Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

10.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та матеріально шкоди. В обґрунтування позову вказував, що 26.09.2016 року [PERSON], який є сином відповідачів, близько 13 год. 00 хв., проник до салону автомобіля «Toyota Corolla», реєстраційний номер [NUMBER], належного позивачу, який стояв припаркованим поблизу домогосподарства позивача по вул. Незалежності, 80 в с. Цвітоха Славутського району Хмельницької області звідки з барсетки таємно викрав грошові кошти в сумі 2500 доларів США заподіявши йому шкоди на суму 64975 гривень. Вказує, що після вчинення крадіжки в [PERSON] було вилучено 255 доларів США та 10653 грн., які було повернуто позивачу, тому завдана йому матеріальна шкода становить 1835 доларів США, що за курсом продажу долара станом на 03.01.2017 року становить 51380 гривень. Вказує, що згідно висновку судово - психіатричної експертизи, [PERSON] страждає легкою розумовою відсталістю зі значними поведінковими розладами, що відносяться до недоумства та позбавляє його можливості усвідомлювати свої дій та керувати ними, а туму він не здатний правильно розуміти значення своїх конкретних дій та настання наслідків, крім того, він перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість», проживає з батьками, схильний до вчинення правопорушень. Вказує, що дані факти встановлені в ухвалі Славутського міськрайонного суду від 09.12.2016 року, якою застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру в рамках розгляду кримінальної справи щодо нього за ознаками вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Вказує, що відповідачі по справі є батьками [PERSON], який проживає разом з ними, а тому в силу ч. 2 ст. 1186 ЦК України вони повинні нести відповідальність за заподіяну шкоду їхнім сином. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та вказав, що кошти в сумі 2500 доларів США, які були викрадені з його автомобіля [PERSON], він частково назбирав, а частково зняв з банківського рахунку незадовго до крадіжки. Вказав, що факт викрадення в нього саме 2500 доларів США встановлено в ухвалі Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2016 про застосування до [PERSON] примусових заходів медичного характеру, яка набрала законної сили, а тому ця сума є доведеною і доказуванню не підлягає. Крім того вказує, що незаконними діями [PERSON] йому завдано моральну шкоду, яку оцінює у 5000 грн. Відповідачі по справі та їх представник [PERSON] заперечили проти позову та вказали, що викрадені [PERSON] кошти були повернуті позивачу після затримання [PERSON] поліцією. Відповідачка [PERSON] зокрема вказала, що 26.09.2016 її знайома [PERSON] повідомила їй про те, що її син [PERSON] на станції «Цвітоха» Південно Західної залізниці намагався обміняти 700 доларів США, а знайома довідалась про це від чергової цієї станції [PERSON] Представник відповідачів [PERSON] зокрема вказав, що позов є безпідставним, оскільки позивачу було повернуто 255 доларів США та 10653 грн., які були вилучені поліцією у [PERSON] під час його затримання, що разом і становитиме 700 доларів США по курсу долара станом на 26.09.2016 року. Вказав, що під час досудового розслідування не було сформовано обвинувальний акт, оскільки до [PERSON] на підставі ухвали Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2016, яка набрала законної сили, було застосовано примусові заходи медичного характеру. Також вказав, що відповідачі по справі, які є батьками [PERSON], вживали попереджувальних заходів щодо недопущення негативних наслідків від поведінки сина в суспільстві, який час від часу міг поводити себе не зовсім адекватно, а саме, періодично лікували сина, попереджали сусідів по місцю проживання та інших жителів села про його психічні розлади здоровя, схильність до вчинення правопорушень, до зловживання спиртним, крім того, відповідачі всіляко сприяли розслідуванню злочину. Просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2016 року на вул. Незалежності в с. Цвітоха Славутського району Хмельницької області поблизу домогосподарства №80 [PERSON] з автомобіля марки "Toyota Corolla", державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] таємно викрав грошові кошти які належать [PERSON], заподівши майнової шкоди потерпілому. Вказаний факт підтверджується ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2016, якою застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду. Крім того факт крадіжки не оспорюють відповідачі по справі. Відповідачі фактично оспорюють суму, яку просить позивач відшкодувати. Надаючи правову оцінку вказаним відносинам суд враховує наступне. Позивач, як на підставу задоволення позову вказує на те, що ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької обалсті від 09.12.2016, встановлено, що [PERSON] таємно викрав грошові кошти в сумі 2500 доларів США, які належить [PERSON] Вважає, що вказаний факт доведений судовим рішенням, а тому такі кошти на підставі ч. 2 ст. 1186 ЦК України повинні бути йому відшкодовані батьками [PERSON] Так, частино. 2 ст. 1186 ЦК України встановлено, що якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. Проте, пунктом 7 постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Виносячи ухвалу про застосовано до [PERSON] примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду, суд справу по суті не розглядава, шкоду завдану [PERSON] не встановлював, оскільки клопотання про застосування заходів медичного характеру було заявлено на стадії досудового розслідування. Таким чином сума завданої майнової шкоди підлягає встановленню у процесі розгляду даної цивільної справи. Свідок [PERSON] суду вказала, що працює черговою по станції «Цвітоха» Південно Західної залізниці. Зазначила, що 26.09.2016 року вона чергувала на станції в денну зміну, близько 13 год. 00 хв. до неї підійшов [PERSON] з пропозицією обміняти долари на гривні на що вона йому відмовила, але бачила як він тримав в руках стодоларові купюри США нового зразка в кількості семи або восьми купюр з чого зробила висновок, що останній мав при собі 700 або 800 доларів США. На запитання до [PERSON] звідки в нього такі гроші, останній повідомив, що йому їх прислала тітка. Знаючи про те, що [PERSON] хворіє на психічні розлади, бо про це знають всі мешканці с. Цвітоха, вона повідомила про цей факт своїй знайомій [PERSON] щоб та в свою чергу повідомила про це батьків [PERSON] Вказала, що [PERSON] мав також при собі небагато дрібних гривневих купюр, яких могло вистачити йому лише на квиток для проїзду електричкою до м. Славути куди він мав намір поїхати щоб обміняти долари. Свідок [PERSON] вказала на те, що [PERSON] приходив до них у банк, щоб поміняти гроші проте була технічна перерва і вона його в банк не пустила. З [PERSON] вона зустрілася у дверях банку коли відчиняла двері для клієнта який виходив з банку.Бачила, що в руці [PERSON]В,були долари США проте скільки їх було сказати не може.Клієнтом який виходив з банку в подальшому виявився свідок [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що при виході з банку зустрів, як зясувалося вподальшому, [PERSON], який попросив його поміняти гроші. Свідок підтвердив, що поміняв [PERSON] 500 доларів США по 25 грн за долар, що вийшло 12\~500 грн. Вказав, що у [PERSON] були інші дрібні кошти проте у якій сумі йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що знає, що в [PERSON] були вказані кошти проте, чи були вони в день викладення у нього в барсетці він підтвердити не може, оскільки ні в день викрадення ні день перед цим з позивачем не бачився. Суд враховує, що згідно зі\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач у судовому засіданні не довів, що [PERSON] викрав у нього з барсетки саме 2500 доларів США. Разом з тим зібраними у справі доказами та показами свідків підтверджується, що вказаної вище суми коштів у [PERSON] не було. Більше того, суд звертає увагу на те, відповідальність передбачена ч. 2\~ст. 1186 ЦК України настає тільки в певних випадках. Правила даної норми передбачають вимоги, яким повинні відповідати особи на момент завдання шкоди: а) бути повнолітніми; б) проживати разом з цією особою; в) знати про її психічний розлад або недоумство, а також не скасовують вимог щодо наявності протиправних дій заподіювача шкоди та звязку вказаних дій зі спричиненою шкодою. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON] постійно проживав разом із батьками, останнім було відомо про його психічний розлад, та такими неодноразово вживалися заходів щодо надання йому психіатричної допомоги у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, а тому у задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити. Що стосується стягнення моральної шкоди то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (ст.23 ЦК України). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Разом з тим суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завданої моральної шкоди. Зокрема доводи про перенесений нервовий стрес та порушення життєвих звязків, на які покликається [PERSON] не підтверджується жодними доказами, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed