Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до ДП «Харківський державний цирк імені Ф.Д. Яшинова» про визнання незаконною відмови у нарахуванні та виплаті йому матеріальної допомоги на оздоровлення за заявою від 26.07.2016, просив стягнути з відповідача матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 11352,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з 01 березня 2004 року по 21 листопада 2016 року він перебував у трудових відносинах з ДП «ХДЦ імені Ф.Д. Яшинова». 26 липня 2016 року позивач звернувся до роботодавця з письмовою заявою про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення (лікування) в порядку частини третьої статті 29 Закону України «Про культуру». Відповідач в особі генерального директора безпідставно відмовив позивачу у наданні матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, а з урахуванням надбавки за складність та напруженість у розмірі 50% посадового окладу та надбавки за звання «Заслужений працівник культури України» у розмірі 20% посадового окладу, на суму 11 352,60 грн. Таку відмову у наданні матеріальної допомоги на оздоровлення (лікування) вважає незаконною, зазначає, що з заявою про надання матеріальної допомоги він звернувся 26 липня 2016 року, а з посади був звільнений 22 листопада 2016 року. Тобто, на момент звільнення та при проведенні повного розрахунку відповідач не виплатив належну йому матеріальну допомогу на оздоровлення. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову з посиланням на те, що адміністрацією ДП «Харківський Державний цирк імені Ф.Д. Яшинова» у 2015-2016 році матеріальна допомога виплачувалась, виходячи із фінансових можливостей підприємства, лише тим працівникам, які звернулись за допомогою, у зв`язку із крайньою необхідністю. Позивач із заявою про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань (передбаченою умовами колективного договору) у 2015-2016 роках не звертався. Позивачем була надана заява «про надання матеріальної допомоги на лікування як інвалідові 2-ї групи, відповідно до чинного законодавства», на яку позивач в подальшому посилається як на заяву про надання матеріальної допомоги на оздоровлення, що не відповідає дійсності. За результатами перевірки, проведеної в січні 2017 року ГУ Держкомпраці у Харківській області за зверненням позивача, порушення законодавства про працю та умов колективного договору адміністрацією ДП «Харківський Державний цирк імені Ф.Д. Яшинова» у відношенні [PERSON] не встановлено. Підстава для надання матеріальної допомоги на лікування особам, яким встановлена група інвалідності, не передбачена законодавством та локальними нормативними актами. З заявою про надання матеріальної допомоги на оздоровлення позивач не звертався.Також відповідач посилається на те, що надання матеріальної допомоги, в тому числі на оздоровлення у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання є правом, а не обов`язком роботодавця. Проте з такою заявою позивач не звертався. Підстава надання матеріальної допомоги на лікування, особам, яким встановлено групу інвалідності ст. 29 Закону України, на яку посилається позивач, не передбачено. Крім того, посада позивача не відноситься до переліку працівників державних та комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів, які мають право на доплату за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, як це закріплено в Постанові КМУ № 1026 від 09.12.2015 «Питання виплати працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів доплати за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань». Просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки позивач не мав права на отримання «матеріальної допомоги на лікування як інвалід другої групи відповідного до чинного законодавства», та не навів належних та допустимих доказів наявності такого права. Від третьої особи - [PERSON] відзив на позовну заяву, в якій він зазначив, що відповідно до результатів перевірки ГУ Держкомпраці у Харківській області, проведеної у січні 2017 року, порушення законодавства про працю та умов колективного договору адміністрацією ДП «Харківський Державний цирк імені Ф.Д. Яшинова» у відношенні [PERSON] не встановлено. Надання матеріальної допомоги, в тому числі на оздоровлення у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання є правом, а не обов`язком роботодавця і у 2015-2016 роках матеріальна допомога виплачувалась, виходячи із фінансових можливостей підприємства, лише тим працівникам, які звернулись за допомогою. Посада позивача не відноситься до переліку працівників державних та комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів, які мають право на доплату за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, позивач не має права на отримання «матеріальної допомоги на лікування як інвалід другої групи відповідного до чинного законодавства» за його заявою від 26.07.2016, оскільки такий вид матеріальної допомоги законодавчо не передбачений. Просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. 24.02.2017 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова (суддя Сорока О.П.) було відкрито провадження у справі і призначено справу до судового розгляду. Рішенням від 21.03.2017 у задоволенні позову відмовлено. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Харківської області апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення суду від 21.03.2017 - без змін. 10.01.2019 постановою Верховного Суду скасовано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.03.2017 та ухвала апеляційного суду Харківської області, справу направлено на новий розгляд. 27.02.2019 ухвалою Червонозаводського суду справа прийнята до провадження і призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На виконання ухвали суду надійшли відзив на позовну заяву від відповідача та третьої особи. Позивач [PERSON] надав заперечення на відзив, в якому зазначив, що право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення підлягає захисту в незалежності від відсутності бюджетних коштів чи відсутності право на її отримання. Звернув увагу, що предметом позову є порушене право позивача на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення. 25.10.2019 постановлено Червонозаводським районним судом м. Харкова постановлено ухвалу про перехід від розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін до розгляду справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін, враховуючи заяву представника відповідача. Одночасно ухвалою суду від сторін витребувано докази на підтвердження підстав виплати або невиплати у 2014-2015 роках [PERSON] матеріальної допомоги, щодо підтвердження підстав для невиплати матеріальної допомоги у 2016 році за заявою [PERSON] від 26.07.2016. 19.12.2019 сторони, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач у своїй заяві наполягав на задоволенні вимог, вважав, що відмова у наданні матеріальної допомоги є незаконною. Представник відповідача та третя особа зазначають, що підставою для відмови у задоволенні заяви [PERSON] від 26.07.2019 стало те, що надання матеріальної допомоги на лікування, як інваліду 2 групи не передбачено. На підставі наданих сторонам доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. З 01 березня 2004 року [PERSON] працював на посаді директора-розпорядника ДП «ХДЦ імені Ф. Д. Яшинова». Під час роботи [PERSON] на посаді директора-розпорядника ДП «Харківський державний цирк імені Ф.Д. Яшинова», 26.07.2016 він звернувся із заявою, в якій зазначив: «Прошу надати мені матеріальну допомогу на лікування, як інваліду другої групи, згідно із чинним законодавством. Протягом попередніх двох років (2014 та 2015) я не отримував ні матеріальної допомоги, ні премії». Відповідно резолюції позивачу було відмовлено в наданні матеріальної допомоги за наведеною заявою, із зазначенням відмітки, що матеріальна допомога була надана у 2014 році (а.с.19). Одночасно [PERSON] 26.07.2016 надана заява про надання щорічної відпустки строком на 30 днів як інвалідові 2-ї групи з 1 серпня 2016 року ( а.с. 20), яка була надана йому, що підтверджується даними наказу від 26.07.2016 за № 123- від. Відповідно до наказу № 136-п від 21.11.2016 (а.с.21) [PERSON] звільнений з посади директора-розпорядника ДП «Харківський державний цирк імені Ф.Д.Яшинова» у зв`язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП. 19.12.2016 [PERSON] звернувся до ГУ Держпраці у Харківській області щодо порушень законодавства про працю відповідачем, в тому числі із приводу відмови у наданні йому матеріальної допомоги. Листом № Х-891/02.02/12-14/382 від 18.01.201 (а.с.6-12) в.о. начальника ГУ Держпраці у Харківській області [PERSON]. повідомлено про відсутність порушень трудового законодавства ДП «Харківський державний цирк імені Ф.Д.Яшинова». Так, у листі зазначено, що колективним договором між адміністрацією та трудовим колективом ДП «Харківський державний цирк імені Ф .Д . Яшинова » на 2014-2017 роки передбачені умови та порядок здійснення виплат матеріальної допомоги працівникам цирку, а саме: - відповідно до п. 6.1.5 надбавки, доплати, премії, винагороди та інші заохочувальні, компенсаційні та гарантійні виплати передбачено здійснювати з урахуванням вимог ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ст. 98 КЗпПУ, наказу Міністерства культури і туризму України "Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки" від 18.10.2005 №745 (далі Наказ №745), Колективного договору, інших законодавчих актів та виходячи із фінансових можливостей підприємства; - відповідно до п. 6.2.9 преміальні заохочення (винагороди) та надання матеріальної допомоги працівникам Цирку застосовуються згідно з діючим законодавством України та Положенням про преміювання та матеріальну допомогу, розробленим і затвердженим адміністрацією і Профспілковим комітетом. Виплата преміальних заохочень (винагороди) та надання матеріальної допомоги здійснюється за наявності коштів. Згідно з п. 6.1 Положення про преміювання та матеріальну допомогу працівникам Цирку, матеріальну допомога, в тому числі на оздоровлення, надається відповідно до Наказу №745, а саме: в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання у межах наявних коштів на оплату праці. Згідно з п.п. б) п.3 Наказу №745, керівникам організацій культури надано право в межах фонду заробітної плати надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік. У вищенаведеному листі ГУ Держпраці у Харківській області зазначено, що з заявами про надання матеріальної допомоги на оздоровлення під час надання щорічної відпустки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань позивач протягом 2015-2016 років. не звертався. Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею другою Закону України «Про оплату праці» визначена структура заробітної плати, відповідно до якої основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або, які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Як визначено в ст. 10 КЗпП колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Колективним договором, укладеним на ДП «ХДЦ імені Ф . Д . Яшинова » на 2014-2017 роки передбачені умови та порядок здійснення виплат матеріальної допомоги працівникам цирку, а саме відповідно до пункту 6.1.5 надбавки, доплати, премії, винагороди та інші заохочувальні, компенсаційні та гарантійні виплати передбачено здійснювати з урахуванням вимог статті 15 Закону України «Про оплату праці», статті 98 КЗпП України, наказу Міністерства культури і туризму України «Про впорядкування умов оплати праці працівників культури на основі Єдиної тарифної сітки» від 18 жовтня 2005 року №745, колективного договору, інших законодавчих актів та виходячи із фінансових можливостей підприємства. Пунктом 6.2.9 колективного договору ДП «ХДЦ імені Ф. Д. Яшинова» на 2014-2017 роки передбачено застосовувати преміальні заохочення та надання матеріальної допомоги працівникам цирку згідно з діючим законодавством України та положеннями про преміювання та матеріальну допомогу, розробленим і затвердженим адміністрацією і Профспілковим комітетом. Виплату преміальних заохочень та надання матеріальної допомоги здійснювати лише при наявності коштів. У п. 6.1 Положення про преміювання та матеріальну допомогу працівникам ДП «Харківський державний цирк імені Ф.Д. Яшинова» зазначено, що враховуючи фінансові можливості Підприємства, надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання у межах наявних коштів на оплату праці. Згідно додатку до фінансового плану витрат на 2016 рік ДП «Харківський державний цирк імені Ф.Д. Яшинова» (а.с.112) кошти на виплату матеріальної допомоги за рахунок бюджетних коштів не передбачались. Відповідно до частини другої статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається у положенні про надання матеріальної допомоги, що є додатком до колективного договору. Виплату матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам бюджетної сфери передбачено Законами України, постановами Кабінету міністрів України та іншими нормативно-правовими актами. Умовою виплати допомоги на оздоровлення є факт надання працівникові щорічної відпустки (або її частини). Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про культуру» працівники у сфері культури, педагогічні працівники закладів освіти сфери культури, які працюють у державних і комунальних закладах культури, мають право на допомогу для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах і порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році норми і положення частини третьої статті 29 Закону України «Про культуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 29 Закону України « Про культуру» зазначено, що заробітна плата працівника у сфері культури, педагогічного працівника закладу освіти сфери культури складається з посадового окладу (тарифної ставки), надбавки за почесне звання, доплат за науковий ступінь, вислугу років залежно від стажу роботи в державних і комунальних закладах культури, закладах освіти сфери культури, інших надбавок та доплат, премій, винагород за творчу діяльність, передбачених законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України « Про культуру» зазначено, що працівники у сфері культури, педагогічні працівники закладів освіти сфери культури, які працюють у державних і комунальних закладах культури, мають право на допомогу для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, а також на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та доплату за вислугу років у розмірах і порядку, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Працівники клубних закладів державних комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів мають право на виплату допомоги на оздоровлення (постанова Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1026 «Питання виплати працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів доплати за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань»). У підпункті 2 пункту 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів за переліком посад згідно з додатком виплачується допомога для оздоровлення під час надання щорічної відпустки в межах фонду оплати праці, затвердженого на відповідний рік, у розмірі посадового окладу (ставки заробітної плати). У пункті 26 рішення Європейського Суду з прав людини від 08 листопада 2005 у справі «Кечко проти України» зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що посада позивача не входить до виключного переліку посад, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1026 «Питання виплати працівникам державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів доплати за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань». Так, відповідно до Додатку до зазначеної постанови, яким визначено перелік посад працівників державних і комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів, які мають право на виплату доплати за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, до нього входять: директор (завідувач) клубного закладу, парку культури та відпочинку, центру (будинку) народної творчості, центру культури та дозвілля, іншого культурно-освітнього центру, його заступники; завідувач філіалу (центру), атракціону, театру (літнього), його заступники; начальник (завідувач) відділу (сектору) з основних видів діяльності, його заступники. Перелік основних робіт, які властиві тій або іншій посаді, визначається відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336 та Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 1 Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності), затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 29.10.2007 № 58. Довідник є нормативним документом, обов`язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності, та забезпечує єдність у визначенні кваліфікаційних вимог щодо певних посад. Відповідно до п. 1 «Директор (начальник, інший керівник підприємства)» Розділу «Керівники» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, який затверджено Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.2004 № 336 та п. 33 «Директор -розпорядник» Розділу 1 Керівники вищого рівня управління підприємствами Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (Випуск 1 Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності), затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 29.10.2007 N 58, перелік завдань, визначений та обов`язків за посадою директор-розпорядник, входить до переліку робіт, визначених за посадою директора підприємства. Отже наведене дозволяє дійти висновку, що право на виплату допомоги на саме оздоровлення підлягає реалізації і захисту, незважаючи на те, чи передбачені кошти на це у бюджеті; відсутність бюджетних асигнувань на відповідні виплати у фінансовому плані відповідача не звільняє останнього від відповідальності за ненадання передбаченої законом матеріальної допомоги, що спростовує посилання відповідача на те, що кошти на виплату матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для соціально-побутових потреб не були передбачені Планом фінансових витрат на 2016 рік ДП «Харківський державний цирк імені Ф.Д. Яшинова». Тому наведені представником відповідача та третьою особою в обґрунтування заперечень доводи про відсутність фінансування та про те, що посада позивача не відноситься до переліку працівників державних та комунальних клубних закладів, парків культури та відпочинку, центрів (будинків) народної творчості, центрів культури та дозвілля, інших культурно-освітніх центрів, які мають право на доплату за вислугу років, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань - безпідставні. Суд, відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами, або витребуваними судом, доказів. Судом встановлено, що позивач одночасно з заявою про надання йому відпустки 26.07.2016 звернувся з заявою про надання йому допомоги на лікування, як інваліду 2 групи. В додаткових поясненнях представники відповідача та третьої особи зазначили, що з заявою про надання матеріальної допомоги для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі посадового окладупозивач [PERSON] не звертався. Надання матеріальної допомоги на лікування, як інваліду 2 групи, ст. 29 Законом «Про культуру» - не передбачено. Тобто, з письмових пояснень відповідача та третьої особи - директора [PERSON]., вбачається, що підставою для відмови у наданні допомоги є відсутність права на отримання допомоги на лікування, як інваліду 2 групи. На підставі ухвали суду представником відповідача надана копія заяви [PERSON] від 05.02.2014 про надання матеріальної допомоги для поліпшення соціально - побутових умов. Відповідно до наданої суду копії наказу № 125-к від 15.12.2014 [PERSON] надана матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових потреб у розмірі 5112, 00 грн. і підтвердження щодо зарахування матеріальної допомоги на картковий рахунок позивача. За повідомленням представника відповідача, у 2015 році [PERSON] з заявами про надання матеріальної допомоги не звертався. Таким чином, як вбачається з даної заяви, [PERSON] був обізнаний про види матеріальної допомоги, які надавалися працівникам ДП «Харківській державний цирк ім. Яшинова». Як зазначає позивач, ним під час оформлення заяви про надання матеріальної допомоги на оздоровлення помилково було зазначено «…надати матеріальну допомогу на лікування…», замість правильного зазначення назви матеріальної допомоги « ..надати матеріальну допомогу на оздоровлення…». Проте, як було встановлено судом, позивач [PERSON] до 26.11.2016 перебував у трудових відносинах з відповідачем, йому було відомо про відмову у задоволенні його заяви, проте доказів того, що він звертався до керівництва відповідача з заявою про надання саме матеріальної допомоги для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, відповідно ч. 3 ст. 29 Закону України « Про культуру», або про те, що ним було допущено описку - суду не надано. Судом встановлено, що предметом розгляду керівництва ДП «Харківській державний цирк ім. Яшинова» була саме заява про надання матеріальної допомоги на лікування, як інваліду 2 групи і [PERSON] було відмовлено у наданні матеріальної допомоги саме на лікування, як інваліду 2 групи, на підставі поданої ним 26 липня 2016 року заяви. Надання матеріальної допомоги для оздоровлення під час надання щорічної відпустки у розмірі посадового окладу та надання матеріальної допомоги на лікування, як інваліду 2 групи не є тотожними. Так, матеріальна допомога на лікування є одним із видів нецільової допомоги, що має разовий характер і носить індивідуальний характер. Тому, суд, з врахуванням наведеного, а також положень колективного договору ДП «ХДЦ імені Ф. Д. Яшинова» на 2014-2017 роки вважає, що надання саме допомоги на лікування є правом, а не обов`язком роботодавця. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Щодо поновлення строків позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. [PERSON] повинен був дізнатися про відмову у виплати йому матеріальної допомоги при ознайомлені з наказом про надання відпустки за його заявою від 26.07.2016 та при отриманні заробітної плати у серпні 2016. Крім того, 22.11.2016 [PERSON] був звільнений та з ним проведений остаточний розрахунок, а 19.12.2017 він звернувся із скаргою до ГУ Держпраці у Харківській області щодо відмови у наданні йому матеріальної допомоги, що свідчить про обізнаність позивача з приводу порушеного, на його думку, права. Таким чином суд дійшов висновку про порушення позивачем 3-місячного строку звернення до суду. Посилання позивача та представника позивача на не порушення позивачем строку звернення до суду, у зв`язку з тим, що про порушення свого права від дізнався лише після ознайомлення з матеріалами перевірки ГУ Держпраці у Харківській області та клопотання про поновлення строку звернення є взагалі суперечними. Поважних причин пропуску строку позивач не навів. Відповідно п.4 Постанови ПВСУ № 8 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску строків звернення до суду. Оскільки при пропуску тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи і обов`язки сторін. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставності, строки позовної давності не застосовуються. На підставі ЗУ «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору при зверненні з позовом щодо порушення трудових прав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed