Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

01.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому вказала, що 25.12.2009 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 300 та видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року між позивачем та відповідачем шлюбні відносини припинені, спільне господарство разом не ведуть. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сім'ю немає, сторони припинили проявляти турботу один до одного, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам. Їх спільна дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та позивача, але стан його здоров задовільний, на утриманні інших осіб не має, він працює та має постійний прибуток. У зв'язку із цим, позивач була змушена звернутися з позовом до суду та просила суд ухвалити рішення, який розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 300, стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на користь позивача на її утримання додосягнення дитиною [PERSON], [INFO], 3-х річного віку у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явилася. Просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі на підставах, викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечувала, про що надав суду заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими поштовими повідомленнями та оголошенням у пресі (газета «Урядовий кур'єр», випуск № 58 від 26.03.2016 року). Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 25 грудня 2009 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів 2009 року грудня місяця 25 числа зроблено відповідний актовий запис за № 300 (арк.с.6). Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України (надалі СК України) визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їхніх дітей. У відповідності з ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, що мають істотне значення. Сімейне життя не склалося, подружніх стосунків не підтримують, домашнього господарства разом не ведуть. Позивач зазначила, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї не можливе та є таким, що суперечить її інтересам, примирення між сторонами неможливе. Отже, враховуючи наявність стійкого волевиявлення позивача, яке спрямоване на припинення сімейних відносин, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам. Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.06.2013 року Віділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського МРУЮ у Донецькій області, [INFO] народився [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 167. Батьками дитини сказані [PERSON] та [PERSON] (арк.с.7). Позивач зараз перебуває у відпустці по догляду за дитиною, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач, являючись батьком дитини зобов'язаний згідно ст. 180 СК України утримувати її до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча працює та отримує постійний дохід. Згідно ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню, а саме про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дитину сама, відповідач має можливість утримувати дитину, так як здоровий, інших утриманців не має, непрацездатних батьків не має, працевлаштований та має постійний дохід, тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини та її. Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Позивач наполягала на стягненні судових витрат, сплачених нею при подачі позову до суду з відповідача на свою користь. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивачем при звернені до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 487,20 грн., що передбачено для позовів про розірвання шлюбу, але в позові ставляться також вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. за подання заяви про стягнення аліментів, оскільки за даною категорією справ позивач звільнена від оплати судового збору при пред'явленні позву до суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року.

Outcome: approved