Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У червні 2013 року позивач звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 16 серпня 1999 року по 15 листопада 2011 року перебував у трудових відносинах з ДП шахта «Новодзержинська» , яке в 2010 році реорганізувалось в 2010 році в ТДВ «Орендне підприємство «шахта Новодзержинська», де працював підземним забійником 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. 05 липня 2012 року підприємство на якому він працював на підставі рішення учасників товариства змінило свою назву на ТДВ «Шахта імені Святої Матрони Московської». 15 листопада 2011 року його було звільнено з роботи за власним бажанням. Після звільнення [PERSON] вважаючи, що йому невірно нараховувалась заробітна плата звернувся до роботодавця із заявою про повідомлення розміру тарифних ставок вибійника на відбійних молотках 6 розряду у відповідності до яких розраховувалась його заробітна плата. Однак відповіді до теперішнього часу він не отримав, але вважає, що він під час роботи на ТДВ «шахта імені Святої Матрони Московської» недотримував заробітну плату, у зв'язку з тим, що роботодавцем невірно розраховувались розміри погодинної тарифної ставки, яка є основою для нарахування заробітної плати працівнику. Розрахунок розміру погодинної тарифної ставки проводиться із застосуванням розміру мінімальної заробітної плати визначеної на законодавчому рівні, але відповідачем перерахунок погодинної тарифної ставки у зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати проводився з шестимісячним запізненням. Відповідачем порушено низку встановлених законодавчими актами норм, що регулюють правовідносини стосовно оплати праці, що в свою чергу призвело до порушення його прав і виникнення несплаченої роботодавцем заборгованості по заробітній платі. В добровільному порядку відповідач відмовляється здійснити перерахунок та виплатити йому недоотриману суму заробітної плати, у зв'язку з чим свої порушені права він вимушений захищати у судовому порядку. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги уточнили просили залишити позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку без розгляду. Позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої заробітної плати в сумі 94990,40грн. підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні надав заперечення в яких просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Вислухав пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оголосивши матеріали справи і надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного випадку. Відповідно до ст. 11 Цивільно - процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] працював на підприємстві ДП «Шахта «Новодзержинська», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6-7). Наказом по шахті № 223-к від 15.11.2011 року, на підставі поданої заяви [PERSON] було звільнено з ТДВ «ОП «Шахта Новодзержинська» за власним бажанням, у зв'язку з переходом на пенсію. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оплату праці» підприємства самостійно, з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють в колективному договорі форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат. Основною державною гарантією в оплаті праці, яка має враховуватись підприємствами усіх форм власності і господарювання, є мінімальна заробітна плата. Згідно зі ст. З Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну норму праці (обсяг робіт). Тобто, працівнику має бути встановлено тарифну ставку чи оклад. При цьому необхідно враховувати норми статті 3 Закону, згідно з якою при виконанні норми праці (обсягу робіт) некваліфікованим працівником основна заробітна плата не може бути нижче, ніж мінімальна заробітна плата, та статті 6 Закону, якою встановлено, що на підприємствах організація оплати праці має здійснюватися з урахуванням міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів тарифних ставок (окладів). Статтею 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що положення генеральної, галузевої, регіональної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Відповідно до статті 3 Закону України «Про колективні договори і угоди» сторонами генеральної угоди виступають: професійні спілки, які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди; власники або уповноважені ними органи, які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, на підприємствах яких зайнято більшість найманих працівників держави. Таким чином, власники підприємств і первинні профспілкові організації не є безпосередніми учасниками колективних переговорів щодо укладення угоди на державному рівні (Генеральної угоди). Інтереси власників підприємств, установ, організацій всіх форм власності представляють відповідні об'єднання організацій роботодавців з всеукраїнським статусом в особі уповноважених ними органів. Представництво і здійснення захисту прав членів первинних профспілок на державному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин здійснюють відповідні профспілки, які мають статус всеукраїнських профспілок, в особі уповноважених ними органів. Отже, якщо представники сторін (через уповноважених осіб), які представляють інтереси підприємства, брали участь у підписанні Генеральної угоди (або згодом приєдналися до цієї угоди), то її норми є обов'язковими під час укладення колективного договору. В іншому випадку для підприємств, які при укладенні угоди не були представлені уповноваженими представниками зі сторони власника і сторони профспілки, умови і розміри оплати праці встановлюються з дотриманням мінімальних гарантій, встановлених законодавством України, зокрема розміру мінімальної заробітної плати, оплати за роботу у нічний час, святкові та неробочі дні, надурочну роботу тощо, (лист Міністерства праці та соціальної політики 04.07.2008 р. N 435/13/84-08 "Про поширення норм Генеральної угоди") Як встановлено в суді, керівництво ТДВ «ОП «Шахта «Імені Святої Матрони Московської» не підписувало вказаної угоди, у зв'язку з чим не перебуває у сфері дії сторін, які підписали угоду. Мінімальна заробітна плата, що є основною державною гарантією в оплаті праці, яка має враховуватись підприємствами усіх форм власності і господарювання, ТДВ «ОП «Шахта «Імені Святої Матрони Московської» виконується в повному обсязі. З огляду на зазначене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані і не підтверджені належними доказами.

Outcome: dismissed