Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У травні 2018 р. публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «Приватбанк», банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 120 125,97 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На підставі договору від 23.03.2011 [PERSON] отримала кредит в розмірі 7300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що її заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачка порушила зобов`язання за договором і станом на 28.02.2018 має заборгованість в загальному розмірі 120 125,97 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 6903,27 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом з 23.03.2011 по 28.09.2018 в сумі 113 222,70 грн. Ухвалою суду від 02 липня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] викликалася в судове засідання у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем її проживання, проте до суду вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подала. Зважаючи на викладене суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 23.03.2011 між ПАТ КБ КБ "Приватбанк" (банком) та [PERSON] (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір, предметом якого є видача банком клієнту кредитної картки у національній валюті України за тарифним пакетом «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Підписанням вказаної заяви відповідачка підтвердила факт отримання повної інформації про умови кредитування та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Враховуючи загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому (частина 1 статті 634 ЦК України). При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2, 3.3 (I розділу) Умов та правил надання банківських послуг щодо згоди клієнта на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 5.3 (I розділу) договору для банку передбачена можливість зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт бере новы умови. Право зміни розміру представленого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до пункту 5.1.4 (II розділу) договору за користування кредитом наданим отримувачу, при наявності пільгового періоду, отримувач оплачує проценти за пільговою процентною ставкою (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду по кожній платіжній операції. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 5.5 (II розділу) договору за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, установденном тарифами банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 8.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500.00 грн. (в еквіваленті 500.00 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Згідно з умовами, визначеним пунктом 5.7 (II розділу) договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором. Судом встановлено, що банк відкрив відповідачці картковий рахунок, видав кредитну картку та здійснював їх обслуговування. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, але платежі на погашення заборгованості вносила нерегулярно. Останній платіж на погашення кредиту відповідачка здійснила у грудні 2015 р., після чого будь-які сплати на користь банку припинила. Відтак станом на 28.02.2018 має заборгованість в загальному розмірі 120 125,97 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 6903,27 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом з 23.03.2011 по 28.09.2018 в сумі 113 222,70 грн. Відповідно до положень статті 1069 ЦК України права і обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику і кредит (параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved