Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат по утриманню квартири [ADDRESS], про усунення перешкод в користуванні майном, про відшкодування моральної шкоди та уточнивши позовні вимоги просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на свою користь витрати по утриманню квартири [ADDRESS] в сумі 12202,82 гривні, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 12000,00 гривень, моральну шкоду у розмірі 15000,00 гривень, зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод позивачу в праві володіння ? частини квартири та територіями загального користування квартири [ADDRESS], стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 1269,98 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Перебуваючи у шлюбі з [PERSON], у 1997 році став власником квартири [ADDRESS]. При розлученні в 1997 році поділ майна не проводився, тому як між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість про те, що позивач проживатиме в [ADDRESS], а [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] проживатимуть в [ADDRESS]. З квітня 1998 року по грудень 2010 року позивач користувався квартирою [ADDRESS], сплачував в повному обсязі комунальні платежі та неодноразово проводив ремонт. Позивач зазначає, що 20 грудня 2010 року, скориставшись його відсутністю, [PERSON] змінила замки від вхідної двері. Крім того, [PERSON], на думку позивача, вчинила інші дії, які заподіяли позивачу матеріальну та моральну шкоду, а саме дії щодо перешкоджання позивачу в користуванні квартирою [ADDRESS] а також щодо його майнових прав щодо квартири [ADDRESS]; без дозволу позивача надала спірну квартиру в користування третім особам; без дозволу позивача використала його особисте майно та майно третіх осіб; після подання позовної заяви [PERSON] з метою погіршення ділової репутації позивача втручається в виробничий процес та намагалась створити позивачу проблеми на роботі; [PERSON] незаконно утримує особисті речі та документи позивача, а також речі та документи третіх осіб, які були викрадені у позивача невідомими 29.05.2012 року. У зв'язку з діями [PERSON], як стверджує позивач, у нього виникли незаплановані витрати та йому було нанесено матеріальну та моральну шкоду. З метою відновлення свого порушеного права, позивач звернувся з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на спотворення [PERSON] дійсних фактів. В обґрунтування своїх заперечень відповідачі вказали, що після розірвання шлюбу між позивачем та його колишньою дружиною була досягнуто домовленості про те, що позивач проживатиме у [ADDRESS] та сплачуватиме всі комунальні платежі, а [PERSON] із двома дітьми - в квартирі [ADDRESS]. Проте позивач фактично проживав зі своєю новою дружиною у квартирі [ADDRESS]. Тому твердження позивача про витрати на оренду кімнати у квартирі своєї дружини відповідачі вважають безпідставними. [PERSON] разом із дітьми переїхала у квартиру [ADDRESS] котру повністю відремонтувала за власні кошти. У квартирі на вул. Гайдара залишились всі меблі та предмети побуту, квартира була в хорошому стані та не потребувала ремонту. У зв'язку з тяжким матеріальним становищем, знаючи, що квартира по вулиці Гайдара є вільною, [PERSON] запропонувала позивачу здавати квартиру в оренду. Відповідач зазначила, що позивач в квартирі на вул. Гайдара не проживав, перетворивши її на склад будівельних матеріалів. Їй та дітям довелось приводити квартиру в житловий стан. Ключі від квартири по вул. Гайдара позивач мав та міг ними скористатися. Щодо погіршення здоров'я позивача, відповідач вважає, що позивач мав проблеми зі здоров'ям ще будучи у шлюбі з нею. Згоди на будь-які ремонтні роботи в спірній квартирі, відповідачі як співвласники житла, позивачу не надавали. Ніяких перешкод йому в користуванні квартирою не здійснювали, [PERSON] майна не утримувала, моральної шкоди не наносила. Позивач має можливість проживати в спірної квартирі, але не робить цього, оскільки проживає з іншою дружиною, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Враховуючи викладені обставини, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог, представник відповідачів в судовому засіданні просила в позові відмовити у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 1984 по 1997 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають двох спільних синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Малиновського районного суду від 23.12.1997 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 3 липня 1996 року квартира [ADDRESS], загальною площею 58,7 кв.м належала усім членам родини [PERSON] у рівних частках. Згідно Договору дарування від 29 грудня 2010 року [PERSON] та [PERSON] подарували свої частки матері [PERSON] На момент розгляду справи позивачу [PERSON] належить ? частина квартири [ADDRESS], відповідачці [PERSON]- ? частини квартири. В 1994 році [PERSON] вступив до ЖБК «Малиновський-16» та йому була виділена на склад сімЧі чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Як визнають сторони, між ними після розірвання шлюбу була досягнута домовленість, згідно якої позивач проживатиме в [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] разом із дітьми [PERSON] та [PERSON] проживатимуть в [ADDRESS]. З квітня 1998 року по грудень 2010 року позивач самостійно користувався квартирою [ADDRESS] сплачував всі комунальні платежі. Відповідачка за свої кошти відремонтувала квартиру [ADDRESS], де проживає до теперішнього часу разом з двома синами. Відповідачі самостійно несуть усі витрати по утриманню квартири по [ADDRESS] підтримають її у належному технічному стані. Квартирою [ADDRESS] не користуються. Позивач не заперечував, що з січня 2011 року не сплачує витрати по утриманню спірної квартири і не бере участь в утриманні квартири [ADDRESS] де йому належить ? частка. Усі витрати несуть відповідачі. Також позивач не заперечував, що згоди на які-небудь ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS] відповідачі, як співвласники житла, йому не надавали. Усі ці обставини підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] - молодший син позивача та відповідачки. Також він пояснив, що згоди на які-небудь ремонтні роботи в спірній квартирі як співвласник житла позивачу не надавав, ніяких перешкод йому в користуванні квартирою мати не здійснювала. Батько має можливість проживати в спірної квартирі, але не робить цього, оскільки живе у фактичної дружини [PERSON] по [ADDRESS] За таких обставин, суд вважає, що стягнення з відповідачів витрат на утримання квартири [ADDRESS] суперечить загальним засадам цивільного законодавства - принципам справедливості та розумності, що встановлені ст. 3 ЦК України, а також вимогам ч.1 ст. 358 ЦК України, відповідно до яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. При цьому судом враховано, що позивачем не було представлено оригіналів документів щодо понесених витрат, пов*язаних з проведенням ремонтних робіт. З представлених суду копій не вбачається, де і які роботи здійснювались. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] пояснили, що надавали позивачу допомогу у виробництві ремонтних робіт без коштовно. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ч.2 ст. 64 ЦПК України, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 р. № 5 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", п. 5, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що позивачем не надано відповідних та належних доказів щодо неправомірних дій з боку відповідача [PERSON], що завдало йому матеріальної та моральної шкоди. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що він ніс незаплановані витрати по сплаті оренди на користь [PERSON], оскільки судом не встановлені факти перешкод з боку відповідачки [PERSON] в користуванні [PERSON] спірною квартирою. З пояснень позивача у судовому засіданні, пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивач має доступ до спірної квартири, але не проживає там у зв'язку з тім, що одна з трьох кімнат квартири захаращена його майном. У зв'язку с цім пояснення, допитаного у судовому засіданні свідка [PERSON] про те, що [PERSON] не мешкає у неї постійно, вона не знаходиться з ним у цивільному шлюбі та не планує реєструвати з ним шлюб, правового значення щодо розгляду справи не мають. За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог позивача про усунення перешкод з боку відповідача [PERSON] в користуванні належним майном, а саме квартирою [ADDRESS] Доводи позивача про те, що відповідачка [PERSON] без дозволу позивача використала його особисте майно та майно третіх осіб, втручається в виробничий процес та намагалась створити позивачу проблеми на роботі, незаконно утримує особисті речі та документи позивача, а також речі та документи третіх осіб, які були викрадені у позивача невідомими 29.05.2012 року, не нашли підтвердження належними та допустимими доказами, тому суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Таким чином, позивач в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б свідчили про неправомірність дії з боку відповідача. Відсутні посилання на підстави звільнення від доказування визначені у ст. 61 ЦПК України. При цьому, обставини на які вказує позивач, суд вважає ним недоведеними, чим не виконані вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. На підставі вище викладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено у повному обсязі. У разі відмови у задоволенні позову, відповідно до ч.1ст.88 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не підлягає стягненню або поверненню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed