Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21.08.2008 року Акціонерний банк «Металург», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «МетаБанк» та фізична особа-підприємець [PERSON] уклали кредитний договір № 32-53-08/0023-К, згідно з яким позивачу було відкрито відновлювальну кредитну лінію (ліміт кредитування) у розмірі 160000,00 грн. на термін до 20.12.2010 року. У забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між позивачем та [PERSON] 21.08.2008 року укладено іпотечний договір № 32-53-08/0023-К/3-1, предметом якого є квартира за адресою: Херсонська область, м. Таврійськ Новокаховської міської ради, [ADDRESS]. У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, АТ МетаБанк був змушений звернутися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 28.11.2014 року у справі 661/3997/13-ц задоволено позов АТ МетаБанк до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернуто стягнення на предмет іпотеки (на підставі іпотечного договору № 32-53-08/0023-К/3-1 від 21.08.2008 року) квартиру, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Таврійськ Новокаховської міської ради, [ADDRESS], загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., що належить на праві приватної власності [PERSON], заставною вартістю на день укладення договору іпотеки 205000,00 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 32-53-08/0023-К від 21.08.2008 року в розмірі 251158,87 грн., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. 30.01.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області [PERSON] на підставі виконавчого документу з примусового виконання вищевказаного рішення суду відкрито виконавче провадження. На час укладення іпотечного договору в квартирі були зареєстровані лише [PERSON] та [PERSON], проте згідно довідки ЖБК Таврія № 5 від 27.03.2015 року за адресою: [ADDRESS] крім зазначених осіб також зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] 03.04.2015 року AT МетаБанк направив на адресу відповідачів вимоги про виселення та зняття з реєстрації, проте на час подання позовної заяви відповідачі добровільне не виконали вимогу іпотекодержателя щодо виселення та зняття з реєстрації. Тому, позивач просив суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири, що знаходиться за адресою: Херсонська обл.. м. Таврійськ Новокаховської міської ради, [ADDRESS], а також стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги із зазначених вище підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] та представник третьої особи Служби у справах дітей позовні вимоги не визнали з причин протирічності вимогам про виселення відповідача та членів його сім»ї зі спірної квартири нормам ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. ст. 3,9 Міжнародної Конвенції про права дітей, пославшись на відсутність іншого житла у [PERSON] та неповнолітніх осіб, зареєстрованих у спірній квартирі. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов ПАТ «МетаБанк» не підлягає задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору № № 32-53-08/0023-К від 21.08.2008 року [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 160 000,00 грн. на термін по 20.12.2010 р.. Відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядок, встановлених кредитним договором. В якості забезпечення вимог позивача з відповідачем [PERSON] Т.О.21.08.2008 року був укладений договір іпотеки № 32-53-08/0023-К/3-1, предметом якого є квартира за адресою: Херсонська обл., м. Таврійськ Новокаховської міської ради, [ADDRESS]. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 28.11.2014 року у справі 661/3997/13-ц задоволено позов АТ МетаБанк до [PERSON] Звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Таврійськ Новокаховської міської ради, [ADDRESS], заставною вартістю на день укладення договору іпотеки 205000,00 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 32-53- 08/0023-К від 21.08.2008 року в розмірі 251 158,87 грн., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. На момент розгляду справи у квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] 03.04.2015 року AT МетаБанк направив на адресу відповідачів вимоги про виселення та зняття з реєстрації, проте вказана вимога не виконана. Частиною 3 ст.10, ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Відповідно до ч.4 ст. 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Як передбачено ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення із займаного житлового приміщення передбачений статтею 109 ЖК Української PCP. Відповідно до ч.1, 2 ст.109 ЖК Української PCP виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч.2 ст.39 ЗУ "Про іпотеку" підлягають застосуванню як положення ст.40 цього Закону, так і норма ст.109 ЖК Української РСР. За змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-39цс15 від 18 березня 2015 року, № 6-447цс15 від 24.06.2015 року. Враховуючи викладене, що предмет іпотеки придбано не за рахунок отриманого кредиту, позивачем на час розгляду справи в суді не зазначено про наявність житла, яке може бути надано відповідачам у разі їх виселення, суд вважає, що позовні вимоги про виселення відповідачів із предмета іпотеки (квартири) без надання іншого жилого приміщення є необґрунтованими. При цьому суд враховує, що наявність у власності у відповідача [PERSON] дачного будинку по вул. Каманіна, 22/9 у м. Одеса, що вбачається з Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначених висновків суду не спростовує, оскільки позивачем не доведено під час розгляду справи, що вказаний дачний будинок являється житловим будинком, який пристосований для постійного проживання громадян в розумінні приписів ЖК УРСР. Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то не підлягають задоволенню його вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: dismissed