Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій ставить питання про повернення відповідачем щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 5294,49 грн. Позов обґрунтовує тим, що 11.11.2014р. з метою отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до Порядку, [PERSON] звернулася до Управління власноручно заповнив в Управлінні,та скріпила дану заяву власним підписом, що підтверджено заявою про надання грошової допомоги від 11.11.2014 року 17.11.2014 року. Управлінням було прийнято рішення про призначення [PERSON] грошової допомоги, з 11.11.2014 року по 10.05.2015 року. Під час проведення Державною фінансовою інспекцією у Донецькій області ревізії в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області виявлено, що [PERSON] не перебуває на обліку за наданими документами, що посвідчує особу, а саме ідентифікаційного коду, що не уможливлює відповідно до п.4 Постанови КМУ «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 року №509 взяття на облік. 18.08.2016 року [PERSON] було направлено повідомлення № 07/3-03165 про необхідність явки до УСЗН для підтвердження ідентифікаційного коду, яке залишилось без уваги з її боку 09.09.2016 року [PERSON] було направлено повідомлення № 07/3-03419 про припинення надання соціальної допомоги, та розяснено що у звязку з отриманням допомоги за втраченими документами, виявлено факт надмірної виплати щомісячної адресної допомоги ВПО на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в сумі 5294,49 грн. за період з 11.11.2014 року по 10.05.2015 року, та встановлено строк для повернення грошей до 09.10.2017 року, яке залишилось без уваги з її боку. Відповідно до пункту 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги, вони стягуються у судовому порядку. Представник позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не прибулаз невідомих причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом надіслання судової повістки про виклик разом з копіями відповідних документів та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Беручи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідив матеріали справи, оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"\~внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.\~\~Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Статтею 4 цього Закону\~визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12цього Закону.\~\~Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в\~статті 1цього Закону, на момент їх виникнення. Відповідно до ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 1.10.2014\~року №\~505 (на далі - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку. Судом встановлено, що [PERSON] мешкала за адресою: Донецька область, м.Торецьк, вул.Лісна, 13/71 як внутрішньо переміщена особа, про що свідчить довідка від 11.11.2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. (а.с.4) На підставі зазначеної довідки відповідач звернулась до Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів ведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Зава була прийнята до розгляду уповноваженою особою Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області. (а.с.3а) Відповідно до заяви Управлінням було прийнято рішення про призначення [PERSON] грошової допомоги за період з 11.11.2014 року по 10.05.2015 року у сумі 884 грн. кожного місяця (а.с.3). Відповідно до п. 10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплачу житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ\~від 1\~жовтня 2014\~року №\~505 передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Як зазначено у позовній заяві, під час проведення Державною фінансовою інспекцією у Донецькій області ревізії в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області було виявлено, що [PERSON] не перебуває на обліку по наданим документам, що посвідчує особу, а саме ідентифікаційного коду. Однак, з матеріалів справи не уявляється можливим встановити коли була проведена Державною фінансовою інспекцією у Донецькій області ревізія в Управлінні соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області та з якого часу [PERSON] не перебуває на обліку за адресою: Донецька область, м.Торецьк, вул.Лісна, 13/71. Крім того в матеріалах справи відсутній розрахунок надмірно виплачених коштів Управлінням соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області [PERSON] за період з 11.11.2014 року по 10.05.2015 року. Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч.2 цієї статті, положення глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч.2 ст.1214 ЦК України, глави 13 ЦК України, зокрема ст.с.179, 181, 190, 192\~ЦК України, випливає, що норми ст.1212 ЦК України\~повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Згідно ч. 1\~ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому слід зазначити, що у своїй позовній заяві Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області не посилається на жодні обставини, та не надає жодних доказів, які б свідчили про зловживання з боку відповідача або подання ним недостовірних даних чи про будь-яку іншу форму недобросовісності з його боку. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed