Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, висловлені в позовній заяві та просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю шляхом визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування квартирою № 18 будинку № 16 по вул. Зонова в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, зобов'язати Орджонікідзевський МС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації за адресою: м. Покров (Орджонікідзе) [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та просила відмовити в задоволенні позову [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача та надав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] за необґрунтованістю його позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивача та надала суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову [PERSON]. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1989 року він проживає у вказаному будинку. Відразу заселився [PERSON] зі своєю дружиною, а в 1991 році [PERSON] виїхав і туди заселилась сімя Мазай. З 2000 року він є головою кооперативу. В квартирі [ADDRESS] чотири чоловіки [PERSON] з його сімєю, але останні чотири роки вони там не живуть. Документів на квартиру у відповідачів немає. З 1991 року [PERSON] не проживає у вказаній квартирі. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить двокімнатна квартира № 18 в житловому будинку № 16 по вул. Зонова в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем згідно рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради № 130 від 25.04.1997 року «Про визнання права власності на житлові будинки у місті Орджонікідзе» та підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 12.04.2013 року, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, що має силу оригіналу. Позивача право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що свідчить їх довідка від 09.02.2010 року та копія реєстраційного посвідчення. В 1998 році по договору найму позивач поселив в свою квартиру відповідачів: [PERSON] з членами його сімї дружиною [PERSON], доньками [PERSON] та [PERSON]. До 2008 року відповідачі проживали та користувалися даною квартирою. А в 2008 році, не попередивши позивача про розірвання договору найму квартири, вибули в невідомому напрямку за межі м. Орджонікідзе. І з того часу в квартирі позивача не проживають, але залишились бути зареєстрованими в цій квартирі. З початку 2008 року і по даний час по особовим рахункам за позивача квартирою рахується заборгованість за комунальні послуги, а саме: за теплову енергію станом на 01.05.2013 року борг складає 7717,38 грн. - за використаний природний газ станом на 01.05.2013 року в сумі 1167,30 грн.; за електроенергію станом на 17.04.2013 року в сумі 3424,88 грн.. Загальний борг за комунальними послугами, який залишили позивачеві відповідачі проживаючи в квартирі і вибувши в невідомому напрямку, складає більше 12 тис. грн.. Факт не проживання відповідачів за місцем своєї реєстрації за адресою: м. Покров (Орджонікідзе) [ADDRESS] підтверджується довідкою ОСББ «Молодіжний», в які вказано, що відповідачі [PERSON], [PERSON]М, [PERSON], [PERSON] прописані за вказаною адресою, але фактично з весни 2011 року вони там не проживають. Крім того, довідкою Орджонікідзевського участку енергонагляду від 26.04.2013 року підтверджується, що дана квартира відключена від енергопостачання 04 вересня 2008 року. Таким чином, відповідачі не проживають в спірній квартирі з весни 2011 року, не беруть участі в утриманні квартири, тобто відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин вже більше двох років. В подальшому спроб вселитися у спірне приміщення вони не приймали. Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідачі добровільно вибрали місце свого проживання за межами спірної квартири. Позивач, не чинив відповідачам ніяких перешкод в проживанні та користуванні житловою площею, замки на вхідних дверях не міняв. З приводу порушення їх житлових прав, чи з приводу неправомірної поведінки позивача та перешкод потрапити в квартиру, до правоохоронних органів відповідачі з заявами не зверталися, як і не зверталися з відповідним позовом до суду про вселення, періодичні видання їм за вищевказаною адресою не доставлялись. Добровільно відповідачі не знімаються з реєстраційного обліку, тому позивач вимушений звернутися за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і у межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 та 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 Житлового Кодексу України. Згідно зі ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Статтею 155 ЖК України передбачені гарантії прав громадян, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), а саме: власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача і членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Частиною першою статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі добровільно пішли з квартири і не проживають в ній без поважних причин більше 6-ти місяців, тому їх необхідно визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: м. Покров (Орджонікідзе) [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги. Відповідачі не сплачують комунальні послуги з 2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Стаття 319 ЦК України передбачає, що власник за своїм розсудом користується, володіє і розпоряджається своїм майном. Статті 386, 391 цього Кодексу визначають право власника вимагати усунення всяких порушень його права користування та розпорядження своїм майном й обов'язок держави законодавчо забезпечувати громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Відповідачі створюють позивачу, перешкоди у користуванні його жилим приміщенням, оскільки змушують його нести додаткові витрати на утримання житла, створюють матеріальні труднощі та позбавляють можливості вільно розпорядитися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З доводами позивача, викладених в позовній заяві та в судовому засіданні суд погодитись не може, оскільки вони є голослівними, безпідставними, недоведеними, нічим не підтвердженими, не відповідають вимогам Житлового та Цивільного законодавства України і спростовуються стабільними поясненнями відповідача та представника відповідача, наданими ними письмовими доказами, поясненням свідка, матеріалами справи в їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивач стверджує, що йому належить на підставі права власності квартира [ADDRESS] (Орджонікідзе) Дніпропетровської області згідно рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради №130 від 25.04.1997 року, визнання права власності на житлові будинки у м. Орджонікідзе підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 12.04.2013 року, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, що має силу оригіналу. З серпня 1996 року до 06.04.2001 року справа стосовно визначення власника спірної вищевказаної квартири розглядалася в Орджонікідзевському міському суду та у зв'язку з тривалою неявкою позивача [PERSON] без поважних причин було винесено ухвалу №2-3/01. Також позивачем не відображено той факт, що справа вже розглядалася за тим же предметом позову та позовними вимогами та жодних вказаних правовстановлюючих документів позивач не мав з 1996 до 2001 року. Відповідно виникає питання про законність видачі/отримання свідоцтва про право власності на житло, згідно рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради №130 від 25.04.1997 року та відповідно і Довідка, копія реєстраційного посвідчення КП «НМБТІ» від 09.02.2010 року та копія Технічного паспорту, виданого 15.04.1997 року. Позивач по справі посилається на договір найму житла від 1998 року, згідно якого він поселив в «свою» двокімнатну квартиру, яка «належить» йому на праві власності від 25.04.1997 року відповідачів, які свою чергу з 1991 року були зареєстровані на постійне місце проживання у вказаній спірній квартирі та постійно проживали і до 1994 року виплатили кооперативний внесок як власники. Договір найму житла позивачем не надано до матеріалів справи, а він в свою чергу на нього посилається. Також позивачем надано копії рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради № 130 від 25.04.1997р. «Про визнання права власності на житлові будинки у місті Орджонікідзе», а згідно відповіді на адвокатський запит від 11.12.2008р. право власності не зареєстровано. Суд дає критичну оцінку доводам позивач стосовно тих обставин, що відповідачі з 2008 року вибули в невідомому напрямку за межі м. Орджонікідзе, оскільки [PERSON] з 1980 року безперервно і до 04.05.2015 року постійно працював в ПАО «ОГЗК» водієм до дня його смерті, [PERSON] з 1984 року безперервно і до 01.11.2011 року працювала в ПАО «ОГЗК», звільнилася за станом здоров'я, а саме після нанесення тілесних ушкоджень 15.07.2009 року працівником Орджонікідзевської ділянки енергонагляду. [PERSON] у 2008 році вибула у зв'язку з навчанням у ВУЗі, тимчасово на період навчання, а у 2011 році була поставлена на військовий облік та зареєстрована (прописана з письмового дозволу [PERSON], [PERSON] та [PERSON]О.) за адресою: Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Зонова, буд. 16. кв. 18 та за час оформлення та подачі відповідних документів для реєстрації про ніякого «Власника [PERSON]О.» вказаної квартири не було відомо жодній державній установі і відповідно письмового дозволу, а саме: заяви про згоду на реєстрацію позивач по справі не надавав. Крім того, позивачем було надано довідки комунальних служб про наявність/відсутність заборгованості. Дані довідки видані на основного квартиронаймача та власника особового рахунку - [PERSON]. Згідно ст. 4 Житлового кодексу України, житловий фонд включає: ... жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об'єднанням, підприємствам і організаціям. Ст. 9 Житлового кодексу України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст. 27 ЖК України, жила площа в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ та організацій, розподіляється для заселення між учасниками будівництва пропорційно до переданих ними коштів. Згідно ст. 133 ЖК України, жила площа в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ та організацій, розподіляється для заселення між учасниками будівництва пропорційно до переданих ними коштів. Відповідно до вищевикладеного позивачем не доведено та не надано жодного документу, що засвідчує за ним право власності спірної квартири [ADDRESS] (Орджонікідзе) Дніпропетровської області. Оскільки особа звертається до суду за захистом порушеного права, свободи або законного інтересу, позивач має довести належними та допустимими доказами порушення своїх прав співмешканцями. Однак, матеріали справи не містять доказів реєстрації позивача за адресою: м. Покров (Орджонікідзе), [ADDRESS], не містить доказів права власності на вказане житлове приміщення. З набранням 01.01.2013 року чинності Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень" Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом (ч. 5 ст. 12). Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їх обтяжень. Відповідач надає відповідне свідоцтво про право власності та витяг з Реєстру на нерухоме майно: м. Покров (Орджонікідзе), [ADDRESS], згідно до якого [PERSON] є єдиним у встановленому законом порядку власником вказаної квартири, яка не може бути позбавлена законного права володіння, користування та розпорядження своєю власністю, як і члени її сімї інші відповідачі по справі, окрім відповідача [PERSON], який помер 4 травня 2015 року та автоматично знятий з реєстрації за вказаною адресою. З огляду на наведене, не можуть бути прийняті в якості доказів архівна виписка з протоколу № 5 від 23.05.86 року та рішення № 164, Рішення Виконкому Орджонікідзевської міськради № 130 від 25.04.1997 року, Дублікат Свідоцтва про право власності на житло від 12.04.2013 року, оскільки вони не відповідають діючому законодавству на час розгляду справи. В судовому порядку визнати право власності або скасувати право власності відповідача позивач не зміг, тому усі обґрунтування щодо дійсності або правильності саме його документів є припущеннями. Також, не проживаючи спільно у жилому приміщенні, позивач не вказує, на якій саме підставі зареєстровані особи мають бути позбавлені права користування житловим приміщенням, відповідно до ЖК України. Слід звернути увагу на те, що позивач, дізнавшись про те, що право власності на спірну квартиру зареєстровано на імя відповідача [PERSON], звернувся до суду з позовом щодо скасування її права власності на вказану квартиру, однак в процесі розгляду справи звернувся до суду з заявою щодо залишення його позову без розгляду, в звязку з чим ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 21.06.2016 року позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду на підставі ст.. 207 ч. 1п. 5 ЦПК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги цілком є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, ґрунтуються на доказах, наданих позивачем та які не відповідають дійсності та обставинам справи і є недостовірними і спростовуються стабільними поясненнями відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON], наданими ними письмовими належними та допустимими доказами, поясненнями допитаного свідків, матеріалами справи в їх сукупності. За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Орджонікідзевський міський сектор ГУ ДМС України в Дніпропетровській області «про усунення перешкод в володінні, користуванні, розпорядженні власністю шляхом визнання громадян такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку».

Outcome: dismissed