Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, про встановлення факту народження дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона 18 липня 2016 року у м. Сімферополь в АРК народила дитину жіночої статі , вказане вона підтверджує довідкою про народження № 3312 від 26.07.2016 року, свідоцтвом про народження І-АЯ №677693 від 26.07.2015 р, відповідними записами у медичній карті пацієнта. Вона звернулася до Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію народження дитини. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з тим, що надані нею документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому вона просить встановити факт, що громадянка України, [PERSON], [INFO], уродженка м. Краматорська Донецької області, яка зареєстрована за адресою [INFO] , народила 18 липня 2016 року в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, дитину жіночої статі. Заявник та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, наполягали на заявлених вимогах. Представник заінтересованої особи: Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, заінтересованою особою до суду направлено клопотання з проханням розглянути дану справу без участі його представника, та просив рішення прийняти згідно діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що: Згідно довідки про народження № 3312 від 26 липня 2016 року, свідоцтва про народження серії І-АЯ № 677693, медичної карти пацієнта який отримує медичну допомогу в амбулаторних умовах, виписки з історії хворого № 1150 слідує, що 18 липня 2016 року [PERSON] народила в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, дитину жіночої статі, вагою 2600 грамів на 38 тижні, вагітність друга, пологи другі. Відповідно до відмови наданої Словянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 1542/15.22-25 від 28 квітня 2017 року слідує, що [PERSON] зверталася до даної установи з заявою про державну реєстрацію народження дитини жіночої статі, однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки нею для підтвердження факту народження дитини були надані документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 25 листопада 2014 року №247/7 «Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області» відділи державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, що знаходилися на тимчасово неконтрольованій українською владою території переміщено на контрольовану територію. Видані на цій території після 1 грудня 2014 року документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України. Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до\~Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, відповідно п. 1 ч. 1\~ст. 3 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року\~(далі-Закон), є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Так, під час розгляду вказаної категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Відповідно ст.ст.\~1,\~3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Статтею 9 цього Закону\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із\~ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Так відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року № 2398-VI (зі змінами в редакції Закону №3736-VI від 9 вересня 2011 року) слідує, що: «За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.» Приймаючи до уваги, що у ході судового засідання з достовірністю було встановлено, що [PERSON] 18 липня 2016 року, перебуваючи в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, народила дитину жіночої статі, суд вважає за можливим задовольнити заявлені вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved