Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач 22.01.2015 року звернулася до суду з позовом до Краснокосянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивач зазначає, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON], остання відмовилась від прийняття спадщини у встановленому законодавством порядку. 27.12.2014 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по [ADDRESS]. Проте, та обставина, що спадкодавиця не оформила своє право власності на житловий будинок та відсутність правовстановчих документів перешкоджає [PERSON] в оформленні її спадкових прав. На підставі вищевикладеного позивач просить суд: встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] померлій [INFO] [PERSON], встановити факт прийняття спадщини за законом і визнати право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS],який складається з: літ «А» - житловий будинок, загальною площею 70,93 кв.м., житловою площею 32,16 кв.м., літ «а» - прибудова, літ «Б» - гараж/літня кухня/, літ. «В» - сарай, літ. «Г» вбиральня, літ «Д» - підвал, №1 - хвіртка, №2 - ворота, №3 - огорожа, №4 - Ємкість V=3 кубометра . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав наведених в позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність (а.с.53). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області 20.06.2014 року (а.с.8). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилась і з чого б не складалось заповідала у рівних частках [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Написанням заяви в Білгород-Дністровську міську державну нотаріальну контору Одеської області [PERSON] відмовилась від належної їй частки у спадковому майні (а.с.10). 27.12.2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,1000 га (а.с.11). Листом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 16.01.2015 року № 31/02-14 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.15). Статтею 256 ч.1 ЦПК України визначено, які справи про встановлення фактів розглядає суд. За змістом зазначеної норми закону, у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, та інший порядок встановлення яких не передбачається чинним законодавством. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], а отже в момент смерті втратила правосуб'єктність, що включає в себе цивільну правоздатність - здатність мати цивільні права та обов'язки (ст. 25 ч.1 ЦК України), та дієздатність - усвідомлювати значення своїх дій та можливість керувати ними. Закон не передбачає встановлення судом фактів належності будинків за померлими особами, що має місце в даному випадку. За відсутністю правовстановлюючих документів існує інший, не судовий порядок, а саме: прийняття будинку в експлуатацію, що здійснюється органами місцевої ради. Оскільки у спадкодавиці [PERSON] не було правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, суд вважає, що немає правових підстав для застосування норми спадкового права - ст. 1235 ЦК України, для визнання за позивачем право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом з наступних підстав. У характеристиці будинку, господарських будівель та споруд, зазначено, що жилий будинок літ "А" 1920 року побудови загальною площею 94,48 кв.м. У 1981 році прибудовані гараж/літня кухня літ «Б», сарай літ «В», вбиральня літ «Г», підвал літ. «Д», прибудова літ. «а» (а.с.20). Згідно облікової картки об'єкта по господарського обліку на 2011-2015 рр., на 1 січня 2011 року загальна площа житлового будинку становила 80 кв.м., житлова - 44 кв.м.(а.с.61-62). На день виготовлення технічного паспорту - 04.12.2013 року - загальна площа будинку складала 70,93 кв.м., житлова площа - 32,16 кв.м. (а.с.19). Таким чином, з моменту побудови будинку, фактичний розмір цього будинку значно змінювався та на 2013 рік загальна площа його склала 70,93 кв.м., житлова площа - 32,16 кв.м. Отже, з матеріалів справи не вбачається, що вищевказаний будинок прийнятий в експлуатацію органами влади. З урахуванням викладеного, правових підстав для визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом з підстав заявленого позову ст.1233-1235 ЦК України немає. Позивачці, яка є спадкоємцем після смерті матері, слід звернутися до Краснокосянської сільської ради для вирішення питання про прийняття до експлуатації будинку [ADDRESS], наданій у встановленому законом порядку, для наступного отримання свідоцтва про право власності на будинок на своє ім'я. З огляду на положення статті 1233-1235 ЦК України, житловий будинок не є спадковою масою і не входить до складу спадщини за померлою [PERSON]

Outcome: dismissed