Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягненн боргу кредитором спадкодавця, згідно з яким просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 14429,96 грн. за кредитним договором № б/н від 23 лютого 2007 року та судовий збір. На підтвердження вимог, до заяви долучені копії розрахунку заборгованості, заяви, умов та правил надання банківських послуг, документів про особу позивача, спадкодавця [PERSON], реєстру відправки, претензій, довіреності. Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, у судове засідання не з'явились. Представник позивача заявив про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON], згідно з ч.5 ст.74, ч.8 ст.76 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки виклики у судове засідання були направлені за зареєстрованим місцем його проживання. Відомостей про причини неявки відповідачем не повідомлено, заяв від нього не надійшло. Відповідач [PERSON] також про причини неявки не повідомила, заява від неї не надійшло. Враховуючи вищезазначене, а також відсутність заперечення з боку позивача, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами між ПАТ КБ "ПриватБанк", який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 23 лютого 2007 року, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кошти в розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 08 квітня 2014 року позичальник [PERSON] померла. Позивач 01 лютого 2016 року направив претензію кредитора до Кегичівської державної нотаріальної контори. 08 вересня 2016 року надійшла відповідь від нотаріальної контори, згідно з якою спадкоємцями померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] 29 вересня 2016 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги , але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитом становить 14429,96 грн., яка складається з: 7865,28 грн. - заборгованість за кредитом, 6564,68 грн. - заборгованість за відсотками. В судовому засіданні досліджені: розрахунок заборгованості до договору (а.с.5-8); копія заяви [PERSON] (а.с.9); умови та правила надання банківських послуг (а.с.10-15); копія паспорта [PERSON] (а.с.16); копія свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.17); копії реєстру (а.с.18-23); копія претензії кредитора до нотаріальної контори (а.с.24); копія повідомлення з Кегичівської нотаріальної контори від 01 вересня 2016 року про те, що до майна померлої [PERSON] [INFO] року заведено спадкову справу, видано свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцями є її діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.25); копії листа-претензії від 20 вересня 2016 року до [PERSON] та до [PERSON] (а.с.26); копія реєстру відправлень (а.с.27-28); копія довідки з ЄДРПОУ (а.с.29); копія довіреності (а.с.30); копія банківської ліцензії та свідоцтва (а.с.31); копія статуту (а.с.32). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Встановлено, що 23 лютого 2007 року між [PERSON] та позивачем укладено договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору. Даний договір укладено відповідно до вимог ст. 634 ЦК України шляхом приєднання до умов, запропонованих банком, в письмових умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої [PERSON] заяви 23 лютого 2007 року. Відповідно до якої вона погодилась із тим, що вказана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між Відповідачем та Позивачем Договір про надання банківських послуг. На виконання умов Договору про надання банківських послуг Позивач свої зобов'язання, виконав, здійснивши обслуговування кредитної картки та надавши кредитний ліміт. Згідно копії свідоцтва, боржник за кредитним договором [PERSON] 08 квітня 2014 року померла. Після її смерті залишилась непогашена заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Нарахування платежів після смерті позичальника не відповідає чинному цивільному законодавству (зокрема, ст.608 ЦК України), оскільки настання смерті фізичної особи тягне за собою припинення зобов'язання. Крім того, згідно п.32 ППВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Встановлено, що позивач хоча і зазначає в позові, що заявлена сума заборгованості до стягнення в розмірі 14429,96 грн. розрахована на день смерті позичальника, проте згідно з наданим розрахунком ця сума боргу розрахована станом на 10 січня 2016 року, тобто заявлена до стягнення сума заборгованості включає в себе нарахування платежів в тому числі і після смерті позичальника, що не відповідає вимогам закону (а.с.4-5). Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно з матеріалами справи відомості щодо успадкованого майна та його вартості відсутні. Позивачем такі відомості не надані. Дана обставина позбавляє суд можливості визначити розмір у якому спадкоємець зобов'язаний задовольнити вимоги позивача. Крім того вимога позивача щодо солідарного стягнення боргу з відповідачів не ґрунтується на вимогах закону, оскільки кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], згідно повідомлення Кегичівської державної нотаріальної контори є її діти [PERSON] та [PERSON] Позивач 01 лютого 2016 року направив претензію кредитора від 23 січня 2016 року до Кегичівської державної контори. 08 вересня 2016 року позивач отримав відповідь з нотаріальної контори від 01 вересня 2016 року, згідно з якою спадкоємцями померлої [PERSON] є її діти [PERSON], [PERSON] 29 вересня 2016 року позивач направив на адресу відповідачів лист-претензію від 20 вересня 2016 року. Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформували другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Враховуючи те, що кредитний договір був укладений 23 лютого 2007 року, а позичальник померла 08 квітня 2014 року, то проінформувати банк про припинення строку дії договору вона не могла, а тому наступна автоматична пролонгація договору з померлою особою є неприпустимою. За таких обставин, строк вимоги за кредитним договором починає спливати з 23 лютого 2014 року (зі спливом 12 місяців після останньої автоматичної пролонгації). Саме від цієї дати, у відповідності до положення ст.1281 ЦК України, слід обчислювати річний строк для пред'явлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відомості про те, що позивач протягом року, починаючи з 23 лютого 2014 року до 23 лютого 2015 року, пред'явив вимоги до спадкоємців, відсутні. Звернення ж до спадкоємців з претензією в 2016 році та з позовом до суду у 2017 році є поза межами строку встановленого законом. Таким чином, банком не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed