Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

20 листопада 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом від імені [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В позові представник позивача зазначив, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,3874 га, кадастровий номер: 5320687500:00:008:0041, розташованої на території Пузиківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначену земельну ділянку позивач успадкував після своєї матері [PERSON]. 01.03.2015 року його матірю [PERSON] було укладено з ТОВ Агрофірми «Пузиківська» договір оренди земельної ділянки. 31.08.2015 року [PERSON] померла. 17.09.2015 року укладений договір оренди було зареєстровано. Отже, державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки було проведено вже після смерті [PERSON], дієздатність якої була вже припинена. Позивач неодноразово усно звертався до відповідача із заявами про припинення незаконного користування земельною ділянкою, 01.11.2017 року направив письмову заяву, відповідь на яку станом на дату подачі позовної заяви не отримав. Обєкт за договором вважається переданим з моменту реєстрації договору, правочин є вчиненим з моменту його реєстрації, тому відповідач без достатньої правової підстави володіє зазначеною земельною ділянкою, що порушує права позивача як власника. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, витребувати у відповідача земельну ділянку площею 4,3874 га, кадастровий номер: 5320687500:00:008:0041, розташовану на території Пузиківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зобовязавши повернути дану земельну ділянку за актом приймання-передачі. Позивач в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причину своєї неявки. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із наведених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що 01.03.2015 року між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Пузиківська» було укладено договір оренди, під час укладання якого було досягнуто усі його істотні умови. На момент розгляду справи судом, зазначений договір не визнаний недійсним, не розірваний, тому відсутні підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння. Представники третіх осіб - Сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, Відділу у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не зявилися, не повідомивши суд про причину своєї неявки. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без повідомлення причин неявки. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до Договору оренди землі б/н від 01 березня 2015 року, [PERSON] - [PERSON] з одного боку, Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Пузиківська» з другого боку уклали договір оренди земельної ділянки площею 4,39 га, кадастровий номер: 5320687500:00:008:0041, розташованої на території Пузиківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір підписано сторонами. (далі Договір)(а.с.78-79). Земельна ділянка згідно акту приумання - передачі земельної ділянки, була передана [PERSON] відповідачу - ТОВ АФ "Пузиківська" (а.с. 80). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 103614536 від 14.11.2017 року, зазначений Договір було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.09.2015 року, номер запису про інше речове право: 11223081 (а.с.13). 31 серпня 2015 року орендодавець [PERSON] померла (а.с.9). Спадщину після померлої [PERSON] на земельну ділянку, площею 4,39 га, кадастровий номер: 5320687500:00:008:0041, розташованої на території Пузиківської сільської ради Глобинського району Полтавської області прийняв син померлої-Чуб [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2017 року. Право власності було цього ж дня зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.6-7). 01.11.2017 року [PERSON] склав заяву адресовану на ім'я відповідача з письмовою заявою про припинення незаконного користування земельною ділянкою, в звязку з тим, що державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки проведено після смерті орендодавця [PERSON] (а.с.12). Докази направлення та отримання зазначеної заяви в матеріалах справи відсутні. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: По-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння. По-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою. По-третє, обов'язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як зазначено в ч.1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Твердження представника позивача стосовно того, що Договір є неукладеним суперечать фактичним обставинам справи, оскільки сторони договору01 березня 2015 року підписавши договір оренди дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, а отже він є укладеним. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Умова про набрання чинності договором після його державної реєстрації, передбачена і у пункті 43 Договору. З державною реєстрацією повязаний момент набрання чинності договором, а не момент його укладення. На час розгляду справи судом, Договір оренди укладений між [PERSON] та ТОВ Агрофірма «Пузиківська» від 01.03.2015 року є укладеним, земельна ділянка за актом приймання - передачі була передана відповідачу [PERSON], право оренди зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно, Договір оренди не визнавався судом недійсним, а отже зазначений правочин відповідно до ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, також дію зазначеного договору не припинено, в тому числі шляхом його розірвання, тому суд дійшов висновку, що відповідач на відповідній правовій підставі користується земельною ділянкою, зазначена земельні ділянка не є безпідставно набутим майном, до зазначених правовідносин не підлягають застосуванню положення ст. ст. 1212-1215 Цивільного кодексу України, тому позов до задоволення не підлягає. Постанова Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162цс13), на яку посилається представник позивача винесена за наслідками розгляду справи, предметом якого є визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, а не витребування майна з чужого незаконного володіння. В звязку з відмовою у задоволенні позову позивачу, не підлягають стягненню з відповідача також судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed