Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за невиконання умов угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку. Свої вимоги мотивував тим, що 17 лютого 2010 року між Закритим акціонерним товариством «Київстар ДЖ.Ес.Ем.» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Київстар») та відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, укладено генеральну угоду № П0156/2010 на корпоративне використання послуг мобільного стільникового зв`язку стандарту GSM, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу послуги мобільного стільникового зв`язку стандарту GSM у мережі позивача, включаючи послуги міжнародного роумінгу, системи коротких повідомлень, передачі факсів та даних, а відповідач стає корпоративним клієнтом мережі позивача та користується послугами зв`язку та своєчасно оплачує вартість позивачу на умовах визначених угодою. В подальшому між сторонами було укладено стандартні угоди № № 3893085, 3893716, 3892976, 3892974, 3893086, 3893192, 3893047, 3893050, 3893052, 3892900, 3892899, 3892909, 3892907, 389205, 3892906, 3893236, 3893240, 3892955, 3892954, 3893155, 3893157, 3893753, 3893267, 3893264, 3893715, 3893714, 3893309, 3892762, 3893759, 3893018, 3893014, 3893016, 3892931, 3892932, 3892930, 3893004, 3893000, 3892911, 3893181, 3893182, 3893180, 3893036, 3893731, 3893081, 3893082, 3893079, 3893080, 3893231, 3893115, 3893111, 3892922, 3892920, 3892981, 3893176, 3893178, 3893100, 3893104, 3893109, 3893071, 3893073, 3893059, 3892916, 3893025, 3893122, 3893123, 3893195, 3892937, 3892939, 3892934, 3892940, 3892935, 3892883, 3892881, 3893317, 3893315, 3893313, 3893233, 3893751, 3893749, 3893750, 3892984, 3893022, 3893021, 3893020, 3892970, 3892971, 3892877, 3893065, 3893208, 3893203, 3893253, 3893009, 3893012, 3893095, 3893200, 3893243, 3893245, 3893077, 3894063, 3893735, 3893736, 3893738, 3892997, 3892994, 3892992, 3892993, 3892950, 3892952, 3893042, 3893041, 3893746, 3893214, 3893214, 3893053, 3893056, 3893056, 3893304, 3893286, 3893282, 3893032, 3893033, 3893005, 3892892, 3892889, 3893090, 3892928, 3893170, 3893171, 3893173, 3893137, 3893139, 3892942, 3892944, 3893299, 3893275, 3893769, 3892964, 3893297, 3893291, 3893295, 3893741, 3893742, 3892989, 3893167, 3892895, 3893219, 3893247, 3893765, 3892961, 3892959, 3893226, 3893162, 3893186, 3893148, 3893147, 5016740, 5016738. Одночасно до кожної із зазначених угод між позивачем та відповідачем було укладено додаткові угоди, відповідно до умов яких відповідач зобов`язався упродовж дії додаткової угоди замовити у позивача за угодою та оплатити телекомунікаційні послуги на загальну суму не менше 999,00 грн. Однак станом на 27 листопада 2012 року відповідач не виконав умови додаткових угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку. 05 січня 2012 року діяльність фізичної особи-підприємця [PERSON] припинена. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача неустойку за невиконання умов угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку станом на 27 листопада 2012 року у розмірі 208234,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 400,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3465,49 грн. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 17 лютого 2010 року між Закритим акціонерним товариством «Київстар ДЖ.Ес.Ем.» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Київстар») та відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, укладено генеральну угоду № П0156/2010 на корпоративне використання послуг мобільного стільникового зв`язку стандарту GSM, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу послуги мобільного стільникового зв`язку стандарту GSM у мережі позивача, включаючи послуги міжнародного роумінгу, системи коротких повідомлень, передачі факсів та даних, а відповідач стає корпоративним клієнтом мережі позивача та користується послугами зв`язку та своєчасно оплачує вартість позивачу на умовах визначених угодою (а.с. 14, 15, том 1). 18 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем укладено стандартні угоди № № 3893085, 3893716, 3892976, 3892974, 3893086, 3893192, 3893047, 3893050, 3893052, 3892900, 3892899, 3892909, 3892907, 3892205, 3892906, 3893236, 3893240, 3892955, 3892954, 3893155, 3893157, 3893753, 3893267, 3893264, 3893715, 3893714, 3893309, 3892762, 3893759, 3893018, 3893014, 3893016, 3892931, 3892932, 3892930, 3893004, 3893000, 3892911, 3893181, 3893182, 3893180, 3893036, 3893731, 3893081, 3893082, 3893079, 3893080, 3893231, 3893115, 3893111, 3892922, 3892920, 3892981, 3893176, 3893178, 3893100, 3893104, 3893109, 3893071, 3893073, 3893059, 3892916, 3893025, 3893122, 3893123, 3893195, 3892937, 3892939, 3892934, 3892940, 3892935, 3892883, 3892881, 3893317, 3893315, 3893313, 3893233, 3893751, 3893749, 3893750, 3892984, 3893022, 3893021, 3893020, 3892970, 3892971, 3892877, 3893065, 3893208, 3893203, 3893253, 3893009, 3893012, 3893095, 3893200, 3893243, 3893245, 3893077, 3894063, 3893735, 3893736, 3893738, 3892997, 3892994, 3892992, 3892993, 3892950, 3892952, 3893042, 3893041, 3893746, 3893214, 3893214, 3893053, 3893056, 3893056, 3893304, 3893286, 3893282, 3893032, 3893033, 3893005, 3892892, 3892889, 3893090, 3892928, 3893170, 3893171, 3893173, 3893137, 3893139, 3892942, 3892944, 3893299, 3893275, 3893769, 3892964, 3893297, 3893291, 3893295, 3893741, 3893742, 3892989, 3893167, 3892895, 3893219, 3893247, 3893765, 3892961, 3892959, 3893226, 3893162, 3893186, 3893148, 3893147, 5016740, 5016738 (а.с. 16-250, том 1, а.с. 1-45, том 2). 19 лютого 2010 року між позивачем та відповідачем укладено додаткові угоди б/н до стандартних угод № № 3893085, 3893716, 3892976, 3892974, 3893086, 3893192, 3893047, 3893050, 3893052, 3892900, 3892899, 3892909, 3892907, 3892205, 3892906, 3893236, 3893240, 3892955, 3892954, 3893155, 3893157, 3893753, 3893267, 3893264, 3893715, 3893714, 3893309, 3892762, 3893759, 3893018, 3893014, 3893016, 3892931, 3892932, 3892930, 3893004, 3893000, 3892911, 3893181, 3893182, 3893180, 3893036, 3893731, 3893081, 3893082, 3893079, 3893080, 3893231, 3893115, 3893111, 3892922, 3892920, 3892981, 3893176, 3893178, 3893100, 3893104, 3893109, 3893071, 3893073, 3893059, 3892916, 3893025, 3893122, 3893123, 3893195, 3892937, 3892939, 3892934, 3892940, 3892935, 3892883, 3892881, 3893317, 3893315, 3893313, 3893233, 3893751, 3893749, 3893750, 3892984, 3893022, 3893021, 3893020, 3892970, 3892971, 3892877, 3893065, 3893208, 3893203, 3893253, 3893009, 3893012, 3893095, 3893200, 3893243, 3893245, 3893077, 3894063, 3893735, 3893736, 3893738, 3892997, 3892994, 3892992, 3892993, 3892950, 3892952, 3893042, 3893041, 3893746, 3893214, 3893214, 3893053, 3893056, 3893056, 3893304, 3893286, 3893282, 3893032, 3893033, 3893005, 3892892, 3892889, 3893090, 3892928, 3893170, 3893171, 3893173, 3893137, 3893139, 3892942, 3892944, 3893299, 3893275, 3893769, 3892964, 3893297, 3893291, 3893295, 3893741, 3893742, 3892989, 3893167, 3892895, 3893219, 3893247, 3893765, 3892961, 3892959, 3893226, 3893162, 3893186, 3893148, 3893147, 5016740, 5016738 (а.с. 16-250, том 1, а.с. 1-45, том 2). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05 січня 2012 року припинено підприємницьку діяльність фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 49-51, том 2). Позивач просить стягнути з відповідача неустойку за невиконання умов угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку станом на 27 листопада 2012 року у розмірі 208234,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про невиконання відповідачем умов додаткових угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку, укладених до стандартних угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку. На підтвердження заявлених вимог позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 46-48, том 2), витяг з системи «Peter-Servise BIS» щодо платежів відповідача за період з 17 лютого 2010 року по 25 вересня 2019 року (а.с.97-250, том 2, а.с. 1-124, том 3), свідоцтво про державну метрологічну атестацію автоматизованої системи розрахунків за послуги електрозв`язку «Peter-Servise BIS» (а.с. 95, том 2), сертифікат відповідності автоматизованої системи розрахунків за послуги електрозв`язку «Peter-Servise BIS» (а.с. 96, том 2). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі через не укладання між позивачем та відповідачем генеральної угоди № П0156/2010 на корпоративне використання послуг мобільного стільникового зв`язку стандарту GSM від 17 лютого 2010 року, стандартних угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку від 18 лютого 2010 року та додаткових угод б/н до стандартних угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку від 19 лютого 2010 року, оскільки в них неправильно зазначено по-батькові [PERSON] « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позивач просить про стягнення неустойки станом на 2012 рік, а до суду з позовом звернувся у 2019 році. Представник відповідача скористався своїм правом подачі відповіді на відзив до позову, відповідно до якого зазначив, що неправильне зазначення по-батькові відповідача « [PERSON] » це технічна помилка та просить зазначити правильно по-батькові відповідача « [PERSON] ». Крім того, щодо пропущення строку позовної давності представник позивача зазначив, що 18 травня 2015 року Франківський районний суд м. Львова видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 231033,00 грн. 01 жовтня 2018 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова скасовано судовий наказ від 18 травня 2015 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 231033,00 грн., а тому представник позивача вважає, що ним не пропущено строк позовної давності. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги. Згідно із п.5 ч.1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги. Судом встановлено, що правовідносини виникли між Закритим акціонерним товариством «Київстар ДЖ.Ес.Ем.» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Київстар») та відповідачем, як фізичною особою-підприємцем, підприємницька діяльність якого припинена 05 січня 2012 року. За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Аналогічні положення містяться й у статтях 525, 526 ЦК. Згідно зі статтею 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до положень статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК). Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини перша, друга статті 217 ГК). Штрафними санкціями відповідно до частини першої статті 230 ГК визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК), Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 ЦК, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 ЦК, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону. За змістом положень частини четвертої статті 231 ГК розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Згідно п.п. 1, 6 додаткових угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку відповідач зобов`язався упродовж дії додаткової угоди (720 календарних днів) замовити у позивача за угодою та оплатити телекомунікаційні послуги на загальну суму не менше 999,00 грн. Згідно п. 2 додаткових угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку у випадку порушення абонентом своїх зобов`язань, передбачених п. 1 цієї додаткової угоди, абонент зобов`язується сплатити операторові неустойку, розмір якої визначається як збільшена вдвічі різниця між мінімальною вартістю послуг, що згідно п. 1 повинні бути замовлені протягом дії додаткової угоди, та вартістю фактично оплачених абонентом протягом дії цієї додаткової угоди телекомунікаційних послуг. Тобто розмір договірної штрафної санкції обраховано у кратному розмірі як збільшена вдвічі різниця між мінімальною вартістю послуг та вартістю фактично оплачених телекомунікаційних послуг, що за визначенням статті 549 ЦК відповідає поняттю «неустойка». Відповідач звернувся із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки позивач просить про стягнення неустойки станом на 2012 рік, а до суду з позовом звернувся у 2019 році. Представник позивача заперечував проти пропущення строку позовної давності, оскільки 18 травня 2015 року Франківський районний суд м. Львова видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 231033,00 грн. 01 жовтня 2018 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова скасовано судовий наказ від 18 травня 2015 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 231033,00 грн., а тому позивач звернувся до суду в межах трирічного строку. Однак суд не приймає до уваги твердження про не пропущення строку звернення до суду у зв`язку з видачою та скасування судового наказу, оскільки заявлені позовні вимоги та вимоги про видачу судового наказу містять різний предмет спору та ціну. Згідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (стаття 258 ЦК). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Разом із тим положеннями частини шостої статті 232 ГК України передбачено особливість порядку застосування господарських штрафних санкцій, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Таким чином, положення глави 19 ЦК України про строки позовної давності підлягають застосуванню з урахуванням особливостей, передбачених частиною шостою статті 232 ГК України, а тому: 1) якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права; 2) з огляду на те, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію. Положення статті 266, частини другої статті 258 ЦК про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою, до господарських санкцій не застосовується. У додаткових угодах до стандартних угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку від 19 лютого 2010 року визначено строк виконання зобов`язань - 720 календарних діб з дати укладення, тобто до 09 лютого 2012 року. Нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію. Позивачем нараховано неустойку станом на 27 листопада, 27 грудня 2012 року та 27 липня 2013 року. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом у липні 2019 року, тобто поза межами річного строку, установленого законом для вимог про стягнення неустойки, а відповідачем до ухвалення рішення в справі було заявлено про застосування позовної давності, суд приходить обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Київстар» до [PERSON] про стягнення неустойки за невиконання умов угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку у зв`язку з пропуском строку позовної давності (частина четверта статті 267 ЦК). За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Київстар» до [PERSON] про стягнення неустойки за невиконання умов угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку повністю. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5400,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно ч.ч. 1, 2 с. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже оскільки у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Київстар» до [PERSON] про стягнення неустойки за невиконання умов угод про надання послуг мобільного стільникового зв`язку відмовлено повністю, тому відсутні підстави для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3465 грн. 49 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Однак, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача не підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3465,49 грн.

Outcome: dismissed