Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності покликаючись на те, що до виконавчого комітету з питанням узаконення прибудови розміром 5,41х8,90 м., 1,67х10,25м. до квартири [ADDRESS] звернулись [PERSON] та [PERSON] Будинок [ADDRESS] перебуває на балансі місцевих рад, квартира №5 у даному будинку належить до державного житлового фонду. Рішенням Залізничної районної ради від 11 лютого 1992 року №57 було затверджено висновки міжвідомчої комісії району, щодо надання дозволу [PERSON] на реконструкцію квартири [ADDRESS] відповідно до проектних пропозицій, однак після завершення будівельних робіт, квартиру не було здано в експлуатацію. Дана прибудова здійснена на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети. Вказане самочинне будівництво не порушило права інших осіб і збудовано на земельній ділянці, що знаходиться в комунальній власності, а тому просить визнати право власності на прибудову до квартири [ADDRESS] площею 50,4 кв.м. за територіальною громадою м. Львова. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач, який також був представником третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позов не заперечив та пояснив, що не заперечує проти визнання права власності на прибудову до квартири [ADDRESS], загальною площею 50,4 кв.м. за позивачем. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов не заперечив та пояснив, що слід визнати право власності на прибудову до квартири [ADDRESS], загальною площею 50,4 кв.м. за позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] здійснено самочинне будівництво розміром 5,41х8,90 м., 1,67х10,25м. у квартирі [ADDRESS], що стверджується технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] та поясненнями сторін у судовому засіданні. /а.с. 9/ Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" не може бути застосовано правила статті 376 ЦК при вирішенні справ за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо). Як безспірно встановлено в судовому засіданні позивач Львівська міська рада просить визнати право власності територіальної громади м. Львова саме на прибудову до квартири [ADDRESS], що є приналежністю до даної квартири, як основної речі, та, на переконання суду, до даних правовідносин не можуть застосовуватись норми ст. 376 ЦК України. З огляду на викладене суд також не приймає визнання позову відповідачем та представником третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, оскільки визнання позивачем та представником третьої особи позову суперечить закону, зокрема, ст. 376 ЦК України. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed