Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «Інвест Груп», треті особи: нотаріус Сьомої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», про визнання договору купівлі-продажу припиненим. Мотивуючи свої вимоги тим, що 21 лютого 1997 року між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та нею був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за умовами п.4 та п.5 цього договору купівля-продаж квартири відбулась за 33 791 грн., що на момент здійснення операції склало 17 843 умовні одиниці за курсом Національного банку України на день укладення даного договору, повна вартість квартири сплачується покупцем протягом 15 років з моменту укладення договору, тобто до 21 лютого 2012 року, що і було зроблено нею. Відтак вважає, що повне виконання нею зобов»язань за цим договором є підставою для визнання договору купівлі-продажу припиненим припиненим. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі угоди про надання правової допомоги від 17 жовтня 2017 року, позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник третьої особи в особі ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» Пипченко Б.Ю., діючий на пвджставі довіреності від 14 лютого 2017 року, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю. Відповідач в судове засідання повторно з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Третя особа в особі нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С. всудове засідання повторно з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності вказаної третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодженням сторін. Вислухавши пояснення позивача, третю особу, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у їх задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 21 лютого 1997 року між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за умовами п.4 та п.5 цього договору купівля-продаж квартири відбулась за 33 791 грн., що на момент здійснення операції склало 17 843 умовні одиниці за курсом Національного банку України на день укладення даного договору, повна вартість квартири сплачується покупцем протягом 15 років з моменту укладення договору, тобто до 21 лютого 2012 року (а.с. 5-6). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Позивач вважає, що повне виконання нею зобов»язань - сплата обумовлених договором коштів - 33 791 грн. за цим договором є підставою для визнання договору купівлі-продажу припиненим припиненим. Ця позовна вимога стала наслідком звернення ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до неї про стягнення заборгованості, за наслідками якого рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2013 року, яке набуло чинності згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року, позов задоволено й стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» 82 925 грн. 65 коп. - заборгованості за договором купівлі-продажу квартири. Враховуючи, що судовими рішенням, які набрали законної сили вже встановлено, за яку вартість товариство здійснило продаж [PERSON] квартири, ці обставини додатковому встановленню та доказуванню не підлягають. Цьому питанню суди надавали неодноразову оцінку. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Суд вважає, що позивачем пред»явлені позовні вимоги до неналежного відповідача, оскільки ним оспорюється договір купівлі-продажу від 21 лютого 1998 року, укладений між ЗАТ «ФФ «Дарниця» та ним, відповідно належним відповідачем згідно спірних правовідносин є ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця». Відтак позивачем не вірно визначена належна особа відповідача згідно спірних правовідносин. В процесі розгляду справи судом на виконання вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України, за положенням якого суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, поставлено на обговорення учасників процесу питання про належну визначеність з особою (особами) відповідачів, проте позивач вважав визначену ним особу відповідача належною. На підставі вимог ст. 33 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою за власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача. Враховуючи той фактор, що позивачем пред"явлено позов до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Позов, пред"явлений позивачем до неналежного відповідача, або не до всіх належних відповідачів, підлягає відмові у його задоволенні. Окрім того, суд надавши правову оцінку редакції позовних вимог, вважає встановленим факт реалізовано права позивачем оскарження вказаного договору купівлі-продажу квартири з тих же підстав, але до іншого відповідача - ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», що підтверджується судовими рішеннями першої, апеляційної та касаційної інстанцій, за наслідками яких відмовлено позивачці у задоволенні її зустрічного позову про визнання договору купівлі-продажу квартири від 21 лютого 1997 року припиненим. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed