Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Лікар-психіатр Комунального закладу «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради (надалі - КЗ «НЦРЛ») Підгайко А.П. звернувся до суду із заявою про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В обґрунтування заяви лікар-психіатр посилався на те, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], знаходиться у лікаря-психіатра КЗ «НЦРЛ» на амбулаторному психіатричному примусовому лікуванні згідно постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2011 року, та останнього рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2014 року. Зі спливом шести місяців [PERSON] 15 квітня 2015 року був оглянутий спеціалізованою психіатричною лікарською комісією у складі: голови комісії Нестеренко Л.В. - заступника головного лікаря з поліклінічного розділу роботи та членів комісії - лікаря-психіатра вищої категорії Підгайко А.П. і лікаря-нарколога першої категорії Кравець О.І., за висновками якої [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, безперервної з вираженим психопатоподібним типом дефекту, не стійка медикаментозна ремісія. Тому зберігається пасивний тип суспільної небезпечності і він потребує продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Усвідомленої згоди на надання амбулаторної психіатричної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з вищенаведеним, просив суд задовольнити заяву про продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні лікар-психіатр Комунального закладу «Новомосковська центральна районна лікарня» Підгайко А.П. підтримав заяву у повному обсязі. Прокурор підтримав заяву лікаря-психіатра, вважаючи її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти примусового лікування, одночасно повідомивши суд про свою готовність і бажання проходити курс лікування в добровільному порядку. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, прокурора, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2014 року [PERSON] знаходиться у лікаря-психіатра КЗ «НЦРЛ» на амбулаторному психіатричному примусовому лікуванні /а.с.4-6/. Згідно зі ст. 279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Заява лікаря-психіатра подана за місцем проживання [PERSON] ([ADDRESS]). Суду надано висновок психіатричного огляду хворого [PERSON], [INFO], відповідно до якого останній страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної, безперервної з вираженим психопатоподібним типом дефекту, медикаментозна ремісія «С». У [PERSON] не стійка медикаментозна ремісія, виражений психопатоподібний тип дефекту, тому зберігається пасивний тип суспільної небезпечності і він потребує продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Усвідомленої згоди на надання амбулаторної психіатричної допомоги в добровільному порядку не надає /а.с.2-3/. Відповідно до ч. 2 ст. 280 ЦПК України, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно з частинами 4, 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад шість місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. Відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу», до складу комісії лікарів-психіатрів повинно входити не менше двох лікарів-психіатрів, які колегіально приймають рішення з питань, пов'язаних з наданням психіатричної допомоги. Таким чином, аналіз зазначених вище норм законодавства свідчить про те, що для вирішення питання про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, обов'язкова наявність відповідного висновку комісії лікарів-психіатрів, у складі якої повинно бути не менше двох лікарів-психіатрів. Однак, з висновку психіатричного огляду [PERSON], складеного 15 квітня 2015 року, суд вбачає, що цей огляд було проведено комісією лікарів, у складі якої лише один лікар-психіатр, що не відповідає вимогам закону. В судовому засіданні лікар-психіатр надаючи пояснення суду фактично підтвердив, що лікар-нарколог не має права проводити психіатричний огляд особи, хоч наркологія і є одним із розділів психіатрії, але більш вузьким її напрямком. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. З огляду на ту обставину, що висновок про психіатричний огляд [PERSON] було складено не комісією лікарів-психіатрів, а комісією лікарів, у складі якої лише один лікар-психіатр, суд вважає цей доказ недопустимим і не приймає його до уваги при вирішенні справи. Оскільки заява лікаря-психіатра грунтується на зазначеному вище висновку лікарів, а висновок лікарів-психіатрів, який би відповідав вимогам закону і є обов'язковим для розгляду і вирішення питання про продовження надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку, заявником не надано, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed