Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач звернулася до Васильківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір №014/3767/74/46598 від 29.09.2006 року, укладений між позивачем та відповідачем; визнати недійсним договір іпотеки від 29.09.2006 року укладений між позивачем та відповідачем та договір № 1 від 28.05.2008 року до договору іпотеки; виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за договором іпотеки від 29.09.2006 року та договору № 1 від 28.05.2008 року до вказаного договору іпотеки. Позовні вимоги мотивовано тим, що зобовязання відповідача по наданню кредиту в сумі 48215,00 дол. США не виконано. Також позивач посилається на те, що кредитний договір не містить відповідальності сторони, як того вимагає ч. 2 ст. 345 ГК України. Позивач вважає, що оскільки кредитний договір є недійсним, то і договір іпотеки є також недійсним. Тому, на думку позивача, в порядку реституції необхідно виключити з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за договором іпотеки та договору № 1 до нього. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечила та вказала, що вимогу позову є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім того, представник відповідача зазначила, що рішенням суду з позивача стягнуто борг, і цим рішенням встановлено факти, які є преюдиційними, а позивач намагається уникнути стягнення заборгованості. Третя особа до суду не зявилася, надіслала суду лист, в яком просила розглядати справу за її відсутності. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2015 року у справі № 362/935/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором встановлено, що 29.09.2006 року між ПАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір №014/3767/46598, згідно з умовами якого позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру вик онання [PERSON] надав кредитні кошти у розмірі 48215 доларів США із кінцевою датою погашення та сплати процентів і комісійних по ньому 29.09.2026 року, вказана обставина не підлягає доказуванню згідно ст. 61 ЦК України. Зазначене також вбачається з умов п. 1.1., 1.2. кредитного договору №014/3767/74/46598 від 29.09.2006 року (далі Кредитний договір). На забезпечення виконання зобовязання 29.09.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки до кредитного договору №014/3767/74/46598 від 29.09.2006 року (далі Договір Іпотеки). Та накладено нотаріусом заборону відчуження ні майно передане в іпотеку. Згідно договору № 1 про внесення змін і доповнень до Договору іпотеки, внесено зміни до Договору іпотеки. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вбачається з оспорюваних договорів, вони вказаними вимогам відповідають. Крім того, факт ненадання позивачу обумовлених Кредитним договором коштів, по-перше, спростовано фактом встановленим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2015 року у справі № 362/935/15-ц, по-друге, факт не надання не є підставою для визнання договору недійсним. Щодо посилання позивача на те, що кредитний договір не містить відповідальності сторони, як того вимагає ч. 2 ст. 345 ГК України, то суд вважає, що норми Господарського кодексу України не регулюють відносини позивача та відповідача, а тому вказана норма застосуванню не підлягає. Отже, відсутні підставі для визнання недійсними Кредитного договору, Договору Іпотеки та договору № 1 до Договору Іпотеки. Також відсутні підстави для виключення з реєстру обтяжень та заборон відчуження запису про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за договором іпотеки від 29.09.2006 року та договору № 1 від 28.05.2008 року до вказаного договору іпотеки. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed