Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що від шлюбу з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і з цього приводу подає позов до суду про розірвання шлюбу. Він та відповідач проживали раніше в м. Мар,їнка, але у зв,язку з бойовими діями зареєстровані як переміщені особи в м. Вугледар, де він на теперішній час проживає. Між ними не досягнуто угоду про місце проживання дитини та участь у її забезпеченні, тому що відповідач намагається разом з сином проживати в м. Мар,їнка у своєї матері, де постійні постріли. На теперішній час на період проведення АТО він проживає разом зі своїми батьками у двокімнатній квартирі в м. Вугледар вул. 13 Десантників 49-23, працює охоронцем у Вугледарському міському суді. В квартирі є всі необхідні умови для проживання дитини. Просить суд встановити на час проведення антитерористичної операції, місце проживання [PERSON], [INFO] разом з ним за адресою його тимчасової реєстрації: Донецька область м. Вугледар вул. 13 Десантників 49-23, з урахуванням уточнених позовних вимог, встановити місце проживання [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO]. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 18.06.2015 року дану цивільну справу передано на розгляд до Селидівського міського суду Донецької області. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що після укладення шлюбу з відповідачкою та з дня народження їх дитини, вони весь час проживали з його батьками, які постійно турбувалися про свого онука. Після припинення сімейних відносин з відповідачкою, вона вивезла дитину в м. Мар,їнку до своєї матері, де відбувались бойові дії. З травня 2015 року дитина проживає разом з ним та його батьками, оскільки вони, турбуючись про життя дитини, забрали його у небезпечне місце м. Вугледар, де проживають до теперішнього часу. Разом з відповідачем вони не можуть дійти до згоди, з ким має проживати дитина. Вважає, що дитина повинна проживати саме з ним, оскільки він не чинить перешкод відповідачці у спілкуванні з сином, дитина більше прихильна до нього, чим до відповідачки, він більше приділяє уваги розвитку дитини, у нього кращі умови проживання, з вересня 2015 року дитина відвідує дитячий садок в м. Вугледар, він, як чоловік зможе краще виховати дитину - хлопчика, а у відповідачки немає батька та діда, тобто проживаючи з матір,ю, дитина буде обмежена у чоловічому спілкуванні. Просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, встановити місце проживання [PERSON], [INFO] з ним - [PERSON]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила встановити місце проживання [PERSON], [INFO] з позивачем. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні та пояснила, що вона як тимчасово переміщена особа проживає з травня 2015 року у м. Селидове Донецької області, на теперішній час орендує квартиру, в якій є належні умови проживання, для дитини є всі необхідні умови. Вона має намір виховувати сина та влаштувати його у дитячий садок у м. Селидове. На теперішній час вона перебуває у декретній відпустці. Вона не має наміру чинити перешкоди позивачеві та його батькам у спілкуванні з дитиною. Їй відомо про стан здоров,я дитини, про розмір його одягу. Позивач відібрав у неї дитину і їх син з травня 2015 року проживає у м. Вугледар разом з позивачем та його батьками. З батьками позивача [PERSON] та [PERSON] на теперішній час у неї неприязні стосунки. Вона часто відвідує сина у м. Вугледарі, з ним спілкується. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що вона зможе забезпечити виховання свого сина. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що заяву від 07.12.2015 року про уточнення позовних вимог подано з порушенням ст. 31 ЦПК України, оскільки даною заявою змінено предмет та підстави позову. На теперішній час рішенням Апеляційного суду Донецької області від 02.12.2015 року вирішено відібрати у [PERSON] дитину та повернути її матері. Просить суд відмовити у прийнятті заяви від 07.12.2015 року та відмовити у задоволенні позову. Представник Органу опіки та піклування Селидівської міської ради Донецької області у судовому засіданні не визнала позов, пояснила, що вона підтримує висновок виконавчого комітету Селидівської міської ради від 04.08.2015 року, яким визначено доцільним, з урахуванням віку дитини, проживання [PERSON], [INFO] разом з матір,ю. Представник Служби у справах дітей Вугледарської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився, надав суду заяву, в якій підтримав висновок військово-цивільної адміністрації м. Вугледар Донецької області від 01.10.2015 року, просив розглянути справу без його участі. (а. с. 120, 152) Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її сином, а відповідач колишньою невісткою, з якою у неї на теперішній час неприязні відносини. [PERSON] з народження проживає з ними. Увесь час вона з чоловіком матеріально утримували дитину. Коли онук хворів, вона перебувала з ним у лікарні. Вона обізнана про стан здоров,я дитини, знає всі його потреби. Коли невістка хотіла вийти на роботу, вона перебувала разом з дитиною. Дитина дуже прихильна до неї та дідуся. Коли невістка вивезла дитину в Мар,їнку до своєї матері, вони дуже переживали за життя дитини у зв,язку з бойовими діями, які в той час там відбувались. Відповідачка чинила перешкоди їм у спілкуванні з дитиною. Після того, як у травні 2015 року вони забрали [PERSON] з Мар,їнки, він проживає разом зі своїм батьком, нею та дідусем у м. Вугледар. Батько дитини увесь свій вільний час проводе з дитиною. Матеріально вона з чоловіком допомагають синові з приводу утримання дитини. Вважає, що дитина повинна проживати разом з батьком, оскільки має до нього більшу прихильність, ніж до матері. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що позивач є його сином, а відповідачка його невісткою, з якою він зараз не підтримує відносини. Раніше вони проживали разом з сином, невісткою та онуком. Дитиною займалися і його син, і невістка. А потім погіршились стосунки у сина з невісткою і відповідач забрала сина і поїхала до своєї матері у Мар,їнку. Потім через бойові дії вони забрали дитину до м. Вугледар де то теперішнього часу проживає дитина. Вважає, що дитина повинна проживати разом з батьком, оскільки має до нього більшу прихильність, ніж до матері, а також дитина вже звикла до тієї обстановки, в якій проживає тривалий час. Крім того, невістка матеріально не зможе належним чином забезпечити дитину. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює психологом у Кризовому центрі «Надія» м. Селидове. За зверненням батька дитини [PERSON] з метою обстеження взаємозв,язку родини з дитиною нею було зроблено відповідний висновок обстеження. Окрім батька дитини, бабусі та дідуся нею також було запрошено матір дитину до кабінету Кризового центру в м. Селидове, який знаходиться в ДК ім. Леніна. Вона спілкувалася з родиною півтори години, у тому числі 25 хвилин з матір,ю дитини. Дитина у вік 2,5 роки має добрий розвиток. Вважає, що дитина має більшу прихильність до батька, оскільки після того, як мати пішла, дитина продовжувала гратися та не виявляла ознак занепокоєння. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знаходиться у нормальних стосунках з позивачем та відповідачем, проживає з ними по сусідству у м. Вугледар. Вона познайомилась з відповідачкою на дитячому майданчику, де разом гуляли їх діти. Пізніше їй стало відомо, що з квітня-травня цього року відповідачка не проживає разом зі своїм чоловіком, дитина проживає разом з родиною позивача. Коли [PERSON] приїжджає до дитини, вона гуляє разом з дитиною на майданчику, [PERSON] вона може охарактеризувати як звичайну маму. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 501682, виданого 26.02.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Мар,їнського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 17. (а.с.12) Відповідно довідки № [NUMBER] від 03.11.2014 року, виданої Вугледарським УСЗН [PERSON] перемістився з м. Мар,їнка за адресою: м. Вугледар вул. 13 Десантників 49-23. (а.с. 7) Згідно довідки № [NUMBER] від 03.11.2014 року, виданої Вугледарським УСЗН [PERSON] перемістилася разом з [PERSON], [INFO] з м. Мар,їнка за адресою: м. Вугледар вул. 13 Десантників 49-23. (а.с. 7) Відповідно копії акту обстеження умов проживання від 14.05.2015 року, складеного на підставі заяви [PERSON], комісією у складі трьох спеціалістів Вугледарської міської ради умови проживання за адресою: [INFO] задовільні. (а.с. 13) Згідно акту № 288 від 14.05.2015 року, складеного комісією у складі трьох представників ЖЕУ, встановлено, що за адресою: м. Вугледар вул. 13 Десантників 49-23 [PERSON] , яка проживала з 03.08.2014 року по 01.05.2015 року, у вказаній квартирі не проживає з 01.05.2015 року. (а.с.14) Згідно копії довідки № 312 від 18.05.2015 року, виданої Донецькою дирекцією Центру поштового зв,язку № 10, [PERSON] працює у Центрі поштового зв,язку № 10 з 12.07.2012 року, на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною з 08.04.2013 року по 13.02.2016 року. (а.с. 48) Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно частини 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків, а за ч.2 цієї статті місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (Згідно Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів п.24 залишений в силі), вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За принципом ст.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір»ю. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що дитина має право на рівне спілкування як з матір,ю, так і з батьком, тому обмежувати її спілкування з матір,ю є недопустимим. При цьому, під час судового розгляду не було встановлено, що спілкування дитини з матір,ю негативно впливає на її поведінку або іншим чином шкодить її розвитку. Під час розгляду справи судом не було встановлено виключні обставини, які можуть бути підставою для висновку про те, що проживання дитини з відповідачкою створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров,я. Позивач, звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з ним на період проведення АТО посилався на те, що відповідачка проживає разом з дитиною в м. Мар,їнка Донецької області, де відбуваються бойові дії, що ставить під загрозу життя їх сина, проте дане ствердження не знайшло підтвердження у судовому засіданні, оскільки згідно довідки № [NUMBER] від 02.06.2015 року, виданої Селидівським УСЗН, [PERSON] перемістилася разом з [PERSON], [INFO] з м. Мар,їнка за адресою: м. Селидове вул. Михайлівська 92-32. (а.с. 31) Висновком військово-цивільної адміністрації м. Вугледар Донецької області № 1/37-0913 від 01.10.2015 року встановлено, що [PERSON] не має можливості спілкуватись з сином [PERSON], [INFO], за місцем свого проживання у м. Селидове, а лише на території м. Вугледар, в присутності [PERSON] або його батьків. [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Батько дитини [PERSON] працює робітником у Вугледарському міському суді, в нічні зміни (з 18.00 до 6.00), тому дитина залишається бз нагляду обох батьків, лише під наглядом бабусі або дідуся. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи вік дитини, членами комісії одностайно було прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір,ю [PERSON], вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON] (а.с. 89). Орган опіки та піклування Селидівської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір,ю [PERSON] відповідно до висновку № 02-23/5-602 від 04.08.2015 року. (а.с. 129) Відповідно копії акту обстеження умов проживання від 08.06.2015 року, складеного на підставі заяви [PERSON], комісією у складі трьох спеціалістів Селидівської міської ради, умови проживання за адресою [INFO] задовільні. (а.с. 13) Відповідно копії акту обстеження умов проживання від 29.07.2015 року, складеного на підставі заяви [PERSON], комісією у складі трьох спеціалістів Селидівської міської ради, умови проживання за адресою [INFO] задовільні. (а.с. 67) На підставі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався як на підставу своїх вимог. Судом не встановлено будь-яких істотних обставин, за яких проживання дитини з матір'ю шкодило б дитині. Суд не бере до уваги показання свідків [PERSON] та [PERSON] з приводу того, що дитина повинна проживати разом з [PERSON] їх сином, оскільки, як встановлено судом, вказані особи перебувають у неприязних відносинах з відповідачкою. Суд вважає, що показання свідка [PERSON], з приводу того, що після 1,5 годин спілкування з родиною [PERSON], у тому числі 25 хвилин з матір,ю дитини, вона прийшла до висновку, що дитина має більшу прихильність до батька, оскільки після того, як мати пішла, дитина продовжувала гратися та не виявляла ознак занепокоєння, не є допустимим доказом у справі, в розумінні ст. 59 ЦПК України і тому не бере їх до уваги. Суд вважає неспроможними доводи позивача та його представника з приводу того, що ставлення дитини до батька, дідуся та бабусі, які тривалий час проживають разом, відвідування дитячого садочка в м. Вугледар та матеріальне становище сторін є визначальними обставинами при вирішенні даного спору, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для визначення місця проживання дитини разом з батьком, окремо від матері, з якою у дитини у ранньому віці існує тісний зв,язок, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини. При вирішенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд враховує інтереси дитини, її вік, висновок військово-цивільної адміністрації м. Вугледар Донецької області № 1/37-0913 від 01.10.2015 року (а.с. 89); висновок Органу опіки та піклування Селидівської міської ради № 02-23/5-602 від 04.08.2015 року (а.с. 129); рішення Апеляційного суду Донецької області від 02.12.2015 року, яким вирішено відібрати у [PERSON] малолітню дитину [PERSON], [INFO] та повернути його матері [PERSON] (а.с. 168) та за таких обставин вважає, що вказані позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed