Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в Трускавецький міський суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - служба у справах дітей Трускавецької міської ради про втрату права користування житловим приміщенням членами сім'ї, які вибули. Свої вимоги мотивував тим, що до 2002 року його колишня дружина [PERSON] та донька [PERSON] проживали разом із ним в квартирі [ADDRESS], яка дісталася йому в спадок від його матері. В 2002 році після розірвання шлюбу його колишня дружина та донька виїхали на постійне місце проживання в м.Харків, де проживають у квартирі [ADDRESS]. В 2005 році, після закінчення середньої школи у м. Харкові, вона поступила на стаціонарну форму навчання до Харківського національного фармацевтичного університету, де отримала диплом за спеціальністю «клінічна фармація». 06.08.2010 року у м. Харків вона вийшла заміж, після чого разом із чоловіком [PERSON] до 2013 року проживала в м. Полтава за місцем служби чоловіка. 05.01.2011 року [PERSON] у м. Харкові народила дочку [PERSON]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 07.05.2013 року (справа 643/3431/13-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розлучення його донька та внучка фактично проживають у квартирі [ADDRESS], яка належить її матері [PERSON]. З 2008 року відповідачка зареєстрована у його квартирі. Після народження у 2011 році внучки він, за проханням відповідачки, зареєстрував внучку у своїй квартирі. 08.11.2013 року відповідачка без його відома виготовила технічний паспорт, експлікацію та інші документи на квартиру [ADDRESS] та без його відома мала намір приватизувати квартиру на себе. Також 10.12.2013 року відповідачка звернулася до Трускавецького міського суду із позовом про встановлення порядку користування квартирою, зміну договору найму, відкриття особового рахунку. Підтвердженням відсутності його доньки та внучки за місцем його реєстрації є акти ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс» від № 45 від 30.12.2013 року, № 22 від 03.02.2014 року, № 87 від 05.05.2014 року та відповіддю відділу ДВС Трускавецького міського управління юстиції на запит Трускавецького міського суду від 28.04.2014 року про те, що заборгованість по комунальним та іншим платежам, які було сукупно скеровано до нього та [PERSON], було стягнуто особисто з нього. Відтак просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартиру [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просила відмовити в задоволенні позову, оскільки ні вона, ні дитина не мають іншого постійного місця проживання, на даний час вона працює в м. Києві, орендує квартиру, вирішує питання щодо переведення дитини в дитячий садок у м. Києві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - служби у справах дітей Трускавецької міської ради в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, оскільки немає доказів того, що малолітня [PERSON] володіє іншим житлом, а тому задоволення позову призведе до порушення прав дитини. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, посилаючись на те, що відповідачка та її дочка іншого житла не мають, спірним житлом цікавляться, однак в квартирі не проживають, оскільки у відповідачки конфліктні відносини з своїм батьком - позивачем по справі. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він проживає у одному під'їзді з [PERSON] Останній раз відповідачку з дитиною він бачив приблизно три роки назад, саме тоді [PERSON] запросив його подивитися на внучку. Також відповідачка приїжджала минулого року. Як йому відомо з слів позивача [PERSON] не чинить жодних перешкод дочці та внучці в користуванні квартирою. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він проживає у одному під'їзді з [PERSON] Відповідачку він бачив приблизно в 2013 році і вона проживала в Трускавці приблизно місяць. [PERSON] йому казав, що його дочка та внучка разом із ним у квартирі не проживають. Заслухавши позивача, представника третьої особи, прокурора, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 8,1 кв.м., 11,5 кв.м., 13,7 кв.м., кухні, ванної, туалету, коридору, балкону, загальна площа квартири становить 53,1 кв.м. зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира перебуває у комунальній власності. Позивач (основний квартиронаймач) просить визнати [PERSON] (дочку) та [PERSON] (внучку) такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартиру [ADDRESS] у зв'язку з вибуттям їх на інше постійне місце проживання. Конституцією України (ст.47) передбачено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами. Статтею 107 ЖК України передбачено, що наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. У п. 11 вищевказаної постанови зазначено, що відповідно до ст.107 ЖК України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Особи можуть бути визнані на підставі ст. 107 ЖК такими, що втратили це право, в разі одержання жилої площі, вселення на жилу площу членів сім'ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання. Відповідно до вимог ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до інформації, наданої Управлінням комунальної власності Трускавецької міської ради, рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 276 «Про розгляд житлових питань» від 24.12.1997 року, [PERSON], складом сім'ї три особи (він, дружина, дочка) дозволено переоформити договір найму та відкрити на його ім'я особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] (а.с. 168, 170-172). Як вбачається з довідки № 1595, виданої 30.03.2015 року ТОВ «ТКО Комфорт-Сервіс», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані троє осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.169). [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі постійно з 30.09.1993 року, 17.01.2006 року виписувалась на навчання, з 24.07.2008 року знову зареєстрована у спірній квартирі. [PERSON] зареєстрована постійно з 28.02.2011 року. Згідно з інформацією, викладеною у Акті Служби у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради, [PERSON] та її малолітня дочка [PERSON], [INFO] зареєстровані в [ADDRESS]. В даній квартирі також зареєстрований та проживає батько [PERSON]. Квартира не приватизовазована, в занедбаному стані. Ремонт квартири не проводився давно. В квартирі сирість, яка викликана відсутністю опалення (опалення відключене). Проживати та провести ремонт в квартирі п. Христина не може через постійний конфлікт з батьком. На час проведення обстеження заборгованість за послуги по даній квартирі становить більше 25 тис. грн., в квартирі не створені належні умови для проживання малолітньої дитини. В даний час проживання дитини в квартирі є неможливим. У п.1.5 Акту соціального інспектування зазначено додаткові факти, встановлені на час обстеження, щодо причин, які призвели до виникнення складних життєвих обставин: між батьком та дочкою виник конфлікт, у зв'язку з наміром доньки приватизувати квартиру та заборгованості за комунальні послуги. З слів особи п. Христини (п.1.6) зазначено, що вона не може переїхати зі своєю дочкою на постійне місце проживання через відсутність в квартирі опалення. Також між нею та батьком часто виникають конфлікти через те що він зловживає алкоголем (а.с.157-160). Пояснення позивача про обрання відповідачами іншого постійного місця проживання в [ADDRESS], не підтверджені належними і допустимими доказами та фактично ґрунтуються на припущеннях. Відповідачка [PERSON] заперечує зазначені обставини. Відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у [PERSON] та [PERSON] не мають у власності житла (а.с.131-134). Крім того, із матеріалів справи слідує, що [PERSON] є малолітньою відповідно до положень ч.1 ст.31 ЦК України. Відповідно до положень ч.1 ст.29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття. Статтями 27-1, 39 цього Кодексу також встановлено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб захищають у суді їхні батьки, чи інші особи, визначені законом; під час розгляду справи, крім прав та обов'язків, визначених ст.27 цього Кодексу, малолітня особа має право безпосередньо або через представника висловлювати свою думку, здійснювати інші процесуальні права. Статтями 29, 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Таким чином, вирішенням питання щодо втрати матір'ю малолітньої дитини права користування спірною квартирою зачіпає законні права та інтереси малолітньої особи. При розгляді справи позивачем не подано доказів, а судом не встановлено факту вибуття відповідачів на інше постійне місце проживання зі спірного помешкання. В ході розгляду справи позивачем не надано доказів, а судом не здобуто, на підтвердження того, яке саме житло є постійним місцем проживання відповідачів, коли відповідач вибула на постійне місце проживання до цього жилого приміщення, чи визнають за нею право користування таким жилим приміщенням інші його мешканці. Як вбачається з пояснень [PERSON] (а.с.94), вона та її малолітня дочка не має іншого постійного місця проживання, на даний час вона працює в м.Києві, орендує квартиру, вирішує питання щодо переведення дитини в дитячий садок м Києві. Тобто відповідач не вважає житло (в м.Києві, в м. Харкові) своїм постійним місцем проживання. Відповідач [PERSON] часто змінює місце праці (а.с. 100, 101, 136, 95), що також свідчить про те, що відповідач не має постійного місця праці та іншого постійного житла. Твердження позивача про те, що постійним місцем проживання [PERSON] та її дочки є [ADDRESS] не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки відповідно до відповіді заступника начальника Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 12.11.2014 року за вказаною адресою, зі слів сусідів, проживає [PERSON] (а.с. 68). Про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] цікавляться та користуються спірною квартирою свідчить зокрема те, що 20.12.2013 року [PERSON] зверталась до Трускавецького міського суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою, зміну договору найму, відкриття особового рахунку(а.с.153-155). Рішенням суду від 06.05.2014 року в задоволенні позову відмовлено так як встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо користування квартирою (а.с. 161-164). Ухвалою Апеляційного суду від 18.09.2014 року рішення суду залишено без змін, та констатовано, що [PERSON], її дочка [PERSON] і [PERSON] зареєстровані і користуються спільно спірною квартирою (а.с.165-167). Отже, спірним житлом позивач і відповідачка були забезпечені державою, і всі вони мають рівне право на використання спірного житла на власний розсуд за цільовим призначенням. Водночас відповідачка із-за певних сімейних обставин, зокрема і через конфліктні відносини з позивачем на протязі деякого часу не постійно користується спірним житлом, однак ці обставини не можуть бути безумовними підставами для визнання відповідачки [PERSON] та її дочки [PERSON] такими, що втратила право користування спірним житлом у зв'язку з вибуттям на постійне проживання до іншого населеного пункту. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з інтересів малолітньої особи, встановлені судом обставини свідчать про те, що у позові [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed