Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

у серпні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з поовомдо [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що сторони у справі з 10 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них народився син - [PERSON]. Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано у власність за спільні кошти нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 140) в літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 93.8 кв.метрів. Право власності на зазначені приміщення було зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 січня 2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві. Дані нежитлові приміщення використовуються подружжям під салон краси. На даний час позивач звернулася у суд з позовом про розірвання шлюбу, у зв"язку з цим виникло питання про поділ майна, яке було набуто під час подружнього життя за спільні кошти. Позивач просить визнати нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 140) в літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 93.8 кв.метрів, спільною сумісною власністю подружжя. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за кожним зі сторін у справі право власності на 1/2 їх частину. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надіслав заяву, з якої вбачається, що він визнає позовні вимоги про поділ майна подружжя у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. (а.с. 6) [INFO] у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 26 лютого 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 7) У період шлюбу подружжям [PERSON] було придбано нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 140) в літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 93.8 кв.метрів. Право власності на зазначені приміщення було зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25 січня 2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 12) Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами 1-3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За положеннями ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З урахуванням таких норм закону суд дійшов висновку, що нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 140) в літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 93.8 кв.метрів, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу в рівних частках між сторонами у справі по 1/2 частці кожному. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1, 2 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У пунктах 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. З урахуванням таких норм закону, суд дійшов висновку, що нежитлові приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 140) в літ. А, які розташовані за адресою: [ADDRESS], загальною площею 93.8 кв.метрів, підлягають поділу між сторонами у справі, з визнанням за кожним з них права власності на 1/2 їх частину. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 7 926,50 грн. судового збору.

Outcome: approved