Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить: 1. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки VOLKSWAGEN COLF 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № шасі (кузова, рама) [NUMBER], що зареєстрований за [PERSON] залишивши його у спільній власності; 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації понесених судових витрат за сплачений судовий збір 640 грн. та 640 грн. за оплату правової допомоги. В обґрунтування позову вказав, що він вимушений звернутися до суду виходячи з того, що на початку 2017 року між ним та відповідачем [PERSON] було досягнуто усної домовленості про купівлю за спільні кошти легкового автомобіля орієнтовною вартістю 120000 грн., який після придбання вони мали намір зареєструвати на двох та в подальшому експлуатувати. 2 березня 2017 року він, враховуючи попередню домовленість передав [PERSON] 60000 грн., тобто свою частку грошей для придбання автомобіля VOLKSWAGEN COLF і його реєстрації за ним та відповідачем, що підтверджується відповідною розпискою відповідача від 02.03.2017 року. Іншу частину вартості автомобіля повинен був сплатити відповідач. Після цього відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу купив легковий автомобіль за їх спільні кошти, але всупереч попередньої домовленості зареєстрував без його відома тільки на своє ім?я, що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 17.03.2017 року. Відповідно висновку про оцінку транспортного засобу від 25.10.2017 року ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN COLF, 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], станом на 26 жовтня 2017 року складає 116494,56 грн., а вартість ? частини - 58247 грн. Оскільки автомобіль марки «VOLKSWAGEN COLF» 2013 року випуску, вартістю 116494,56 грн. державний номерний знак [NUMBER],фактично придбано ним та відповідачем за їх спільні кошти в рівних частинах та за домовленістю про необхідність реєстрації транспортного засобу за ними обома, тому вказаний автомобіль є їх з відповідачем спільною частковою власністю. Отже він та відповідач є співвласниками вищевказаного автомобіля в рівних частинах та вправі вимагати визнання за ним права власності на ? частину спірного автомобіля, вартість якої складає на даний час 58247 грн. Правова позиція Верховного Суду України з цього приводу висловлена у справі № 6-12цс13, де, зокрема вказано, що відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю. За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Отже, ураховуючи що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Після придбання спірного автомобіля та його державної реєстрації [PERSON] пояснив йому, що не зміг зареєструвати право власності на спірний автомобіль «VOLKSWAGEN COLF» на двох осіб, які не являються близькими родичами, враховуючи норми законодавства. Відповідач не надає йому можливості користуватися та володіти спільним майном - спірним автомобілем, надавати грошову компенсацію, тобто половину його вартості, він також відмовляється, в зв'язку з чим він вимушений звернутися з даним позовом до суду. За звернення до суду він сплатив судовий збір та оплатив послуги адвоката за надання правових послуг, а саме за підготовку позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та його обґрунтування. Суду пояснив, що придбання автомобіля відповідачем на двох осіб підтверджується доказами, але відповідач не оформив автомобіль на двох осіб, а оформив лише на себе. Після звернення для реєстрації їм відмовили в реєстрації права власності на автомобіль на 2 осіб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 7 лютого 2018 року позов підтримав і просив задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Суду пояснив що вони вирішили придбати автомобіль на двох, але позивач не зміг поїхати в м. Львів для оформлення купівлі-продажу. Після розмитнення автомобіля, у МРЕВ відмовилися оформити автомобіль на двох осіб, так як первинні документи оформлені лише на нього. Договір купівлі-продажу не оформляли, була проведена реєстрація автомобіля після того як він перетнув кордон. Йому у МРЕВ сказали, що такий автомобіль протягом року не може бути зареєстрований на двох співвласників. І в реєстраційному свідоцтві мається запис про неможливість відчуження автомобіля. Машина розмитнена тому оформити на двох неможна. Судом встановлено, що в розписці наданій позивачем вказано: «Я [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Тростянецьким РВ УМВС України в Сумській області 16 квітня 1999 року отримав від [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Роменським МРВ УМВС України в Сумській області 11 квітня 2007 року, грошові кошти в сумі 60000 грн. для придбання автомобіля VOLKSWAGEN COLF, який після придбання зобов'язуюсь зареєструвати на двох: [PERSON] та [PERSON]. 02.березня 2017 р.» підпис. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль VOLKSWAGEN COLF, 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований 17 березня 2017 року і власником вказаний [PERSON]. В свідоцтві мається також відмітка «заборонено відч. 365 днів без сплати акцизу». Згідно висновку про оцінку транспортного засобу, що складений 25 жовтня 2017 року, ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN COLF, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний № [NUMBER], на момент оцінки складає 116494 грн. Згідно квитанції, від 25 жовтня 2017 року, адвокатом [PERSON] від [PERSON] отримано 640 грн. за надання правових послуг на підставі угоди від 25.10.2017 року по складанню позовної заяви про визнання права власності на ? частину автомобіля. З інформації територіального сервісного центру № 31/18/5944-ЦЗ-АЗ від 22.02.2018 року вбачається, що транспортний засіб марка VOLKSWAGEN модель COLF, рік випуску 2013, державний номерний знак [NUMBER], № кузова (шасі, рами) [NUMBER] на момент реєстрації і згідно наданих документів [PERSON] зареєструвати вищевказаний транспортний засіб як об'єкт спільної часткової власності неможливо, так як згідно п. 28 постанови КМ України № 1388 від 07.09.1998 року державна реєстрація ввезених в Україну транспортних засобів і складових частин здійснюється на підставі зазначеної митної декларації. Підставою для реєстрації даного транспортного засобу ввезеного в Україну було надано посвідчення митниці № [NUMBER] від 16.03.2017 року, виданий Сумська митниця ДФС в якій було зазначено лише [PERSON]. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу визнання права спільної власності. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ч.3 ст. 355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно ч. 2 ст. 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до статті 334 цього Кодексу. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» п. 6. Транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви. Справжність підпису такого співвласника засвідчується нотаріально. У графі "Особливі відмітки" свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника може бути зроблено запис. Пунктом 8 вказаної вище постанови КМ України визначені види документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, такий документ як розписка даним переліком не визначений. Частина 4 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд вважає позов не обґрунтованим і доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення. При цьому суд виходить з тих міркувань, що надана позивачем розписка [PERSON] про отримання коштів для придбання автомобіля і його реєстрації на двох осіб, не може бути визнана судом як вчинений у встановленому законом порядку правочин, який спрямований на набуття права власності на рухоме майно, яке підлягає обов'язковій державній реєстрації, оскільки така розписка не віднесена до переліку документів, які дають підстави для реєстрації цього автомобіля на двох осіб. Крім цього, суд не вбачає можливим задоволити позов і з тих підстав, що він пред'явлений до неналежного відповідача, оскільки відповідач [PERSON] позов визнає і не заперечував проти реєстрації автомобіля на двох співвласників, а причиною відмови реєстрації, у наданій довідці вказаний запис у посвідченні митниці, де був зазначений лише [PERSON] Крім цього, як вбачається з пояснень відповідача, він не міг зареєструвати даний автомобіль на двох, оскільки йому пояснили, що такий автомобіль не може бути протягом року зареєстрований на двох осіб, проте річний строк перебування автомобіля в Україні спливає 17 березня 2018 року. Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення вимог про визнання права власності, вимоги про стягнення судових витрат задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed