Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 2008 року перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO]. На даний час відповідач не бажає піклуватися про дитину та належним чином виконувати обов'язки щодо її утримання. Дитина є хворобливою, перебуває на диспансерному клінічному обліку з діагнозом "Зовнішня\~ гідроцефалія мозку І ступеня", а тому потребує постійних витрат на лікування. Матеріальний стан позивача не дає можливості самостійно повною мірою забезпечити потреби дитини. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини не приймає. В звязку з чим просить стягнути з відповідача по справі на її користь додаткові витрати на лікування дитини щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, починаючи з 15 жовтня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. \~\~\~\~ Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.\~ Повідомив,\~що\~працює на посаді помічника оперативного чергового Жовтневого РВ ДМУ в Дніпропетровській області, крім\~цього, рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2015 року з нього стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] та матері дитини [PERSON] Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 499474, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юр'ївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 05.11.2014 року (а.с. 5). Відповідно до даного свідоцтва відповідач по справі є батьком дитини, оскільки він записаний батьком в документі про народження. Дитина мешкає разом з позивачем за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, с. Чернявщина, вул. Садова, буд. 49 (а.с. 32). На даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує з 01 листопада 2014 року державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно (а.с. 33), інших доходів не має. Як вбачається з довідки Чорнявщанської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини РКЗ «Юрївський центр ПМСД» від 10.03.2015 року, [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку з діагнозом гідроцефалія (а.с. 22). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, що зумовила додаткові витрати. Виходячи зі змісту цієї статті, йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Проте такі витрати позивач повинен підтвердити належними та допустимими доказами. Наявність особливих обставин, що призвели до додаткових витрат на дитину, може бути підтверджена довідками медичних закладів, а також іншими документами, які свідчать про те, що дитина страждає на тяжке захворювання та про необхідність у зв'язку з цим збільшення порівняно зі звичайними витрат на придбання ліків, спеціальний медичний і звичайний догляд за дитиною, її побутове обслуговування, санаторно-курортне лікування тощо. Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними письмовими доказами. Наприклад, витрати на додаткове або особливе харчування дитини за нормами, розробленими Міністерством охорони здоровя, повинні підтверджуватись довідками органів місцевого самоврядування, торгівельних організацій або дирекції ринків про середні ціни на продукти харчування у період їх придбання; витрати на спеціальний медичний догляд довідками медичних закладів про вартість медичних послуг; витрати на лікування, санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини про призначення та рекомендації лікарів, виданими ними рецептами, довідками, чеками і рахунками, проїзними документами тощо. Разом з тим, в матеріалах справи взагалі відсутні докази того, які саме витрати, викликані особливими обставинами хворобою дитини, поніс чи несе позивач. На підтвердження своїх вимог щодо необхідності стягнення додаткових витрат, зумовлених хворобою дитини, в розмірі 1\~000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття позивачем надано: копію висновку ультразвукового дослідження від 30.01.2015 року дитини [PERSON], який не підписаний лікарем та не скріплений печаткою лікувальної установи, а також в частині опису виявленої в результаті дослідження хвороби є нерозбірливим (а.с. 6); копії сторінок імовірно медичної картки [PERSON], з яких неможливо достеменно встановити діагноз та призначення лікарів (а.с. 7-11); копію медичного обстеження від 16.04.2015 року з рекомендаціями лікаря-невролога щодо лікування (а.с. 44-45). За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а встановивши визначити розмір останніх. Лише при наявності обох цих умов та їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Сторона, що звертається до суду з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їх постійне фінансування, повинна надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їх розрахунки та обґрунтування. Додаткові витрати на утримання дитини не носять характер аліментних зобовязань батьків щодо утримання дитини, як безпідставно вважає позивач, а тому в даному випадку не підлягають стягненню в твердій грошовій сумі без підтвердження необхідності їх стягнення саме в заявленому розмірі. Позивачем до матеріалів справи надано медичні висновки про хворобу дитини [PERSON], в той же час, жодного документу, з якого можливо встановити розмір додаткових витрат порівняно зі звичайними, що позивач поніс або буде нести в майбутньому на лікування дитини, що саме такі кошти є необхідними та запланованими на подальше з обґрунтуванням їх розміру та медичних показань на проведення лікування, суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки підстав для покладення на відповідача обов'язку щомісячно фінансувати додаткові витрати з обґрунтуванням характеру таких додаткових витрат, їх тривалості та вартості, судом не встановлено.

Outcome: dismissed