Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 09 липня 2012 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн., а відповідач [PERSON] взяв зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 51998,32 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 1995,09 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 42837,37 грн., а також штрафні санкції: пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 4213,56 грн., штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 2452,30 грн. (процентна складова) та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. До висновку про належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд приходить, виходячи з наступного. Судові повістки-виклики в судове засідання на імя відповідача направлялись судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, але повернулись до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Оскільки відповідачем судові повістки, направлені судом на його імя за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержані, повернуті суду за закінченням терміну зберігання через відсутність адресата, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений по час та місце судового розгляду. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились, з ухваленням заочного рішення. Судом встановлено, що 09 липня 2012 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних. Позичальник зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано. В той же час, зазначаючи, що відповідачем взяті на себе зобовязання не виконані, станом на 30 червня 2017 року позивач обраховує заборгованість відповідача по одержаному кредиту у розмірі 1995,09 грн. Заборгованість по процентам за користування кредитом позивач обраховує у розмірі 42837,37 грн. Але вказані розрахунки не відповідають умовам кредитного договору від 09 липня 2012 року. Зокрема, як вбачається з даних розрахунку заборгованості [PERSON], станом на 09 серпня 2013 року його заборгованість за тілом кредиту становила 1414,26 грн., заборгованість за відсотками 10,34 грн., а всього - 1424,60 грн. Будь які інші складові боргу, як то штрафи, пеня, комісії, тощо станом на 09 серпня 2013 року відповідачу позивачем нараховані не були. 09 серпня 2013 року відповідачем сплачено 2151, 89 грн. на погашення кредиту та 39,58 грн. на погашення процентів. Таким чином відповідачем 09 серпня 2013 року заборгованість погашена в повному обсязі, а позивач безпідставно продовжив обраховувати відповідачу заборгованість за кредитом у розмірі 1489,26 грн., нараховувати на дану заборгованість відсотки та пеню. Також суд звертає увагу на те, що подальше обрахування відсотків позивач обраховує відповідачу за значно завищеними процентними ставками, не передбаченими кредитним договором. Зокрема, за період з 01 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року, вказуючи розмір заборгованості за тілом кредиту 1444,99 грн., позивач нарахував відсотки у розмірі 2115,97 грн. (2520,24 404,27), тобто реальна відсоткова ставка в даному випадку склала 146%. За період з 01 січня 2015 року по 01 січня 2016 року позивачем з тієї з суми кредиту обраховано відсотки у розмірі 6746,69 грн. (9266,93 2530,22), відповідно, реальна відсоткова ставка, що застосована позивачем 466,90%. Вказані нарахування відсотків суперечать умовам кредитного договору від 09 липня 2012 року. На підставі викладеного суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та необхідність в задоволенні позову відмовити. У звязку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed