Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

03 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить збільшити розмір аліментів та стягнути на свою користь з [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги в частині розміру, а саме просила стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку, зазначивши, що у відповідача змінилось матеріальне становище і його матеріальний стан значно покращився, крім того, визначена раніше рішенням суду сума аліментів не може задовольнити щоденні звичайні потреби дитини, відповідач добровільно не хоче збільшувати розмір аліментів. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що коштів на потреби дитини не вистачає у повному обсязі, відповідач ухиляється від добровільного збільшення розміру аліментів. У судовому засіданні відповідач уточненні позовні вимоги визнав, не заперечував сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі 1/4 частки. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 травня 2008 року Відповідача [PERSON] було зобов'язано сплачувати аліменти на мою користь на утримання дитини, [PERSON], в твердій грошовій формі в розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи з 25.03.2008 р. і до її повноліття. На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів з Відповідача є недостатньою для матеріального утримання дитини. Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, участі у додаткових витратах на дитину не приймає, аліменти сплачує регулярно. За період з 2008 року по теперішній часціни на харчові продукти, одяг, ліки, комунальні послуги та інші речі, які необхідні для утримання дитини, порівняно з часом винесення рішення суду про стягнення з Відповідача аліментів, значно виросли. Дитина бажає відвідувати різноманітні секції, має певні інтереси та бажає їх розвивати, та на це необхідні додаткові витрати. Сума, що була визначена судовим рішенням, недостатня для належного та необхідного утримання дитини. Згідно ч. 3ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, судом при вирішенні зазначеної вище справи було встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 06.10.2006 року народилась донька, [PERSON], яка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтв про народження. Відповідно п.23 Постанови пленуму Верховного суду України „Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.182 СК України, суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд враховує зміни матеріального та сімейного стану позивача, відповідача, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, у тому числі наявність у відповідача постійного доходу, інші вищенаведені обставини справи, встановлені судом, що мають істотне значення. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як встановлено судом, у відповідача змінився матеріальний стан, на даний час він офіційно працює, має постійний дохід, тому враховуючи встановлені по справі обставини, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, розмір аліментів судом може бути змінений, але з дати набрання рішенням чинності. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, наявні істотні обставини, які враховуються судом під час зміни розміру аліментів, тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки суд прийшов до висновку про зміну розміру аліментів, то підлягає поверненню виконавчий лист, який виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 26 травня 2008 року на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 25.03.2008 року до досягнення дитини повноліття. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial