Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

19 серпня 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання права на приватизацію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно рішення № 18 виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів м. Бердянськ Запорізької області від 18 січня 1978 року [PERSON] на сім`ю у складі 4 чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно ордеру була надана для постійного проживання квартира [ADDRESS] . [PERSON] на той час був працівником Бердянського дослідного нафто-олійного заводу. З того часу позивачі зареєстровані в цій квартирі та постійно мешкали. 25.07.1987р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на " [PERSON] ". [INFO] народилася [PERSON] , яка з народження і по [INFO] була внесена в особову карту Ф-16 матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. [INFO] померла [PERSON] (актовий запис про смерть № 1378 від 25.11.1992р.) [INFO] померла [PERSON] (актовий запис про смерть № 1451 від 21.10.2003р.) [INFO] помер [PERSON] (актовий запис про смерть № 1451 від 21.10.2003р.) З того часу наймачем квартири [ADDRESS] була [PERSON] , а 16.06.2005р. в квартирі була зареєстрована [PERSON] . 10.06.2016р. [PERSON] зареєструвала шлюб [PERSON] (актовий запис про шлюб № 217 від 10.06.2016 та змінила прізвище на " [PERSON] ". [INFO] народився син [PERSON]- [PERSON] (актовий запис про народження № 286 від 20.04.2017р.), який теж був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . 24.10.2019р. позивачі звернулися з заявою до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради з проханням оформити передачу у приватну власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, листом від 14.02.2020 року управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради їм відмовило в оформлені передачі у приватну власність квартири, у зв`язку з відсутністю копії ордера на жиле приміщення. Позивачі просять суд: визнати за ними право на приватизацію квартири без наявності копії ордеру та зобов`язати управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради вчинити необхідні дії по передачі у приватну власність квартири у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» без надання копії ордеру. Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивачі у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, ґрунтуючи заперечення, з підстав викладених у відзиві. Так, заперечуючи проти задоволення позову, управління ЖКГ виконкому Бердянської міської ради вказує на те, що згідно пункту 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» для приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються документи, які визначені у цьому пункті. Зокрема має бути подана копія ордеру на жиле приміщення або ордер на жилу площу в гуртожитку. Враховуючи, що позивачами при подачі заяв на приватизацію не надано копію ордеру на житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] , їм було відмовлено в задоволенні заяв. З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає. Приймаючи до уваги наведене, суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення № 18 виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів м. Бердянськ Запорізької області від 18 січня 1978 року [PERSON] на сім`ю у складі 4 чоловік: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно ордеру була надана для постійного проживання квартира [ADDRESS] . [PERSON] на той час був працівником Бердянського дослідного нафто-олійного заводу. З того часу вся родина була зареєстрована в цій квартирі та постійно мешкала. 25.07.1987р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на" [PERSON] ". [INFO] народилася [PERSON] , яка з народження і по [INFO] була внесена в особову карту Ф-16 матері [PERSON] за адресою [ADDRESS] без реєстрації місця проживання. [INFO] померла [PERSON] (актовий запис про смерть № 1378 від 25.11.1992р.) [INFO] померла [PERSON] (актовий запис про смерть № 1451 від 21.10.2003р.) [INFO] помер [PERSON] (актовий запис про смерть № 1451 від 21.10.2003р.) З того часу наймачем квартири [ADDRESS] була позивач [PERSON] , а 16.06.2005р. в квартирі була зареєстрована [PERSON] , наведене вбачається з копії паспортів та довідки про склад родини або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб за № 17019 від 09.10.2019року. Судом встановлено, що позивачі на законних підставах користуються вказаною квартирою, крім того, між [PERSON] та ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго - Бердянськ» укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. З листа Управління житлово-комунального господарства виконкому Бердянської міської ради від 14.02.2020 за № 263 вбачається, що заява від 24.10.2019 року про приватизацію вищезазначеного житлового приміщення залишена без розгляду, оскільки позивачами не надано копію ордеру про надання житлової площі у відповідності до вимог Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим Наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 № 109/17404. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст. 3 цього Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 Житлового кодексу Української РСР, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення. Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання за ними права на приватизацію квартири без ордеру та зобов`язання відповідача вчинити дії по приватизації зазначеної квартири без надання копії ордеру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved