Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк»), звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного 05.10.2010 року кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 30.09.2014 року становить 13 897 грн. 93 коп. та складається з : 7392,90 грн. заборгованості за кредитом, 4717,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 650 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов договору, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 638 грн. штрафу (процента складова). На підставі викладеного, позивач прохав суд стягнути з відповідача 13 897 грн. 93 коп. заборгованості за кредитним договором. (а.с. 2-4). Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було залучено в якості відповідача - [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], як правонаступника замість [PERSON], який помер (а.с. 79). В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з»явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, позивач направив на адресу суду листа, в якому прохав суд розглядати справу за відсутності їх представника та позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON] Станом на час його смерті, шлюб між ними було розірвано. В інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки хотіла, щоб, у випадку, коли на час смерті [PERSON] мав якесь майно, діти могли його успадкувати. Після подачі заяви про прийняття спадщини виявилося, що у [PERSON] ніякого майна не має. Свідоцтва про право на спадщину нотаріусом не видавалися, діти нічого не успадкували. Вважала, що якщо колишній чоловік мав якість борги, діти не можуть успадковувати лише їх. Про отриманий [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» кредит їй взагалі нічого не було відомо. Ці кошти, якщо [PERSON] і отримував, то розпоряджався ними сам. З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 05.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 8000 грн. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви відповідач ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку. (а.с. 8). [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого згідно розрахунку позивача станом на 30.09.2014 року йому нарахована заборгованість за кредитним договором, яка становить 13 897 грн. 93 коп. та складається з : 7392,90 грн. заборгованості за кредитом, 4717,03 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 650 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов договору, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 638 грн. штрафу (процента складова). (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно пункту 1.1.7.12. Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він лонгується на такий самий термін. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом , відсотками за його використання , за перевитрати платіжного ліміту , а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. П.2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно актового запису про смерть від 15.11.2013 року № 679, [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 47). Після смерті [PERSON] у Другій Лубенській ДНК заведено спадкову справу №108/2014 на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] від імені та в інтересах малолітніх дітей померлого - [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 57-71). Станом на час смерті [PERSON], шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 71). Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.02.2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було залучено в якості відповідача - [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], як правонаступника замість [PERSON], який помер (а.с. 79). Відповідно ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Положення зазначеної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред"явлення ним вимог до спадкоємців. Не дотримання цих строків , які є присічними (преклюзивними) , позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Встановлені ст. 1281 ЦК УКраїни строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні дії, може реалізувати своє суб"єктивне право про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року . Відповідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Статтею 1281 ЦК України передбачений порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців , а саме : ч.1 Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. ч.2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. ч.3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. ч.4. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що кредитор спадкодавця [PERSON] - ПАТ КБ «ПриватБанк» не знав і не міг знати про відкриття спадщини про відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], оскільки про вказані обставини кредитор фактично дізнався із повідомлення суду (а.с. 49-50, 54). Разом із тим, судом вживали заходи, спрямовані на встановлення належного спадкодавцю [PERSON] майна, спадщину відносно якого від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] прийняла [PERSON]. Так, матеріали спадкової справи не містять даних про належність [PERSON] будь-якого майна. (а.с. 57-71). Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданої реєстраційною службою Лубенського МРУЮ 04.03.2015 року, відносно [PERSON] відсутні відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 99-100). Відповідно до довідки КП Лубенське МБТІ від 04.03.2015 року, станом на 29.12.2012 року за [PERSON] право власності у бюро не зареєстровано. (а.с. 101). Згідно довідки начальника центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Лубни , Лубенського та Оржицького районів від 04.03.2015 року за [PERSON] згідно комп»ютерних даних значиться автомобіль ГАЗ 24, 1974 року випуску д.н.з. [NUMBER] (а.с. 102). Разом із тим, відповідно до довідки начальника центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Лубни , Лубенського та Оржицького районів від 16.04.2015 року, 31.03.2015 року автомобіль ГАЗ 24, 1974 року випуску д.н.з. [NUMBER] знятий з обліку в зв»язку з вибраковкою на підставі свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 129). Таким чином, підстав вважати, що автомобіль ГАЗ 24, 1974 року випуску д.н.з. [NUMBER], як об»єкт права власності - транспортний засіб, було успадковано [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], не має. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON] вказаний автомобіль вона взагалі не бачила, де знаходяться запчастини від нього та які саме, вона не знає, наскільки їй відомо його давно утилізував ще її батько, який також використовував даний автомобіль. Вказані пояснення відповідача позивачем не спростовані, матеріали справи не містять даних про те, що запчастини в дійсності були успадковані [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], склад цих запчастин, їх наявність та вартість, а доказування у відповідності до ч.4 ст. 60 ЦПК України не може грунтуватися на припущеннях. Згідно листа Другої Лубенської ДНК від 16.03.2015 року свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], станом на 16.03.2015 року, не видавалися. (а.с. 104). Таким чином, враховуючи вимоги ст. 1282 ЦК України щодо того, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відсутність по справі належних та допустимих доказів отримання [PERSON], яка діє від імені та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], у спадщину після смерті [PERSON] будь-якого майна, та взагалі наявності у [PERSON] на час смерті будь-якого майна, належного йому на праві власності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed