Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

02.01.2020 року головний лікар МОПЛ №1 звернувся до суду із заявою про надання дозволу на примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що [PERSON] доставлена сином [PERSON] та донькою з направленням ДПВ у зв`язку з агресивною поведінкою хворої, відмовою від їжі і води, останні два тижні постійно читала молитвослов, не реагувала на піклування з боку родичів, довела себе до виснаженого стану, чим становить загрозу для власного життя та здоров`я. Представники заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити, оскільки хвора не в змозі адекватно оцінювати оточуючу дійсність та власними діями - відмовою від їжі та води становить загрозу для власного життя, адже стан здоров`я є загрозливим для її життя. Хвора [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти вимог заяви, вважає себе здоровою людиною.Визнає, що п`ять днів не приймала їжу та воду, але це зумовлено дотримання релігійного посту, крім того вона чекала на спасителя- [PERSON] , який повинен був припинити її голодування. Зазначила, що їй відомо, що ця людина померла, проте вона все одно вважає, що він не зовісім помер та може до неї прийти. При цьому вона з ним не знайома, але вірить у його відвідування. Не заперечує, що вважає, що за нею слідкують органи влади. Вважає, що це діти роблять спеціально, щоб зробити її недієздатною та заволодіти її майном. Просила відпустити її додому, адже в лікарні неналежні умови, а влома обіцяла відновити примання їжі та води. Законні представники хворої - син та донька, а також мати хворої [PERSON] у судовому засіданні підтримали вимоги заяви, зазаначивши, що стан матері наразі становить небезпеку для її здоров`я, оскільки відмова від їжі та води призвела до того, що вона не може самостійно підвестися з ліжка майже не розмовляє, відмовляється від будь-якої турботи та спілкування та чекає на вигаданого спасителя-чоловіка. Їм дуже важко спостерігати за повільним та неухильним погіршенням стану здоров`я матері, що може призвести лдо її смерті, а самі вони з нею впоратися та вмовити лікуватися не можуть. Прокурор в судовому засіданні вважав заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, але на строк не більше трьох місяців. Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9,10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді та двох присяжних. Частиною 1 ст. 127 Конституції України передбачено, що правосуддя здійснюють професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні. У відповідності до ч. 4 ст. 129 Конституції України судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи заяви та матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В силу ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. За приписами ч. 2 ст. 341 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основположних свобод , ратифікованоої ЗУ від 17.07.1997 року ( далі-Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У рішенні ЛКК МОПЛ від 02.01.2020 року вказано, що хвора [PERSON] , [INFO] , хворіє психічно з 2014 р. стала замкнутою, припинила спілкуватися із оточуючими, вказувала, що в неї чоловік-міліонер, який чекає її в Англії , він вирішить всі її проблеми, а також проблеми з владою, яка її переслідує, ставить жучки в ванній кімнаті, за неї слідкує СБУ, намагаються її вбити за те, що вона є «спадкоємицею по крові» династії Рюриковичів та Романових . Родичів вважає холопами, які мають їй прислуговувати. В 2015 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні у даній лікарні В 2019 р. психічний стан значно погіршився, неодноразово оглядалася психіатрами, введена в групу спостереження, , як хвора х тяжким психічним розладом (ТПР), яка категорично відмовляється від лікування, протягом останнього року двічі направлялася на лікування, але за рішенням суду від 12.03.19 р. і 15.07.19 р. було відмовлено у лікуванні. На сьогоднішній день психічний стан хворої є загрозою для життя, у зв`язку з чим, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку в необхідності примусової госпіталізації хворої. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу, за своїм психічним станом не може дати згоди на добровільне стаціонарне лікування, становить небезпеку для власного здоров`я та життя , тобто для себе , за такого, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому , з огляду на пояснення самої хворої, її родичів, та насамперед лікарів, суд вважає за достатнє надати дозвіл на її примусову госпиталізацію на строк один місяць .

Outcome: approved