Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 1998 року. Проживали разом в будинку чоловіка, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В [INFO] у них народилась донька [PERSON] [INFO] За час спільного проживання з чоловіком для облаштування будинку було придбано: спальню, штори, тюлі, 2 доріжки, 2 килими, пральну машинку "Дружба", холодильник, сервіз чайний, сервіз столовий та склянки. Рівненським районним судом Рівненської області по справі № 1716/2155/2012 (номер провадження 2/1716/1435/2012) 27 вересня 2012 року було прийнято рішення, яким шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу позивачка разом з донькою переїхали проживати в [ADDRESS]. Після винесення даного рішення про розірвання шлюбу вона з чоловіком мали намір поділити майно, але не зробили цього через раптову смерть чоловіка. Усе спільно нажите майно залишилося в будинку, де раніше проживали, і на даний час мешкає відповідач. Відповідач змінив вхідні замки, вчиняє скандали та не допускає позивачку до будинку. Зважаючи на ці обставини позивачка просить суд постановити рішення, яким витребувати вищевказане майно у відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила про обставини, що описані вище. Дала, що частину речей вона забрала, а решту - не віддає відповідач. Дані речі були придбані за кошти позивачки під час перебування в шлюбі з братом відповідача. Вважає свій позов обґрунтованим та просить його задовольнити. Відповідач позов не визнав. Пояснив суду, що дане майно було придбане за рахунок коштів матері відповідача. З майна подружжя частину забрав його брат, решту забрала позивачка. Майно, на яке вказує позивачка, не належить до спільної сумісної власності подружжя. За таких умов просить суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 1998 року. Вони проживали разом в будинку чоловіка, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Рівненським районним судом Рівненської області від 27 вересня 2012 року в справі № 1716/2155/2012 шлюб між сторонами був розірваний. Після цього позивачка разом з дитиною переїхала проживати за іншої адресою. Сторони по справі не заперечують, що відповідачка забрала кухонну стінку та м'який куточок, і що це майно було спільною сумісною власністю подружжя. Свідок [PERSON] дала свідчення про те, що позивачка також забрала: телевізор, ДВД-програвач, килим та інші речі. Щодо тих речей, які на даний час перебувають в будинку - пояснила, що це речі свекрухи, які вона придбала за власні кошти. В судовому засіданні не були встановлені підстави для задоволення заявленого позову. Так спальня, на яку вказує позивачка як на таку, що вона придбала за власні кошти, була придбана 31.01.2007 року матір'ю покійного [PERSON] за кредитним договором № 00578КS95490050. Отже, за нормами ст.60 СК України, ст.328 ЦК України та п.23 роз'яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, не може бути визнана об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки ніколи жодним з подружжя у власність не набувалась. Суд не приймає як належний доказ показання свідка [PERSON] на підтвердження тієї обставини, що це майно придбавалося саме за кошти позивачки, оскільки певні обставин можуть бути підтверджені певними засобами доказування. В даному випадку належним доказом виступає кредитний договір, за яким матір відповідача оформлювала кредит з метою придбання вищевказаного майна. В подальшому [PERSON] здійснювала погашення цього кредиту, що стверджується копіями квитанцій. Холодильник був також придбаний 10.07.2007 року матір'ю покійного [PERSON] - [PERSON], що підтверджується товарним чеком № 217. Факт придбання холодильника [PERSON] також унеможливлює віднесення даної речі до об'єктів спільної сумісної власності подружжя [PERSON], оскільки ніхто з них ніколи не набував її у власність. Щодо пральної машинки «Дружба». Позивачка не надала документальних доказів придбання такої пральної машинки. А свідок [PERSON] надала свідчення, що подружжя [PERSON] придбало бензопилу «Дружба». Такі протилежні до позиції позивачки покази зазначеного свідка дають всі підстави вважати вимогу про витребування пральної машинки «Дружба» необґрунтованою. Щодо решти майна - то позивачка не довела суду час та факт їх придбання ні нею, ні її чоловіком. Отже, позивачкою не було надано жодного доказу про те, що перелічені нею у позовній заяві речі дійсно є об'єктами спільного сумісного майна подружжя. Крім того, заявляючи вимогу про витребування речі із чужого незаконного володіння у порядку ст.387 ЦК України позивачка не довела наявність у неї права на ці речі: або як на об'єкт спільної сумісної власності подружжя, або як на майно в порядку спадкування після смерті чоловіка. Сторони визнали, що з часу смерті [PERSON] не минув шестимісячний термін. Позивачка не заявляла суду клопотання про витребування спадкової справи з метою визначення кола спадкоємців, які могли б бути залучені до участі у справі як співвідповідачі. Навіть з огляду на цю обставину суд не може задовольнити заявлений позов, оскільки до справи не залучені всі особи, чиїх прав та охоронюваних законом інтересів може стосуватися дане судове рішення. До того ж, за загальними вимогами до віндикаційного позову витребуванню підлягають індивідуально визначені речі, збережені в натурі, право власності на які має бути підтверджене відповідними доказами. А в даному випадку суду не були надані жодні докази, які б характеризували речі відповідно до вимог ЦК України; так і докази набуття цього майна у спільну сумісну власність сім'ї [PERSON] чи у приватну власність колишнього чоловіка позивачки - [PERSON] Посилання [PERSON] на те, що її донька є спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] могли б заслуговувати на увагу суду, якби позивачка представила докази прийняття нею та її донькою спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом спосіб та строк. У зв'язку з наведеним вище суд вважає, що заявлений позов є як безпідставним, так і недоведеним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed