Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з 16 березня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Рожнятівського районного суду від 01 грудня 2014 року шлюб між ними розірвано, сина [PERSON] залишено на проживанні разом з нею. Згідно рішення Рожнятівського районного суду від 16 вересня 2014 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] . З часу народження дитини, відповідач її життям не цікавиться, син [PERSON] проживає разом з нею, всі питання щодо його виховання вирішуються нею самостійно без участі відповідача, так як останній припинив з нею та сином спілкування, не виконує жодного з покладених законом на батьків обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової чи будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гутник П.М. позов підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задоволити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Ошуст С.Є. проти позову заперечили, відповідач пояснив, що сплачує аліменти на утримання дитини та бажає приймати участь у її вихованні, однак позивачка чинить йому в цьому перешкоди, не допускає його до дитини, вчиняє сварки та скандали. Не заперечив, що наданий час не відвідує дитину, оскільки враховуючи вік дитини, намагається уникати будь-яких конфліктів з позивачкою з приводу виховання дитини, тому обмежується сплатою аліментів. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник органу опіки і піклування Рожнятівської РДА Попович В.Я. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, зазначила, що орган опіки і піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки останній не приймає жодної участі у вихованні сина [PERSON] , хоча будь-які перешкоди у цьому відсутні. Просила про задоволення позову. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 01.12.2014 та копією свідоцтва народження дитини серії [NUMBER] від 20 вересня 2013 року (а.с.5-6). З довідки №3182 виданої Брошнів-Осадською селищною радою ОТГ 26 листопада 2018 року та акту обстеження матеріально-побутових умов, складеним комісією Брошнів-Осадської селищної ради ОТГ 23 листопада 2018 року вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , у задовільних матеріально-побутових умовах, батько дитини [PERSON] участі у її вихованні не бере, не провідує її (а.с 4, 7). З довідки №13 виданої Брошнів-Осадським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) "Шовкова косиця" 23.12.2018 року (а.с.8) вбачається, що син сторін [PERSON] перебуває у даному дошкільному закладі з 29 березня 2016 року. Мама дитини [PERSON] піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Батько [PERSON] не відвідував сина, щодо його впливу на виховання дитини адміністрації та вихователям закладу невідомо. Згідно довідки, виданої Рожнятівським районним відділом ДВС від 16.01.2019 року, у відповідача [PERSON] відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини. Розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на дитину, становить 1200 грн. на місяць. (а.с.34). Згідно довідки серії ІАА № 0915236 виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] , на території України станом на 21.01.2019 року не знятої чи не погашеної судимості не має (а.с.32). Згідно наданої характеристики за місцем проживання, [PERSON] характеризується виключно з позитивної сторони (а.с.33). З висновку органу опіки і піклування Рожнятівської РДА від 15 квітня 2019 року № 109/04-13 (а.с. 35-36) вбачається, що [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явився, доручив представляти свої інтереси адвокату Ошусту С.Є., який вказав на те, що [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Щодо участі у вихованні та побаченні з сином [PERSON] пояснює, що існують перешкоди зі сторони родичів колишньої дружини та неї самої (сварки, скандали). Однак, до служби у справах дітей щодо визначення способів його участі у вихованні сина не звертався. Також представником [PERSON] було підтверджено факт оспорення батьківства, і в разі підтвердження тестом ДНК, що [PERSON] не являється батьком дитини, позбавлення його батьківських прав буде недоцільним. В іншому випадку він прикладе максимум зусиль для того щоб налагодити стосунки з сином та прийматиме участь у його вихованні. Орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України ). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] надалі бажає належним чином займатися вихованням дитини її матеріальним утриманням, брати активну участь у житті сина [PERSON] . Крім цього, як зазначив [PERSON] у судовому засіданні, він більшість часу перебуває за кордоном на заробітках, а тому бере участь в утриманні дитини шляхом своєчасної сплати аліментів у визначеному рішенням суду розмірі. Проаналізувавши встановлені обставини справи та давши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно сина [PERSON] , а отже, і про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed