Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що у 1995 році їй за рішенням правління КСП «Нива» було продано житловий будинок по [ADDRESS], вартістю 22 мільйони карбованців. Кошти за будинок позивачем було сплачено частинами і їй було передано технічний паспорт на будинок. Вказує, що коли вирішила зареєструвати право власності на даний житловий будинок то з'ясувалось, що КСП «Нива» не переоформило право власності на її ім'я, і не віддало їй правовстановлюючі документи. Правонаступником КСП «Нива» є ТОВ «Нива», яке в подальшому ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.10.2012 року - ліквідовано. Таким чином позивач позбавлена права зареєструвати за собою право власності на вказане нерухоме майно, хоча набула його на законних підставах. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] та її представник [PERSON] на позовних вимогах наполягали, просили їх задовольнити. Від Чернігівської селищної ради надійшла заява за підписом селищного голови В.О.Манич, в якій він просить розглянути справу без їх представника та не заперечує проти вимог [PERSON] Від третьої особи: відділу з архівної справи та з питань державної реєстрації Чернігівської РДА, за підписом начальника відділу О.В. Теслицької надійшло клопотання, в якому просить суд розглянути справу без участі представника відділу та повідомляє, що проти позову не заперечує, зазначені в ньому обставини не оспорює. Третя особа: [PERSON], пояснив, що прописаний та проживає в даному будинку з 03.10.1995року, користується ним, платить за світло, приймає участь в ремонті. Третя особа [PERSON], пояснила, що почала проживати в даному будинку після одруження з [PERSON], її прописали в даному будинку, користується ним. Свідок [PERSON], пояснила. що в 1995 році на правлінні КСП «Нива» було вирішено, що спірний будинок продати за 22 млн. карбованців, їй відомо що [PERSON] сплатила повну суму що була визначена на правлінні. Їй не відомо чи було оформлено і чи зареєстрована право власності. Син [PERSON] - [PERSON] користується і проживає в даному будинку не один рік. Свідок [PERSON], пояснила що знає позивачку з 1971 року, працювали разом. Син позивачки [PERSON] проживає в будинку з того часу, як даний будинок купили. Позивачка обслуговує будинок сама, інших господарів не має і не було. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, її представника, третіх осіб, врахувавши заяви відповідача та відділу з архівної справи, приходить до висновку, про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Позивач вказує, що оскільки відбулось повне виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, а у позивача відсутня можливість посвідчити його в нотаріальному порядку у зв'язку з ухилення відповідача від такого посвідчення тоді та припиненням існування на теперішній час, то існують підстави для визнання договору дійсним та визнання за позивачем права власності на майно. Проте з даним висновком суд погодитися не може. Згідно ст.227 ЦК України (в редакції 1961року) який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу житлового будинку в 1995 році. «Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.» Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Але, позивачем не надано доказів ухилення КСП «Нива» від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вказаного будинку. За змістом ст.210, ч.3 ст. 640 ЦК України у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009р. №9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Ухвалюючи у справі судове рішення, суд враховує, що договір купівлі-продажу будинку, підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, тому не може бути визнаний судом дійсним і відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно. На підстави викладеного,

Outcome: dismissed