Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що у вересні 2014 року відповідачі, які проживають над її квартирою №4 по вул.Івасюка, 26А в м.Івано-Франківську, почали ламати та пробивати дірки в чотирьох дашках, встановлених над вікнами її квартири, внаслідок чого вони були пошкоджені та непридатні для використання. Згідно товарного чеку від 03.04.2013 року вартість чотирьох дашків становить 3500,00 грн. Неправомірні дії відповідачів спричинили їй фізичні та душевні страждання, порушився попередній уклад сімейного життя. Все це завдає позивачці значних моральних страждань. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 1 000 грн. Внаслідок спричиненої шкоди позивачка звернулась до адвоката для надання їй правової допомоги та за надання їй послуг сплатила 500 грн. Просила позов задоволити та стягнути з відповідачів в солідарному порядку в її користь завдану матеріальну та моральну шкоду, витрати за надання правової допомоги в сумі 500,00 грн та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору. 22.03.2017 року позивачка подала до суду заяву, в якій просила стягнути з відповідачів 3300,00 грн. понесених нею витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, 31.05.2016 року подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 100). Відповідачка [PERSON] проти задоволення заявлених позовних вимог заперечила, мотивуючи тим, що вона не пошкоджувала вказаних дашків, а тому не спричниняла жодної матеріальної чи моральної шкоди позивачці. Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявленого позову, мотивуючи тим, що матеріальна та моральна шкода, яку позивачка просить стягнути з відповідачів не підверджена жодними доказами. Просив відмовити в повному обсязі. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні 14.04.2016 року суду пояснили, що вони є сусідами позивачки. Зазначені дашки є дуже тонкими, а тому могли бути пошкодженими атмосферними опадами чи вітром, а не відповідачами. Позивачка є дуже конфліктною особою. Дашки встановлені над вікнами на першому поверсі багатоповерхового будинку, а тому могли бути пошкодженими будь-ким із сусідів з верхніх поверхів. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили доводи позивачки, однак вони є синами позивачки [PERSON], не є особами, які можуть правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, та давати про ці обставини правильні (достовірні) показання. А тому суд критично оцінює їх пояснення та до уваги не бере. Беручи до уваги пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 23.09.2014 року позивачка звернулась із заявою до Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області, в якій просила провести перевірку та притягнути до відповідальності мешканців квартири [ADDRESS] П. та його дочки, так як вони у вересні 2014 року порізали дашки, встановлені позивачкою над вікнами її квартири, які внаслідок таких дій стали непридатними до використання (а.с. 9) 27.10.2014 року позивачка отримала відповідь №17144 Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області, згідно якої з [PERSON] проведено профілактичну бесіду про недопустимість вчинення правопорушень в майбутньому та розяснено [PERSON], що з метою вирішення питання пошкодження майна, а також відшкодування матеріальних та моральних збитків, їй необхідно звернутись із відповідною позовною заявою до суду у порядку цивільно-правових відносин (а.с. 10). Відповідно до [PERSON] №03-13/10-63 від 18.12.2014 року та №03-13/10-13 від 08.02.2015 року загального огляду житлового будинку (будинків) від 18.12.2014 року КП Єдиний розрахунковий центр по вул.Івасюка, 26А комісією встановлено, що мешканцем вкартири №4 над балконами встановлено дашки, покриття полікарбонат. Покриття частково пошкоджено. У квартирі №9, яка розміщена над квартирою №4 в окремих місцях пошкоджено бетонну (балконну) плиту. Згідно технічної документації покриття та влаштування дашків над балконами не передбачено. Дашки встановлені самовільно мешканцями вкартири №4 (а.с. 37-50). 09.02.2017 року судовим експертом [PERSON] було складено висновок №004/02/2017 будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого було встановлено: при візуальному огляді та фотоматеріалах виявлено повне руйнування 4 (чотирьох) дашків, які вмонтовані над вікнами першого поверху квартири [ADDRESS] А в м.Івано-Франківську. Вище зазначені дашки складаються з металевого каркасу та листів полікарбонату товщиною 6 мм., прикріпленого до стіни. Листи полікарбонату розміром 2 штуки 2,90 м. х 0,50 м. та 2 штуки 1,30 м. х 0,50 м.; постачаються в готовому для монтажу вигляді. Зважаючи на те, що термін експлуатації полікарбонату невеликий, а сам матеріал має досить таки крихку основу, встановити факт пошкодження дашків не надається можливим (а.с.117-138). Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оскільки, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №004/02/2017 від 09.02.2017 не надається можливим встановити, чи мають чотири дашки механічні пошкодження внаслідок впливу людини чи внаслідок природніх явищ, які встановлені до квартири [ADDRESS]А в м.Івано-Франківську, інших доказів позивачем не представлено, вина відповідачів не доведена жодними належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи те, що доводи позивачки про порушення її особистих немайнових прав не знайшли свого підтвердження, оскільки, позивачкою не надано доказів завдання їй такої шкоди відповідачами, вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, а тому, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності суд прийшов до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення з відповідачки завданої моральної шкоди слід відмовити. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є необгрунтованими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення 500,00 грн. за послуги адвоката та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору, то вони також не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст .88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення, то підстав для стягнення судових витрат немає. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 23, 280, 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed