Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, просив: - визнати незаконним рішення правління банку - протокол №30 від 19.06.2013 року в частині закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» та скасувати в частині закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ»; - визнати незаконним наказ №88-а від 25.06.2013 року щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників; - визнати незаконним наказ №88-в від 25.06.2013 року щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників; - визнати незаконним наказ №1075к від 20.08.2013 року про звільнення позивача з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ»; - визнати незаконним наказ №1021к від 09.09.2013 року про звільнення позивача з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України; - поновити позивача на посаді керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ»; - стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 27781 грн. 89 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача невиплачені кошти за вислугу років (п'ять років вислуги) у сумі 5300 грн. 00 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 49290 грн. 00 коп.; - судові витрати віднести на рахунок відповідача; - допустити негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та присудження виплати позивачу заробітної плати за один місяць. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав на те, що 06 лютого 2006 року його було прийнято на посаду керуючого Новомосковським відділенням Акціонерного комерційного банку «ФОРУМ». 13 листопада 2010 року позивача було переведено на посаду керуючого відділенням №1406 Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ». 09 вересня 2013 року він був звільнений із займаної посади згідно наказу №1163-к від 09 вересня 2013 року за скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає, що його звільнення за скороченням штатів є незаконним, оскільки відповідачем було порушено переважне право на залишення його на роботі; вважає незаконними накази №88-а від 25.06.2013 року щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників, №88-в від 25.06.2013 року щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників, №1075к від 20.08.2013 року про звільнення позивача з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ». Також, просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 27781 грн. 89 коп.; стягнути з відповідача невиплачені кошти за вислугу років у сумі 5300 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 49290 грн. 00 коп., у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги (Том 1 а.с.215-219), просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що дійсно позивач з лютого 2006 року знаходився у трудових правовідносинах з відповідачем, з листопада 2010 року [PERSON] був переведений на посаду керуючого відділенням №1406 Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ», а 09 вересня 2013 року був звільнений із займаної посади згідно наказу №1163-к від 09 вересня 2013 року за скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України. Пояснив, що при звільненні позивача, відповідачем були дотримані всі вимоги законодавства, [PERSON] був попереджений, відповідно до ст.492 КЗпП України про майбутнє звільнення із займаної посади за п.1 ст.40 КзпП України; процедура закриття відділення була здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Відповідно до п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 КЗпП України. Згідно ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст.492 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 06 лютого 2006 року був прийнятий на посаду керуючого Новомосковським відділенням Акціонерного комерційного банку «ФОРУМ» (Том 1 а.с.21). 13 листопада 2010 року позивача було переведено на посаду керуючого відділенням №1406 Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» (Том 1 а.с.22). Згідно протоколу №30 від 19 червня 2013 року, прийнятого Рішенням Правління Банку, було прийнято рішення про закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ». Оцінюючи рішення Правління Банку - протокол №30 від 19 червня 2013 року в частині правомірності закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ», суд приходить до наступного. Статтею 40 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що у межах своєї компетенції правління (рада директорів) діє від імені банку, підзвітне загальним зборам учасників та спостережній раді банку. Абзацем 12) п.9.4.5 Статуту ПАТ «БАНК ФОРУМ» (в редакції станом на 06 червня 2013 року) передбачено, що Правління ПАТ «БАНК ФОРУМ» уповноважене на затвердження організаційної структури Банку (Том 1 а.с.58). 19 червня 2013 року Правлінням ПАТ «БАНК ФОРУМ» було внесено зміни до організаційної структури Банку, а саме: прийнято рішення про закриття відділення №1406 та здійснення процедури закриття відділення у відповідності до вимог чинного законодавства України. Відповідно до вимог чинного законодавства та статуту Банку, Спостережною радою ПАТ «БАНК ФОРУМ» було прийнято рішення про закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ», що підтверджено протоколом засідання Спостережної ради №13/2013 від 05 липня 2013 року (Том 3 а.с.209). Встановлено, що відповідність процедури закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» була перевірена та підтверджена Національним банком України, про що зазначено в листі №41-114/11116 від 02 вересня 2013 року, з якого вбачається, що Національним банком України до Державного реєстру банків внесено запис про виключення з Державного реєстру банків відділення №1406 (Том 3 а.с.210). Отже, чинним законодавством України заборони на проведення суб'єктом господарювання змін в організаційній структурі, ліквідації або реорганізації підрозділів не передбачено. Верховним судом України в листі від 01.08.2007 року «Практика розгляду судами корпоративних спорів» також зазначено, що спори, пов'язані із скасуванням (визнанням недійсними) наказів про прийняття на роботу, звільнення з посади, належать до трудових спорів. При вирішенні питання про те, чи є спір, який виник між вказаними особами, трудовим, судам необхідно керуватися положеннями гл.XV КЗпП "Індивідуальні трудові спори". Потрібно також роз'яснити, що способом захисту порушених або оспорюваних прав у таких категоріях спорів є подання позову про поновлення на посаді, зобов'язання усунути перешкоди у виконанні посадових обов'язків тощо відповідної посадової особи господарського товариства, а не позову про визнання недійсним відповідного рішення загальних зборів акціонерів (учасників) товариства чи наглядової ради товариства. Таким чином, процедура закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» була здійснена відповідно до повноважень, які покладено на Правління та Спостережну раду ПАТ «БАНК ФОРУМ», відповідність процедури закриття відділення №1406 було підтверджено Національним банком України, а отже, позивачем обрано спосіб захисту свого права, який не передбачено для вирішення трудових спорів. Вимога позивача про визнання незаконними наказів Голови Правління ПАТ «БАНК ФОРУМ» №88-а та наказу №88-в від 25 червня 2013 року, задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним. Відповідно до п.9.4.9 Статуту ПАТ «БАНК ФОРУМ», Голова Правління уповноважений на вирішення будь-яких питань управління поточною діяльністю Банку, крім тих, які віднесено до компетенції інших органів управління (Том 1 а.с.58 зворот). Абзацем 12) п.9.4.10 Статуту ПАТ «БАНК ФОРУМ» встановлено, що Голова Правління Банку приймає рішення щодо прийняття та звільнення з роботи працівників Банку (Том 1 а.с.58 зворот). Відповідно до ч.3 ст.64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Наказом №88-в від 25 червня 2013 року, були внесені зміни до штатного розкладу банку та встановлено скорочення чисельності та штату працівників (Том 1 а.с.118). Факт скорочення штату ПАТ «БАНК ФОРУМ» підтверджується наданими відповідачем доказами, а саме: наказом №88-в від 25 червня 2013 року про зміну штатного розкладу банку (Том 1 а.с.118), штатним розкладом банку, який вводиться в дію з 02 вересня 2013 року (Том 1 а.с.142-185). Ознайомлення працівників, посади яких скорочувались з наказом №88-в від 25 червня 2013 року «Щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників» здійснювалось при попередженні таких працівників про скорочення, про що ними проставлялись підписи про ознайомлення. Позивач [PERSON] був попереджений про скорочення штату та про звільнення із займаної посади згідно п.1 ст.40 КЗпП України в попередженні, засвідчивши зазначене власноручним підписом (Том 1 а.с.24). Розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ст. 43 КЗпП). У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) згідно зі статтею 43-1 КЗпП допускається, зокрема, у випадках ліквідації підприємства, установи, організації; звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації; звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації; звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об'єднаннями громадян. В судовому засіданні позивачем в матеріали справи була надана копія квитка члена обласної профспілкової організації працівників державних установ (Том 3 а.с.197). Представник відповідача, заперечуючи проти зазначеного та відсутності в ПАТ «БАНК ФОРУМ» профспілкової організації та відомостей щодо того, що позивач є членом та перебуває в профспілковій організації, зазначив, що відповідно до вимог ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Отже, у випадку ліквідації підприємства, зазначеної згоди не потрібно. Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку про правомірність розірвання трудового договору ПАТ «БАНК ФОРУМ» з [PERSON] без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) згідно зі статтею 43-1 КЗпП України у випадку ліквідації підприємства, а саме закриття відділення №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ». Загальні підстави розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця передбачені і у ч.1 ст.40 КЗпП України, до яких, зокрема, належать, зміни в організації виробництва та праці, серед них ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України). Також, відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 (зі змінами, внесеними згідно постанов №4 від 01.04.1994 року, №18 від 26.10.1995 року та №15 від 25.05.1998 року) «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Аналіз наявних та досліджених письмових доказів підтверджує, що дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників, відповідачем було додержано всі норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, позивач не користувався переважним правом на залишення на роботі та попереджувався за 2 місяці про наступне вивільнення. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, обставини щодо переважного права позивача на залишення на роботі як працівника з більш високою кваліфікацією та переведення його на іншу посаду, таких доказів він не надав суду. За таких обставин, суд вважає, що посилання позивача, на те, що його звільнення за скороченням штатів є незаконним, правового значення для вирішення зазначеного матеріально-правового спору, з урахуванням його характеру та юридично значимих фактів, не мають, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, і задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи, що процедура закриття відділення №1406 була здійснена відповідно до вимог чинного законодавства та статуту Банку і саме Голова Правління ПАТ «БАНК ФОРУМ» уповноважений на прийняття рішення про звільнення з роботи працівників Банку, накази Голови Правління №88-а та №88-в від 25 червня 2013 року, в тому числі і щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності і штату працівників є законними. Вимога позивача про визнання незаконним наказу №1075к від 20.08.2013 року про звільнення його з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним. Наказом №88-в від 25 червня 2013 року були внесені зміни до штатного розкладу банку та встановлено скорочення чисельності та штату працівників (Том 1 а.с.118). Крім того, 26 червня 2013 року позивачу були запропоновані вакантні посади, проте, останній від запропонованих посад відмовився, що підтверджено його власноручним підписом (Том 1 а.с.24). При ознайомленні позивача з попередженням про скорочення від 25 червня 2013 року, йому було запропоновано наявні у банку вакантні посади, а саме: посаду економіста, посаду старшого касира, дві посади провідного спеціаліста, від зайняття яких [PERSON] відмовився. Чинне законодавство України вимагає від роботодавця пропонувати працівнику іншу роботу лише одночасно із попередженням про звільнення, а не в подальшому до моменту звільнення. Зазначений висновок міститься і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року по справі №6-5163св13, згідно якої, вакантні посади пропонуються виключно у день ознайомлення працівника з попередженням про його звільнення. Встановлено, що Банк, в подальшому, неодноразово повідомляв [PERSON] про наявність вакантних посад, проте від зайняття вакантних посад [PERSON] відмовився. Посилання позивача на те, що йому не були запропоновані інші посади, про які зазначає останній у заяві про збільшення позовних вимог, не могли бути йому запропоновані у зв'язку з тим, що такі посади не були вакантними або їх було скорочено. Так, судом досліджено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що посади керуючих відділеннями №1400 та №1700 було скорочено у зв'язку із здійсненням змін в організаційній структурі Банку. Так, в ПАТ «БАНК ФОРУМ» було ліквідовано регіональні центри Банку, що підтверджено копією наказу №66 від 14 травня 2013 року (Том 3 а.с.211-213) та здійснено скорочення працівників таких регіональних центрів. У зв'язку із зазначеним, сформовано відділення типу «Дирекція», керівниками яких стали Директори відділень «Дирекція» з більшим обсягом повноважень та іншими посадовими обов'язками, ніж ті, які було передбачено для посади керуючих відділенням «Дирекція». Посади керуючих відділень, які набули статусу відділення типу «Дирекція» скорочено. Також, посада керуючого відділенням №1400 [PERSON] після його звільнення з Банку не могла бути запропонована позивачу, оскільки зазначена посада була у виключному порядку створена для працівника, якого було поновлено на посаді за рішенням суду, що підтверджено наказом №520к від 29 травня 2013 року (Том 3 а.с.214), а тому, після звільнення [PERSON], його посада у Банку була відсутня. Щодо стосується посади керуючого відділенням №1401, то 28 травня 2012 року виконання обов'язків за даною посадою було покладено на провідного спеціаліста відділення №1401 [PERSON] (наказ №923к від 28 травня 2012 року Том 3 а.с.215). Посада керуючого відділенням №1404 - то ще 15 лютого 2013 року, тобто до повідомлення позивача про скорочення його посади, виконання обов'язків за даною посадою було покладено на провідного спеціаліста відділення №1404 [PERSON] (наказ №182к від 15 лютого 2013 року Том 3 а.с.216). Посада керуючого відділенням №1403 - то в результаті його звільнення, вакантної посади також не утворилось, так як банком було здійснено переведення працівника (перестановку), а саме: виконання обов'язків керуючого відділення було покладено на головного економіста Відділу роздрібного бізнесу Відділення №1400 [PERSON] (наказ №1150к від 04 вересня 2013 року Том 3 а.с.217). Таким чином, у зв'язку із здійсненням Банком переміщення працівників (перестановки), вакантні місця за вказаними вище посадами не виникали. Здійснення роботодавцем переміщення (перестановки) працівників, за умови згоди працівників на таке переміщення, є виключним правом роботодавця, яке реалізується на власний розсуд. Відповідно до абзацу 4 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 зазначено, що судам при розгляді справ слід мати на увазі, що при проведенні звільнення, власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Оскільки позивач відмовився від зайняття вакантних посад, які було йому запропоновано в попередженні про скорочення його посади, з яким [PERSON] ознайомився 26 червня 2013 року, останній мав бути звільнений зі спливом двох місяців з моменту ознайомлення з попередженням про скорочення, тобто 26 серпня 2013 року. Проте, [PERSON] подав до Банку заяву про надання йому щорічної відпуски з 26 серпня 2013 року тривалістю 10 днів. Наказом №1075к від 20 серпня 2013 року «З особового складу» було прийнято рішення про надання [PERSON] щорічної відпустки загальною тривалістю 10 днів з 26 серпня 2013 року по 04 вересня 2013 року та про звільнення [PERSON] з посади керуючого відділенням №1406 - 04 вересня 2013 року. Отже, посилання позивача на його звільнення в період перебування у щорічній відпустці є необгрунтованими, оскільки наказ №1075к про звільнення [PERSON] та надання відпустки, було видано ще 20 серпня 2013 року. Відповідно до зазначеного наказу та у зв'язку із перебуванням позивача у щорічній відпустці, останнім робочим днем було 04 вересня 2013 року. Також, не відповідає дійсності вказівка позивача на те, що його було звільнено в період перебування на лікарняному. Встановлено, що позивач перебував на лікарняному у період з 03 вересня 2013 року до 06 вересня 2013 року. Відповідно до наказу про звільнення №1163/к від 09 вересня 2013 року, який було прийнято саме у зв'язку із перенесенням дати звільнення через перебування [PERSON] на лікарняному, позивача і було звільнено 08 вересня 2013 року, тобто по закінченню знаходження позивача на лікарняному. Наказом №1075к від 20 серпня 2013 року [PERSON] був звільнений з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» у зв'язку із скороченням штату та чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (Том 1 а.с.44). Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наказ №1075к від 20 серпня 2013 року про звільнення [PERSON] з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» винесено на законних підставах. Вимога позивача про визнання незаконним наказу №1021к від 09.09.2013 року про звільнення позивача з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, також, задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним. Встановлено, що у зв'язку із перебуванням позивача на лікарняному та у відповідності до наказу №1163/к від 09 вересня 2013 року [PERSON] було подовжено відпустку на два календарні дні та змінено дату звільнення на 08 вересня 2013 року (Том 1 а.с.45). Отже, [PERSON] було звільнено відповідно до наказу №1075к від 20.08.2013 року, а наказом №1163/к від 09 вересня 2013 року, у зв'язку із перебуванням позивача на лікарняному під час щорічної відпустки, було продовжено щорічну відпустку на два календарних дні та, у зв'язку із зазначеним, змінено дату звільнення - 04 вересня 2013 року на 08 вересня 2013 року, тобто першим неробочим днем позивача було 09 вересня 2013 року. За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання незаконним наказу №1021к від 09.09.2013 року про звільнення позивача з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та, відповідно, поновлення позивача на посаді керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ». Вимога позивача про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 27781 грн. 89 коп.; стягнення з відповідача невиплачених коштів за вислугу років (п'ять років вислуги) у сумі 5300 грн. 00 коп., також задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Оскільки, в задоволені позовних вимог позивача про поновлення його на роботі у відповідача на посаді керуючого відділенням №1406 ПАТ «БАНК ФОРУМ» відмовлено, то позовні вимоги останнього про стягнення з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 09 вересня 2013 року по час поновлення на роботі у сумі 27781 грн. 89 коп.; стягнення з відповідача невиплачених коштів за вислугу років (п'ять років вислуги) у сумі 5300 грн. 00 коп., задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до наказу №1163/к від 09 вересня 2013 року про звільнення [PERSON], останньому було виплачено вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку (Том 1 а.с.45). Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 49290 грн. 00 коп. не ґрунтується на законі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed