Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. У позовній заяві посилається на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], залишилося спадкове майно - квартира [ADDRESS]. Мати склала заповіт на ім'я позивача,який було посвідчено нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербурга 05.10.2015 року. [PERSON] мала трьох дітей: [PERSON], 1988 року народження, [PERSON], 1992 року народження та [PERSON], 2004 року народження. [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. На час відкриття спадщини з нею була зареєстрована та проживала [PERSON], яка має обов'язкову частку у спадщині незалежно від заповіту у розмірі 1/6 частки. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток квартири [ADDRESS] через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. Просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на 5/6 часток квартири [ADDRESS] загальною площею 49,0 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явилася. Проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що Дніпровська міська рада є неналежним відповідачем, оскільки є спадкоємці за законом після смерті [PERSON]. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заява третьої особи про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача подала до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 12.03.2018 року клопотання представника відповідача було задоволено та витребувано з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 17). Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 18). Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] (а. с. 19). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 25 лютого 2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (а. с. 20). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а. с. 21). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 15 жовтня 2015 року нотаріусом нотаріального округу Санкт-Петербурга Богдановою Н.Д., зареєстровано в реєстрі за № В-100 (а. с. 23), за яким [PERSON] заповіла все належне їй на день смерті майно, в тому числі квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON], [INFO]. [PERSON] є громадянином Російської Федерації та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджуєшся паспортом [NUMBER] (а. с. 6-16). Згідно довідки про реєстрацію (а. с. 24) [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON], 2004 року народження. Позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса Санкт-Петербургу 22.04.2016 року (а. с. 25). 23 грудня 2016 року до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] - [PERSON]. Постановою державного нотаріуса від 23.12.2016 року (а. с. 27) було відмовлено [PERSON], яка діє як представник [PERSON] за довіреністю, у вчиненні нотаріальної дії -у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв'язку із тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. 29) квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.06.2010 року (а. с. 28). Згідно довідки ЖБК № 127 «Акація» в квартирі [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а. с. 36). При вирішенні спору щодо спадкування прав на майно за участю іноземця, суд зясовує, чи існує договір про правову допомогу з цією країною, і чи в цьому договорі не передбачені інші правила щодо спадкування, ніж в українському законодавстві. У разі розбіжностей застосовуються норми міжнародного договору. Позивач є громадянином Російської Федерації. Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 21.01.1993 року закріплює право громадян кожної із Договірних Сторін щодо успадковування на територіях інших Договірних сторін майна чи прав за законом чи заповітом на рівних умовах і в тому ж обсязі, що і власні громадяни. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої розташоване це майно. Право на успадкування нерухомого майна, згідно зі статтею 71 Закону України "Про міжнародне приватне право", регулюється законодавством країни, на території якої знаходиться це майно. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно документів, які знаходяться в матеріалах справи, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. При цьому [PERSON] фактично проживала разом із матір'ю на час її смерті, ї неповнолітньою та має обов'язкову частку у спадщині. Місцем відкриття спадщини є Санкт-Петербург, Російська Федерація. Відповідачами у даній справі повинні буди спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачем визначено в якості відповідача Дніпровську міську раду, яка є неналежним відповідачем. Як вбачається зі змісту ст. ст. 48, 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно того відповідача, який зазначений в ньому. Тобто, визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість,встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи (17 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18). Позивач та його представник не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів), тому суд вимушений відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача на користь позивача не стягуються.

Outcome: dismissed