Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

У своїй уточненій позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в розмірі 27 000 доларів США та судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що зазначену суму грошових коштів він позичив відповідачу частинами під розписки. Відповідач у свою чергу зобов"язувався повернути йому гроші у строк згідно розписок. Починаючи з грудня 2013 року він неодноразово усно вимагав повернення боргу. Відповідач обіцяв повернути гроші в найближчий час, проте у зазначений у розписках термін борг не повернув та на даний час під будь - яким приводом ухиляється від виконання своїх зобов»язань. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 29 грудня 2012 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] 2000 доларів США, які зобов»язався повернути до 01 червня 2013 року; 18 квітня 2013 року [PERSON] позичив у [PERSON] 1000 доларів США до 01 травня 2013 року, а 22 травня 2013 року - 24000 доларів США до 04 грудня 2013 року, що підтверджується копіями розписок (а.с. 7-9). Свої зобов»язання перед позивачем [PERSON] не виконав та визначений розписками термін позичену валюту не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч. 2 ст. 1047 названого кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Отже судом встановлено, що відповідач не виконав свої боргові зобов'язання за перед [PERSON] належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови укладенних договорів позики, а тому суму богу, що становить 27000 доларів США слід стягнути з нього на користь позивача за рішенням суду. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач поніс документально підтверджені судові витрати у виді судового збору у розмірі у розмірі 3654 гривні, що підлягають стягненню з відповідача на його користь у зв"язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved