Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. В обгрунтування заявлених вимог позивач послалася на те, що з 02 листопада 2007 року, вони з відповідачем перебували у шлюбі від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. 08 листопада 2009 року вони з відповідачем розірвали шлюб, після припинення шлюбних відносин, відповідач жодним чином не займався і не займається вихованням доньки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться інтересами дитини , не приймає участі у наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не спілкується з нею. Також відповідач не проявляє інтересу до навчання нашої дитини. Він жодного разу не був у школі та на батьківських зборах, не цікавиться успіхами доньки. В той же час, вона ніколи не чинила ніяких перешкод у його участі у вихованні та утриманні доньки, не перешкоджала спілкуванню з нею. На сьогоднішній день донька проживає з нею, вона забезпечує її усім необхідним для підтримання належного стану здоров'я, її повноцінного фізичного, духовного та творчого розвитку. Дитина забезпечена турботою, необхідними умовами для навчання та самоусвідомлення. Відсутність будь-яких стосунків між відповідачем та донькою свідчить про його небажання брати участь у вихованні дитини. Зазначені факти, свідчать про ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Позивач до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував, позов визнає. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, звернувшись до суду з заявою з проханням слухати справу за їх відсутності та надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З 02 листопада 2007 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції [NUMBER]. 08 листопада 2009 року сторони розірвали шлюб, проживають окремо, дитина проживає з позивачкою. Після припинення шлюбних відносин, відповідач жодним чином не займався і не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться інтересами дитини, не приймає участі у наданні дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не спілкується з нею. Зазначені факти, свідчать про ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Як вбачається з даних доданої до матеріалів справи довідки № 664/01-27 від 16.10.2018 адміністрації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 119 ХМР, де навчається [PERSON], дитиною опікується матір [PERSON] Батько дитни, [PERSON], не відвідував школу, не був присутній на батьківських зборах, не цікавився навчанням та розвитком. Згідно довідки № 423 від 16.10.2018 КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №16", де [PERSON] перебуває на обліку, догляд за дитиною здійснює мати, [PERSON] Інформація щодо звернення батька, [PERSON], стосовно стану здоров'я дитини, у поліклініці відсутня. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.10.2018 року № 678 [PERSON] відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не виконує батьківські обов'язки. У відповідності із ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності із ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Як свідчать положення ч.4 ст. 155 СК України, ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно п. 16 постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, а також Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 24.10.2018 року № 678 [PERSON] відносно малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved