Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом , в якому просить стягнути з відповідача 15551,51гривень, а саме: 69,24 гривень 3% річних, 286,65 гривень збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції, 8424,00 гривень неустойки,5000,00 гривень відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 1367,00 гривень зменшення ціни, 309,00 гривень витрати на усунення недоліків та 95,62 гривень поштові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 20.12.2016 року, між позивачем укладено усний договір купівлі-продажу в інтернет-магазині «MEBLI-LIFE»», з ФОП [PERSON], , на придбання акційного двоярусного ліжка КАРИНА СП з двома ящиками та двома матрацами до нього на загальну вартість 5 850,00 грн.. 23.12.2016 року шляхом переведення коштів на картковий рахунок № 5168 7572 9740 9973 позивач сплатила 5850,00 грн. за придбання вказаного товару, свої обовязки виконала.28.12.2016 року службою доставки «ІН ТАЙМ» здійснено доставку ліжка з Київська обл., Васильків, вул. Декабристів,48,від [PERSON], на адресу м. Харків, вул. В. Зубенко, б. 72, підїзд 10. Товар знаходився в упаковці (5 місць, вага 81 кг). Після того, коли товар в упаковці було занесено в квартиру (4-й поверх), позивачем негайно здійснено його розпакування. Одразу, при розпакуванні доставленого товару було виявлено очевидні чисельні істотні недоліки в якості меблів, адже неякісною є майже кожна деталь меблів, на яких наявні майже по всій площі сколи, тріщини, шороховатості, нерівності покриття, якість самого дерева є жахливою, що робить товар суттєво іншим, ніж позивачу обіцялось і було розміщено на сайті. При цьому, на сайті було зазначено про 100% гарантію якості, що взагалі в випадку позивача не відповідає дійсності. Товар не відповідає світлинам меблів, які були розміщені на сайті, висилалися їй на Viber, та не відповідає вимогам якості.Ліжко було подарунком на день народження доньки, який 14 грудня 2016 року виповнилось 5 років, та для сина 2,6 років.Позивач одразу ж здійснила фотознімки неякісного товару, та направила менеджеру з метою вирішення цього питання, повідомила, що така якість є жахливою, не відповідає тій інформації та світлинам, що розміщені на сайті «MEBLI-LIFE». Менеджер, у свою чергу погодився, що дійсно, товар неналежної якості, проте, з цього приводу слід спілкуватись безпосередньо з керівником [PERSON], від імені якого і здійснювалась відправка та продаж цього товару. При цьому, з приводу заміни, менеджером було повідомлено,що наступний товар у разі його доставки також може виявитись такої ж самої якості. 30 грудня 2016 року,позивач направила Вимогу (Претензію) ФОП [PERSON] «про розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплаченої за товар грошової суми в розмірі 5 890,40 грн. (в порядку ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»)» Укрпоштою, а також на електронні адреси зазначені на сайті інтернет-магазина «MEBLI-LIFE». 30.12.2016 року позивач отримала відповідь на її електронну адресу ,в якій її повідомили, що ліжко вона повинна доставляти за свій рахунок. Проте, здійснювати повернення цього неякісного товару, а саме доставку з адреси позивача на адресу продавця за його рахунок, їй було в категоричній формі відмовлено, та повідомлено що в такому разі його прийнято не буде, і відповідно коштів позивачу також не повернуть. Далі на протязі 14 днів відповідач вів переписку з позивачем , та її чоловіком [PERSON] по Viber, у якій він погоджувався ,що товар неналежної якості. По закінченні 14 днів, відповідач припинив будь-яке спілкування .23 січня 2017 року направлена скарга до Державної служби України з питань безпеки харчових продуктів та захисту прав споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби у Київський області та Управління Держпродспоживслужби у Васильківськім районі. Якими в свою чергу перенаправлено скарги до ДКП НП України, ДФС України, СУ ГУНП у Київський області. 24 березня 2017 року враховуючи те, що на вимоги позивача відповідач не реагує, а позивач живе з чоловіком, та двома малолітніми дітьми в одній кімнаті розміром 9 кв.м., де увесь цей час ще і зберігалось ліжко, вони приступили до його збору. Майже усі деталі були криві та ледь-ледь стикувалися одна з одною. Навіть після шпаклювання, та фарбування зібране ліжко виглядає не дуже гарно (все криве). Таким чином, Відповідач був зобовязаний прийняти від позивача товар та повернути сплачені за нього гроші у розмірі 5 850,00 грн, що є грошовим зобовязанням у чотирнадцятиденний строк з дня отримання претензії. Внаслідок порушення прав позивача протиправною поведінкою відповідача, їй та її малолітнім дітям завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем законних претензій по відшкодуванню вартості неякісного товару, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в правоохоронні та контролюючі органи , а відповідно, і до душевних страждань через неможливість належним чином користуватись придбаним ліжком. Позивач та її сімя зазнали значної моральної шкоди, що полягала в душевних хвилюваннях, її донька плакала і не могла зрозуміти чому вона не може спати на ліжку, котре було її подарунком на день народження. А так як усе це сталося 28 грудня 2016р. на Новий рік діти не мали можливості насолодитися святом, так як їх кімната на цей час стала схожа на склад дефектної меблі. Такі душевні страждання позивача та її малолітніх дітей, відповідно до ст. 23 ЦК України також підлягають відшкодуванню відповідачем, а, враховуючи їх тривалість та вперте невизнання відповідачем прав позивача, як споживача і надалі, невиконання вимог законодавства по відновленню прав, позивач вважає, що розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди повинен становити 5000 (пять тисяч) гривень 00 коп. Таким чином, відповідач зобовязаний сплатити наступну суму: 1) 3% річних за 144 (з 14 січня 2017р. по 6 червня 2017р.) дні з урахуванням інфляції у сумі 355,89гривень; 2) 1% неустойки за 144 (з 14 січня 2017р. по 6 червня 2017р) дні у сумі 8424,00гривені; 3) пропорційне зменшення ціни у розмірі 50% від вартості ліжка та ящиків ціна яких без матраців становить 2734,00грн. у сумі 1367,00грн.; 4) відшкодування витрат на усунення недоліків товару у сумі 309,00 грн.; 5) відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00грн.; 6)відшкодування витрат за подання вимоги та скарг стосовно порушених відповідачем моїх прав як споживача у сумі 95,62 гривень. Усього - 15551,51 гривень. Позивач в судове засідання не з,явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала . Відповідач у судове засідання не з′явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності , в якій проти позовних вимог заперечував в повному обсязі та письмові заперечення в яких зазначив, що 20 грудня 2016 року дійсно між сторонами укладено усний договір купівлі - продажу двоярусного ліжка «Карина СП» з двома ящиками та двома матрацами до нього на загальну суму 5850 грн. 20 грудня 2016 року ним на виконання умов договору , товар відправлений на адресу позивача кур,єрською службою доставки «ІН ТАЙМ» , доставку повинен був оплатити покупець за власний рахунок. В процесі транспортування товар був пошкоджений кур,єрською службою доставки , про що повідомлено позивача, а остання в свою чергу повідомила відповідача . З боку відповідача запропоновано позивачу замінити пошкодженні деталі не з вини відповідача , на що позивач надала свою згоду. Також кур,єрською службою доставка на адресу позивача зроблено безкоштовно , в якості компенсації за пошкодження у розмірі 589,78 грн. Отримавши вантаж з даною умовою позивач претензій до перевізника не мав. Таким чином , позивач отримав компенсацію за пошкодження товару в еквіваленті суми доставки , що є більшою за суму, ніж витрата на усунення недоліків товару , яку вказала позивач в позовній заяві .В процесі переписки між сторонами в електронному вигляді та в телефонних розмовах , відповідачем неодноразово пропонувалось замінити деталі або пошкоджений товар цілком на новий , також пропонувалось повернути товар та повернення сплаченої за товар грошової суми позивачу , але з умовою оплати доставки товару позивачем , так як кур,єрська служба зробила доставку безкоштовно. Доказів того, що відповідач відмовляється прийняти товар в межах гарантійного строку для здійснення гарантійного обслуговування , позивачем не надано. Позовні вимоги позивача вважає безпідставними . Суд дослідивши матеріали справи , прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року між сторонами укладено усний договір купівлі - продажу двоярусного ліжка «Карина СП» , з двома ящиками та двома матрацами до нього на загальну суму 5850 грн . Як вбачається з копії декларації про прийняття вантажу №1009011641 , відповідачем на адресу позивача відправлено вантаж на оголошену цінність у розмірі 5850,00 грн. кур,єрською службою доставки «ІН-ТАЙМ». Як зазначено в позовній заяві та не заперечувалося відповідачем , товар (двоярусне ліжко «Карина СП» ) було пошкоджено при перевезенні кур,єрською службою доставки «ІН-ТАЙМ». 30 грудня 2016 року та 23 січня 2017 року позивачем на адресу відповідача надіслана вимога (претензія) про розірвання договору купівлі- продажу , повернення сплаченої суми за товар та повернення товару за рахунок продавця. 23 січня 2017 року позивачем на адресу інспекції з питань захисту прав споживачів у Київській області надіслана копія вимоги (претензії) до відповідача від 30.12.2016 року та вимогою проведення перевірки та притягнення до відповідальності відповідача. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] зверталася зі скаргами до Державної служби України з питань безпеки харчових продуктів та захисту прав споживачів, Головного управління Держпродспоживслужби у Київський області . Статтею 651 ЦПК України, передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст.. 12 п. п.5 , 9 ЗУ «Про захист прав споживачів» , у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов'язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв'язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов'язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов'язання з оплати її вартості. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Ч. 1\~ст. 8 ЗУ«Про захист прав споживачів»\~встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідност. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.\~\~ Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 3ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", пунктом 5 якої передбачено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Пленум Верховного Суду України в п. 2 вказаної постанови надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. За п. 5 ч. 1ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції до внесення змін Законом від 19 травня 2011 р. № 3390-VI «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції») було розділено підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, у разі заподіяння споживачу шкоди (збитків) дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, він мав право лише на відшкодування майнової шкоди (збитків). А в разі заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією споживач мав право на відшкодування як майнової, так і моральної (немайнової) шкоди у випадках, передбачених законодавством. Згідно з чинною редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів»споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. В ст. 1 Закону № 3390-VI поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно дост. 711 ЦК(в редакції Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цьогоКодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82ЦК. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. З огляду на встановлені факти, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку ,що наявність механічного пошкодження товару виникли з вини перевізника , а не продавця відповідача по справі , про що було відомо позивачу одразу після доставки товару , однак позивач прийняла товар , а не відмовилася від нього . Крім того , позивач не посилається на те, що моральна шкода була завдана внаслідок пошкодження її майна , тобто нею не вірно обрано спосіб захисту свого права в частині стягнення моральної шкоди , тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та недоведені , а тому задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed