Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

03 серпня 2018 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2002 року, є власником житлового будинку [ADDRESS] За зазначеною адресою зареєстрована вона, її чоловік - [PERSON] та її донька - [PERSON], що є відповідачем у справі. У належному їй будинку відповідач зареєстрована, однак фактично не проживає, а реєстрація відповідача порушує її права, як власників нерухомого майна. В зв'язку з наведеним, У зв'язку з чим, позивач просила суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та примусово зняти її з реєстраційного обліку за місцем проживання. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 45). Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила та про відкладення розгляду справи не клопотала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та постановлено про її розгляд за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року було закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована але підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, позивач на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 квітня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1275, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). У вищезазначеному житловому будинку зареєстровані позивач - [PERSON] з 24 січня 2013 року, її чоловік - [PERSON] з [INFO] та її донька - [PERSON] з 24 січня 2013 року, що вбачається з довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 2383 від 07 грудня 2018 року (а.с. 46). Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУМС УДМС України в Дніпропетровській області № 3090/2 від 18 вересня 2018 року, [PERSON], [INFO], з 24 січня 2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). Відповідач у зазначеному будинку [ADDRESS] в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрована, однак фактично з моменту реєстрації, тобто з 24 січня 2013 року не проживає, що підтверджується актом від 02 листопада 2018 року, складеним депутатом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Шаповалом В. І. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 48). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, вимога позивача стосовно визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] в с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою, то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів виконавчого комітету відповідної ради, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади. А тому, в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial