Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, визнання договору купівлі продажу недійсним, визнання права власності та вселення. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. З 2009 року він вступив у фактичні шлюбні відносини з [PERSON]. Вони разом мешкали у належній йому на підставі договору дарування від 22.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON], квартирі [ADDRESS]. Хоча вони разом з відповідачкою й проживали у його квартирі, зареєстрований у цій квартирі він був один. У 2011 році його колишня дружина звернулась до нього з позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, що навчається. Дізнавшись про те, що з нього будуть стягуватись аліменти, його співмешканка стала запевняти, що у нього заберуть квартиру за аліменти. Вона наводила йому в якості прикладів своїх товаришів, у яких майно знаходилось під забороною відчуження у зв"язку зі стягненням аліментів. Щоб уникнути можливості арешту квартири, [PERSON] запропонувала йому розпорядитись належною квартирою на її користь. При цьому вона запевнила його, що фактично нічого не зміниться, а коли стягнення аліментів буде припинено, вона розпорядиться квартирою на його користь. [PERSON] знав, що [PERSON] має у власності нерухомість у м.Запоріжжі, зареєстрована у м.Запоріжжі і житло у м.Нікополі їй не потрібно. [PERSON] же, дійсно, побоювався, що у нього можуть забрати квартиру за аліменти, тому вони з відповідачкою уклали фіктивний договір купівлі - продажу, посвідчений 04.10.2011 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] При укладанні цього договору, він не отримував від [PERSON] грошей, не передавав їй квартиру у власність. Тобто суттєві умови договору купівлі - продажу ними не були виконані. Наміру створити правові наслідки, обумовлені договором купівлі - продажу, у них також не було. Влітку 2012 року відповідачка покинула його і межі України. [PERSON] продовжував мешкати у квартирі [ADDRESS]. У цій же квартирі знаходилось все його майно, він регулярно сплачував комунальні платежі за користування водою, світлом, газом. З відповідачкою він втратив всякий зв"язок. [PERSON] лише відомо, що вона поїхала до Німеччини з метою вийти там заміж. 03.08.2015 року відповідачка раптово приїхала до м.Нікополя, не попередивши його, замінила замки на вхідних дверях у спірній квартирі, вивезла з квартири усе його майно та ще й звернулась до правоохоронних органів, звинувативши його у скоєнні крадіжки. [PERSON] зараз не має можливості користуватись квартирою, яка фактично належить йому. Відповідачка порушила його право на житло, обдуривши його, заволоділа його квартирою. Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором. Відповідачка зараз відмовилась від домовленості між ними про передачу квартири йому, вигнала його з квартири і має намір розпорядитись спірним майном без урахування його інтересів та побажань. Вирішити питання в добровільному порядку не виявляється можливим, тому він вимушений звернутись до суду з цим позовом і просить суд поновити строк позовної давності для звернення до суду, визнавши її поважною. А також визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений між нми та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу [PERSON] 22.10.2011 року недійсним; визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]; вселити його в квартиру [ADDRESS]. Крім того, стягнути з відповідачки судові витрати. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і суду пояснив, що в них з [PERSON] була домовленість про те, що, як тільки він вирішить питання про аліменти, вона документально поверне йому квартиру. [PERSON] виплачував аліменти на дитину до 18-ти років. [PERSON] потім дитина пішла навчатись і з нього знову рішенням суду було стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його доходів. Під час цього судового засідання [PERSON] запанікувала і вмовила його зробити на його квартиру, де вони разом з нею проживали, фіктивну купівлю продаж. [PERSON] погодився. За переоформлення квартири на [PERSON] платив він, бо [PERSON] вже на той час була звільнена з „Кварцу, де раніше працювала. Квартиру на [PERSON] вони переоформили десь в листопаді 2011 року. Гроші за квартиру він не отримував, бо це було фіктивно. А через місяць [PERSON] познайомилась в Інтернеті з Пашею (Паульсом) і стала вивчати німецьку мову. [PERSON] казала, що виїде до Німеччини, вийде заміж за [PERSON], отримає громадянство Німеччини, розлучиться з ним і витягне в Німеччину й його. [PERSON] теж розмовляв з Паульсом по скайпу. [PERSON] його обдурила й тут. Вона народила від [PERSON] дитину і все. До 2015 року [PERSON] ще говорила, що поверне йому квартиру, як тільки він схоче. [PERSON], приїхавши до Нікополя, [PERSON] змінила всі замки і викинула його речі з квартири. Аліменти на дорослу доньку він сплачував до літа 2014 року. Коли він платив аліменти, [PERSON] постійно шукала компромат на його доньку. [PERSON] налаштовувала й його проти дітей та родини. [PERSON] заїжджав до дітей і сімї, щоб не знала [PERSON]. В 2005 році на „Кварц [PERSON] привела мати [PERSON] подруги, яка знала директора „Кварцу. [PERSON] вже працював на той час на телестудії „Кварц і директор телестудії прикріпив його до [PERSON]. [PERSON] знімав [PERSON], навчав працювати з апаратурою тощо. [PERSON] проживала в своєї подруги, а потім стала скаржитись, що її не влаштовує зйомне житло. [PERSON] запропонував [PERSON] переїхати до нього, бо в них на той час вже були близькі стосунки близько 2-х місяців. Вони зійшлись в січні 2006 року. [PERSON] тоді проживав в сел..Північне в будинку батька, бо в його квартирі жили квартиранти. В будинку вони з [PERSON] прожили 2 місяці, а потім переїхали в квартиру, стали обладнувати житло. З січня 2006 року вони з [PERSON] проживали однією сімєю, їздили до батьків [PERSON] в м.Запоріжжя. Батьки [PERSON] передавали їм з Запоріжжя продукти. Однак, за свою квартиру він сплачував комунальні платежі сам. Коли слухалась в суді справа по аліментах, [PERSON] почала його вмовляти переписати квартиру на неї, казала, що квартиру в нього хочуть таким чином відібрати. [PERSON] й піддався на вмовляння. Добре розумів, що робить. [PERSON] його переконала і він піддався на її вмовляння. Квартиру він купив в 2001 році, вона була придатна до житла. Проживав в своїй квартирі до 2006 року, а потім пустив туди квартирантів. В 2009 році він сам за свої кошти провів в квартиру електричне опалення. Коли вони зійшлись з [PERSON], то вели не дуже активний спосіб життя, [PERSON] старалась нікуди не ходити, бо була замкнена. Разів зо два їздили на Новий рік до його батька, разів зо два ходили до його старшої сестри. Разів зо два до них приходила його молодша сестра. Кілька разів їздили до батьків [PERSON] в Запоріжжя. [PERSON] зустрічала його, як зятя. Зі своєї квартири він ніколи не виселявся. [PERSON] постійно проживав в своїй квартирі, а ось [PERSON] виїхала в Німеччину. Їх з [PERSON] сімя перестала існувати в травні 2012 року. В серпні 2015 року [PERSON] змінила замки в квартирі і він там жити не може. В липні 2015 року він уклав шлюб з іншою жінкою і переїхав до неї. [PERSON] він офіційно розлучений, але колишня дружина дозволила йому до суду проживати в неї, бо йому нікуди йти. Іншого житла, крім спірної квартири в нього немає. [PERSON] уточнює, що [PERSON] приїздила з чоловіком до своєї мами в м.Запоріжжя. [PERSON] теж туди їздив до них в гості. В серпні 2013 року [PERSON] з чоловіком приїжджала в м.Нікополь на день, переночувавши, поїхала до мами в Запоріжжя. Так пізно звернувся до суду через те, що [PERSON] не виконала свої усні зобовязання. Вона повинна була віддати йому квартиру в січні 2017 року. Натомість, змінила вхідні замки і вигнала його з квартири. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що 22 листопада з її довірителя були стягнуті аліменти на дитину від першого шлюбу. І відповідачка співмешканка позивача, скориставшись ситуацією, вмовила її довірителя розпорядитись своєю квартирою на її користь, посилаючись на те, що вона вбереже квартиру, яку можуть забрати у її довірителя за борги по аліментам. Позивач уклав з відповідачкою фіктивний договір купівлі продажу, сподіваючись отримати назад свою квартиру після припинення аліментних зобовязань. Однак, її довіритель весь час проживав в спірній квартирі, навіть тоді, коли [PERSON] виїхала жити до Німеччини. 03.08.2015 року відповідачка приїхала в м.Нікополь, замінили всі замки на вхідних дверях спірної квартири і фактично викинула її довірителя з його ж квартири. Позивач звернувся до міліції. [PERSON] йому розяснили порядок звернення до суду і все. Її довіритель пропустив строк звернення до суду саме через відповідачку, яка спеціально тягнула час, запевняючи позивача, що добровільно віддасть квартиру, як тільки він забажає. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог категорично заперечував, посилаючись на письмові пояснення своєї довірительки на позов. Суду пояснив, що напочатку листопада 2006 році його довірителька влаштувалась працювати телеведучою на телеканал „Кварц в м.Нікополі. Відразу почала шукати квартиру для проживання. На роботі їй підказали, що їх оператор [PERSON] здає свою квартиру і вона знаходиться недалеко від роботи. В кінці листопада вона домовилась про зняття квартири у [PERSON] [ADDRESS]. Квартира однокімнатна, хрущовка, на 5 поверсі п'ятиповерхового будинку. На той час квартира була в дуже поганому стані, з обгорілими рамами на вікнах, зі старою сантехнікою і без меблів. [PERSON] вона її зняла через близкість до роботи та дешевізну. Вона завезла свої речі і стала там проживати. На адресу спірної квартири приходили листи про комунальний борг, що стало причиною розмови на цю тему з [PERSON]. Однак, він завірив її, що то борги колишніх квартирантів. [PERSON] повідомив її, що свою квартиру здає тому, що не може її утримувати через низьку заробітну плату та стягнення з нього аліментів на двох неповнолітніх дітей. Вона вирішила допомогти [PERSON] з боргом. Вони домовились, що вона сплачуватиме його борги врахунок її плати за житло. Тому вона звернулась до комунальних служб з заявами про реструктуризацію і зобов'язалась виплатити борги за комунальні послуги. Весь цей час вона проживала в квартирі одна, на вихідні до неї приїжджали батьки і привозили їй речі та побутову техніку, допомагали привести квартиру в пристойний житловий стан. [PERSON], спізнившись на автобус, ночував в своїй квартирі, яку знімала вона, оскіьки в неї була розкладачка і [PERSON] мав можливість ночував на кухні. На той момент, коли вона зняла квартиру у [PERSON], він жив з жінкою Марусею на Новопалівці. Коли [PERSON] від неї пішов до іншої жінки - вчительки, то Маруся приходила за адресою, де вона знімала у [PERSON] квартиру, його шукати і просила її допомогти знайти [PERSON]. У 2007 році [PERSON] запропонував їй купити у нього спірну квартиру, так як йому були потрібні гроші. [PERSON] в той час пішов з „Кварца і влаштувався на кранобудівельний зварювальником. На заводі по 3 місяці не виплачували зарплату, а [PERSON] необхідно було платити аліменти на двох неповнолітніх дітей. Вони домовилися про купівлю продаж квартири, оскільки вона під час проживання у Васиній квартирі змінила там вікна, двері, вивела всіх мишей, зробила підлогу, поміняла всю сантехніку і замінила стару колонку з підігріву води, змінила балконний блок, про що в неї збереглися чеки. 03.05.2007 року її батьки зробили їй подарунок, купивши диван за 1 520 грн. Цей диван [PERSON] пізніше в її відсутність виніс до своєї дружини [PERSON], за адресою: м.Нікополь, вул.8 березня, буд.40. 25.10.2007 року вона купила комп'ютерний кутовий стіл за 430 грн., і крісло за 311 грн. Приблизно, 06.03.2007 року вона взяла кредит і купила кондиціонер „Хайвей 7, пральну машину „LG, пилосос „LG та праску „ВRAUN. Нею були поставлені другі броньовані двері, які їй замовила мама в Запоріжжі. 07.02.2010 в Запоріжжі її батьками були куплені для неї холодильник „Атлант, газова плита „Гефест та телевізор „LG на суму 7 577 грн. 06.02.2010 року її батьки купили їй кондиціонер „Idea в магазині в Запоріжжі, вартістю 2\~399 грн. З [PERSON] вони продовжували працювати разом, знімали весілля та ювілеї, як в Запоріжжі так і в Нікополі. За зйомку [PERSON] отримував гроші. В 2008 - 2009 роках [PERSON] влаштувався працювати в школу сантехніком. І там почав зустрічатися зі своєю старою знайомою - вчителькою фізкультури, про що сам їй розповідав. З грудня 2008 року вона проживала на два міста. Жила з батьками в Запоріжжі, а коли з'являлася робота в Нікополі, то жила в спірній квартирі по Електрометалургів 17/1, кв. 15. Вася в цей час ніколи в квартирі з нею не проживав. Однак, часто приходив до неї в гості, їздив з нею в Запоріжжя. В травні 2010 року помер її батько. Вона забрала маму жити до себе в Нікополь. Мама проживала в неї близько 4 місяців. В перших числах вересня 2011 року вони з [PERSON] остаточно домовились про продаж спірнрої квартири [ADDRESS] за 41 000 грн., з урахуванням того, що вона вже багато вклала в цю квартиру. 04.10.2011 року, в день оформлення договору про купівлю - продаж у нотаріуса, до неї вранці із Запоріжжя приїхала мама з вказаною сумою грошей, яку вони передали [PERSON]. Після офіційного оформлення договору купівлі - продажу, вони з [PERSON] намагались виписати його з квартири, але в прийомні години не потрапили. І [PERSON] запевнив її, що пізніше випишеться сам. Вона йому довіряла, адже знала його довго. В травні 2011 року, приблизно за рік до від'їзду до Німеччини, вона познайомилася з німцем [PERSON], який став її чоловіком. Вони з [PERSON] були в скайпі і день і ніч, тому твердження [PERSON] про те, що вони з ним жили у цивільному шлюбі, є неправдою. [PERSON], знаючи, що в неї є цивільний чоловік, не сидів би третім в скайпі і не дивився, як вони живуть з [PERSON], і не запропонував би їй одруження. [PERSON] не ідіот. Вони з [PERSON] цілий рік сиділи, як два хворих, у моніторів скапу, не маючи змоги відірватись один від одного. Вона з [PERSON] сиділа в скайпі цілодобово. Коли [PERSON] приходив в гості, вони разом з ним сиділи в цьому скайпі, пили чай і порівнювали два світи України і Німеччини. Вася знав, що вона з [PERSON] не розлучається і саме він дав їй пораду виїхати до Німеччини, побачити світ і [PERSON] живцем. З [PERSON] вони були просто добрими друзями. В 2012 році [PERSON] зробив їй пропозицію вийти за нього заміж і вона поїхала в Німеччину. Вася, навіть, провів її в аеропорт Борисполя. Вона приїжджала пізніше двічі вже з чоловіком і вони зустрічались з [PERSON] в її квартирі. [PERSON] вона повністю довіряла [PERSON], то й квартиру залишила на нагляд [PERSON]. З квартири вона нічого не вивезла, все залишалось, як і було. Однак, з [PERSON] вони домовились, що він не буде здавати квартиру нікому і жінок в неї не буде водити, але сам проживати може. Крім того, вона просила [PERSON] при нагоді поїздок в Запоріжжя, відвідувати свою маму. Заплативши за комунальні послуги на півроку вперед, вона віддала [PERSON] ключ від квартири і поїхала. Для зв'язку з [PERSON], вона залишила йому свій ноутбук срібного кольору „Сіменс фуджі (який він пізніше теж виніс з квартири і не віддав до цих пір). Вони з [PERSON] періодично говорили по скайпу. 15.06.2012 року вона вийшла заміж за [PERSON]. 13.08.2012 року вони разом з чоловіком [PERSON] приїхали на Україну для продовження візи. Приїхавши додому та відкривши своїми ключами двері, вона знайшла в квартиру в тому стані, в якому й залишала. Вони з чоловіком зупинились в її квартирі за адресою: [ADDRESS] до 07.10.2012 року. Ходили до друзів, робили курс масажу у [PERSON]. Отримавши візу, вони поїхали в Німеччину, залишивши знову стежити за квартирою [PERSON] і знову тримали зв'язок через скайп. В січні 2013 року вони з чоловіком знову приїхали в Україну для оформлення документів на ПМП в посольстві. Жили до 15.03.2013 року. І в цей раз з квартирою було все в порядку. Вона завжди відкривала двері своїми ключами. Вася розповів їм з [PERSON], що давно живе у [PERSON], що вона перукар і хоче відкрити свій салон, що хоче з нею одружитися і вже зробив їй пропозицію, подарувавши каблучку, показував їм фотографії, які у неї збереглися на комп'ютері. Тому повернувшись до Німеччини, вони спокійно залишили квартиру на [PERSON] і знову спілкувались з ним по скапу. 03.12.2013 року у неї народився син. Приблизно, в лютому 2014 року [PERSON] став виходити в скайп ні з її квартири, в якій вона йому залишила свій ноутбук, а з квартири жінки, у якої жив на Північному, познайомив їх через скайп, представивши її Валентиною. З квітня 2014 року [PERSON] став рідко виходити на зв'язок і раптово заблокував її в скайпі. Це стало для неї повною несподіванкою. Вона намагалась йому додзвонитись на мобільний телефон, але він теж був заблокований. Через якийсь час [PERSON] з'явився в контакті і попросив писати йому туди, пояснивши, що він одружився з [PERSON] і не хоче, щоб дружина знала про їх спілкування. 03.08.2015 року вона з чоловіком і маленьким сином приїхали в м.Нікополь. Вставивши ключі в двері своєї квартири, вона виявила, що не може відкрити свою квартиру. На стук в двері до неї вийшли незнайомі люди і сказали, що знімають квартиру у жінки [PERSON] за 1 200 грн. і не знають ніякого [PERSON]. Зайшовши в квартиру, вона не побачила побутової техніки і дивана, комп'ютерного столу і крісла, телевізорів, кондиціонерів, своїх особистих документів. У квартирі просто було порожньо. [PERSON] по телефону, який їй дали квартиранти, вона дізналась, що її речі знаходяться у його дружини [PERSON] за адресою, де вони разом проживають: [INFO]. Під'їхавши до вказаного будинку, вона побачила свої кондиціонери на стіні будинку. Її речі [PERSON] почав виносити з будинку сам і завантажувати в їх автомобіль. Віддав холодильник, бігову доріжку, вібротренажер і ДВД-плеєр. [PERSON] сказав, що не наважився здати квартиру з речами, оскільки побоювався, що речі вкрадуть або поламають. Тому все перевіз до своєї дружини. А квартиру здав квартирантам, бо йому потрібні гроші, щоб утримувати будинок його дружини. Частину її речей [PERSON] пообіцяв повернути на наступний день. А його дружина [PERSON] кричала [PERSON], щоб він нічого їй не віддавав. Наступного дня [PERSON] відмовився віддавати залишок її речей. Після цього вони одразу звернулися до адвоката і написали заяву в міліцію. В цей же день в спірну квартиру виїхав наряд міліції і у квартирі знайшли [PERSON] та його дружину [PERSON], які продовжували виносити залишки її речей з квартири: кухонні двері, покривала з дивана, умивальник з ванної кімнати. Вона змушена була змінити замок в квартиру, так як ключі, якими вона раніше відкривала свою квартиру, не підходили до замка. Свої документи, винесені разом із компютерним столом, вона повернути не змогла. Жити її квартирі вони також не змогли і змушені були зупинитися всією сім'єю у її друзів [PERSON]. Її квартира прийшла в страхітливий стан: прокурена, шпалери порвані, немає елементарних предметів побуту, знятий умивальник, дірки на вулицю в стіні від кондиціонерів. 10.08.2015 року вони повернулись до Німеччини, залишивши стежити за квартирою [PERSON], на підставі довіреності, оформленої на його імя. Ні в які фірми з приводу оцінки квартири вона не зверталась, ніяких документів у фірми не надавала і підписів не ставила, оцінки житла не проводила. І взагалі, свою квартиру нікому продавати або дарувати наміру не має. Звіт про оцінку майна, який [PERSON] доклав як додаток до позовної заяви, отриманий ним незаконно. Зазначені в позовній заяві обставини, при яких була зареєстрована угода купівлі - продажу квартири, брехливі і безпідставні, а тому в позові до його довірительки просить відмовити в повному обсязі. Вислухавши позивача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Відповідно до ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Згідно із ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, прямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь - яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Як встановлено в судовому засіданні, 04.10.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] (а.с.6). Відповідно до п.2 вищевказаного договору, відчужувана квартира належала позивачу [PERSON] на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусрм Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] 22.10.2001 року (а.с.6). Згідно п.4 ст.334 ЦК України, право власності на квартиру виникає у покупця з моменту державної реєстрації цього договору. Право власності на квартиру підлягає державній реєстрації, згідно ст.182 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні, датою прийняття рішення про державну реєстрацію спірної квартири [ADDRESS] є 17.10.2011 року, тобто через 2 тижні після укладення договору купівлі продажу. Згідно пункту 5 вищевказаного договору купівлі продажу квартири [ADDRESS], цей продаж вчинено за 41\~000 грн., які продавець особисто одержав при підписанні договору. Своїми підписами під цим договором сторони підтвердили факт сплати цього платежу за продану квартиру (а.с.6). Таким чином, твердження позивача [PERSON] про те, що він не отримував від відповідачки [PERSON] грошей при укладанні договору купівлі продажу спірної квартири спростовуються матеріалами справи. Крім того, в п.8 договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] зазначено, що продавець (позивач [PERSON]І.) повністю звільнив продану квартиру для безперешкодного користування нею покупцем ([PERSON]С.), що також спростовує доводи позивача про те, що він не передавав відповідачці у власність квартиру і наміру створити правові наслідки, обумовлені договором купівлі продажу у сторін не було. Свідки, допитані в судовому засіданні, надавали суду пояснення здебільшого стосовно сумісного чи окремого проживання сторін під час проживання відповідачки [PERSON] в м.Нікополі та її роботи на ТРК «Кварц». Так, допитана в якості свідка [PERSON] суду поянила, що відповідачку знає з 2003 року. Познайомились з [PERSON], як із журналісткою телестудії „Кварц, з якою разом робили програму „Скарбниця здоровя. Так і стали товаришувати. Потім [PERSON] поїхала в Німеччину, там вийшла заміж і приїхала в Нікополь вже зі своїм чоловіком та малою дитиною. Спочатку вони приїхали до мами в Запоріжжя, а звідти подзвонили їй і сказали, що їдуть до них в гості. Вони їх зустріли і трохи пізніше [PERSON] пішла перевірити свою квартиру. Через деякий час [PERSON] передзвонила, стала плакати в трубку і говорити, що квартира пуста. Пізніше, з її дозволу, [PERSON] перевезла до них холодильник і бігову доріжку. Під час їх дружби, [PERSON] проживала в квартирі сама, вона була незаміжня. Вона вже сама говорила [PERSON], що пора виходити заміж та народжувати дитину. Вона, навіть, радила їй [PERSON]. [PERSON] відмахувалась від нього і не сприймала [PERSON], як потенційного чоловіка. З ним [PERSON] точно жити не хотіла. Вона з ним просто дружила. Коли [PERSON] їхала в Німеччину, то свою квартиру і речі залишила під нагляд [PERSON]. Вона ще говорила [PERSON], що не треба залишати в квартирі такі дорогі речі. Знає, що спочатку [PERSON] у [PERSON] квартиру знімала, зробивши в ній ремонт, обладнавши всіма необхідними речами та побутовою технікою. Вони обговорювали з [PERSON] ціни на куплені нею речі та побутову техніку, тому вона точно знає, що речі в спірну квартиру були куплені саме [PERSON] і її батьками. Потім вона дізналась, що [PERSON] квартиру викупила у [PERSON]. Коли [PERSON] поїхала до Німеччини, квартиру вона продавати не хотіла, бо не знала, як складеться її доля. Вона в квартирі у [PERSON] була раз 7-10, точно вже не памятає. При ній [PERSON] приходив в квартиру до [PERSON] лише один раз. [PERSON] жила одна. Чоловічих речей в її квартирі вона ніколи не бачила. [PERSON] змінила в квартирі замки, надала довіреність її чоловіку і залишила гроші на оплату комунальних послуг, щоб не було боргів. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає з 2006 2008 року через свою дружину [PERSON] [PERSON] дружина приймала участь в передачах на телеканалі „Кварц про здоровя. [PERSON] часто підвозив свою дружину в студію „Кварц і до [PERSON] додому. В квартирі [PERSON] він бував також. Ніяких речей, які б видавали присутність чи проживання чоловіка, в Яниній квартирі він ніколи не бачив: ні бритви, ні брюк тощо. Під час спілкування з [PERSON], він зрозумів, що вона проживає одна, жодного натяку на чоловіка в її житті не було. [PERSON] не перебувала ані в офіційному, ані в цивільному шлюбі. Васю знає лише, як оператора, з яким [PERSON] дружила. З [PERSON] він ніколи не жив, принаймні, він цього не чув. Влітку 2015 року [PERSON] подзвонила їм з дружиною, сказала, що вона з сімєю в Україні і поросила в них дозволу зупинитись в їх квартирі. Вони, звичайно, дозволили. По приїзді, [PERSON] залишила з ними чоловіка та дитину і пішла подивитись на свою квартиру. Прийшла звідти знервована, сказала, що пропали її речі, в її квартирі живуть чужі люди. Після цього вона дзвонила [PERSON], їздила до нього на Новопавлівку, забирала там свої речі, тренажер. Це все вона привезла до них і деякий час [PERSON] речі в них зберігались. [PERSON] він дізнався, що вона довіряла [PERSON] і залишила на нього свою квартиру, щоб [PERSON] її доглядав і жив там сам, якщо йому буде треба. А він таке наробив. Після цього яна змінила замки на дверях, перекрила та опломбувала газ, воду, світло, заплатила борги по комунальним платежам, виписала на нього доручення по управлінню її майном і попросила його наглядати за її квартирою. [PERSON] до [PERSON] в душу не ліз. [PERSON] це його дружина близька подруга [PERSON], а не він. Уточнює, що коли він бував в Яниній квартирі, як [PERSON] ще не виїхала до Німеччини, її квартира була доглянута, чиста, охайна. Про [PERSON] маму особливо нічого сказати не може, знає лише, що вона дуже хвора. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] спілкується, як з другом своєї знайомої [PERSON]. [PERSON] знає, як жінку, з якою проживав [PERSON]. [PERSON] не знає. Про те, що [PERSON] проживала з [PERSON], знає зі слів своїх знайомих. В 2013 році вони з [PERSON] прийшли в гості до Васі.Він якраз спілкувався по скапу з [PERSON], яка йому говорила: „Не переживай, я все поверну, як раніше. Більше вона нічого не чула. Її знайома [PERSON] зустрічалась з [PERSON] протягом зими 2013 року. Свідок [PERSON]суду пояснила, що вона працює на телестудії „Кварц оператором. Знає і [PERSON], і [PERSON]. Вони всі разом працювали на „Кварці. Коли вона в 2002 році влаштувалась на „Кварц, [PERSON] там вже 3 роки працював. [PERSON] до них прийшла років через 3-4 і пропрацювала років зо 2. З [PERSON] в неї відносини робочі, з [PERSON] дружні. Десь в 2012 році [PERSON] привів її в свою квартиру показати, як він живе. Там вівся ремонт. Вася на той час вже працював на ПАТ НЗФ. [PERSON] сказав, що він живе зараз разом з [PERSON]. [PERSON] на це стала посміхатись і опустила очі. Співробітники „Кварца говорили, що часто бачать їх разом. На телестудії „Кварц всі знали, що [PERSON] купив собі квартиру і квартирантам він її не здавав. [PERSON] всім казала, що вона знімає квартиру у [PERSON]. Вася погоджувався з цим твердженням. Уточнює, що спочатку чула, що [PERSON] знімає у [PERSON] квартиру, а потім їй [PERSON] сказав, що живе з [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її брат. [PERSON] проживала з її братом років 7-8. В грудні січні 2008 року [PERSON] з [PERSON] проживали в них в будинку. В цьому будинку проживає вона з сімєю та її батько. Тоді вони сказали, що [PERSON] квартиру вони комусь здали. Влітку 2011 року [PERSON] з [PERSON] їздили на море. Перед цим вона була в квартирі [PERSON], де він проживав з [PERSON] (вони залишили їй ключі від квартири, поливати квіти). В квартирі були речі і [PERSON], і [PERSON]. [PERSON] показувала їй список медикаментів, які виписувались лікарями [PERSON], якого [PERSON] таскала по лікарях. Одного разу [PERSON] з [PERSON] прийшли до них в гості і [PERSON] стала говорити, щоб батько відписав їй літню кухню. Вона, звичайно, була проти, бо доглядає за батьком і має договір довічного утримання батька. Уходячи, [PERSON] сказала, що вони тоді поступлять по іншому. Про те, що [PERSON] не володіє власною квартирою, вони дізнались після одруження [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] знає з 2008 2009 року. Вона звернулась до неї, щоб вона робила їй уколи та масаж. Під час спілкування з [PERSON], з її слів дізналась, що спочатку вона знім ала у [PERSON] квартиру, а потім жила з нім разом. Вона неодноразово приходила до [PERSON] з [PERSON] і бачила, що вони, дійсно, проживають разом. В них було одне на двох спальне місце, спіль ний побут. При ній [PERSON] повертався з роботи в свою квартиру, де вони з [PERSON] проживали разом, перевдягався, відпочивав. Вася з [PERSON] разом пізно ввечері неодноразово проводили її додому. Коли колишня дружина [PERSON] подала до суд позов про стягнення аліментів, при ній [PERSON] вмовляла [PERSON] переоформити квартиру на неї та кинути роботу на НЗФ. Після переоформлення квартири на [PERSON], [PERSON] продовжував проживати разом з [PERSON] в своїй квартирі. А потім [PERSON] познайомилась на інтернет сайті з якимось молодшим за себе хлопцем німцем і поїхала в Німеччину подивитись світ. З цим же німцем, виїхавши до Голландії, вони одружились, бо в Німеччині їм би дозвіл на шлюб не дали, хлопець був студентом. Коли [PERSON] зі своїм чоловіком німцем приїхали на Україну, вони проживали в квартирі у [PERSON] втрьох. Стверджує напевно, що [PERSON] з [PERSON] проживали разом, бо при розмовах [PERSON] завжди говорила, ми з [PERSON] поїхали туди, ми з [PERSON] зробили те чи інше. Тобто, завжди вони з [PERSON]. Однак, жодному зі свідків достеменно не було відомо про фіктивність або законність укладеного сторонами правочину договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.10.2011 року. Згідно із ст.203 ЦПК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В судовому засіданні було встановлено, що при вчиненні правочину (договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 04.10.2011 року) сторони правочину (позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON]С.) мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників (сторін по справі) було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Сторони розуміли зміст правочину і позивач бажав настання наслідків вчиненого правочину. Правочин вчинявся у формі, встановленій законом і був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тому суд не вбачає підстав для визнання спірного договору купівлі продажу квартири [ADDRESS] від 04.10.2011 року недійсним. Крім того, відповідно до ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК України від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В судовому засіданні було встановлено, що позивач про своє порушене право дізнався ще в жовтні 2011 року, коли відповідачка [PERSON] зареєструвала своє право власності на квартиру [ADDRESS] в державному реєстрі. Тому твердження позивача про те, що він дізнався про своє порушене право лише після того, як відповідачка влітку 2015 року змінила замки на вхідних дверях, судом до уваги не береться. Тим більше, що позивач достеменно знав, що відповідачка виїжджала на постійне місце проживання до Німеччини і сам проводив її на літак до Німеччини. Тому підстав для поновлення строку позовної давності для звернення до суду судом також не вбачається. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог і вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed