Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

03 грудня 2018 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 24.08.2000 року, який 07.07.2006 року за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області було розірвано. В шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . До повноліття дитини відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. З 01 вересня 2018 року син навчається в Санкт-Петербурзькому коледжі телекомунікацій. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. Позивач вважає, що відповідач має можливість сплачувати сину аліменти на період його навчання, оскільки є працездатним. Постійної роботи він немає, однак отримує доходи на тимчасових заробітках. Дитина повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні. В зв`язку з викладеним позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 2 500 грн. щомісячно, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, починаючи стягнення з дати подання позову до дати закінчення [PERSON] навчання. Позивач та її представник адвокат Хіоаре І.В. позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, а справу слухати за їх відсутності (а.с.28-29). Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, направили письмову заяву в якій позовні вимоги позивача визнали частково, просили стягувати аліменти на період навчання [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із збільшенням прожиткового мінімуму відповідач зобов`язався сплачувати відповідну суму аліментів (а.с.63). Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи слідує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 серпня 2000 року. За рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2006 року шлюб між ними розірвано (а.с.4). У період шлюбу, а саме [INFO] , в сторін народився син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ЗАГС адміністрації міста Мурманська Російської Федерації (а.с.3). До досягнення дитиною вісімнадцяти років відповідач сплачував аліменти на його утримання, за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що підтверджується наданим начальником відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 27.09.2017 року №1304 (а.с.37-42). 04 липня 2018 року року [PERSON] досяг повноліття та згідно довідки Санкт-Петербурзького коледжу телекомунікацій Російської Федерації навчається на 1 курсі денної форми навчання зазначеного навчального закладу на контрактній основі з 01 вересня 2018 року, термін закінчення навчання до 30 червня 2021 року (а.с.9). Вказане також підтверджується договором №20000СТ18030 про освіту на навчання за освітніми програмами середньої професійної освіти (а.с.45-49). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. З довідки, виданої Березнегуватською державною податковою інспекцією 19 грудня 2018 року за №623 на підставі декларації про доходи від 28.03.2018 року №5734, вбачається, що дохід відповідача за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року складає 6830 грн. (а.с.24). Згідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 06.06.2000 року звільнився з останнього місця своєї роботи за власним бажанням, інших відомостей про роботу в трудовій книжкі не значиться (а.с.26). Також з копії його закордонного паспорта вбачається, що він не перетинав кордон України, а отже не має тимчасових чи неофіційних доходів від заробітків за кордоном (а.с.25). Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує, що визначений позивачем розмір аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму є безпідставним, оскільки нею не підтверджено, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, жодними належними та допустимими доказами наявності у відповідача доходів, що здатні забезпечити виплату ним аліментів у запропонованому розмірі. Однак відповідач є особою працездатного віку, без розумових та фізичних вад, а як наслідок здатний підтримати свою дитину. За такого, враховуючи матеріальне становище відповідача, обов`язок позивача також брати участь в утриманні повнолітньої дитини на період навчання, часткове визнання представником відповідача позовних вимог в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що на час розгляду справи становить 1059 грн., суд доходить висновку, що можливий щомісячний розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися до завершення її навчання, становить 1059 грн. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим, на підставі ст.141 ЦПК України стягнення судового збору належить з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial