Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

16 травня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] За зазначеною адресою зареєстрована її донька - [PERSON] та її онука - [PERSON], що є відповідачами у справі. Відповідачі не проживають у будинку з травня 2015 року, комунальні послуги не сплачують та не беруть участі в утриманні будинку, а реєстрація останніх порушує її права, як власника нерухомого майна. У зв'язку з чим, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що її донька - відповідач [PERSON] з травня 2015 року фактично почала проживати з чоловіком у смт Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області. З того часу періодично, 2-3 дні на тиждень раз на 3-4 місяці, відповідач проживає у належному позивачеві житловому будинку, під час чого влаштовує сварки, ображає і зневажає позивача, виносить речі з дому для їх закладення у ломбарді. У зв'язку зі сварками, було таке, що позивач казала відповідачеві забиратися з дому і дати їй спокій. Малолітня [PERSON] до січня 2018 року у зв'язку з навчанням проживала в інтернаті, а з січня до червня 2018 року по декілька днів на тиждень проживала за місцем своєї реєстрації, у позивача, в спірному будинку. З 28 жовтня 2018 року відповідачі [PERSON] і малолітня [PERSON] проживають за місцем своєї реєстрації, у спірному будинку, який належить позивачеві. У спірному будинку є речі відповідачів. У судових дебатах позивач просила задовольнити позов частково - в частині позовних вимог до відповідача [PERSON], а в частині позову до малолітньої [PERSON] позовні вимоги не підтримала. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що реєстрація відповідачів порушує права позивача, як власника нерухомого майна. У судових дебатах підтримав позицію позивача. У судовому засіданні відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила в їх задоволенні відмовити. Пояснила, що з 27 жовтня 2018 року вона з малолітньою донькою [PERSON], [INFO], проживає у спірному будинку. До цього її мати, позивач у справі, створила нестерпні умови для проживання - провокувала її, щоб дійшло до бійки, у зв'язку з чим після червня 2015 року, вона вимушена була шукати винаймане житло і переїхати у смт Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де проживає з чоловіком однією сім'єю, проте сплачує в якості орендної плати за комунальні послуги. Влітку 2017 року, проживаючи за місцем реєстрації у спірному будинку, між нею та позивачем сталася сварка, позивач викликала поліцію, її - відповідача притягали до відповідальності у суді, оскільки під час сварки вона штовхнула позивача. І для того, щоб не вступати у конфлікти з матір'ю, вона поїхала зі спірного будинку. Раз на 3-4 місяці вона проживає у спірному будинку, але мати кричить на неї і каже, що "ти тут не потрібна", тому вона іде з дому. Додала, що вона неодноразово пропонувала матері сплатити комунальні послуги, на що остання відмовилась, крім того позивач не давала їй можливості та згоди на проведення нею ремонту у будинку. Малолітня [PERSON] до 27 жовтня 2018 року періодично проживала у бабусі, позивача у справі, з січня по червень 2018 року по декілька днів на тиждень. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, додатково повідомив, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], з 17 травня 2002 року; [PERSON], [INFO], з 14 жовтня 2005 року. У судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача, її представника та відповідача, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з таких підстав. Як установлено судом, позивач є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8, 9). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 2188 від 24 травня 2017 року та довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУМС УДМС України в Дніпропетровській області № 2147/2 від 13 червня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована у [ADDRESS], та має склад сім'ї 3 особи - [PERSON], [INFO] (донька) і [PERSON], [INFO] (онука). [PERSON], [INFO], з 17 травня 2002 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 14). Згідно із актом, складеним Головою квартального комітету № 12 м. Новомосковськ Дніпропетровської області Козаченко Г. С. в присутності сусідів, [PERSON] разом із [PERSON] зареєстровані за вищезазначеною адресою, однак не проживають з травня 2015 року (а.с. 11). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності відповідачів у належному їй житловому будинку без поважних причин понад один рік, що є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок чого в задоволенні позову належить відмовити. При цьому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed