Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

03.05.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею, у порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON], право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що вона є дочкою відповідача [PERSON] та [PERSON], які знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 20.07.1983 року. В період шлюбу батьками було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], який зареєстровано на праві власності за відповідачем. [INFO] року померла її мати [PERSON], яка склала на її користь заповіт на все своє майно. Відповідно до чинного законодавства померлій [PERSON] належала 1/2 частка спільно набутого у шлюбі майна, яким є зазначений вище житловий будинок. 29.11.2013 року приватним нотаріусом [PERSON], була зареєстрована спадкова справа №55397459 та видано витяг (№35924911) про реєстрацію в спадковому реєстрі. У встановлений законом строк, вона звернулася для відповідного оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом [PERSON] їй було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця [PERSON], тобто частка власності померлої не була виділена. Тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від позову не відмовилася, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутністю, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірною є 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], який, згідно свідоцтву про право власності від 22.12.2011 року та витягу про державну реєстрацію прав КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" від 23.12.2011 року, в цілому належить [PERSON] (а. с. 7, 8). Даними свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.07.1983 року (а. с. 6). [PERSON] померла [INFO] року у віці 71 року в м. Зміїв Харківської області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 04.09.2013 року Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області (а. с. 9). Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] 06.04.2011 року, зареєстрованого в реєстрі під №356, [PERSON] все своє майно, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось заповіла дочці [PERSON] (а. с. 10). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.04.2014 року вбачається, що приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено [PERSON] у посвідченні та видачі свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування постанови зазначено, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] неможливо, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця. (а. с. 11, 12). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя". Час оформлення права власності на майно та титул не впливає на право одного з подружжя на частину майна, придбаного в період шлюбу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 р. кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 70 СК України у разі розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачкою [PERSON] надано докази того, що спірний житловий будинок належав її померлій матері з відповідачем на праві спільної сумісної власності, вона (позивачка) є спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] року матері [PERSON], прийняла спадщину у встановлений законом строк, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця. За таких обставин, право позивачки [PERSON] на оформлення спадкових прав на спірне нерухоме майно підлягає судовому захисту, позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved