Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є співвласником 1/2 частки квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрований її колишній чоловік, [PERSON] з яким вона розлучилася у 2019 році, та який у даному будинку не проживає більше двох років. Шлюб з відповідачем був укладений у 2018 році, а тому ніяких прав на квартиру у нього немає. Також з нею зареєстрований та проживає їх спільний син [PERSON] , [INFO] , який в силу свого віку потребує додаткового догляду та витрат. Її права, як власника квартири порушені та потребують захисту, оскільки вона сплачує вартість комунальних послуг з урахуванням зареєстрованого відповідача, та немає можливості розпорядитися своїм майном. У зв`язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.07.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивача не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - bs.ks.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Поштовий конверт, направлений на адресу відповідача з повідомленням про день, час та місце судового засідання, повернувся з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 263446982 від 29.06.2021 року, [PERSON] є власником нерухомого майна - двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 769, виданий 30.05.2016 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Солоцьким Д.О. Зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 16.07.2018 року вбачається, що [PERSON] 16.07.2018 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони по справі мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.11.2018 року. У житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] , як вбачається із домової книги зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 21.10.2019 року, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки відділу з питань діяльності Веселівського старостинського округу Управлінн комунального майна, інфраструктури старостинських округів Новокаховської міської ради №529 від 24.06.2021 року, [PERSON] , 1969 року народження, дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 01.06.2016 року по теперішній час. З акту №31 складеного 24.06.2021 року старостою Веселівського старостинського округу Анас Л.І., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає більше 2 років. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб. У зв`язку з тим, що відповідач з 2019 року без поважних причин не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , ніяких перешкод у користуванні житловою площею йому не чинилось, суд вважає можливим позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved