Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

06.10.2021 року позивач звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано, актовий запис №40. Від шлюбу мають неповнолітнього сина. Протягом року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини. Відповідачка має відносини з іншим чоловіком. Просить суд їх розлучити. В судове засідання позивач не з`явився, а надав до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області заяву, у якій позивні вимоги підтримав в повному обсязі, на примирення з відповідачкою не згоден, просить суд розглядати справу без його участі. В судове засідання відповідачка не з`явилася, а надала до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області заяву, у якій позовні вимоги визнала у повному обсязі. Просить суд розглядати справу без її участі та залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 25 травня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] про укладення шлюбу виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, за актовим записом №40. (а.с.12). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] 2015 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясувавши фактичні стосунки подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тому суд встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, та разом не проживають, а їх шлюб носить формальне значення та не відповідає своєму призначенню, тому суд, вважає що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя не можливе і їхній шлюб має бути розірвано. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу відповідачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище.

Outcome: approved