Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

23.06.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про зміну договору найму житлового приміщення. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка разом з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS]. Особовий рахунок на квартиру оформлений на відповідачку [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Дарницької районної ради депутатів №330 від 25.06.1986 року. Позивачка зазначає, що вона фактично займає кімнату площею 11,5 кв.м., має самостійний дохід у вигляді пенсії та не веде спільного господарства з відповідачами. Позивачка не користується всією квартирою, але змушена нести витрати на її утримання та оплату житлово-комунальних послуг в повному обсязі з метою недопущення росту заборгованості по комунальним платежам. Посилаючись на положення ст. 104 ЖК УРСР позивачка зазначає, що відповідачі в добровільному порядку не погоджуються на виділення їй у користування окремої житлової кімнати та укладення договору найму на виділене житлове приміщення і оскільки, на думку позивачки, її вимоги не порушують житлових прав та інтересів відповідачів, вона звернулась до суду та просить змінити договір найму квартири зобов'язавши КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» укласти з нею окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на ім'я позивачки окремий особовий рахунок на кімнату площею 11,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити та додатково пояснив суду, що квартира складається з трьох кімнат, у ній давно склався порядок користування кімнатами, але відповідачі не дають згоди на укладення з позивачкою окремого договору найму. При цьому, позивачка власним коштом несе всі витрати по утриманню квартири, сама сплачує всю заборгованість, а відповідачі не приймають участі в оплат комунальних платежів. На даний час тарифи на житлово-комунальні послуги зростають і позивачка не в змозі їх оплачувати сама за всю квартиру, тому змушена звернутись до суду. На думку, представника, задоволення позовних вимог не призведе до порушення житлових прав відповідачів. До початку судового розгляду представник відповідача КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване житлове приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат. При цьому, в спірній квартирі всі три кімнати суміжні, що є головною перешкодою для задоволення позовних вимог позивача по даній справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, судові повістки направлені відповідачем за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання повернулись до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дарницької районної Ради народних депутатів №330 від 23.06.1986 року у зв'язку зі смертю основного квартиронаймача вирішено переоформити особистий рахунок квартири [ADDRESS] на гр. [PERSON] (а.с. 4). Як вбачається з довідки форми 3 від 11.04.2014 року виданої ЖРЕО №403, у квартирі [ADDRESS], яка не приватизована, зареєстровано п'ять осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Уповноваженим власником особового рахунку цього житла є [PERSON] (а.с. 6). За даними викопіювання з по-поверхового плану, [ADDRESS] складається з трьох кімнат, які не є ізольованими. Загальна площа квартири складає 56,50 кв.м., житлова - 44,40 кв.м. Житлові кімнати мають наступні площі: 4 - 22,90 кв.м.; 5 - 11,00 кв.м.; 6 - 10,50 кв.м. (а.с. 5). При цьому, позивачка просить зобов'язати КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» укласти з нею окремий договір найму житлового приміщення та відкрити на ім'я позивачки окремий особовий рахунок на кімнату площею 11,5 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Однак, кімнати з такою площею у відповідній квартирі немає. Згідно положень ст. 104 ЖК УРСР, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом ст. 63 ЖК УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. За змістом п. 53 Постанови Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Згідно п.п. 2, 3 постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та Президії Київської міської ради профспілок N582 від 15.07.85 «Про порядок застосування у м. Києві "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР", потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які мають жилу площу до 7,5 кв.м. включно на кожного члена родини. Жилі приміщення у м. Києві надаються громадянам у межах 13,65 кв.м жилої площі, але не більш однієї кімнати на одну особу і не менш, як 9 кв.м жилої площі. Виходячи з даних статистичної звітності, визначити рівень середньої забезпеченості громадян у м. Києві, жилою площею 9,0 кв.м на одну особу. Враховуючи встановлені судом обставини справи та викладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову враховуючи, що в квартирі відсутня кімната площею 11,5 кв.м., кімнати в квартирі не відповідають вимогам ст. 63 ЖК УРСР щодо ізольованості. Крім того, з огляду на те, що житлова площа квартири становить 44,40 кв.м., а у квартирі зареєстровано та проживає 5 осіб, то на кожну особу припадає по 8,88 кв.м., що менше встановленої норми, а при вимогах позивача щодо житлової площі у 11,5 кв.м. на інших осіб взагалі припадатиме по 8,22 кв.м. За таких умов вимоги позивача порушують житлові права відповідачів, що проживають разом з позивачем та не ґрунтуються на нормах закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed