Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатного батька. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має повні 70 років та за станом здоров'я не може працювати. Його пенсія становить 1900 гривень, інших джерел доходів, окрім пенсії, не має. Останні два роки тяжко хворіє, в березні 2018 переніс ішемічний інсульт, у зв'язку із чим змушений купувати велику кількість ліків, через що його матеріальне становище є вкрай нужденним. Від шлюбу із [PERSON] він має сина - [PERSON], [INFO], який працює на тимчасових роботах в м. Харкові, має нерегулярні доходи, частину доходу отримує в натурі та витрачає на себе, оскільки сім'ї не має, аліменти нікому не платить і в нього є можливість надавати матеріальну допомогу. Жодної допомоги син не надає, у зв'язку із чим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. 20.04.2018 провадження у справі відкрито та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачем в порядку ст. 178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про незгоду із задоволенням позову, з підстав того, що його батько не є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Надані позивачем відомості про те, отримана пенсія у розмірі 1900 гривень є його єдиним доходом, нічим не підтверджені, позивач отримав кошти, які були розміщені на депозитних рахунках в установах банку. Зазначає, що позовні вимоги обґрунтовані хворобливим становим [PERSON], проте він надавав йому допомогу, яка полягала в тому, що він купував усі ліки, які були призначені лікарями. Крім того, [PERSON] є одним з чотирьох дітей [PERSON], їхнім життям [PERSON] ніколи не цікавився. Відповіді на відзив від позивача в порядку ст. 179 ЦПК не надходило. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та послалася на те, що для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання батьків недостатньо їм бути непрацездатними, але й вони мають потребувати допомоги. Позивач отримує пенсію , як непрацездатний в сумі 1900,00 грн., що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить січня 2019 року 1497,00 грн. Представник відповідача [PERSON] підтримав думку представника [PERSON], проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив обставини та відповідні ним правовідносини. Зокрема встановлено та не оспорюється сторонами у справі: Позивач [PERSON], [INFO], є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (серія [NUMBER]), (а.с. 5), та отримує пенсію за віком у розмірі 1916,01 грн., відповідно до довідки Слобожанського об'єднаного управління пенсійного фонду України № 15325/48-01-01-2855 від 23.10.2018. Він, є рідним батьком відповідача [PERSON], [INFO], актовий запис № 722 від 07.08.1985, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.(а.с.2). Крім сина, який є відповідачем у справі, позивач має трьох дітей, які мешкають окремо, із дружиною [PERSON] шлюб розірвано 15.11.2008. Згідно із випискою № 2245 з медичної карти [PERSON], останній перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ « ХМКЛ № 7» з 16.03.2018 по 24.03.2018 з діагнозом «Ішемічний атеротромботичний інсульт (14.03.2018) в басейні правої середньої мозкової артерії з поведінковими та когнітивними порушеннями. Дисциркуляторна атеросклеротична гіпертонічна енцефалопатія 2ст. з вестибуло-атактичним, астенічним синдромами. Відповідач [PERSON] відповідно до записів у належній йому трудовій книжці [NUMBER], звільнений за власним бажанням з останнього місця роботи ТОВ «Систем кава сервіс» з посади агента торговельного 08.12.2017, на даний час місця роботи не має, є студентом. Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позовної зави позивачем зазначено, що він є людиною похилого віку, останні два роки тяжко хворіє, але доказів тривалої хвороби та того, що для подальшого лікування після перенесеного ішемічного атеротромботичного інсульту йому потрібні значні кошти, позивачем не надано. Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України) повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш, суд враховує, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до ч. 2 ст. 1 Сімейного кодексу України є утвердження почуття обов'язку перед батьками. За змістом ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України. Статтею 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов'язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Відповідно до висновку, зробленого Верховим Судом у постанові від 16 квітня 2018 року у справі № 759/1315/17, особа, яка отримує пенсію за віком у розмірі, який забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, не є такою, що потребує матеріальної допомоги в розумінні ст. 202 СК України. Як встановлено у судовому засіданні матеріальна допомога позивачеві необхідна у зв'язку із тяжкою хворобою протягом останніх двох років, та необхідністю купувати значну кількість ліків, проте наявність захворювання у зазначений період часу та грошовий розмір витрат на лікування позивачем суду не доведені. Проте, відповідно до листа КЗОЗ «ХМКЛ № 27» від 03.05.2018 № 374 [PERSON] був доставлений до лікувального закладу у супроводі родичів [PERSON] та [PERSON] та знаходився на стаціонарному лікуванні у 2 неврологічному відділенні з 16.02.2018 по 24.03.2018 з діагнозом: Ішемічний атеротромбічний інсульт (14.03.2018) в басейні правої середньої мозкової артерії з поведінковими та когнітивними порушеннями. Дисциркуляторна атероскопічна гіпертонічна енцефалопатія 2ст. з вестибуло-атактичним, астенічними синдромами. Зазначено, що лікарські засоби придбувалися за власні кошти пацієнта або родичів- відповідно до медичної документації (а.с. 13). Зазначене підтверджується наданими відповідачем копіями чеків за 16.03.2018, 17.03.2018, які підтверджують купівлю ліків( а.с. 21). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що під час знаходження [PERSON] на лікуванні у КЗОЗ «ХМКЛ № 27», матеріальну допомогу надавав [PERSON] Позивач на даний час проживає один, проте крім відповідача в нього троє повнолітніх дітей. Пенсія позивача за віком становить на жовтень 2018 року 1916,01 грн. Відповідно до статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Тому, при вирішенні питання про стягнення аліментів, судом враховано той факт, що позивач є непрацездатним, оскільки є пенсіонером за віком. Проте, позивачем не доведено, що він потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку відповідача, оскільки його місячний дохід перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, що станом на день розгляду справи становить з січня 2019 року 1497,00 грн. Крім того, при визначенні розміру аліментів, судам необхідно враховувати наявність у відповідача інших зобов'язань, зокрема наявність у відповідача неповнолітніх дітей, які порівняно з позивачем не отримують пенсію, не потребує витрат зумовлених ростом (одяг, взуття) та розвитком (навчальні приладдя, заходи всебічного розвитку). Проте, стороною відповідача таких фактичних даних судові не надано. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, матеріальний стан позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за державою.

Outcome: dismissed