Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

[PERSON] звернувся 26 серпня 2015 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме 1/2 частини нежитлових приміщень магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень, загальною площею 104,4 кв.м. Позов мотивовано тим, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року припинено право спільної сумісної власності подружжя, виділено в натурі та визнано за Позивачем право власності на частину майна, до якого відноситься 1/2 частина нежитлових приміщень магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м. Відповідач, не маючи права відчужувати вказане майно, незаконно його продала, що і стало підставою звернення до суду. 11 вересня 2015 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. 08 грудня 2015 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , який зазначив, що 08 жовтня 2015 року він купив у [PERSON] нежитлові приміщення магазину, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,4 кв.м. В свою чергу, [PERSON] , згідно до договору купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року, купив вказані приміщення магазину у [PERSON] . Оскільки рішення у даній справі безпосередньо вплине на права та обов`язки заявника, як власника приміщення магазину, [PERSON] просив залучити його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог. 24 грудня 2015 року в судовому засіданні представник Позивача заявив клопотання про надання додаткового часу для уточнення позовних вимог. 17 травня 2016 року до суду надійшла змінена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 07 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (реєстраційний номер 671), що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю.; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Позивача 1/2 частину нежитлових приміщень магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м. 17 травня 2016 року до суду також надійшло клопотання [PERSON] про витребування доказів, яким Позивач просив витребувати у приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. та Божемовської Н.В. належним чином засвідчені копії договорів купівлі-продажу спірних приміщень. 17 травня 2016 року протокольною ухвалою суду прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] до розгляду. 20 липня 2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову, згідно до якої Позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення №102 та № 102 а за адресою: [ADDRESS] , площею 65,5 кв.м. та 38,9 кв.м. 16 січня 2017 року ухвалами суду задоволено заяву представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіної О.Ю. належним чином завірені копії договору купівлі продажу нежитлових приміщень магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м. та звіт про оцінку вказаного майна (договір від 7.08.2015 року, реєстровий №671); витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Божемовської Н.В. належним чином завірені копії договору купівлі продажу нежитлових приміщень магазину що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м. та звіт про оцінку вказаного майна №RS00-151005-008, складеного 05.10.2015 року ТОВ «АКР - консалт». Також судом задоволено заяву представника [PERSON] , подану в судовому засіданні, про залучення третьої особи, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бичіхіну О.Ю. 16 січня 2017 року в судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти заяви Позивача про забезпечення позову. Протокольною ухвалою суду заяву про забезпечення позову повернуто Позивачу для доопрацювання. 28 березня 2017 року до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову та витребування доказів, якою Позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,4 кв.м., які відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №301 від 26.04.2016 року поділені на два об`єкти № 102 площею 38,9 кв.м. та №102-а площею 65,5 кв.м., а також витребувати у Приморської районної адміністрації Одеської міської ради належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою видачі розпорядження №301 від 26.04.2016 р. 09 червня 2017 року через канцелярію до суду надійшла заява [PERSON] про витребування доказів, згідно до якої Позивач просив витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. належним чином засвідчені копії іпотечного договору №937, укладеного 17 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , а також рішень про застосування обтяжень. 09 червня 2017 року в судовому засіданні представник [PERSON] заперечував проти клопотань Позивача про забезпечення позову та витребування доказів. Протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань Позивача про забезпечення позову та витребування доказів. 04 липня 2017 року через канцелярію до суду надійшло клопотання [PERSON] про витребування доказів, згідно до якого Позивач просив витребувати відомості про місце реєстрації [PERSON] . Мотивовано клопотання тим, що у нього виникла необхідність змінити позовні вимоги та залучити до участі у справі в якості відповідача [PERSON] 12 липня 2017 року на адресу суду надійшла відповідь відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області на запит щодо місця реєстрації [PERSON] 31 жовтня 2017 року в судовому засіданні представник Позивача надав суду змінену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] , треті особи приватні нотаріуси Одеського міського нотаріального округу Божемовська Н.В. та Атаманчук О.Г. , в якій Позивач просив: -визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 07 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] (реєстраційний номер 671), що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю.; -витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Позивача 1/2 частину нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м., яким присвоєно № 102 (площею 38,9 кв.м.) та №102а (площею 65,5 кв.м.); -визнати недійсним іпотечний договір №927, укладений 17 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г.; -скасувати застосовані приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. обтяження нерухомого майна; -скасувати розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №301 від 26.04.2016 року, яким затверджено висновок та проект поділу нежитлових приміщень магазину, розташованих за адресою: [ADDRESS] на приміщення № 102 загальною площею 38,9 кв.м. та №102а загальною площею 65,5 кв.м. 31 жовтня 2017 року в судовому засіданні представник [PERSON] заперечував проти прийняття судом уточнених позовних вимог, звертав увагу суду, що змінені позовні вимоги направлені на одночасну зміну предмету і підставу позову. Протокольною ухвалою суду повернуто змінену позовну заяву в зв`язку з несплатою судового збору, роз`яснено Позивачу положення статті 31 ЦПК України. 30 травня 2018 року на адресу суду від третьої особи надійшло повідомлення, згідно якого приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бичіхіна О.Ю. просить суд розглянути справу у її відсутність. 17 липня 2018 року в судовому засіданні представник Позивача заявив клопотання про надання сторонам додаткового часу для мирового врегулювання спору. Представник [PERSON] підтримав заявлене клопотання. 02 листопада 2018 року через канцелярію суду надійшла заява [PERSON] , згідно до змісту якої Позивач відхиляє запропоновану мирову угоду та підтримує заявлені позовні вимоги, які просить задовольнити. 31 січня 2019 року в судовому засіданні Позивач та представник [PERSON] надали суду пояснення щодо неможливості мирного врегулювання спору. Судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 25 липня 2019 року через канцелярію до суду надійшло клопотання [PERSON] , яким Позивач просив суд повернутись у стадію підготовчого провадження з метою надання можливості зміни позовних вимог та витребування доказів, а також надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] , треті особи приватні нотаріуси Одеського міського нотаріального округу Божемовська Н.В. та Атаманчук О.Г., зміст та вимоги якої повністю тотожні позовній заяві від 31 жовтня 2017 року. 25 липня 2019 року в судовому засіданні представник [PERSON] повідомила, що клопотання та змінена позовна заява сторонам не направлялись. Представник [PERSON] заперечував проти прийняття судом уточнених позовних вимог та клопотання про повернення у стадію підготовчого провадження. Протокольними ухвалами суду повернуто змінену позовну заяву, роз`яснено Позивачу положення статті 49 ЦПК України, відмолено в задоволенні клопотання про повернення у стадію підготовчого провадження. 25 липня 2019 року через канцелярію до суду надійшла заява [PERSON] про забезпечення позову, якою Позивач просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,4 кв.м., які відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 301 від 26.04.2016 року поділені на два об`єкти № 102 площею 65,5 кв.м. Заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, а саме: нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,4 кв.м., які відповідно розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 301 від 26.04.2016 року поділені на два об`єкти № 102 площею 38,9 кв.м. та №102а площею 65,5 кв.м. або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. 25 липня 2019 року через канцелярію до суду також надійшло клопотання [PERSON] , яким Позивач просив суд витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. належним чином завірену копію іпотечного договору №927, укладеного 17.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] 29 липня 2019 року ухвалами суду задоволено повністю клопотання Позивача про забезпечення доказів та витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. належним чином завірену копію іпотечного договору №927, укладеного 17.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] . Також судом задоволено частково заяву Позивача про забезпечення позову, накладено арешт на нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,4 кв.м., які відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 301 від 26.04.2016 року поділені на два об`єкти № 102 площею 65,5 кв.м. Заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, а саме: нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104, кв.м., які відповідно розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 301 від 26.04.2016 року поділені на два об`єкти № 102 площею 38,9 кв.м. та № 102а площею 65,5 кв.м. 13 вересня 2019 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. надійшли засвідчені копії іпотечного договору, укладеного 17.11.2015 року [PERSON] та [PERSON] та зміни до цього договору від 21.06.2016 року. 24 жовтня 2019 року через канцелярію до суду надійшло заперечення представника [PERSON] , яким представник Відповідача заперечив проти клопотання Позивача про повернення у стадію підготовчого провадження та позовної заяви від 25.07.2019 р. 28 жовтня 2019 року через канцелярію до суду надійшло клопотання представника Позивача про подання доказів, яким представник Позивача просила долучити до матеріалів справи копії документів, наданих Приморською районною адміністрацією Одеської міської, які стали підставою видачі 26.04.2016 року розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №301 від 26.04.2016 року. 28 серпня 2019 року та 05 листопада 2019 року на адресу суду від третьої особи надійшло повідомлення, згідно якого приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бичіхіна О.Ю. повідомляє про отримання судової повістки та просить суд розглянути справу у її відсутність. 03 грудня 2019 року в судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги в редакції від 17 травня 2016 року. Представники [PERSON] та [PERSON] заперечували проти позову. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року у справі №1519/7583/2011 (а.с. 4-27) позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного майна, набутого за час шлюбу задоволено частково, припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на майно до складу якого входять нежитлові приміщення магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м., право власності на які зареєстровані за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25.04.2008 року. Виділено в натурі та визнано за [PERSON] право власності на майно, зокрема, 1/2 частину нежитлових приміщень магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м., право власності на які зареєстровані за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 25.04.2008 року. Вказане рішення неодноразово переглядалось в апеляційній та касаційній інстанціях і останньою ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року (а.с. 80-94) задоволено касаційні скарги [PERSON] та його представника, рішення Апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року скасовано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року залишено в силі. 07 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу (а.с. 180-181), за яким [PERSON] передала у власність (продала) [PERSON] нежитлові приміщення магазину, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,4 кв.м. Згідно пункту 2 наведеного договору продаж вчинено за 414290 гривень. Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бичіхіною О.Ю., зареєстровано в реєстрі за №671. Згідно пункту 11 договору купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року, приватним нотаріусом представнику покупця доведено до відома заява продавця про те, що відчужувані в цьому договорі нежитлові приміщення магазину не є спільною сумісною власністю та є її особистою власністю, оскільки на час їх набуття продавець не була одружена і осіб, які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на відчужувані приміщення магазину, у тому числі і відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного кодексу України, немає. Суд погоджується з твердженнями Позивача, що [PERSON] укладаючи оскаржений договір купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року діяла недобросовісно, з порушенням закону та фактично не мала права відчужувати в цілому спірні нежитлові приміщення магазину. Разом з тим, надаючи оцінку позовним вимогам щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року суд виходить з наступного. Відповідно до роз`яснень, які наведені в пункті 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв`язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. У постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (справа № 6-2407цс15) та від 18 січня 2017 року (справа № 6-2723цс16) викладено правовий висновок, про те, що одночасне пред`явлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (позову власника, позбавленого володіння майном, про витребування майна від його володільця) та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосування реституції (позову про захист права від порушень, не пов`язаних з позбавлення володіння), тобто одночасне застосування статей 216 і 338 ЦК України, є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними. За таких обставин, суд вважає, що Позивач заявляючи вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , обрав неналежний спосіб захисту порушеного, оспорюваного чи невизнаного права, а тому у задоволенні цих вимог належить відмовити. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно до ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд роз`яснює, що у зобов`язальних відносинах захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Разом з тим, надаючи оцінку вимогам Позивача про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частини нежитлових приміщень магазину, що розташований за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з приміщень загальною площею 104,4 кв.м., суд виходить з наступного. Після зміни власника спірних приміщень, 08 жовтня 2015 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу (а.с. 170-171) нерухомого майна - нежитлових приміщення магазину, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,4 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Божемовською Н.В., зареєстровано в реєстрі за №1679. Згідно пункту 2.2. наведеного договору продаж об`єкту вчинено за узгодженою між сторонами ціною, яка становить 698467,00 гривень. В подальшому, згідно до інформації з наданої Позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.05.2016 року №59022557 (а.с. 220-231) та долучених до матеріалів справи документів, наданих Приморською районною адміністрацією Одеської міської (т. 2 а.с. 139-152), розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №301 від 26.04.2016 року затверджено висновок та проект поділу нежитлових приміщень магазину, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на приміщення № 102 загальною площею 38,9 кв.м. та №102а загальною площею 65,5 кв.м. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №14418772 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення №102а, рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29514151 від 05.05.2016, власник - [PERSON] . До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також внесено запис про право власності №14417354 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення №102, рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29513323 від 05.05.2016, власник - [PERSON] . Таким чином, нежитлові приміщення магазину (індивідуально визначена річ), 1/2 частину яких Позивач просить витребувати у [PERSON] , фактично перестали існувати в тому ж вигляді з того часу, як були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, згідно інформації, що міститься в наведеній Інформаційній довідці №59022557, нежитлові приміщення №102 та №102а обтяжені іпотекою з накладенням заборони на нерухоме майно згідно Іпотечного договору №927 від 17.11.2015 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання Договору позики №1 від 12.11.2015 року, розмір зобов`язання якого становить 1370000,00 гривень. Згідно до інформації з наданої представником [PERSON] Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.04.2019 року №165082687, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності №15770990 на об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення №102а; підстава виникнення права власності: договір про задоволення вимог іпотекодержателя №657, виданий 02.08.2016, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г.; підстава внесення запису: рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 30812000 від 05.08.2016; власник - [PERSON] . Суд зазначає, що об`єктом позову про витребування майна з чужого незаконного володіння може бути річ, яка існує в натурі на момент подання позову. Якщо річ, перебуваючи в чужому володінні, видозмінилася, була перероблена чи знищена, застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності відповідно до положень гл. 83 ЦК. З наведеного вбачається, що власником нежитлового приміщення №102а, створеного внаслідок поділу нежитлових приміщень магазину, вимогу про витребування 1/2 частини якого заявлено до [PERSON] , є [PERSON] , якого до участі у справі у встановленому чинним процесуальним законодавством порядку не залучено та вимоги до якого Позивачем не заявлено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Суд наголошує, що згідно приписів ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. При цьому, судом було задоволено клопотання Позивача та витребувано з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області інформацію щодо місця реєстрації [PERSON] з метою сприяння Позивачу у відновленні його порушених прав та надання можливості залучити до участі у справі співвідповідача. Положення ч. 1 ст. 51 ЦПК України надають суду першої інстанції право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Однак, вимог до [PERSON] , у встановлений процесуальним законодавством строк, Позивачем в рамках розгляду даної справи так і не заявлено. В пункті 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц викладено правовий висновок, про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на те, що об`єкт віндикації фактично припинив своє існування, що унеможливлює його витребування у [PERSON] в натурі і вимог про витребування створених внаслідок поділу нежитлових приміщень магазину об`єктів Позивачем не заявлено до належних відповідачів, суд доходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають відхиленню повністю.

Outcome: dismissed