Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ Укрсоцбанк в особі Східного комерційного макрорегіону та фізичною особою [PERSON] 29 січня 2008 року був укладений договір про надання кредиту №11/08 від 29 січня 2008 року, згідно з яким відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1. надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 130800,00 гривень, зі сплатою 14% річних. Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля Mitsubishi Lancer 2008 року випуску. 29 січня 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки Б/Н від 29 січня 2008 року, згідно умов якого відповідач зобовязався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобовязань, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту №11/08 від 29 січня 2008 року. Зобовязання Позивача, визначені у договорі кредиту, а саме п. 3.1.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки. В порушення умов договору кредиту, відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни. Відповідно до п. 4.1. договору кредиту, у випадку прострочення строків сплати відсотків, визначених в п.2.4.. кредитного договору, а також прострочення строків повернення кредиту визначених в пп. 1.1. відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Відповідно до п. 4.2. договору кредиту у разі порушення відповідачем вимог п.п. 3.3.2.-3.3.16 кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими процентами, за кожний випадок. Відповідно до п. 3.2.3., договору кредиту, позивач має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі, затримання відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів (п.3.2.3.1 кредитного договору). Станом на 09 серпня 2016 року загальний розмір заборгованості відповідача складає 427046,66 з них сума заборгованості за кредитом становить 111810,28 гривень, сума заборгованості за відсотками становить 186704,89 гривні, пеня передбачена, за несвоєчасне повернення кредиту становить 49028,81 гривень, пеня передбачена, за несвоєчасне повернення відсотків становить 54671,39 гривня, інфляційні витрати за кредитом становлять 11740,08 гривень, інфляційні витрати за відсотками становлять 13091,21 гривня. Просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Укрсоцбанк заборгованість за договором про надання кредиту №11/08 від 29 січня 2008 року у сумі 427046,66 гривень 66 копійок, а також за витратами по сплаті судового збору у сумі 6405,70 гривень 70 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дійсно, між позивачем та [PERSON] 29 січня 2008 року був укладений кредитний договір №11/08 на купівлю транспортних засобів, згідно якого останній надаються грошові кошти в розмірі 130800,00 гривень з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 28 січня 2015 року. Згідно договору поруки від 29 січня 2008 року укладеного акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] підтверджується, що він як поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору. Відповідно до заяви на видачу готівки №103-02 від 29 січня 2008 року та квитанції №1019 від 29 січня 2008 року [PERSON] було видано 130800,00 гривень. Розрахунком заборгованості за договором №11/08 від 29 січня 2008 року підтверджується, що станом на 09 серпня 2016 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 427046 гривень 66 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 111810 гривень 28 копійок, заборгованості за відсотками в розмірі 186704 гривні 89 копійок, заборгованості за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 49028 гривень 81 копійка, заборгованості за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 54671 гривня 39 копійок, заборгованості по інфляційним витратам за кредитом в розмірі 11740 гривень 08 копійок, заборгованості по інфляційним витратам за відсотками в розмірі 13091 гривня 21 копійка. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 21 квітня 2009 року вимогу про дострокове погашення заборгованості за договором кредиту №16-15/103-3014 від 21 квітня 2009 року, в якій зазначено, що у звязку з невиконанням умов, договір кредиту вважається таким, що закінчився і підлягає достроковому поверненню, згідно з вимогами договору [PERSON] зобовязана повністю погасити кредит та відсотки за фактичний час використання кредиту, а також відповідну пеню та штрафні санкції до 21 травня 2009 року. Станом на 21 квітня 2009 року прострочена заборгованість за кредитним договором №11/08 від 29 січня 2009 року складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 4365 гривень 28 копійок, простроченої заборгованості за нарахованими процентами за використання кредиту в розмірі 2087 гривень 13 копійок. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною пятою статті 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 27 січня 2016 року у справі №6-990цс15. «Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами)». Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому суд вважає що збільшенні строки позовної давності застосуванню не підлягають. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15. У звязку з вищевикладеним, позивач повинен був звернутись до суду з даним позовом до 22 травня 2012 року. Згідно поштового штемпелю листа №0100142709435 позивач звернувся до суду 30 серпня 2016 року тобто з пропуском загального строку позовної давності Враховуючи вищевикладене, та той факт, що позивачем пропущені строки позовної давності, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed