Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання розміру часток у спільному сумісному майні, вказуючи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 березня 1998 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира №7, 8 в будинку №7 по вулиці Амосова (Корчагінців), що в місті Харкові загальною площею 118,5 м2. Право власності було зареєстровано в ХМБТІ 17.04.1998 року. [PERSON] помер 13.06.2000 р. Після нього спадщину прийняла його дружина [PERSON]. Інші спадкоємці від своїх часток у спадщині відмовились на користь останньої. Спірна житлова площа, згідно даних техпаспорту, є об'єднаною з двох квартир №7 та №8, які на час розгляду справи не роз'єднані, частки не виділені в натурі. Наразі у квартирі №7, загальною площею 50,2 м2, мешкає відповідач [PERSON], а в квартирі №8, загальною площею 68,3 м2, мешкають [PERSON], [PERSON] та її двоє неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. В даний час відповідачі [PERSON] та [PERSON] у квартирі не проживають та зареєстровані за іншими адресами. За час проживання у зазначеній квартирі з моменту приватизації відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не сплачували за комунальні послуги, у зв'язку з чим утворився великий борг. Позивач свою частку комунальних платежів сплачувала своєчасно за 3 осіб, які мешкали у квартирі №8. Фактично борг зростав тільки на квартиру №7. Оскільки квартира не розділена і має один особовий рахунок, то борг розподілявся на всіх мешканців. З комунальних служб надходять погрози накладення арешту на майно у разі не сплати боргу на квартиру. У 2013 році КП "Харківські теплові мережі" звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості (справа №2033/5546/12) та рішенням суду від 13.06.2013 р. стягнута заборгованість у розмірі 6046,41 грн. зі всіх мешканців в солідарному порядку. На думку позивача, вказаний борг мали сплатити мешканці квартири №7, на той час [PERSON], його колишня дружина [PERSON] та їх спільний син [PERSON], які користувалися послугами і не сплачували за них. Але весь тягар виплати боргу ліг на пенсіонерку [PERSON], яка все життя сумлінно сплачувала за комунальні послуги. З її невеличкої пенсії почали вираховувати цей борг, та й ще судові витрати у розмірі 786,35 грн. Позивач зі своєю матірю ведуть загальне господарство, тому вони прийняли рішення виплатити ці гроші та зберегти її пенсію. Таким чином, відповідачі не тільки не робили поточні платежі, але й не компенсували заборгованість, за яку сплатила позивач та її мати. У звязку з чим позивач просить суд, відступивши від принципу рівності часток співвласників спільного майна, вдвічі зменшити розмір ідеальних часток у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та встановити кожному право власності на 1/16 частину в квартирі №7, 8 в будинку №7 по вул. Амосова (Корчагінців), що у місті Харкові; та збільшити розмір ідеальної частки у спільній сумісній власності [PERSON] на 3/16 частин та встановити її у розмірі 5/16 ( 1/8 + 3/16) частин в квартирі №7, 8 в будинку N97 по вул. Амосова (Корчагінців), що у місті Харкові. В судовому засіданні позивач [PERSON], діючи від себе та в інтересах третьої особи [PERSON], позовні вимоги підтримала та пояснила, що на момент приватизації квартири в ній мешкали всі співвласники. Представники позивачів [PERSON], [PERSON] проти позову заперечували, вважають, що частки всіх співвласників квартири на момент виникнення права власності були рівними. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти позову [PERSON] не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена, надала суду заяву, в якій позицію [PERSON] підтримала та просила провести судовий розгляд за її відсутності. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.03.1998 р., квартира №7,8 у буд.№7 по вул..Корчагінців в м.Харкові належить на праві спільної сумісно власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.14). Право власності на спірну квартиру набуто в результаті її приватизації мешканцями житла, згідно з Законом Укураїни «Про приватизацію державного житлового фонду», про що зазначено у Свідоцтві. 12.06.2000 р. один з співвласників квартири, [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 247530 (а.с.16). Даних про долю спадкового майна після смерті [PERSON] суду не надано. На час розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за адресою: м.Харків. вул..Корчагінців, 7 кв.7,8 - не зареєстровані . Вказані обставини підтверджуються відомостями АДБ та відмітками у паспорті громадянина України (а.с.9, 11, 48-52, 100). Згідно пояснень сторін, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є дітьми подружжя [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] дружиною та сином, відповідно, [PERSON] Відповідно до ст. ч. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] надано суду квитанції про сплату комунальних послуг у період з січня 2001 року по листопад 2016 року (а.с.101-120). Крім того, відповідачами також надані суду договори про реструктуризацію боргу від 14.03.2006 р. та від 21.02.2006 р., укладені [PERSON], та квитанції про сплату комунальних послуг у період з листопада по грудень 1995 року, з січня по лютий 1996 року, за жовтень 2003 року, за січень, березень 2004 року, за січень, травень, з вересня по грудень 2005 року, за січень, лютий, березень, травень, червень, вересень, жовтень, грудень 2006 року, з лютого по квітень, за червень, з серпня по грудень 2007 року, за січень 2008 року, за січень, з березня по травень, за грудень 2010 року, за червень та липень 2011 року. (а.с.153-180). Також судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 13.06.2013 року стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON]В . на користь КП «ХТМ» заборгованість у розмірі 6046,41 грн. у солідарному порядку. Суд вважає, що понесення позивачем витрат на утримання спірної квартири не є підставою для збільшення розміру її ідеальної частки, оскільки відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та вказана обставина, можливо, є підставою для звернення з вимогами про відшкодування понесених витрат в порядку регресу. Враховуючи, що на час виникнення права власності між співвласниками спірного майна не було встановлено домовленості щодо певних розмірів часток співвласників, вказана позивачем підстава не є обставиною, яка має істотне значення для збільшення розміру частки; вимог про визначення іншого, ніж 5/16, розміру частки позивача, не заявлено, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні за безпідставністю. Згідно ст.88 ЦПК України, в разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed