Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом обґрунтовуючи тим, що 25 червня 2012 року [PERSON] оформив довіреність на право експлуатувати (керувати) та продати за ціну і на умовах на свій розсуд, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобіль марки AUDI 100, 1994 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Довіреність була видана [PERSON] строком на три роки, до 25 червня 2015 року та посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. Відповідач написав розписку про отримання від нього грошові кошти у розмірі 5500 дол. США за вказаний автомобіль. Після цього він одноосібно здійснював експлуатацію та догляд за автомобілем, фактично автомобіль перейшов у його власність. У січні 2015 року він вирішив продати автомобіль та звернувся до Білоцерківського РЕВ при УДАІ ГУ МВС України для зняття з реєстрації. Йому було повідомлено, що на автомобіль накладено арешт відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої районним відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції. Було порушено його право на користування належним йому майном. Відповідач оформив довіреність, якою надав право розпоряджатися, експлуатувати спірний автомобіль. Між ним та відповідачем під виглядом довіреності на право експлуатувати (керувати) та продати за ціну і на умовах на свій розсуд автомобіль, фактично був укладений договір купівлі-продажу. Були виконані умови та ознаки передбачені ст. 655 ЦК України для договору купівлі-продажу. Між ним та відповідачем був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володінні, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу на підставі якого відповідач передав у його власність автомобіль, а він прийняв його та сплатив за нього грошову суму визначену між сторонами. Довіреність була видана відповідачем виключено з метою приховання іншого правочину, а саме договору купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені довіреністю. Позивач просить визнати правочин, який було здійснено під час оформлення довіреності між [PERSON] та [PERSON] на право експлуатувати (керувати) та продати за ціну і на умовах на свій розсуд належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію [PERSON] виданого Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 03.04.2010 року, автомобіль марки AUDI 100, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київської області 03.04.2010 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. 25.06.2012 року, удаваним, вчиненого з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу марки AUDI 100, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; визнати право власності [PERSON] на автомобіль марки AUDI 100, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київської області 03.04.2010 року; зобовязати РВ ДВС Білоцерківського МРУЮ зняти арешт з автомобіля AUDI 100, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київської області 03.04.2010 року; судові витрати, а саме витрати на правову допомогу та судовий збір покласти на відповідача. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просить визнати правочин, який було здійснено під час оформлення довіреності між [PERSON] та [PERSON] на право експлуатувати (керувати) та продати за ціну і на умовах на свій розсуд належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію [PERSON] виданого Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області 03.04.2010 року, автомобіль марки AUDI 100, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київської області 03.04.2010 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. 25.06.2012 року, удаваним, вчиненого з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу марки AUDI 100, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; визнати право власності [PERSON] на автомобіль марки AUDI 100, 1994 року випуску, кузов № [NUMBER], д.н.з. [NUMBER] зареєстрований Білоцерківським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київської області 03.04.2010 року; судові витрати, а саме витрати на правову допомогу та судовий збір покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 58,60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 208,328,334 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно п.п. 2,8,40,42 Постанови Кабінету Міністрів України про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів від 07 вересня 1998 року № 1338 цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків. Зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. У разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації". Судом дослідженні: Розписка [PERSON] від 25.06.2012 року; Копія довіреності від 25.06.2012 року посвідчена приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І.; Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 04.02.2015 року; Договір № 16-02/15 про надання правової допомоги адвокатом від 16.02.2015 року та довіреність від 16.02.2015 року; Свідоцтво про реєстрацію ТЗ, д.н.з. [NUMBER], за [PERSON]; Копія оголошення з варістю автомобіля; Поліс № АС/1160300, № АВ/4340422 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Судом встановлено, що згідно довіреності посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. від 25 червня 2012 року [PERSON] уповноважив [PERSON] на право експлуатувати (керувати), та продати за ціну і на умовах на свій розсуд, належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] автомобіль марки AUDI 100, 1994 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Довіреність була видана [PERSON] строком на три роки, до 25 червня 2015 року. Відповідач надав розписку про отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 5500 дол. США за вказаний автомобіль, який передається на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. від 25 червня 2012 року. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, при передачі спірного автомобіля позивачу, автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за відповідачем [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. З часу придбання спірного автомобіля, позивач до органів ДАІ з приводу реєстрації придбаного автомобіля не звертався. Суду не надані належні та допустимі докази (не доказано) правомірність придбання позивачем транспортного засобу, яка б підтверджувалася документами, зазначеними у п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів від 07 вересня 1998 року № 1338. Суду не надані належні та допустимі докази (не доказано) укладення між сторонами договору купівлі-продажу у письмовій формі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] передав позивачу автомобіль, документи на нього та ключі, наділивши позивача певними, зазначеними у довіреності від 25.06.2012 р. повноваженнями щодо автомобіля. Ні з довіреності від 25.06.2012 р., ні з розписки від 25.06.2012 р. не витікає, що відповідач продав автомобіль позивачу. Суду не надані належні та допустимі докази, для визнання права власності позивача на вказаний автомобіль. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки визнання ним позову не відповідає дійсним обставинам справи, суперечить законодавству. Відповідно до ст.ст. 1,10,11 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі до ст.ст. 3,4 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 6) справедливість, добросовісність та розумність. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд вважає у задоволені позову слід відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 3,4,208,328,334 ЦК України, п.п. 2,8,40,42 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів,

Outcome: dismissed