Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, просив стягнути з відповідача, [PERSON], на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 67322,00 грн. за кредитним договором № б/н від 25.02.2008 року та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. Відповідно до укладеного з позивачем договору № б/н від 25.02.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн.\~\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість 67322,00 грн., яка складається з наступного: - 1979,81 грн. - заборгованість за кредитом; - 57898,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250,00 - штраф (фіксована частина) -\~3193,91 - штраф (процентна складова). На підставі наведеного представник позивача просить суд позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений про місце і час розгляду справи належним чином, надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив застосувати суд строки позовної давності. В судове засідання з`явився представник відповідача, [PERSON], які також не визнав позовні вимоги позивача, підтримав заяву відповідача про застосування строків позовної давності. Згідно наданої заяви, позивач не надав жодних первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували наявність заборгованості відповідача з кредитом станом на день предявлення позову. Відповідач також зазначає, що відповідно до умов договору максимальний строк дії кредитної картки, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» становить три роки, до 23 лютого 2011 року, отже строк позовної давності за останнім платежем спливає 25 лютого 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення строків позовної давності укладається у письмовій формі. Жодних договорів про збільшення строків позовної давності між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» не укладалось. Таким чином, відповідач вважає, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом, а відтак в задоволенні позову має бути відмовлено. Представник відповідача в судовому засіданні також зауважив, що відповідач не укладав угоди з банком на збільшення кредитного ліміту до 2000,00 гривень, і що ПАТ КБ «Приватбанк» в односторонньому порядку, в порушення закону, здійснив дане збільшення. Представник відповідача стверджував, що після 2011 року відповідач нічого не сплачував за даним кредитом, тому що строк дії кредитної картки сплив у грудні 2011 року. На думку представника відповідача, банк штучно у такий спосіб переривав строки позовної давності за власний кошт, але навіть у цьому випадку пропустив строки позовної давності, оскільки позов поданий 20.03.2018 року, тобто більше, ніж через три роки від дати останньої сплати за кредитом, навіть якщо такою датою і вважати 12 березня 2015 року. Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що 25.02.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" укладений кредитний договір б/н, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн.\~\~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний договір є договором приєднання, укладений шляхом приєднання згідно ст. 634 ЦК України, і [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Факт укладення договору підтверджується Заявою, підписаною відповідачем, в якій зазначається першопочатковий кредитний ліміт 250 гривень, процентна відсоткова базова ставка 3% , вид отриманої картки («Кредитка Универсальная»), дата і підпис відповідача про отримання кредитної картки та ПИН, а також зазначений номер отриманої кредитної картки 4149605358465722 (а. с. 11). відповідач та представник також не заперечували факт укладання договору та отримання картки. Згідно розрахунку заборгованості, який надав позивач, остання графа розрахунку «сума погашення за наданим кредитом» останнього разу кредит погашався 12.03.2015 року (а. с. 9 зворот, а. с. 36). Згідно довідки, наданої ПАТ КБ «Приватбанк», термін дії кредитної картки 4149605358465722 закінчується в грудні 2011 року (а. с. 43). Згідно наданої суду виписки з кредитних рахунків [PERSON] (а. с. 38-42), а саме, виписки по картці 4149**** **** 5722, останній раз грошові кошти зараховувалися на дану картку 28.01.2009 року, в сумі 50,00 гривень (а. с. 40). Також згідно даної виписки банк в односторонньому порядку збільшив кредитний ліміт з 250,00 гривень до 2000,00 гривень. Збільшення кредитного ліміту до 2000,00 гривень відбулося 16.05.2012 року, тобто, вже після закінчення строку дії кредитної картки (а. с. 40, зворот). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це\~строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Жодних договорів про збільшення строку позовної давності між сторонами по справі не укладалося. Відповідно до ч. 4\~ст. 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг\~строку\~\~починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з\~ст. 261 ЦК України\~перебіг\~позовної давності\~\~починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Із вищенаведеного вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач здійснював останнє погашення за кредитом 28.01.2009 року, в сумі 50,00 гривень, отже перебіз строку позовної давності почався з того часу. Відповідач не надав жодного підтвердження, що саме відповідач 12 березня 2015 року здійснив платіж по картці 4149**** **** 5722, а суд встановив, що картка закінчила строк своєї дії у грудні 2011 року. Але якщо навіть брати до уваги, що 12.03.2015 року було здійснено останній платіж за договором, після чого погашення чергових платежів не здійснювалося, і з вказаного моменту у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право на подачу позовної заяви про стягнення заборгованості, то позивач однаково пропустив трирічний строк позовної давності, оскільки позов підписаний 20.03.2018 року. на підставі викладеного суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed