Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та збитків у вигляді упущеної вигоди. В обґрунтування позову\~посилаючись на те, що відповідно до трудового договору між [PERSON] та ФОП [PERSON] від 05.05.2012 відповідач працював у ФОП водієм та 11.07.2019 близько 14:15 години при перетині кордону Республіки Білорусь в Латвію через РПТО «Бігосово-1» Вітебської митниці, водій [PERSON] , керуючи вантажним автомобілем ФОП [PERSON] марки «DAF», д/н [NUMBER] з напівпричепом марки «KRONE» д/н [NUMBER] , здійснив переміщення немаркованих цигарок кількістю 20400 штук. 20.08.2019 постановою Октябрського районного суду міста Вітебська республіки Білорусь [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 12.27, ч. 2 ст. 14.1 КпАП Республіки Білорусь та призначено адміністративне стягнення у вигляді 765 рублів з конфіскацією цигарок в кількості 1020 пачок та без конфіскації транспортного засобу - напівпричепу марки «KRONE SDP 27» д/н [NUMBER] , використаного для переміщення схованих товарів. Таким чином, протиправні дії водія [PERSON] призвели до того, що ФОП [PERSON] вимушено сплатив: послуги зі зберігання майна в розмірі 10385,29 гривень; витрати пов`язані з транспортуванням напівпричепу з республіки Білорусь до міста Дніпра, а саме: витрати на пальне, страхування, послуги готелю, адміністративні сплати на кордоні, послуги водія, що становлять 21441,96 гривень, а загалом 31827,25 гривень матеріальної шкоди. Також, позивач вважає, що у зв`язку з протиправними діями [PERSON] за період з 11.07.2019 по 09.10.2019 ФОП [PERSON] було позбавлено права користуватися належним йому майном, транспортним засобом, що зупинило його господарську діяльність та він потерпів збитків у розмірі 197098,20 гривень у вигляді неодержаного прибутку, на який він мав право розраховувати у разі безперебійного користування своїм майном, яке було вилучено. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 31827, 25 гривень та збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 197098, 20 гривень, а всього 228925, 45 гривень, а також судові витрати по справі. Ухвалою від 28 листопада 2019 року забезпечено позов шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб автомобіль марки «Lincoln Navigator», державний номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску, колір сірий, що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , до розгляду справи по суті (а.с.55). Ухвалою від 12 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження (а.с.61). Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с.84). 20 травня 2020 року справу розглянуто по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що\~відповідно до трудового договору між [PERSON] та ФОП [PERSON] від 05.05.2012 відповідач працював у ФОП водієм. 29.07.2019 [PERSON] звільнено з посади водія на підставі п. 1 ст. 36 КЗПП України (а.с.17-18,19,20). ФОП [PERSON] , згідно Витягу з ЄДРЮО, здійснює підприємницьку діяльність у сфері: 49.41 вантажний автомобільний транспорт та 52.59 інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (а.с.8). Постановою Октябрського районного суду міста Вітебська від 20 серпня 2019 року [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 12.27, ч. 2 ст. 14.1 КпАП Республіки Білорусь та призначено адміністративне стягнення у вигляді 765 рублів з конфіскацією цигарок в кількості 1020 пачок та без конфіскації транспортного засобу - напівпричепу марки «KRONE SDP 27» д/н [NUMBER] , використаного для переміщення схованих товарів. В судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчинені адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 12.27, ч. 2 ст. 14.1 КпАП Республіки Білорусь визнав. Постановою суду вирішено транспортний засіб - напівпричеп марки «KRONE SDP 27» д/н [NUMBER] , повернути власнику ФОП [PERSON] (а.с.21-22) Відповідно до ч.ч.4,6\~ст. 82 ЦПК України\~обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини встановлені 20.08.2019 при розгляді адміністративної справи Октябрським районним судом міста Вітебська республіки Білорусь є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. У відповідності до\~ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснив у п. 2 своєї постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Так, згідно до квитанції про сплату послуг зі зберігання майна від 09.10.2019 та розрахунку послуг зберігання від 09.10.2019 витрати [PERSON] становлять за курсом НБУ на 09.10.2019 10385,29 гривень (а.с.28). Відповідно до рахунку фактури № 1110/19 від 11.10.2019 та копій квитанцій, наданих позивачем, витрати пов`язані з транспортування напівпричепу з Республіки Білорусь до України становлять (як у гривні так і в перерахунку за курсом НБУ) 21441,96 гривень (а.с.29-30, 31,32,33,34,35,36,37,38,39,40,41). Таким чином, суд приходить до висновку, що неправомірними діями відповідача [PERSON] майну позивача завдано матеріальної шкоди в розмірі 31827,25 гривень, яка підлягає відшкодуванню, оскільки між діями [PERSON] , провину в яких він визнав відповідно до постанови Октябрського районного суду міста Вітебська республіки Білорусь від 20.08.2019, і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 128 ГК України, громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється із залученням або без залучення найманої праці, самостійно або спільно з іншими особами. Згідно\~ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Відповідно до вимог до\~ст. 51 ЦК України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Визначаючи межі поняття прямої дійсної шкоди неодержаним прибутком, який виходить за межі названого поняття «прибуток» суд виходить з тлумачення статті 134 Податкового кодексу України. Статтею 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. Отже, при обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Така позиція співвідноситься з Висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1\~ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2017 року від 20.12.2017, де зазначено, що положеннями статей\~22,\~1192 ЦК України\~передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), а розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-1032цс17). Згідно зі ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Податковою декларацією платника єдиного податку за І півріччя 2019 року ФОП [PERSON] задекларував дохід у розмірі 394196,00 гривень (а.с.42-43). Починаючи з 11.07.2019 по 09.10.2019 ФОП [PERSON] було позбавлено права користуватися належним йому майном, транспортним засобом, оскільки напівпричеп марки «KRONE SDP 27» д/н [NUMBER] перебував за місцем його зберігання ВАТ «Верхньодвінський райагросервіс» за адресою: [ADDRESS] , про що його повідомила Вітебська митниця листом за вих. № 07/12152 від 04.09.2019 (а.с.25-26) Таким чином, позивач потерпів збитків у своїй господарській діяльності у вигляді неодержаного прибутку, на який він мав право розраховувати у разі безперебійного користування своїм майном, яке було вилучено у зв`язку з встановленням протиправних дій водія [PERSON] та позивача позбавлено можливості отримати дохід на який він розраховував у аналогічний період. Такі доходи є підтвердженими документально та належним доказом розміру упущеної вигоди, відповідно до наданої позивачем Податкової декларації платника єдиного податку за І півріччя 2019 року від 12.07.2019. Позивачем доведено факт завдання матеріальної шкоди та збитків у вигляді упущеної вигоди саме з вини відповідача, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, а відповідачем відповідно до вимог статей\~12,\~81 ЦПК України\~цей факт не спростовано. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи результат розгляду справи та згідно вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2289,25 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, що підтверджуються наданими представником позивача доказами, а саме: копією договору про надання правничої (правової) допомоги № 01/11-19 від 03.11.2019, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 01 від 09.11.2019 та Актом приймання-передачі виконаних робіт від 20.05.2020.

Outcome: approved