Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Свої вимоги до суду представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» мотивував тим, що 22.05.2014 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 744509 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Банк відкрив клієнту поточний рахунок [NUMBER] в гривнях для обліку на ньому грошових коштів та видав банківську пластикову картку, на яку встановив кредит в сумі 15000 грн. [PERSON] помер [INFO] р. За життя у позичальника виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 26.12.2017 складає 15016, 79 грн. 22.12.2017 на адресу Банку Барською державною нотаріальною конторою направлено повідомлення про заведення спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] №47/2017, яка заведена 14 06.2017. Спадщину прийняла [PERSON] до складу якої увійшли всі права та обов'язки спадкодавця, в тому числі обов'язок повернення заборгованості за кредитом. Тому, позивач просить суд стягнути з спадкоємця померлого [INFO] [PERSON], а саме з [PERSON], на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суму боргу за Договором про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково - касового обслуговування за дебетово - кредитною платіжною схемою № 744509 від 22.05.2014 року в розмірі 15 016,79 грн. та 2400 грн. понесених судових витрат. У судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, провівши розрахунок заборгованості на дату смерті позичальника. Просив суд стягнути з спадкоємця померлого [INFO] [PERSON], а саме з [PERSON], на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» суму боргу за Договором про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково - касового обслуговування за дебетово - кредитною платіжною схемою № 744509 від 22.05.2014 року в розмірі 12 137,71 грн. та 2400 грн. понесених судових витрат. У судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» Сілагін Г.А. позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Невольчук С.П. позов не визнали, заперечували проти його задоволення. [PERSON] суду пояснила, що її не було відомо про кредит покійного чоловіка. В березні 2017 року вона дізналася про наявність кредитного договору. Разом з дочкою [PERSON] занесли до відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» у м. Бар Вінницької області копію свідоцтва про смерть [PERSON] Працівник банку повідомив, що заборгованість сплачувати не потрібно, оскільки її покрила страховка, укладена між Банком та Страховою компанією. Крім того, представник позивача Невольчук С.П. клопотав про застосування до позовних вимог строків давності, оскільки позивачу було відомо про смерть боржника у квітні 2017 року, а тому він пропустив встановлений ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк для звернення з вимогою до спадкоємця, який прийняв спадщину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт звернення [PERSON] до відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» у м. Бар Вінницької області та передачу копії свідоцтва про смерть [PERSON] Там працівник банку повідомив, що заборгованість сплачувати не потрібно, оскільки її покрила страховка, укладена між Банком та Страховою компанією. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 22.05.2014 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 744509 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Банк відкрив клієнту поточний рахунок [NUMBER] в гривнях для обліку на ньому грошових коштів та видав банківську пластикову картку, на яку встановив кредит в сумі 15000 грн. Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору у позичальника виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 26.12.2017 складає 15016,79 грн. У судовому засіданні позивач зменшив позовні вимоги, провівши розрахунок заборгованості на дату смерті позичальника, яка склала 12 137,71 грн. основного боргу. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. На день його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. 20.04.2017 року Банк звернувся з претензією № 101.20-11/302 до Барської державної нотаріальної контори. 22.12.2017 на адресу Банку нотаріальною конторою направлено лист № 614/01-16 у якому повідомлялося про заведення спадкової справи № 47/2017 до майна померлого [PERSON] З оглянутої у судовому копії спадкової справи №47/2017 вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка подала 14.06.2017 року до Барської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкова справа не містить інформації про видачу спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Інформація стосовно спадкового майна та вартості майна відсутня. За приписами ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред'явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] не було відомо про борги спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Оскільки спадкова справа не містить свідоцтва про право на спадщину, інформація стосовно спадкового майна та вартості майна відсутня, позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» не надав доказів існування спадкового майна і його вартості, не звертався з клопотаннями щодо витребування необхідних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 744509 від 22.05.2014. Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, а саме позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У судовому засіданні встановлено, що Банк отримав повідомлення від нотаріальної контори № 614/01-16 про заведення спадкової справи № 47/2017 до майна померлого [PERSON] 22.12.2017. З позовом до суду Банк звернувся 19.01.2018 року. А тому клопотання представника відповідача про відмову в задоволенні позову з підстав пропущення встановленого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку для звернення з вимогою до спадкоємця, який прийняв спадщину, задоволенню не підлягає. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed