Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 30.07.2006 року, посилаючись на те, що після смерті батька відкрилася спадщина, але звернутися своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не могла по причині хвороби, що і стало причиною пропуску нею шестимісячного строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідачі по справі постійно проживали та були зареєстровані в будинку батьків на день смерті батька, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. В звязку з наявністю поважної причини хвороби, позивач просить суд визначити їй додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Позивач зазначила, що до нотаріуса своєчасно не звернулася в звязку з тим, що хворіла. З братом з приводу спадкового майна склалися неприязні стосунки, тому він не погоджується вирішити справу мирним шляхом. Відповідач в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що його сестра позивач по справі [PERSON] строк звернення до нотаріуса пропустила без поважних причин, тому відсутні підстави для задоволення її вимог. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] зазначили, що являються родичами сторін, ніякої належної інформації щодо предмета доказування не надали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що являється чоловіком позивача, вказав, що після смерті батьків його жінка [PERSON] хворіла. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача та покази свідків, дослідивши зібрані докази, в межах заявлених позивачем вимог згідно з ст. 11 ЦПК України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно ч. 3\~ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] народилася 16.06.1959 року, її батьком в свідоцтві про народження записаний [PERSON], а матірю [PERSON] (а.с.5,6,10). Відповідно до свідоцтв про смерть, мати позивача [PERSON] померла 31.10.2004 року, а батько [PERSON] помер 30.07.2006 року у віці 79 років (а.с.11,12). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] являються спадкоємцями першої черги після смерті батьків (а.с.6,7,8). Згідно інформації, наданої 05.10.2016 року Радомишльською нотаріальною конторою із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 30.07.2006 року, звернулися 11.01.2007 року: [PERSON] та [PERSON], на підставі цих заяв останнім у 2009 році були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (а.с.36, 58-64). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 10.02.2009 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, а саме по ? ідеальній частині (кожного) житлового будинку № 9 з надвірними спорудами по вул. Весняній в с. Верлок Радомишльського району Житомирської області. Під час розгляду зазначеної справи, [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали і пояснили, що як сестри позивачів вони на зазначене в позові майно не претендують (а.с.55). Як вбачається із долучених до справи довідок Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Чайківка від 15.07.2016 року за № 9 та № 10 [PERSON] знаходилася на денному стаціонарі в Чайківській амбулаторії з 01.08.2006 року по 15.08.2006 року та з 16.01.2007 року по 11.02.2007 року. В січні 2012 року [PERSON] зверталася до лікарів та отримала консультативні висновки спеціаліста в консультативно-діагностичній поліклініці м. Житомира (а.с.15,16,17-20). У п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Поважність пропуску строку для прийняття спадщини позивач підтверджує довідками те, що [PERSON] лікувалася в денному стаціонарі з 01.08.2006 року по 15.08.2006 року (15 днів) та з 16.01.2007 року по 11.02.2007 року (27 днів). Однак, поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таких поважних причин позивачем не зазначено, а враховуючи, що спадкодавець [PERSON] помер 30.07.2006 року, то посилання на короткотермінове лікування не є поважною причиною та підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Жодних обєктивних причин зволікання зі зверненням до нотаріальної контори з 16.08.2006 року до 15.01.2007 року позивач не навела, через що суд, виходячи з обовязків доказування за ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України, за браком доказів відкидає як не встановлений факт поважності причин пропуску строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому, суд звертає увагу і на те, що з дня смерті спадкодавця і до часу звернення з позовом до суду минуло десять років. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed