Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

у лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] про усунення від права на спадкування, вказуючи, що від шлюбу з [PERSON] вона має четверо дітей: [PERSON], 1976 р.н., [PERSON], 1980 р.н., [PERSON] та [PERSON]. У 2004 році вона, її чоловік [PERSON] і син [PERSON] приватизували трьохкімнатну квартиру в м. Гадяч. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті залишилася спадщина, яка складається з 1 / 3 частини квартири по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 3,59 га. На дату смерті [PERSON] разом з ним у квартирі були зареєстровані його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] Діти померлого [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини, а [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Також із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася і [PERSON], але заява була подана з пропуском строку. На даний час позивач та відповідач являються спадкоємцями майна померлого [PERSON] однак позивач вважає, що [PERSON] не має права на спадщину, так як не приймала участі у догляді за хворим батьком, не цікавилася станом його здоров'ям. Тому позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту умисного ухилення [PERSON] від надання допомоги своєму непрацездатному батькові [PERSON], який був на момент смерті у безпорадному стані та потребував постійного догляду та усунення [PERSON] від права на спадкування спадщини після померлого [PERSON]. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що через відсутність коштів дочка [PERSON] не зможе оформити на себе свою частку у спадщині, що створюватиме відповідні незручності. Через зайнятість на роботі вона не мала можливості його доглядати, а тому вона як дружина самостійно доглядала за чоловіком. Проте вказала, що відповідач провідувала його у лікарні, інколи навідувала вдома. У безпорадному стані чоловік не був, про надання допомоги по догляду до дочки не зверталася, також допомоги не просив і покійний [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, вказала, що через зайнятість на роботі не змогла своєчасно подати заяву про відмову від спадщини на користь матері. Також пояснила, що в минулому вона зловживала спиртним, однак в даний час працевлаштувалася і веде звичайний спосіб життя. Через зайнятість на роботі не могла часто відвідувати батька, але коли приїздила, годувала його, прибирала, спілкувалася. Приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду. Судом встановлено, що 29 грудня 1979 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу є діти: [PERSON], 1976 р.н., [PERSON], 1980 р.н., [PERSON], 1985 р.н. та [PERSON], 1987 р.н. Згідно свідоцтва про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] - 1 / 3 частина, [PERSON] - 1 / 3 частина, [PERSON] - 1 / 3 частина. [INFO] в м. Гадяч [PERSON] помер. Згідно довідки КП «Гадяч-житло» [PERSON] на дату смерті проживав в [ADDRESS], разом з ним буди зареєстровані [PERSON] - дружина, [PERSON] - син та [PERSON] - дочка. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу [PERSON] після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця [PERSON]. Сином спадкодавця [PERSON], доньками спадкодавця [PERSON] і [PERSON] подано заяви про відмову від спадщини. Донькою спадкодавця [PERSON] заяву про відмову від спадщини подано 29 жовтня 2013 року, тобто після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, [PERSON] є спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті батька. Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Рішення суду про відібрання у [PERSON] малолітніх дітей у 2011 році не може свідчити про те, що відповідач умисно ухилялася від обов'язку щодо догляду та утримання непрацездатного батька і не є належним доказом, оскільки не містить жодної інформації щодо предмету доказування в розумінні положень ч.1 ст.58 ЦПК України. Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України у сукупності із роз'ясненням, що міститься у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", задоволення вимог щодо позбавлення права на спадкування можливе лише за умови доведеності факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги; факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Безпорадним слад розуміти стан, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що [PERSON] за життя був інвалідом, однак дані про те, що він знаходився у безпорадному стані через тяжку хворобу та каліцтво відсутні. З пояснень позивача слідує, що вона доглядала за чоловіком, допомоги у дочки не просила, оскільки він міг самостійно пересуватися і у безпорадному стані не перебував. Таким чином суд не вважає доведеним факт перебування [PERSON] у безпорадному стані та потреби у допомозі саме від дочки [PERSON]. Аналіз норм чинного законодавства передбачає, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Поміж тим, судом встановлено, що [PERSON] в міру своїх можливостей відвідувала батька, хоч і рідко, але надавала необхідну та посильну допомогу, тому на думку суду не є доведеним факт умисного ухилялення відповідача від надання допомоги спідкодавцеві. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не надала до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що відповідач умисно ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, а тому вважати її негідним спадкоємцем у суду немає підстав. За наведених обставин суд не вбачає також підстав для усунення [PERSON] від права на спадкування спадщини після померлого [PERSON], тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed