Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури №3 в інтересах Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 307485 грн., посилаючись на порушення відповідачем містобудівного законодавства, не сплату суми пайової участі у розвиток інфраструктури м. Одеси. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у 2011 році здійснено будівництво житлового будинку з господарськими спорудами, із знесенням існуючих будівель за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією зазначеної в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, відповідачем здійснено будівництво житлового будинку загальною площею 744,3 кв.м, а тому відповідно до вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у відповідача виник обов`язок прийняти участь у розвитку інфраструктури м. Одеси. Однак, всупереч вимогам законодавства, відповідач із заявою про укладання договору до Одеської міської ради не звернувся, документів не надіслав та коштів не сплатив. Представник Одеської місцевої прокуратури №3 та представник Управління капітального будівництва Одеської міської ради у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву до суду не надав. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні докази, дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зазначеними у ст.11 ЦК України, є, окрім іншого, договори та інші правочини, цивільні права можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з декларацею про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованого Управлінням ДАБІ в Одеській області 07 квітня 2011 року, встановлено, що відповідачами дійсно було здійснено будівництво житлового будинку із знесенням існуючих будівель за адресою: [ADDRESS] площею 744, 3 кв.м., кошторисною вартістю будівництва 307 485 грн. Відповідач, як замовник будівництва, з заявою щодо укладення договору про пайову участь до Одеської міської ради не звертався та відповідний договір не укладав. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», обов`язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Вказані норми права доводять ті обставини, що забудовник зобов`язаний укласти договір до моменту прийняття об`єкт в експлуатацію. Встановлено, що Одеській міській раді було достовірно відомо як про початок проведення відповідачами будівельних робіт, так і про їх закінчення. Однак, вказаний договір сторонами укладено не було. У цьому випадку обов`язок сплати пайового внеску виникає безпосередньо із актів цивільного законодавства - Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому обов`язок відповідача до сплати вказаного внеску не залежить від наявності договору, в зв`язку із чим позивач і звернувся із вказаним позовом до суду за відсутності укладеного між сторонами по справі договору про пайову участь. Суд не може погодитись із такою позицією сторони, оскільки Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, а також усі істотні умови (в тому числі і відповідальність сторін) визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (ч.5, ч.9 ст.40 Закону). Таким чином, правовідносини між сторонами у справі мали бути врегульовані договором про пайову участь у створенні інфраструктури міста Одеси, яким і мала бути передбачена відповідальність за неналежне виконання умов цього договору, в тому числі, і у випадку невиконання замовником умов щодо перерахування коштів в якості пайової участі у розвитку інфраструктури міста Одеси. Позивачем же ставиться питання відшкодування збитків, відповідно до ст.22 ЦК України за відсутності укладеного між сторонами по справі договору про пайову участь. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За вказаних обставин, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі, якщо б відповідачем не було порушено його прав. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов`язання. Таким чином, позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Підставою для отримання Одеською міською радою певних коштів в якості пайового внеску мав бути виключно договір, укладений із [PERSON] . Таким чином, позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільних прав. Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для відшкодування відповідачами Одеській міській раді збитків у формі упущеної вигоди за обставин, вказаних у позовній заяві, немає, оскільки договору, який мав передбачати відповідальність забудовників, сторонами укладено не було. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що суд дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог, понесені позивачем судові витрати. не підлягають відшкодуванню

Outcome: dismissed