Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У лютому 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що 21.08.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних від суми заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобоязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідач [PERSON] порушив умови укладеного договору. Станом на 31.12.2016 року сума заборгованості по кредиту становить 32183,13 грн. з яких: - 1892,51 грн. заборгованість за кредитом; - 24705,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3576,72 заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1508,72 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача 32183,13 грн. заборгованості за кредитним договором та 1600,00 грн. судових витрат. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, надав письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення. Суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 14.03.2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних від суми заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови укладеного договору. Станом на 31.12.2016 року сума заборгованості по кредиту становить 32183,13 грн. з яких: - 1892,51 грн. заборгованість за кредитом; - 24705,18 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3576,72 заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 1508,72 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу. За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких обставин, з урахуванням порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача 26790,52 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 13.01.2017 року, він також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved