Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що 03.09.2018 р. відповідач видав їй трудову книжку та, не ознайомивши з оригіналом від 20.08.2018 р. «Про звільнення працівників університету» за №107-к, надав лише витяг з нього. Зі змісту цих документів вбачається, що, не враховуючи безстроковий характер її трудових відносин, які набуті в силу ч.2 ст.39-1 КЗпП України та всупереч додаткових законних гарантій, які вона має як член виборного профспілкового органу - Комітету Вільної професійної спілки «Воля» Сумського державного педагогічного університету ім.А.С. Макаренка, відповідач без законних підстав та в порушення встановленої ст.252 КЗпП України, ст.41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», процедури, без попереднього звернення за згодою на звільнення до виборних профспілкових органів звільнив її за п.2 ст.36 КЗпП України. Крім того, в день звільнення відповідач не провів з нею остаточного розрахунку та не надав їй відповідної письмової інформації про всі нараховані та виплачені ним суми. Про свою незгоду з такими діями відповідача вона зазначила в примірнику витягу з наказу, а також в заяві від 06.09.2019 р. У зв`язку з цим просить суд визнати недійсним наказ №107-к від 20.08.2018 р. «Про звільнення працівників університету» у частині її звільнення з роботи; поновити її на роботі в Сумському педагогічному університеті ім.А.С.Макаренка; стягнути з Сумського педагогічного університеті ім.А.С.Макаренка на її користь заробітну плату в розмірі 22852,94 грн., а саме: 10349,50 грн. - доплати за вчене звання, 9822,39 грн. - заробітної плати за час щорічної відпустки, 2681,05 грн. - компенсації за невикористану відпустку, з подальшим відрахуванням з цієї суми податків, зборів; 12072,17 грн. - компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, а також середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 03.09.2018 р. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та дали пояснення аналогічні вищевикладеному. Представники відповідача - Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка, Болгова О.М. та Король А.П., в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову [PERSON] та зазначили, що 31.08.2018 р. [PERSON] було звільнено з посади та остання помилково вважає, що трудові відносини носили безстроковий характер, а звільнення потрібно було погоджувати з профспілкою, членом якої вона є. 01.11.2013 р. [PERSON] звернулася до ректора університету з власноруч написаною заявою, у якій просила призначити її на посаду доцента кафедри після закінчення докторантури на строк з 01.11.2013 р. по 31.08.2016 р. Тобто, остання самостійно просила роботодавця укласти з нею саме строкові трудові відносини. Наказом від 01.11.2013 р. №111-к, позивача було призначено на посаду на строк по 31.08.2016 р. Наказом від 22.08.2016 р. №121-к позивача було звільнено з посади доцента кафедри філософії та соціальних наук 31.08.2016 р. у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, п.2 ст.36 КЗпП України. [PERSON] з наказом ознайомилася, заперечень не висловлювала. 21.05.2016 р. остання звернулася з заявою на ім`я ректора з проханням допустити її до участі у конкурсі. Позивача було допущено до участі у конкурсі. За результатами конкурсу між Сумським державним педагогічним університетом ім.А.С.Макаренка та [PERSON] було укладено контракт №75/2016 на термін з 01.09.2016 р. по 31.08.2018 р., за умовами якого позивача призначено на посаду професора філософії та соціальних наук історичного факультету. Наказом від 25.08.2016 р. №123-к позивача було прийнято на посаду професора кафедри філософії та соціальних наук, як обрану за конкурсом на умовах контракту з 01.09.2016 р. по 31.08.2018 р. Позивач був ознайомлений з наказом та беззаперечно погодився з його змістом, що підтверджується підписом позивача. Наказом ректора Сумського державного педагогічного університету ім.А.С. Макаренка від 20.08.2018 р. №107-к «Про звільнення працівників університету» позивача було звільнено з посади доцента кафедри права та міжнародних відносин 31.08.2018 р. у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору за п.2 ст.36 КЗпП України, про що внесено відповідний запис до трудової книжки. У той же день (31.08.2018 р.) з позивачем було проведено остаточний розрахунок. Для отримання трудової книжки 31.08.2018 р. позивач не прибув. Університетом було направлено повідомлення від 31.08.2018 р. з проханням з`явитися до відділу кадрів та отримати трудову книжку. 03.09.2018 р. позивача було ознайомлено з наказом про звільнення, видано трудову книжку. Так, при укладанні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. В даному випадку, строк тривалості трудових відносин чітко визначений за погодженням сторін та прописаний у контракті - з 01.09.2015 р. по 31.08.2018 р. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2013 р. [PERSON] звернулася до ректора Сумського державного педагогічному університету імені А.С. Макаренка з заявою про призначення її на посаду доцента кафедри соціально - гуманітарних дисциплін після закінчення докторантури з 01.11.2013 р. по 31.08.2016 р. (т.1, а.с.49). Відповідно до витягу з наказу №111-к від 01.11.2013 р., виданого Сумським державним педагогічним університетом ім. А.С. Макаренка, - [PERSON] було призначено на посаду доцента кафедри соціально - гуманітарних дисциплін після закінчення докторантури з 01.11.2013 р. по 31.08.2016 р. (т.1, а.с.50). Відповідно до витягу з наказу №121-к від 22.08.2016 р., виданого Сумським державним педагогічним університетом ім. А.С. Макаренка, - [PERSON] було звільнено з посади доцента кафедри філософії та соціальних наук 31.08.2016 р., у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, п.2 ст.36 КЗпП України (т.1, а.с.51). Відповідно до частини третьої ст.21 КЗпП України,- особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контакту визначається законами України. Згідно із ч. 2 ст.23 КЗпП України,- строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. У відповідності до положень статті 54 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній на час укладення контракту №75/2016 від 01.07.2016 р.),- педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, у тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Згідно з пунктом 10 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170,- у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов`язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця. 01.07.2016 р. між [PERSON] та Сумським державним педагогічним університетом ім. А.С. Макаренка було укладено контракт №75/2016, відповідно до якого останню призначено на посаду професора кафедри філософії та соціальних наук історичного факультету на термін з 01.09.2016 р. по 31.08.2018 р. (т.1, а.с.53-55). Відповідно до пункту 5.6 контракту,- останній набуває чинності з моменту видання наказу по Університету про призначення Науково - педагогічного працівника згідно преамбули цього контракту. З моменту набрання чинності даного Контракту, всі інші контракти та накази, що врегульовували трудові правовідносини між сторонами, втрачають юридичну силу. Наказом ректора Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка від 25.08.2016 р. № 123-к «Щодо особового складу»,- [PERSON] призначено на посаду професора кафедри філософії та соціальних наук як обрану за конкурсом на умовах контракту з 01.09.2016 р. по 31.08.2018 р., з посадовим окладом за 20 тарифним розрядом (т. 1, а.с. 56). [PERSON] з 10.01.2017 р. є дійсним членом Вільної професійної спілки «Воля» Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка (т. 1 а.с. 14, 18). Листом від 17.04.2018 р. № 30 роботодавець повідомив [PERSON] про закінчення 31 серпня 2018 року терміну дії укладеного трудового договору та наступне звільнення з посади, їй запропоновано взяти участь у конкурсі на заміщення посад науково-педагогічних працівників університету, який буде оголошено у травні 2018 року (т. 1 а.с. 9). Наказом ректора Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка від 03.05.2018 р. № 173 та від 12.09.2018 р. №317 «Про оголошення конкурсу на заміщення посад науково-педагогічних працівників»,- оголошено конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників, зокрема професорсько - викладацького складу (т. 1, а.с. 107-108, 114-115). З довідки №3066 від 30.11.2018 р. вбачається, що [PERSON] не брала участі у конкурсі на заміщення вакантних посад науково - педагогічних працівників, оскільки документів не подавала (т.1, а.с.116). Листом від 31.08.2018 р. № 2011 роботодавець повідомив [PERSON] про те, що Наказом від 20.08.2018 р. №107-к її звільнено з займаної посади у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України та, що 31.08.2018 р. вона не з`явилася до відділу кадрів для отримання трудової книжки, а також повідомлено про те, що їй потрібно негайно з`явитися до відділу кадрів (т. 1 а.с. 58). 03.09.2019 р. [PERSON] в наказі про звільнення №107-к від 20.08.2018 р. зазначила, що з наказом не згодна, оскільки останній порушує всі норми і законні гарантії, зазначені у ст.252 КЗпП України. Пунктом 2 статті 36 КЗпП передбачено можливість припинення трудового договору у зв`язку із закінченням його строку. При цьому, припинення трудового договору по закінченню строку не потребує заяви чи якогось іншого волевиявлення працівника, оскільки свою волю він вже виразив, колі уклав договір із визначеним строком трудового договору, одночасно виразивши і волю на припинення такого трудового договору по закінченню строку, на якій він був укладений. Роботодавець також не зобов`язаний попереджувати чи іншими чином інформувати працівника про майбутнє звільнення. Закон лише вказує на те, що, якщо після закінчення строку дії трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк (ч.1 ст. 39 КЗпП України). Сторонами у даному випадку був узгоджений строк дії договору до 31.08.2018 р. Відповідач, як одна із сторін трудового договору, заявив вимогу про припинення трудового договору, видавши наказ №107-к від 20.08.2018 р. про звільнення позивача з посади з 31.08.2018 р. у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору, п.2 ст.36 КЗпП України. Відповідно до п.п.5.2.1 умов вказаного контракту, - підставою для розірвання контракту є закінчення терміну його дії. Контракт №75/2016 від 01.07.2016 р., який в судовому порядку недійсним не визнавався, вичерпав свою дію, трудові відносини з позивачем припинені у зв`язку із закінченням погодженого сторонами строку, на який він укладався. Усі розрахунки з позивачем проведені, що підтверджується відповідною довідкою та розрахунковими листками, які містяться в матеріалах справи (т.1, а.с.57, 181-204). Тобто, твердження позивача про незаконність її звільнення з підстав закінчення строку дії трудового договору є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. Аналогічне положення викладене у Листі Мінсоцполітики від 05 грудня 2014 р. № 520/06/186-14, у якому зазначається те, що, укладаючи строковий трудовий договір, працівник надає добровільну згоду на його припинення у визначений сторонами в трудовому договорі строк. Припинення трудових відносин за такою підставою не вважається звільненням з ініціативи роботодавця. Крім того, суд зазначає, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт). Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин. Порядок оформлення трудових відносин за строковим трудовим договором такий же, як і за безстроковим. Але при цьому, факт укладання трудового договору на певний строк чи на час виконання певної роботи повинен бути відображений як у заяві працівника про прийняття на роботу, так і в наказі чи розпорядженні роботодавця, яким оформляється цей трудовий договір. Вищевказане узгоджується із правовою позицією ВСУ, викладеною у постанові від 13 вересня 2017 у справі № 6-254цс 17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що дійсний контракт №75/2016 від 01.07.2016 р. між відповідачем та позивачем має строковий характер та укладений на визначений строк (з 01.09.2016 р. по 31.08.2018 р.), а тому позивача було звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України із дотриманням вимог чинного трудового законодавства. Крім того, вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін, однак будь-які дані про звернення [PERSON] до відповідача з пропозицію укладення контракту на довший термін або безстрокового трудового договору в матеріалах справи відсутні. За таких умов, позовні вимоги щодо поновлення на роботі задоволенню не підлягають. Відповідно, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги щодо поновлення на роботі, а тому самостійного обгрунтування судом мотивів залишення їх без задоволення не потребують. Щодо стягнення з Сумського педагогічного університету ім.А.С. Макаренка заробітної плати в розмірі 22852,94 грн., а саме: 10349,50 грн. - доплати за вчене звання, 9822,39 грн. - заробітної плати за час щорічної відпустки, 2681,05 грн. - компенсації за невикористану відпустку, з подальшим відрахування з цієї суми податків, зборів; 12072,17 грн. - компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, то суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки, як вбачається з наданих відповідачем розрахунків,- останнім було нараховано заробітну плату та різні доплати відповідно до чинних нормативно - правових актів, а саме постанови КМУ від 30.08.2002 р. «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників, установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та Наказу Міністерства освіти України №557 від 26.09.2005 р. «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ». Крім того, ні позивачем ні його представником в судовому засіданні не заявлялось клопотання про призначення судово - економічної експертизи щодо визначення чи дійсно роботодавцем було порушено порядок нарахування заробітної плати встановленої посадовим окладом згідно Єдиної тарифної сітки, відпускних, доплат за вчене звання, вчений ступінь та вислугу років. Щодо твердження позивача про те, що відповідачем не було дотримано вимог ст.ст.119, 252 КЗпП України, ст.41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.252 КЗпП України,- звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, крім випадків, передбачених ст. ст. 43, 43-1 КЗпП України, допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, що є дотриманням гарантій, установлених ст. 252 КЗпП України. В даному випадку, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, відповідач не звертався до Вільної професійної спілки «Воля» Сумського державного педагогічного університету ім.А.С. Макаренка за попередньою згодою на звільнення позивача, однак, попередню згоду профкому та вищого виборного органу профспілки на звільнення працівника з роботи, роботодавець має отримувати лише у випадках, які зазначені у статті 43 КЗпП України і тільки тоді, коли має місце розірвання чинного трудового договору, а не припинення трудового договору, у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений.

Outcome: dismissed