Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

08 січня 2014 року позивачі звернулися з даним позовом до суду, підтримуючи який вони та їх представник пояснили, що вони народилися і проживали спочатку разом зі своїми батьками в [ADDRESS]. В даний період в будинку батьків проживаю тільки [PERSON]. [INFO] їх мати, [PERSON], померла. Вона залишила заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, все те, що належить їй на день смерті заповіла їм в рівних частинах. Вказаний заповіт було складено 28 лютого 1987 року та посвідчено секретарем виконкому П'ядицької сільської ради Чорненькою П.М... Після смерті матері в [ADDRESS], залишився проживати їх батько, [PERSON]. У 1994-ому році [PERSON] вирішив приватизувати земельну ділянку, яка була йому необхідна для обслуговування жилого будинку та для ведення особистого підсобного господарства. На підставі рішення ІІ-ої сесії ІІ-ого скликання П'ядицької сільської Ради народних депутатів від 11 листопада 1994 року йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0, 4774 га. Вказану земельну ділянку було передано для обслуговування будівель та господарських споруд та для ведення особистого підсобного господарства. По сусідству з будинковолодінням батька проживала [PERSON]. Оскільки земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] розташовані поруч, то син [PERSON] [PERSON] на межі забив межові знаки, які розділяли вказані ділянки. [INFO] їх батько [PERSON] помер. 28 лютого1987 року він склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповів їм в рівних частинах. Після смерті батька вони звернулися до нотаріуса, пред'явили необхідні документи та відповідно отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Спадкове майно, на яке їм були видані свідоцтва, складається з житлового будинку, господарських будівель, та приватизованої земельної ділянки. У 20011 році сусіди їх покійних батьків почали впорядковувати свою земельну ділянку. Родичі [PERSON], а саме зять та дочка почали вирубувати фруктові дерева на їхній земельній ділянці. Вони зробили сусідам зауваження, почали пояснювати, що це їхня земельна ділянка і що вони не мають права зрубувати ці дерева. [PERSON] на їхні зауваження повідомив, що вказана частина земельної ділянки належить йому, тому що так приватизувала землю його мати [PERSON]. Після розмови з відповідачем [PERSON] вони звернули увагу на державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, який був виданий на ім'я їхнього батька та виявили, що дійсно на плані зовнішніх меж земельної ділянки 1 спірна частина землі відсутня. Конкретно, край земельної ділянки 1, від В до Г, який межує з ділянкою [PERSON], не є рівним. На вказаному плані відсутня частина земельної ділянки прямокутної форми довжиною 37.20 м, шириною 3.00 м. На плані меж земельної ділянки, яка була приватизована [PERSON], навпаки, межа вказаної ділянки, яка прилягає до їхньої землі не є рівною лінією, а містить виступ прямокутної форми, який визначає ту частину ділянки, яка була наділена їхнім батькам і якою вони постійно користувалися, однак під час приватизації спірний кусок ділянки чомусь залишився [PERSON]. Їм також постійно було відомо, що площа земельної ділянки, якою користувалися їхні батьки, яка була їм наділена, становила 0,5002 га. В приватизаційних документах після спору, який виник із сусідами, вони виявили, що розмір приватизованої ділянки менший, всього становить 0,4774 га. Земельні ділянки, які в свій час були надані в користування їхнім батькам, а також сусідам [PERSON] для обслуговування відповідно житлових будинків і ведення особистого підсобного господарства, фактично мали межі прямокутної форми без будь-яких виступів, тому вони вирішили звернутися з відповідним зверненням до Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. У відповіді Коломийської РДА зазначено, що спори між землекористувачами та землевласниками розглядаються органами місцевого самоврядування за заявою у тижневий термін з дня подання заяви. У відповіді також наголошено, що представники влади повинні вийти на місце для розгляду справи, обстежити ділянки, ознайомитися із земельно-кадастровою документацією і доказами, скласти відповідний акт і вказати порушення прав, якщо вони виявлені. 20 червня 2012 року вона звернулася з відповідною заявою до П'ядицької сільської ради, однак після перевірки, здійсненою сільською радою, вона отримала відповідь, де зазначено, що [PERSON] використовує земельну ділянку, суміжну з їхньою, не порушуючи проміри, вказані в державному акті на право власності на земельну ділянку серія ІФ №030401 від 30 грудня 2003 року, та не порушуючи проміри, вказані в державному акті на право приватної власності на землю серія ІФ 07-32-2/000686 від 28.02.1995 р., яка належить їм. Із змісту відповіді П'ядицької сільської ради вбачається, що земельна комісія перевірила законність користування [PERSON] своєю земельною ділянкою, але ніхто не перевіряв, чи законно, без порушень земельного законодавства була приватизована земельна ділянка [PERSON]. У вересні 2012 року вона отримала повідомлення із державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області, де було зазначено, що державним інспектором було здійснено перевірку дотримання вимог чинного земельного законодавства з боку гр. [PERSON]. В результаті перевірки було встановлено, що гр. [PERSON], який мешкає в [ADDRESS], використовує земельну ділянку площею 0,2066 га без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст.125, 126 ЗК України. Пізніше [PERSON] вказані правопорушення земельного законодавства були усунуті. Незважаючи на те, що вони зверталися з відповідною заявою стосовно правильності та законності встановлення меж та приватизації земельної ділянки до органів місцевого самоврядування, спір щодо встановлення межі між їхньою земельною ділянкою, яка розташована в [ADDRESS], та земельною ділянкою [PERSON], яка розташована в [ADDRESS], не вирішений, тому вони змушені звертатися до суду з відповідним позовом. Відповідачі не виконали вимоги ч.2 ст.198 ЗК України. Зокрема, не було погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками, конкретно з ними, не було здійснено відновлення меж земельної ділянки на місцевості. [PERSON] приватизував частину земельної ділянки, яка б мала бути їхньою власністю. На плані зовнішніх меж земельної ділянки в державному акті на право приватної власності на землю видно, що спірна ділянка розміщена в південній частині їхньої приватизованої земельної ділянки, довжина її становить 37,20 м, ширина її приблизно становить 3.00 метри. В результаті відповідних перевірок вони вважають, що рішення від 26 серпня 2003 року ІХ сесії четвертого демократичного скликання П'ядицької сільської ради, на підставі якого гр. [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІФ № 030401 прийнято з порушенням вимог чинного земельного законодавства, а тому просять суд визнати незаконним рішення від 26 серпня 2003 року П'ядицької сільської ради в частині передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2066 га та визнати недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 030401, конкретно на ділянку площею 0,2066 га, яку передано для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель [PERSON]. [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечили проти позову, оскільки вважають його надуманим та безпідставним. Просять у задоволенні позову відмовити. Представник П'ядицької сільської ради в судовому засіданні пояснив, що рішення сільської ради прийнято згідно чинного законодавства. При вирішенні позову покладається на погляд суду. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка для обслуговування жилого будинку і ведення особистого підсобного господарства в [ADDRESS], належить позивачам на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом НВ 0523100 в рівнихчастках, а земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в [ADDRESS], - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВРХ № 918030. Батько позивачів [PERSON] приватизував земельну ділянку в 1994 році, тобто задовго до того часу, як земельну ділянку приватизовувала мати відповідача -[PERSON] [PERSON] в приватну власність була передана земельна ділянка площею 0,4774 га (із яких 0,1402га на стороні) і саме такої конфігурації, як зазначено в державному акті на право приватної власності на землю. Приватизацією земельної ділянки в інтересах [PERSON] здійснювала особисто позивачка по справі [PERSON], як вона ствердила в судовому засіданні, а тому їй було відомо розмір і конфігурація земельної ділянки, що передана в приватну власність батькові. Позивачі зазначають в позовній заяві, що після смерті батька їм були видані свідоцтва про право на спадщину на будинок та земельну ділянку (хоч додають тільки копії свідоцтв про право на спадщину [PERSON]). Із доданої до справи копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 листопада 1997 року вбачається, що позивачі після смерті [PERSON] успадкували земельну ділянку площею 0,4774 га, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 07-32-2/000682. Свідоцтво про право на спадщину та державний акт свідчать про те, що позивачам з 1997 року була відома конфігурація земельної ділянки, однак вони цього не оскаржували. Мати відповідача [PERSON], приватизувала земельну ділянку в 2003 році. При приватизації нею земельної ділянки із суміжними землекористувачами узгоджувалися межі. Позивач [PERSON] на час приватизації матір'ю відповідача земельної ділянки являвся її суміжним землекористувачем та погодив межі, що стверджується актом обстеження, встановлення межових знаків і погодження меж земельних ділянок, які передаються у власність від 15 вересня 2003 року. Даним актом стверджується і та обставина, що межові знаки встановлені не відповідачем, а комісією в складі спеціаліста Коломийської районної філії ДП "Івано-Франківський регіональний центр ДЗК", інженера землевпорядника та сільського голови. Представник сільської ради - сільський голова ствердив, що [PERSON] приватизовувала земельну ділянку по факту приватизації [PERSON]. Твердження позивачів про те, що межа між земельними ділянками становила пряму лінію, а площа ділянки була 0,5002 га нічим не підтверджена. Із генерального плану с. П'ядики П'ядицької сільської ради вбачається, що межа між господарствами була в такому вигляді, як вона зображена в державних актах. Копія сторінки 40 із погосподарської книги № 3 за 1950-1952 рр. не є доказом того, що на момент приватизації земельної ділянки в користуванні [PERSON] була земельна ділянка площею 0,5002га. Такі твердження спростовуються довідкою П'ядицької сільської ради № 187 від 10 лютого 2014 року, виданою на підставі записів в погосподарських книгах про розмір земельної ділянки, яка перебувала в користуванні [PERSON] за період з 1986 по 2000 роки. Крім того, вони спростовуються поясненнями позивачки [PERSON], про те, що колгосп забрав частину земельної ділянки. Оскільки та частина земельної ділянки, яка вилучалася колгоспом надавалася в користування іншим людям в різних розмірах, то межа і не могла становити прямої лінії. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердив, що у батька позивачів земельна ділянка колгоспом вилучалася та надавалася в користування його матері. Ствердив, що був дерев'яний штахетний паркан. Свідок [PERSON] ствердив, що прожив в господарстві відповідача до 1982 року, пізніше приїжджав, між господарствами існував дерев'яний штахетник. Межа ішла по ясеню, від якого зараз є пень. В господарстві є сарайчик (дровітня), яку поставив ще дід. Свідки [PERSON] та [PERSON] вважають, що [PERSON] захопив частину земельної ділянки [PERSON], але їх покази не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Той факт, що [PERSON] та члени його сім'ї користуються земельною ділянкою не порушуючи її меж, зазначених в актах, стверджується відповідями сільської ради і в тому числі і інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області, яка в акті лише вказала, що [PERSON] використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів (тобто не оформивши належним чином спадщини). Відповідач усунув виявлене порушення: отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку про що було внесено у встановленому законом порядку відмітку в державний акт. Кадастровий номер значиться в державному акті, а тому вказані в заяві підстави для визнання державного акту недійсним є надуманими та не підтверджуються доказами. Крім того, якби спірна земельна ділянка була в користуванні батька [PERSON], то на ній не могла бути збудована господарська споруда - навіс Г. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за таких обставин, вважаю, що позивачі могли набути право тільки на те, що належало їх батькові. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного праві в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки батькові позивачів належали земельні ділянки площею 0,4774 га, то саме її вони і успадкували. Позивачі не довели, що спірна земельна ділянка перебувала у їх (позивачів) користуванні. За таких обставин суд вважає, що права позивачів не порушені, а тому підстав для їх захисту шляхом визнання незаконним рішення сільської та визнання недійсним державного акту на право приватної власності [PERSON] немає. Наведене стверджується: копіями погосподарської книги /а.с.5, 83-85, 88/, копією листа Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області 21.09.2012р. № 04-01/813 /а.с.6/, копіями державних актів на право приватної власності на землю /а.с.7-8, 58/, копією повідомлення П'ядицької сільської ради /а.с.9/, копією заповіту /а.с.10/, копіями свідоцтв про смерть /а.с.11-12/, довідками П'ядицької сільської ради /а.с.13, 70, 86-87/, копіями свідоцтв про право на спадщину /а.с.14-15, 61-62/, копією повідомлення Коломийської РДА /а.с.16/, викопіюванням із схеми землекористування та генерального плану забудови с. П'ядики /а.с.37-42, 55, 65/, копією поземельної книги /а.с.59/, копією кадастрового плану /а.с.60/, копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.63/, копією акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства /а.с.64/, копією акту обстеження, встановлення межових знаків і погодження меж земельної ділянки /а.с.67/, копією акту про підтвердження існуючих меж ділянки в натурі /а.с.68/, копією акту про обстеження земельних ділянок /а.с.69/, фототаблицею /а.с.71/, копією технічного паспорта /а.с.72-73/. На підставі ст.,ст. 90, 158, 159, 198 ЗК України та

Outcome: dismissed