Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

04 лютого 2015 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, у якому зазначає, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано 24 грудня 2014 року, має одну неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], з якою вони разом проживають у найманій квартирі. Відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає та не надає матеріальну допомогу на її утримання, хоча має таку можливість, оскільки займається підприємницькою діяльністю. Самостійно забезпечити належні умови для дитини вона не може, хоча і працює лікарем-невропатологом у Камінь-Каширській центральній районній лікарні. Дочка [PERSON] постійно хворіє, перебуває на обліку у лікарні. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, та судові витрати. 24 лютого 2015 року позивачка [PERSON] подала заяву про зміну позовних вимог, у якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач є інвалідом 3 групи і отримує пенсію, та стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково і не заперечували стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18 травня 1999 року Камінь-Каширським районним відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с. 4). Шлюб між сторонами розірвано. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Отже, сторони у справі як батьки неповнолітньої дитини зобов'язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину, відповідно до вимог ст. 183 СК України, можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності між сторонами домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Дочка сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою, чого не заперечував у судовому засіданні відповідач. З довідки № 935 від 13.02.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, розмір якої становить 1049 грн. щомісячно (а.с. 33). Таким чином, відповідач отримує регулярний дохід та спроможний надавати своїй дитині матеріальну допомогу. Згідно з матеріалами справи [PERSON] перебуває на податковому обліку як суб'єкт підприємницької діяльності, однак доходів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року від такої діяльності не отримував, що підтверджується довідкою Ратнівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № 382/17-09 від 24.02.2015 р. (а.с. 35). При визначені розміру аліментів, суд, окрім вищенаведених обставин враховує стан здоров'я відповідача, відсутність у нього інших утриманців, стан здоров'я дитини, матеріальне становище позивачки, і те, що обов'язок по утриманню дитини покладається рівною мірою на матір та батька, та вважає за доцільне та необхідне стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у такому розмірі. Позивачкою не надано доказів, які б давали підстави вважати, що крім пенсії по інвалідності, відповідач має інші прибутки і може сплачувати аліменти у більшій частці від доходу, про що вона просила у позові. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати, згідно зі ст. 79 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Розмір мінімальної заробітної плати станом на 2015 рік з 1 січня становить 1218 грн., отже розмір компенсації витрат на правову допомогу за 1 год. участі адвоката не може перевищувати 487 грн. 20 коп. (40 % від 1218 грн.) Згідно з наданою квитанцією до прибуткового касового ордера № 15/02 від 04 лютого 2015 року, позивачкою [PERSON] понесені витрати на правову допомогу, що полягала у підготовці та складанні адвокатом [PERSON] цивільного позову до суду, у розмірі 532 грн. 50 коп. (а.с. 12). Окрім того, ухвалою суду від 24 лютого 2015 року за клопотанням позивачки, яка надала договір про надання правової допомоги від 19 лютого 2015 року, що укладений між нею та адвокатом [PERSON], остання була допущена до участі у розгляді справи і як особа, яка надає правову допомогу (а.с. 31). Згідно з актом прийомки наданих послуг від 03 березня 2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордера № 15/04 від 03 березня 2015 року, позивачкою було сплачено адвокату [PERSON] 390 грн. 50 коп. за надання правової допомоги, що полягала в участі у судовому засіданні (а.с. 56, 57). Отже, враховуючи обсяг наданої позивачці правової допомоги (підготовка та складання позову, участь у судовому засіданні 24 лютого 2015 року (55 хв.)) та беручи до уваги граничний розмір компенсації витрат на таку допомогу, і те, що позовні вимоги задоволено частково (на 67%), з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 615 грн. 64 коп. у відшкодування понесених останньою судових витрат по оплаті правової допомоги. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача, на підставі підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", необхідно стягнути судовий збір в дохід держави у мінімальному розмірі, що становить 243 грн. 60 коп. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Outcome: partial