Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого вказав наступне. [PERSON] являється користувачем мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» абонентський номер [NUMBER] . На правовідносини споживача та оператора застосовується заборона змінювати умови надання телекомунікаційних послуг, передбачена п.2.9 Порядку реєстрації абонентів, яка стосується абонентів, які пройшли реєстрацію в оператора телекомунікацій. 17.07.2021р. у звичайному вигляді та підписаному електронним ключем оператору направлено електронним відправленням звернення, в якому споживач, відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», п.8 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про телекомунікації», п.п.32,35,39 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», просив надати інформацію про вартість телекомунікаційних послуг (за одиницю часу (секунда, хвилина), обсягу даних (кілобайт, мегабайт), кількість повідомлень, сеансів зв`язків. 17.08.2021р. на електронну адресу позивача надійшов лист без вихідного номера, підписаний начальником відділу каналів кореспонденції з клієнтами ПрАТ «Київстар» Пусєвим С.С., підпис якого підтверджується сертифікатом 947473.doc.p7s. Позивач вважає вказаний лист нікчемним, оскільки не може бути доказом виконання обов`язку відповідача, визначеного нормами матеріального права, так як у листі не вказується звернення позивача від 17.07.2021р., на яке надається відповідь, не містить жодної відповіді на питання вказані у зверненні від 17.07.2021р. Вказаний лист не містить посилання на Закон і викладення мотивів відмови, а підписання відповіді начальником відділу каналів кореспонденції з клієнтами ПрАТ «Київстар» Пусєвим С.С., суперечить ч. 3.4 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» та ч. 12 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги». Позивач вважає, що ненадання запитуваної інформації, відповідач фактично позбавив його права користування телекомунікаційними послугами. Позивач просить визнати незаконними дії ПрАТ «Київстар» щодо відмови у наданні інформації про вартість телекомунікаційних послуг (за одиницю часу (секунда, хвилина), обсягу даних (кілобайт, мегабайт), кількість повідомлень, сеансів зв`язку, за його зверненням від 17.07.2021р., зобов`язати ПрАТ «Київстар» негайно надати позивачу інформацію про вартість телекомунікаційних послуг (за одиницю часу (секунда, хвилина), обсягу даних (кілобайт, мегабайт), кількість повідомлень, сеансів зв`язку, за його зверненням від 17.07.2021р. Також, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 30 000 грн., так як відповідач своїми діями допустив протиправну бездіяльність, внаслідок чого позивач змушений звертатись до суду. Позивач стверджує що таким чином відповідач завдав йому немайнової шкоди, а саме у позивача порушились стосунки з оточуючими людьми, порушились нормальні життєві зв`язки, витрачання сил для відновлення свого порушеного права. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача кошти на відшкодування витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1303 грн., так як він витратив свій час та матеріальні ресурси на підготовку матеріалів до суду. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.09.2021 року розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки позивач помилково посилається на те, що відповідач в порушення Закону України «Про звернення громадян» не надав відповіді на його звернення, не зазначив мотивів відмови та не роз`яснив порядок оскарження відповіді на звернення позивача від 17.07.2021р. Відповідачем було надано відповідь, що підтверджується роздрукуванням відповідних електронних доказів, які записано на компакт-диск, який додано до цього відзиву. Позивач у позовній заяві безпосередньо підтверджує, що отримував вказаний лист. Одночасно, всі розшифрування за номером телефону доступні позивачу в системі самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті або встановленому додатку на кінцевому обладнанні. Позивач помилково тлумачить п. 16 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про телекомунікації», оскільки вказана норма прямо не зазначає способу надання розшифрування, а також прямо пов`язує спосіб розшифрування із технічними можливостями обладнання телекомунікаційної мережі. Всі розшифрування за номером позивача доступні йому в системі самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті або встановленому додатку на кінцевому обладнанні. Крім того, позивач систематично зловживає процесуальними правами, оскільки станом на теперішній час в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області, Шевченківського районного суду м.Києва, відповідних судів апеляційної інстанції та КЦС ВС перебуває близько 20 справ за однотипними позовами [PERSON] до ПрАТ «Київстар». Позивач помилково стверджує, що на правовідносини споживача та оператора застосовується заборона змінювати умови надання телекомунікаційних послуг, що передбачена п. 2.9 Порядку реєстрації абонентів, яка стосується абонентів, які пройшли реєстрацію в оператора телекомунікацій, однак вказаний пункт не містить абсолютну заборону оператору змінювати тарифний план без згоди зареєстрованого абонента, оскільки відповідне обмеження стосується лише зміни тарифного плану під час процесу реєстрації. Також, відповідач заперечує проти стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., так як позивач не надає жодних доказів ані на користь самого факту існування моральної шкоди, ані з метою обґрунтування її розміру, що суперечить ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Заявлений позивачем розмір судових витрат не відповідає вимогам ст.133 ЦПК України, а тому в цій частині відповідач також просить відмовити. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що відзив відповідача належно не обґрунтований та не підтверджений доказами, а зазначені у відзиві твердження не відповідають обставинам справи. Відмова в наданні інформації відповідача переслідує мету позбавлення позивача доказів для оскарження незаконності припинення надання телекомунікаційних послуг. Третя особа - громадська організація «Проти придурків та ідіотів» своїм правом щодо надання пояснень не скористалась. У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Суд, матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є користувачем мобільного телефонного зв`язку ПрАТ «Киїстар» з абонентським номером [NUMBER] . 17.07.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації про вартість телекомунікаційних послуг (за одиницю часу (секунда, хвилина), обсягу даних (кілобайт, мегабайт), кількість повідомлень, сеансів зв`язку. 17.08.2021р. за ПрАТ «Київстар» надано відповідь [PERSON] , в якій вказано, що абоненти Компанії мають можливість перевіряти нарахування по всім з`єднанням з абонентського номера та замовленні послуги у системі самообслуговування «Мій Київстар» на відповідному веб-сайті або встановленому додатку на кінцевому обладнанні. Правовідносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та абонентами регулюються Порядком реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, затвердженого Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку від 28.11.2017 № 607, Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012р. за № 295, Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до п.12 Порядку реєстрації абонентів, які отримують телекомунікаційні послуги без укладення договору в письмовій формі, затвердженого, вбачається, що під час реєстрації абонента в оператора, провайдера телекомунікацій забороняється без згоди абонента змінювати умови укладеного між ними договору про надання телекомунікаційних послуг, у тому числі змінювати умови надання телекомунікаційних послуг, скорочувати чи змінювати їх перелік, тарифи, тарифні плани на послуги, умови і порядок оплати послуг, перетворювати внесені на особовий рахунок абонента кошти в бонуси, бали тощо. Згідно з ч.1, 2 ст.63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги. Частиною 1 ст.32 Закону України « Про телекомунікації» передбачено, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг, зокрема, мають право на: вільний доступ до телекомунікаційних послуг; вибір оператора, провайдера телекомунікацій; вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг. Згідно з п.65 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012р. за № 295, вартість послуг залежить від їх переліку, тарифів на них, умов оплати та обсягу наданих послуг, інших умов, визначених законодавством та договором. Умови надання телекомунікаційних послуг Приватного акціонерного товариства «Київстар» оприлюднені на офіційному сайті відповідача. Відповідно до п.16 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про телекомунікації» визначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв`язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку. Телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають. Таким чином, всі розшифрування за номером 0970572952 доступні позивачу в системі самообслуговування «Мій Київстар» та відповідному сайті ПрАТ «Київстар» або на встановленому додатку на кінцевому обладнанні, про що й було повідомлено позивача у відповіді на його звернення від 17.07.2021р. Відповідно до ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Аналізуючи вищевикладене та враховуючи те, що позивачем не надано будь-яких доказів на обґрунтування позовних вимог, не доведено обставини на які посилається позивач, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Статтями 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності. Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Між тим, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку позивач оцінив у розмірі 30000,00 грн., що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Крім цього, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про зобов`язання ПрАТ "Київстар" розглянути звернення в установленому законом порядку, яка задоволенню не підлягають, а тому суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскільки позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Київстар», третя особа - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, залишено без задоволення, кошти в розмірі 1303,00 грн також не підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed