК від 19.04.2019 р. №231/01-16 спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в Тростянецькій державній нотаріальній конторі не заводилась, що свідчить про відсутність постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися виключно у випадках, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та за умови відмови нотаріусом у вчиненні відповідної нотаріальної дії, а саме у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] до Олександрівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, задоволенню не підлягають. Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, залишити за нею.

Outcome: dismissed