Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У листопаді 2017 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. 14.11.1986 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має повнолітніх дітей. Їх спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Сторони втратили можливість будувати свої відносини на почуттях любові, поваги, взаємодопомоги, як це передбачено ст. 55 Сімейного кодексу України. Позивач проживає окремо від чоловіка впродовж півтора року і вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вищенаведені обставини продовжуються досить тривалий час, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів. Особисті відносини між сторонами відсутні тривалий час, шлюб є формальним, а тому продовжувати такі шлюбні відносини позивач не бажає. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.11.2017, постановленою на підставі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", підсудність цієї позовної заяви визначена Дарницькому районному суду м. Києва. Під час розгляду справи представник позивача подав заяву про відновлення дошлюбного прізвища позивача [PERSON]. Він клопотав про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Відповідач [PERSON], місце проживання якого зареєстроване в Автономній Республіці Крим, що є тимчасово окупованою територією України, викликався в судове засідання через оголошення у пресі та на офіційному веб-сайті судової влади України, проте до суду він не з'явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення учасників справи є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.11.1986 в Республіці Узбекистан. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], складеному російською мовою, місцем реєстрації шлюбу є Поссовет Южний Аламишик Джалалкудукського району Андіжанської обл. Неповнолітніх дітей подружжя не має. З позовної заяви вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на сімейні відносини і життєві цінності сторони втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Відповідно до положень ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... Зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не подав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін. Оскільки відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, вимоги позивача в частині відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON] є також обґрунтованими. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved