Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У липні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м.Болехові (далі - Управління ПФУ) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми пенсії у розмірі\~\~71873.02 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ, як отримувач пенсії, призначеної відповідно до ст.55 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27.10.2003 року. На підставі акту ревізії від 28.02.2012року, проведеною Калуською обєднаною державною фінансовою інспекцією, позивач здійснив запит на підприємство «Припять» щодо підтвердження участі відповідача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 24.07.2012 року поступила відповідь, в якій не підтверджено факт роботи в НВО «Припять» і з 01.08.2012року призупинено виплату пенсії до зясування обставин. 27.04.2015року до Управління ПФУ надійшов витяг з протоколу засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за №84 від 31.03.2015року, згідно якого не підтверджено факт виконання робіт відповідачем у зоні відчуження та визнано безпідставну видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вказав, що невиконання [PERSON] ст. 50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування призвело до переплати пенсії за період з 27.10.2003 року по 31.07.2012 року та завдало шкоди Управлінню ПФУ на суму 71873.02 грн, яку просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з наведених вище підстав. Додатково пояснив , що підставою для стягнення переплат є те, що довідка №330 від 27.03.1998року, видана НВО «Припять», згідно якої призначено пенсію, підписана не уповноваженою на те особою. А в наказі по Болехівській лікарні , де відповідач працювала, зазначено про її відрядження у Київську область для проведення медогляду з 14.08.1986року по 31.08.1986року, а не в зону Чорнобиля і таким чином, не підтверджено факт роботи відповідача на Чорнобильській АЕС. Відповідач та її представник заперечували позовним вимогам за їх безпідставністю, оскільки в судовому порядку визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в частині визнання безпідставною видачу [PERSON] посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильсій АЕС . Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ , де отримує пенсію при зменшеному пенсійному віці відповідно до ст.55 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27.10.2003 року . Відповідно до акту ревізії від 28.02.2012 року позивачем здійснено запит щодо підтвердження участі відповідача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 14 серпня 1986року по 31 серпня 1986року, яка була відряджена з Болехівської ЦМЛ та працювала у НВО «Припять» (а.с.12). З відповідді вбачається, що згідно наказу Мінатоменерго від 19.12.1989року створено НВО «Припять»та на підставі наказу Мінчорнобиля України від 09.07.1996 №91 припинило свою діяльність (довідка [PERSON]видана в 1998 році). У НВО «Припять» генеральним директором був [PERSON] , потім [PERSON] (а.с.13). 31 березня 2015 року на засіданні Комісії зі спірних питань, визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформленого протоколом № 84, вирішено визнати безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії [PERSON] Не погоджуючись з такими діями Комісії та вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом. Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2015року, яка набрала законної сили 04 січня 2016 року , адміністративний позов [PERSON] до Міністерства соціальної політики України про визнання протиправним та скасування рішення від 31 березня 2015 року - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії зі спірних питань, визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оформлене протоколом № 84 від 31.03.2015року в частині визнання безпідставною видачу [PERSON] посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС категорії №2. Вказане рішення має преюдиційне значення і, відповідно до ст. 61 ЦПК, обставини, що ним встановлені, не доказуються при розгляді даного спору. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник у зв'язку з переплатою пенсії в сумі 71873.02 грн., яка за твердженням представника позивача виникла через те, що відповідачем для призначення пенсії надано довідку №330 від 27.03.1998року НВО «Припять», яка підписана не уповноваженою особою, а в наказі про її відрядження по Болехівській райлікарні вказано про її перебування з 14.08.1986року по 31.08.1986року в Київській області, а не в Чорнобильській зоні. І правовою підставою для стягнення таких коштів представник позивача вважав ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування , яка передбачає механізм утримання надміру виплачених сум пенсій. Зі змісту вказаної статті закону вбачається, що умовою застосування даної норми є наявність надміру виплаченої пенсії (тобто, переплати), встановлення факту зловживання з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Суд вважає, що зловживання - це умисні протиправні дії особи, що вчиняються у будь-якій формі, спрямовані на безпідставне отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової. Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 указаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. За умовами статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналіз наведених норм закону свідчить, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року в справі № 6-151цс13, в якій Верховний Суд України дійшов висновку, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. При цьому, частиною другою статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Отже, пенсіонер не несе відповідальність за зміст та достовірність офіційних документів, які видаються органами державної влади, іншими організаціями та установами на виконання їх повноважень. З матеріалів\~\~справи вбачається, що позивач не довів зловживань з боку пенсіонера, оскільки не надав суду будь-яких доказів на підтвердження обставин зловживання з боку відповідача з приводу складання, формування і видачі довідки №330 від 27.03.1998року, а також видачі наказу про її відрядження в Київську область. Відсутні також в матеріалах справи і докази на підтвердження недобросовісності відповідача по справі під час нарахування і отримання ним пенсійних виплат. Таким чином, оскільки наведені у вищезазначених нормативно-правових актах умови, за яких можливо повернення безпідставно отриманої пенсії, яка була добровільно виплачена позивачем відповідачу як засіб до існування, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, то суд прийшов до висновку про те, що заявлені до стягнення кошти не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.1215 ЦК України,

Outcome: dismissed