Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У жовтні 2017 року до суду з позовом звернувся ПАТ «Златобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність. В своєму позові позивач посилався на те, що на підставі постанови Правління НБУ ПАТ «Златобанк» віднесений до категорії неплатоспроможних та відкликано банківську ліцензію. 30 жовтня 2014 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва в рамках кримінального провадження, слідчим ОВС ГСУ МВС України проведений обшук у відділенні «Дніпропетровська РД» ПАТ «Златобанк» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя, 1. В ході обшуку вилучили компютерну техніку, яка належить банку. Оціночна вартість вилученої техніки становить 16\~888,80 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість. У травні 2015 року досудове розслідування передане слідчому СУ ГУНП в Дніпропетровській області разом з речовими доказами та іншим майном. У повідомленні ГУ МВС України в Дніпропетровській області 16.06.2015 р. майно, вилучене в рамках кримінального провадження у Дніпропетровському відділенні ПАТ «Златобанк» повернуто захиснику [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] При цьому, [PERSON] з 27.02.2015 року не перебував у трудових відносинах з АТ «Златобанк». Зазначені факти встановлені прокуратурою Дніпропетровської області та зафіксовані у постанові від 19.08.2017 року про закриття кримінального провадження, яка скасована ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 18.09.2017 р. Кримінальне провадження було відкрите та внесене до ЄРДР 23.12.2016 року за фактом службової недбалості слідчих СУ ГУНП України в Дніпропетровській області, внаслідок дій яких речові докази були повернуті особам, які не мали повноважень на отримання вилученого в ході обшуків майна, що призвело до втрати речових доказів. У звязку з чим позивачеві завдані збитки у розмірі оціночної вартості майна на суму 16\~888,80 грн. Посилаючись на норми чинного законодавства України, позивач просив стягнути з Державного бюджету України грошові кошти у розмірі оціночної вартості втраченого майна 16\~888,80 грн. У судове засідання представник позивача ПАТ «Златобанк» не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, засобами електронного звязку надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання надала заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, посилаючись на надані раніше суду письмові заперечення просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Своє заперечення обґрунтувала тим, що ГУНП в Дніпропетровській області не є належним відповідачем, не є правонаступником ГУМВС України в Дніпропетровській області, посадовими особами відповідача жодних незаконних дій щодо майна позивача не було вчинено. Третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала суду письмові пояснення, у яких проти задоволення позовних вимог заперечила з міркувань безпідставності та їх передчасного заявлення. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року № 105 публічне акціонерне товариство «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, про що зазначено в самій постанові, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 8 9). Постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 310 відкликана банківська ліцензія публічного акціонерного товариства «Златобанк» (а.с. 5). Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 травня 2015 року № 156 припинено здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк» (а.с. 7). 13 травня 2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Златобанк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку, про що зазначено в Рішенні виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 6). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 жовтня 2017 року № 4806 продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснено повноважень та рішенням дирекції Фонду від 30 жовтня 2017 року № 4882 визначено перелік повноважень (а.с. 36, 37). Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/30847/14к від 27 жовтня 2014 року клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління МВС України [PERSON] задоволено частково та наданий дозвіл на проведення обшуку у відділенні «Дніпропетровська РД» АТ «Златобанк» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гоголя, буд. 1, прим. 121 (а.с. 106 -111). В ході проведення обшуку у позивача вилучені матеріальні цінності та грошові кошти готівкою (купюри) у кількості та переліку відповідно до протоколу обшуку, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 112 142). 16 червня 2015 року у приміщенні будівлі ГУМВС України у Дніпропетровській області каб. 208 [PERSON] отримав від старшого слідчого Хоржевського Д.Д. речі, вилучені в ході обшуків за матеріалами кримінального провадження № 12014000000000173, відповідно до переліку, який зазначений у збережній розписці, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 145). Балансова вартість майна (компютерної техніки), згідно довідки ПАТ «Златобанк», становить 16\~888,80 грн., копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 13). Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старший радник юстиції [PERSON] від 19 серпня 2017 року закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України за фактом невиконання службових повноважень слідчими СУ ГУНП в Дніпропетровській області при поверненні речових доказів у кримінальному провадженні, що призвело до їх втрати, на підтвердження чого суду надано копію вказаної постанови, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 16 - 20), та яка скасована ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2017 року № 201/13050/17 (а.с. 22). За змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особо, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків (шкоди) необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Окрім того, згідно з приписами ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким нормативно правовим актом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Так відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Жодного доказу на підтвердження наявності підстав, передбачених в ст. 2 ЗУ ««Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивачем не надано. Стаття 1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає випадки, внаслідок яких може бути відшкодовано шкоду, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому, стаття 3 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначає, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, а прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Пунктом 14\~Положення Про\~застосування Закону\~України "Про\~порядок відшкодування\~шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~попереднього слідства,\~прокуратури і\~суду",\~затвердженого наказом\~6/5/3/41\~від 04.03.96\~Міністерства юстиції\~України ,\~Генеральної прокуратури\~України,\~Міністерством фінансів\~України,\~зазначено,\~що відповідно\~до частини\~2\~ст.4\~Закону майно,\~зазначене в\~п.\~2\~ст.\~3\~Закону (конфісковане\~або звернене\~в доход\~держави судом,\~вилучене органами\~дізнання чи\~попереднього слідства,\~органами,\~які здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~а також\~майно,\~на яке\~накладено арешт),\~повертається в\~натурі тією\~установою або\~органом,\~у якого\~воно знаходиться,\~у місячний\~термін з\~дня звернення\~громадянина або\~його спадкоємців,\~якщо воно\~сталося протягом\~шести місяців\~після направлення\~їм повідомлення. Пересилка або доставка майна провадиться також за рахунок цих органів. У випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред'являється до цього органу. З зазначеною вимогою до вказаних органів громадянин має право звернутися протягом шести місяців після направлення йому повідомлення. Розгляд зазначеної вимоги громадянина до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду провадиться в місячний термін і в порядку, передбаченому п. 12 Положення. Вимога громадянина до фінансового органу також розглядається в місячний термін з дня його звернення. Постанова органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури може бути оскаржена громадянином відповідному прокуророві. Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ЗЛАТОБАНК» [PERSON] слід відмовити. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всупереч вказаних приписів позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог. Зокрема не надано до матеріалів справи підтвердження, що [PERSON] припинив свої трудові відносини з позивачем, з якого часу та з якої підстави. Також не надано підтвердження звернення позивача до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди та результатів розгляду вказаного звернення. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на наведене, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що у задоволенні позовних вимог відмолено, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 2\~400 грн. залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed