Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось з позовом до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості, свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.12.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір без номеру відповідно до якого відповідач 05.12.2008 року отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 600.00 євро із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконував умови договору щодо щомісячної сплати відсотків за користування кредитом, а тому станом на 30.06.2015 року заборгованість складає 2367,32 євро, що у гривневому еквіваленті складає 55730,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 597,40 євро, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 923,74 євро, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 713,22 євро, штрафи у розмірі 21,24 євро та 111,72 євро. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір автоматично пролонгований на 12 місяців. 12.02.2016 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за період з 29.09.2012 року по 29.09.2015 року у розмірі 9462 грн. 93 коп. У судове засідання сторони не з'явились подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 05.12.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір (заява) без номеру відповідно до якого відповідач 05.12.2008 року отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 600.00 євро із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,60 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.06.2015 року останній платіж за кредитним договором відповідач зробила 02.08.2010 року. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України), саме до такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 18 червня 2014 року у справі №6-61цс14, який відповідно до ч. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. 16.01.2016 року представником позивача подана письмова заява про застосування строку позовної давності. Останній платіж по кредитному договору був здійснений відповідачем 02 серпня 2010 року, позивач звертався до суду з позовом 06 серпня 2015 року , з цього часу перебіг позовної давності перервався. Таким чином з 02.08.2010 року до часу звернення позивача до суду з позовом минуло більше 3х років. Посилання позивача на Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати обґрунтованими з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли Умови, надані позивачем при зверненні з даним позовом. Умови та правила надання банківських послуг надані позивачем позичальником не підписані. ВСУ у постанові від 11 березня 2015 року по справі № 6-16цс15 дійшов висновку про те, що не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору Умови, якщо такі не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін про те, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і автоматично лонгується на той самий строк у разі, якщо одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, немає. За таких підстав у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed