Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

20.07.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 59 150 грн. 00 коп. Позивач у позові зазначив, що відповідач 30 грудня 2016 року о 08 год. 26 хв. розмістив транспортний засіб фольксваген з державним номерним знаком [NUMBER] на майданчику платного паркування "D1" біля терміналу "D", де транспортний засіб знаходився до 19 год. 00 хв. 15 січня 2017 року. Позивач обґрунтовує позов відмовою відповідача оплатити послуги збору на паркування та вартості послуг з утримання майданчиків, про що було складено відповідний Акт про відмову від сплати збору за паркування та вартості послуг з утримання майданчиків платного паркування від 15.01.2017 р. № 13. 20.07.2017 року визначено суддю, для розглядусправи у відповідності до п. 15 Розділу XII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 р. № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р.) та 20.07.2017 р. передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 05.02.2018 року на судові запити надійшли відповіді з відділу питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб щодо відомостей, які містяться у картотеці реєстраційного обліку, про адресу місця реєстрації відповідача. 07.02.2018 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі у зв`язку з тим, що Правилами паркування транспортних засобів, затвердженими постановлю Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1342 не передбачено норм, відповідно до яких користувач зобов`язаний сплачувати збір за паркування або вартість послуг з утримання майданчиків для платного паркування, як зазначено позивачем у позові, між ним та позивачем не було укладено договору про надання послуг з платного паркування, оскільки відповідач не був обізнаний про всі суттєві умови розміщення транспортного засобу на майданчику для платного паркування, відсутність у нього обов`язку оплачувати послуги позивача через порушення позивачем норм ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", позивач не надав доказів, що підтверджують існування тарифів (ціни послуги) у стверджуваному позивачем розмірі та факт доведення до відома відповідача розміру та порядку застування таких тарифів, позивач, надаючи послуги з паркування,не несе відповідальності за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування, в той час як у позові позивач зазначає, що він вживав заходів щодо збереження транспортного засобу та інших доводів. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно наданого позивачем в обґрунтування позовних вимог Акту про відмову від сплати збору за паркування та вартості послуг з утримання майданчиків для платного паркування № 13, складеного о 19 год. 00 хв. 15 січня 2017 року (далі - Акт) відповідач розмістив на майданчику для платного паркування позивача "D1" (м. Бориспіль, ДПМА "Бориспіль") транспортний засіб фольксваген державний номер [NUMBER] о 08 год. 26 хв. 30 грудня 2016 року та транспортний засіб знаходився на майданчику для платного користування до 19 год. 00 хв. 15 січня 2017 року - час перебування транспортного засобу на майданчику для паркування 394 год.33 хв. Вказаний Акт складений за формою, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.05.2010 р. № 149. За вказаним Актом визначити час, за який встановлено плату у розмірі 50 грн. за 1 місце не вбачається можливим через те, що в цій частині Акт містить виправлення ("за 1 годину" - закреслено та дописано від руки "20 хвилин"), при цьому, ким було внесено до Акту виправлення встановити не можливо через відсутність поряд з виправленням, як підпису представника позивача та печатки останнього, так і підпису відповідача чи його представника. В обґрунтування розміру тарифу,за яким розміщувався транспортний засіб відповідача, позивач надав до суду копію документу ДП "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ "БОРИСПІЛЬ" з назвою "Вартість послуги перебування на паркувальномумайданчику для короткострокового перебування транспортних засобів "D1" від 26.05.2016 року № 38-30-50 (редакція 01), затвердженого в.о. генерального директора ДП МА "БОРИСПІЛЬ" Є.Г. Дихне , який набрав чинності 26.05.2016 року. Вказаний документ видано на підставі службової записки начальника СТІ від 22.04.2016 р. № 70-10-106 та ним передбачено: "перебування на парувальному майданчику для короткострокового перебування транспортних засобів "D1" (за одне машино-місце)": - за кожні 20 хвилин або їх частину - вартість без ПДВ 41,67 грн. вартість з ПДВ - 50 грн." Вказаний документ підписано ЗГД з економіки та фінансів К.О. Звонарьовим та Директором із забезпечення дохідності та маркетингу М.В. Волошиним. Отже тариф вартості послуг позивача, на який він посилається у позові, встановлений позивачем самостійно на підставі службової записки начальника СТІ від 22.04.2016 р. № 70-10-106. Пунктом 30 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1342 (у редакції станом на дату виникнення спірних відносин) встановлено, що під час паркування на майданчику для платного паркування користувач сплачує вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування згідно з тарифом, установленим виконавчими органами сільських, селищних, міських рад у порядку і межах, визначених законодавством, з урахуванням переліку основних послуг. В Акті про відмову від сплати збору за паркування та вартості послуг з утримання майданчиків для платного паркування № 13 від 15 січня 2017 року у графі "Тариф на послуги з утримання майданчиків для платного паркування транспортних засобів, установлений (погоджений) виконавчим органом сільської, селищної міської ради"особою, яка склала Акт ( [PERSON] ) внесено запис: "Вартість № 38-30-50 від 26.05.2016 р.", що відповідає реквізитам документу відповідача з назвою " Вартість послуги перебування на паркувальному майданчику для короткострокового перебування транспортних засобів "D1" від 26.05.2016 року № 38-30-50 (редакція 01).Відповідач не є виконавчим органом сільської, селищної, міської ради та будь-яких доказів погодження тарифу виконавчим органом сільської, селищної, міської ради позивачем до суду не надано. Отже самостійно встановлений позивачем тариф, за яким позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача, не відповідає вимогам встановленим пунктом 30 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1342 (у редакції станом на дату виникнення спірних відносин). Пунктом 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1342 (у редакції станом на дату виникнення спірних відносин) встановлено, що "користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування." Пунктом 25 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1342 (у редакції станом на дату виникнення спірних відносин) (далі за текстом - Правила паркування № 1342) передбачено, що оператор не несе відповідальності за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування. Водночас, позовна заява позивача та надані до суду в її обґрунтування документи не містять чіткого визначення суті вимог позивача, а саме: -у позовній заяві позивач зазначає, що відповідач відмовився оплатити "послугу збору на паркування та вартість послуг з утримання майданчиків" (а.с. 2); -у позовній заяві позивач зазначає, що "Пунктом 26 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1342 передбачено, що користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг паркування та послуги з утримання майданчиків для платного паркування" (а.с. 3); -у позовній заяві позивач зазначає, що "Позивач надав Відповідачу послуги з паркування та вжив всіх заходів щодо збереження транспортного засобу Відповідача … у зв`язку з чим у Відповідача виник обов`язок оплатити надані послуги на загальну суму 59 150 грн. 00 коп." (а.с. 4); -у позовній заяві позивач зазначає, що "…Позивачем було направлено 14 лютого 2017 року претензію № 35-28/5-20, якою пропонувалося сплатити суму заборгованості за паркувальний майданчик…" (а.с. 4); -згідно документу позивача,"Вартість послуги перебування на паркувальному майданчику для короткострокового перебування транспортних засобів "D1" від 26.05.2016 року № 38-30-50 (редакція 01) визначено вартість послуги "за перебування на паркувальному майданчику для короткострокового перебування транспортних засобів "D1"; -у позовних вимогах позивач взагалі не визначає, який саме борг він просить суд стягнути з відповідача. Отже, позовна заява не містить вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування. Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частиною 2 статті 633 ЦК України передбачено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 статті 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статі 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожнасторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування позову та виконання вимог ст. 641 ЦК України позивач зазначив, що ним при в`їзді на паркувальний майданчик було розміщено інформацію щодо вартості "послуг паркування" 50 грн. за 20 хв. паркування. В обґрунтування доказів виконання вимог ст. 641 ЦК України позивач надав фотокопію із зображенням стенду, на якому визначено "вартість паркування" та встановлений позивачем тариф, а також наведено "Основні правила паркування". Водночас позивачем не надано до суду доказів на підтвердження місця розміщення стенду - саме "при в`їзді на паркувальний майданчик" та не наведено причин, з яких такі докази не надано. Позивачем також не надано до суду доказів того, що ним на виконання вимог ст. 641 ЦК України було запропоновано та отримано від відповідача повну і безумовну згоду на: 1)надання послуг саме з користування майданчиком для платного паркування, як передбачено Правилами паркування № 1342; 2)надання послуг саме на період з 08 год. 26 хв. 30 грудня 2016 року до 19 год. 00 хв. 15 січня 2017 року (на час надання послуг з користування майданчиком для платного,що дорівнює саме 394 год.33 хв.); 3)надання послуг з користування майданчиком для платного паркування згідно з тарифом встановленим саме позивачем, а не установленим виконавчим органом міської ради, чого вимагають Правила паркування № 1342, та саме у розмірі 50 гривень за кожні 20 хвилин надання послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів" (станом на дату виникнення спірних відносин) у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Такий документ повинен містити інформацію про:1) дату укладення договору; 2) найменування та місцезнаходження продавця (виконавця);3) найменування продукції;4) ціну;5) строк виконання робіт (надання послуг);6) інші істотні умови договору;7) права та обов`язки сторін договору. Позивачем не надано до суду доказів, що ним було надано споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач, заїхавши на територію майданчика для платного паркування транспортних засобів та отримавши картку доступу на паркувальний майданчик за номером [NUMBER] (а.с. 8), яка не містить інформації відповідно до вимог ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів", надав повну і безумовну згоду на укладення договору згідно з наведеними суттєвими умовами договору.Отже факт в`їзду відповідача на паркувальний майданчик навіть через автоматичний шлагбаум та отримання ним картки доступу за вказаних обставин не можна вважати таким, що засвідчує бажання відповідача укласти договір з урахуванням усіх перелічених суттєвих умов договору та ця дія є прийняттям пропозиції позивача. Частиною 6 статті 12 Закону України "Про захист прав споживачів" (станом на дату виникнення спірних відносин) передбачено якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Правовим наслідком недотримання позивачем вимог ч. 2 ст. 12 Закону України "Про захист прав споживачів" є відсутність підстав для виникнення обов`язків для споживача щодо сплати коштів, чого вимагає позивач у позові. Пунктом 24 Правил паркування № 1342передбачено, що оператор зобов`язаний: -обладнати майданчик для паркування відповідно до вимог цих Правил,Правил дорожнього руху, норм, нормативів, стандартів з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху; -забезпечувати належне функціонування технічних приладів (пристроїв) для сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування згідно з вимогами цих Правил; -повідомляти органи Державтоінспекції МВС про виявлені порушення цих Правил. Відповідно до п. 14 Правил паркування № 1342 відведені майданчики для платного паркування обов`язково повинні бути обладнані паркувальними автоматами з розрахунку не менш як один автомат на 20 місць для паркування з обох боків уздовж проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та/або інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги "мобільне паркування". Пунктом 16 Правил паркування № 1342 передбачено, що на спеціально обладнаних майданчиках для платного паркування обов`язково повинні бути встановлені автоматичні в`їзні та виїзні термінали. Згідно пункту 19 Правил паркування № 1342 паркувальні автомати і автоматичні в`їзні та виїзні термінали на майданчиках для платного паркування встановлюються стаціонарно. Пунктом 20 Правил паркування № 1342 передбачено, що не обладнуються паркувальними автоматами та автоматичними в`їзними та виїзними терміналами спеціально обладнані майданчики для платного паркування у разі їх призначення виключно для користувачів, які сплачують вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування у безготівковій формі за договором про паркування протягом визначеного строку, але не менш як один місяць. Згідно п. 29 Правил паркування № 1342 сплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування здійснюється: -у безготівковій формі - шляхом придбання паркувального талона з визначеною тривалістю паркування, в якому зазначаються дата і час розміщення транспортного засобу на такому майданчику, або за допомогою послуги "мобільне паркування"; -готівкою або з використанням платіжної картки - через паркувальний автомат чи автоматичний в`їзний та виїзний термінали. У разі сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування готівкою або з використанням платіжної картки через автоматичний в`їзний термінал користувач отримує паркувальний талон, на якому зазначається час в`їзду на такий майданчик, та оплачує час паркування на автоматичному виїзному терміналі відповідно до паркувального талона з отриманням фіскального чека. Абзацом 4 пункту 29 Правил паркування № 1342 передбачено, що сплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування не здійснюється у разі незабезпечення оператором належного функціонування засобів сплати вартості зазначених послуг відповідно до вимог цих Правил щодо обладнання таких майданчиків. У позовній заяві позивач зазначив, що платний паркувальний майданчик, оператором якого він є, обладнаний автоматичними шлагбаумами та засобами обліку перебування транспортних засобів на майданчику. Доказів віднесення паркувального майданчика до категорії спеціальних паркувальних майданчиків позивачем суду не надано, як не надано й доказів обладнання паркувального майданчика паркувальними автоматами чи автоматичним в`їзним та виїзним терміналом. Відповідно до абз. 4 п. 25 Правил паркування № 1342 наслідком відсутності належного обладнання позивачем паркувального майданчика засобами сплати вартості зазначених послуг є відсутність у споживача обов`язку сплати вартість зазначених послугз користування майданчиком для платного паркування. Відповідно до п. 26 Правил паркування № 1342 користувач зобов`язанийу разі сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування через паркувальний автомат або шляхом придбання паркувального талона - розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки. Доказів відсутності на лобовому склі транспортного засобу відповідача паркувального талона, на підтвердження факту несплативідповідачем послуг з користування майданчиком для платного паркування позивачем суду не надано. Абзацом 5 пункту 29 Правил паркування № 1342 передбачено, що несплата користувачем вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Статтею 1521 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що несплата водієм транспортного засобу вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, обладнаними паркувальними автоматами або автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, -тягне за собою накладення штрафу від восьми до дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Матеріали справи не містять доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за несплату вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування. Відповідно до п. 31 Правил паркування № 1342 у разі несплати користувачем вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування посадова особа виконавчого органу сільської, селищної, міської ради складає протокол про порушення та засвідчує за допомогою фотозйомки відсутність відповідного платіжного документа на лобовому склі транспортного засобу або відсутність факту сплати такої вартості в базі даних захищеної комп`ютеризованої системи. Позивачем не надано суду доказів звернення позивача до виконавчих органів відповідної сільської, селищної, міської ради задля складення таким органом протоколу про порушення відповідачем та засвідченої за допомогою фотозйомки відсутності відповідного платіжного документа на лобовому склі транспортного засобу відповідача або відсутності факту сплати такої вартості в базі даних захищеної комп`ютеризованої системи позивача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 59150 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed