Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Тячівської державної нотаріальної контори, третя особа на стороні відповідача: [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона народилася у будинку [ADDRESS] . Її батьки збудували даний будинок, і вона разом з сестрою виросла у ньому. Даний будинок був зареєстрований на її маму [PERSON] . Після смерті її матері, яка померла [INFO] , даний будинок, згідно заповіту, успадкувала її сестра [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті сестри, її чоловік спадщину не прийняв і на сьогоднішній день помер. Вона вступила в фактичне управління спадковим майном. У її сестри дітей не було, а тому вона є спадкоємицею 2 черги, однак нотаріус відмовляється оформити даний будинок за нею. Просить визнати її власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. Представник третьої особи Решетар В.В. в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову заперечує . ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року справу за позовом [PERSON] до Тячівської державної нотаріальної контори, третя особа на стороні відповідача: [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2020 року до участі в даній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено [PERSON] . Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 березня 2020 року по даній справі закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (а.с.18). Із довідки Тячівського РПТІ від 18 липня 2016 року № 07/140 вбачається, що за [PERSON] , в цілому, зареєстроване будинко володіння в [ADDRESS] (а.с.17). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 липня 2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] . Причиною відмови стало те, що спадкодавець [PERSON] залишила заповіт від 21 серпня 1995 року, не на користь заявника, і після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від 19 травня 2014 року (а.с. 15). Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 02 серпня 1982 року зареєстрували шлюб (а.с. 64). Згідно заповіту від 21 серпня 1995 року, посвідченого секретарем Руськополівської сільської ради, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 61). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 16). Згідно заповіту від 22 квітня 2016 року, посвідченого Тячівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 57). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що, [PERSON] помер [INFO] (а.с.46). Згідно довідки Тячівської міської ради № 405/02-341 від 09 лютого 2017 року, [PERSON] поховав свого сусіда [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 59). Із постанови апеляційного суду Закарпатської області від 16 липня 2018 року вбачається, що суд прийшов до висновку, що після смерті [PERSON] , в порядку ч.2 ст.1268 ЦК України, спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , який в свою чергу згідно останнього заповіту від 22 квітня 2016 року заповів все своє майно [PERSON] . Натомість, у коло осіб, що мають право на обов`язкову частку, позивач [PERSON] , як сестра спадкодавця, не входить, і права на спадкування не набула. (а.с.73-74). V. Оцінка Суду. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] , в порядку ч.2 ст.1268 ЦК України, спадщину прийняв її чоловік [PERSON] , який в свою чергу згідно останнього заповіту від 22 квітня 2016 року заповів все своє майно [PERSON] . Натомість, у коло осіб, що мають право на обов`язкову частку, позивач [PERSON] , як сестра спадкодавця, не входить, і права на спадкування не набула. Крім цього, суд вважає, що позивач звернулася з позовною заявою до неналежного відповідача, оскільки за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Якщо зазначені особи та органи відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] , як особа з інвалідністю ІІ групи, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі наведеного та ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1262, 1268, 1269, 1276ЦК України, і

Outcome: dismissed