Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

03.07.2015\~року позивачка\~за первісним\~позовом [PERSON]\~звернулася до\~Жовківського районного\~суду Львівської\~області з\~позовною заявою\~до Замківської\~сільської ради\~Жовківського району\~Львівської області,\~третьої особи:\~Реєстраційної служби\~Жовківського районного\~управління юстиції\~про визнання\~права власності\~на будинок\~в порядку\~спадкування,\~в якій\~просить визнати\~за нею\~право власності\~на спадкове\~майно після\~смерті [PERSON],\~померлої 02 серпня 2013 року, а саме на житловий будинок в с. Замок, вул. Шевченка, буд. 47 Жовківського району Львівської області, загальна площа якого становить 71,0 кв.м., житлова 31,3 кв. м., допоміжна 24,2 кв.м. з господарськими будівлями. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.08.2013 р. померла її баба - [PERSON]. Після смерті баби залишилося спадкове майно за заповітом - будинок, що знаходиться за адресою: с. Замок Жовківського району Львівської області вул. Шевченка, буд. 47. Даний будинок належить до колгоспної суспільної групи господарств. Членами колгоспного двору станом на 30.06.1990 р. були: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Заповіт [PERSON] написаний 13.07.2010 р. і посвідчений секретарем Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області. Заповіт не скасовано та не змінено. В ньому [PERSON] заповідає все майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право своїй онуці [PERSON], [INFO] Спадщину після баби - [PERSON] позивачка за первісним позовом [PERSON] прийняла, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39867797 від 13.03.2015 р. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], який помер 25.08.2011 р. Згідно довідки Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 18.09.2014 р. № 784, [PERSON] проживала із своїм чоловіком до дня його смерті 25.08.2011 р. і вели спільне господарство в с. Замок Жовківського району Львівської області. У веденні господарства їм допомагала онука [PERSON]. [PERSON] прийняла\~спадщину після\~смерті [PERSON],\~але не\~встигла її\~оформити офіційно.Позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася в\~Рава-Руську\~державну нотаріальну\~контору із\~заявою про\~видачу свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на житловий\~будинок №\~47\~по вул.\~Шевченка в\~селі Замок\~Жовківського району\~Львівської області.\~Рава-Руською\~державною нотаріальною\~конторою [PERSON]\~було відмовлено\~у звязку\~із відсутністю\~необхідних правовстановлюючих\~документів на\~майно.\~Згідно довідки\~Червоноградського МБТІ\~№ 5049\~від 04.11.2014\~року станом\~на 31.12.2012\~р.\~право власності\~на будинок\~№ 47\~по вул.\~Шевченка в\~с.\~Замок Жовківського\~району Львівської\~області не\~оформлялося.У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно - будинок, що знаходиться за адресою: с. Замок, Жовківського району, Львівської обл., вул. Шевченка, буд. 47 за [PERSON], позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх прав. Про інших спадкоємців, хто б претендував на дану спадщину, їй невідомо. \~ \~ \~ \~07.08.2015 року до Жовківського районного суду Львівської області звернулася третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] з позовною заявою до Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області, [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його дядька [PERSON], померлого 25.08.2011 р. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25\~серпня 2011\~року помер\~його дядько\~[PERSON],\~[INFO]\~До дня\~смерті [PERSON]\~був зареєстрований\~та постійно\~проживав в\~[INFO],\~Монастироцький психоневрологічний\~інтернат.Покійний [PERSON]\~був рідним\~братом його\~батька [PERSON],\~[INFO]\~Родинні відносини\~із [PERSON]\~підтверджуються свідоцтвом\~про народження\~позивача за\~зустрічним позовом,\~витягами з\~державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про державну\~реєстрацію народження\~щодо [PERSON] /\~батька /\~та [PERSON] /дядька/.За життя\~дядько [PERSON]\~заповіту не\~складав.У покійного\~[PERSON]\~був син\~[PERSON],\~27.05.1948\~р.\~н.,\~який із\~сімєю постійно\~проживав в\~Латвії.\~Син за\~життя матеріально\~підтримував батька,\~приїжджав на\~його похорони,\~здійснював їх\~фінансування.\~28\~травня 2014\~року син\~спадкодавця [PERSON] помер.Після смерті\~сина залишились\~внук -\~[PERSON],\~1985\~р.\~н.,\~та внучка\~-\~[PERSON],\~1987\~р.\~н.,\~які народилися\~і постійно\~проживають в\~Латвії.\~Спадщини після\~смерті дядька\~ні його\~син,\~ні внуки\~не прийняли.\~Зазначені обставини\~[PERSON] стали\~відомі із\~листа [PERSON],\~отриманого [PERSON]\~в липні\~2015\~року.Батько позивача\~за зустрічним\~позовом [PERSON]\~помер 05.08.2008\~р.[PERSON] належить\~до другої\~черги спадкоємців\~за представленням\~після смерті\~дядька.\~Виникнення у\~нього права\~на спадкування\~залежить від\~неприйняття спадщини\~спадкоємцями першої\~черги або\~відмови від\~її прийняття.Після смерті\~[PERSON]\~залишилося спадкове\~майно,\~зокрема,\~житловий будинок\~в с.\~Замок Жовківського\~району Львівської\~області по\~вул.\~Шевченка,\~47,\~позов про\~визнання права\~власності на\~який заявлено\~[PERSON]Відразу після\~отримання листа\~від [PERSON],\~[PERSON] звернувся\~в нотаріальну\~контору з\~приводу прийняття\~спадщини після\~смерті дядька.\~Йому повідомили,\~що він\~пропустив термін\~на подачу\~заяви про\~прийняття спадщини\~та порадили\~звернутись в\~суд.З огляду на те, що син [PERSON] постійно проживав в Латвії, факт його смерті та неприйняття ним та його дітьми спадщини після смерті дядька, а відтак, виникнення у [PERSON] права на спадкування, став йому відомий тільки у липні 2015 року, вважає, що в нього існували обєктивні, непереборні та істотні перешкоди для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в строк, визначений ст. 1270 ЦК України. 03.07.2015 року позивачка за первісним позовом [PERSON] подала до суду заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] у своєму позові забув вказати, що крім сина спадкодавця [PERSON], що є спадкоємцем першої черги, у спадкодавця була законна дружина - [PERSON], що є також спадкоємцем першої черги. Як зазначає [PERSON] із самої позовної заяви, після смерті спадкодавця - [PERSON], ні його син - [PERSON], ні внуки - [PERSON], [PERSON] спадщини не прийняли. Згідно довідки Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 18.09.2014р. № 784 [PERSON] проживала із своїм чоловіком до дня його смерті 25 серпня 2011 року і вели спільне господарство в с. Замок Жовківського району Львівської області. У веденні господарства їм допомагала онука [PERSON]. З довідки, виданої Рава-Руською районною лікарнею № 55 від 15.09 2015 р., вбачається, що [PERSON], [INFO], який проживає в с. Замок перебував на стаціонарному лікуванні у Рава - Руській районній лікарні з 01.07.2011р. по 20.07.2011р. з діагнозом «Трофічна виразка правої гомілки». З довідки, виданої Рава-Руською районною лікарнею № 56 від 15.09 2015 р., вбачаається, що [PERSON], [INFO], яка проживає в с. Замок перебувала на стаціонарному лікуванні у Рава - Руській районній лікарні з 01.07.2011 р. по 15.07.2011 р. з діагнозом «Гіпертонічна хвороба II сп. Дисциркуляторна гіпертензивна енцефалопатія». Слід зазначити, що місце проживання в них зазначене як с. Замок, в. т. ч. і [PERSON], а не с. Монастирок. Не зазначається і в них лікування психоневрологічного характеру. Слід зазначити, що перебування в Монастирському психоневрологічному інтернаті не підтверджено жодним документом в поданому зустрічному позові. Крім того перебування на лікуванні в Монастирському психоневрологічному інтернаті не передбачає згідно законодавства зміни місця реєстрації хворого. Спадщину після баби - [PERSON], [PERSON] прийняла, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39867797 від 13.03.2015 р. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON]. Підтвердження зміни черговості, або рішення суду на одержання права прийняття спадщини разом із спадкоємцями першої черги позивач за зустрічним позовом не надав. Як зазначає [PERSON] - він є спадкоємцем другої черги. Вважає, що немає законних підстав та потреби у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцю другої черги, коли спадщина була прийнята спадкоємцем першої черги. Крім вищезазначеного, позивач не надав доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відмови нотаріусом в прийнятті через пропущення строків подання заяви. Просить первісний позов задоволити повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. 09.10.2015\~року третя\~особа,\~яка заявляє\~самостійні вимоги\~щодо предмета\~спору [PERSON]\~подав до\~суду заперечення\~на первісну\~позовну заяву\~[PERSON],\~мотивуючи свої\~вимоги наступним. Спадкодавець [PERSON]\~на момент\~смерті був\~зареєстрований та\~постійно проживав\~в Монастироцькому\~психоневрологічному інтернаті\~за адресою:\~Жовківський район,\~с.\~Монастирок,\~вул.\~Івана Франка,\~30\~б. Зазначені обставини\~підтверджуються довідкою\~КЗОР «Монастироцький\~психоневрологічний інтернат»\~№ 139\~від 28.07.2015\~р.Разом з\~тим гр.\~[PERSON],\~після якої\~має намір\~спадкувати [PERSON],\~з 14.04.1938\~р.\~по 02.08.2013\~р.\~була одна\~зареєстрована в\~[INFO],\~що підтверджується\~довідкою Виконкому\~Замківської сільської\~ради Жовківського\~району Львівської\~області від\~29.07.2015\~р.[PERSON]\~на час\~відкриття спадщини\~із спадкодавцем\~[PERSON]\~постійно не\~проживала,\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті\~такого не\~подавала,\~відтак,\~не може\~вважатися такою,\~що прийняла\~спадщину після\~смерті [PERSON],\~як стверджує\~[PERSON]Тому,\~майно,\~що належало\~[PERSON]\~не може\~входити до\~складу спадкового\~майна після\~смерті [PERSON].Крім цього, [PERSON] зазначає наступне. [PERSON] померла\~02.08.2013\~р.[PERSON] до\~моменту смерті\~була зареєстрована\~одна в\~[INFO],\~що підтверджується\~Довідкою Виконкому\~Замківської сільської\~ради Жовківського\~району Львівської\~області від\~29.07.2015\~р.[PERSON],\~із спадкодавицею\~[PERSON]\~на момент\~смерті останньої\~постійно не\~проживала,\~заяву про\~прийняття спадщини\~у визначений\~шестимісячний строк\~не подавала,\~тому не\~може вважатися\~такою,\~що прийняла\~спадщину після\~смерті баби\~[PERSON]Тому, просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повнісю, Позивач за первісним позовом [PERSON], яка є відповідачем за зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON], та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в первісній позовній заяві та поданому до суду запереченні, не визнавши позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] Просять задоволити первісний позов, а в задоволенні зустрічних вимог відмовити. Відповідач за первісним та за зустрічним позовом Замківська сільська рада Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. У вирішенні справи покладаються на думку суду. Третя особа за первісним позовом Реєстраційна служба Жовківського РУЮ в судове засідання не прибули, не повідомивши про причини своєї неявки, свого відношення до позову не висловили. Разом з тим, на думку суду, їхня неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у їх відсутності. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання жодного разу не прибув, разом з тим, звертався з клопотаннями про розгляд справи у його відсутності, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю, а в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ухвалюючи рішення про задоволення позовної заяви [PERSON] і про відмову в задоволенні зустрічного позову третьої особи [PERSON], суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 02.08.2013 р. померла баба позивачки за первісним позовом - [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно за заповітом - будинок, що знаходиться за адресою: с. Замок Жовківського району Львівської області вул. Шевченка, буд. 47. Даний будинок належить до колгоспної суспільної групи господарств. Членами колгоспного двору станом на 30.06.1990 р. були: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Заповіт [PERSON] написаний 13.07.2010 р. і посвідчений секретарем Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області. Такий не скасовано та не змінено. Із змісту заповіту вбачається, що все майно вона заповіла своїй онуці [PERSON], [INFO] Спадщину після баби - [PERSON] позивачка за первісним позовом [PERSON] прийняла, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39867797 від 13.03.2015 р. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON], який помер 25.08.2011 р. Згідно довідки Замківської сільської ради Жовківського району Львівської області від 18.09.2014 р. № 784, [PERSON] проживала із своїм чоловіком до дня його смерті 25.08.2011 р. і вели спільне господарство в с. Замок Жовківського району Львівської області. У веденні господарства їм допомагала онука [PERSON]. [PERSON] прийняла\~спадщину після\~смерті [PERSON],\~але не\~встигла її\~оформити офіційно. Позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася в Рава-Руську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 47 по вул. Шевченка в селі Замок Жовківського району Львівської області. Рава-Руською державною нотаріальною конторою [PERSON] було відмовлено у звязку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на майно. Згідно довідки\~Червоноградського МБТІ\~№ 5049\~від 04.11.2014\~року станом\~на 31.12.2012\~р.\~право власності\~на будинок\~№ 47\~по вул.\~Шевченка в\~с.\~Замок Жовківського\~району Львівської\~області не\~оформлялося. За життя [PERSON] заповітів не складав. Із Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.12.2014 р. вбачається, що позов [PERSON] задоволено, визначено їй додатковий двомісячний строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої 02.08.2013 р. Рішення набуло законної сили 24.01.2015 р. (а.с. 110 спадкова справа а. 10). У відповідності до ст. 1268 та ст. 1269 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину за умови, що такий постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що в подальшому стало причиною звернення до суду. Згідно пп. 6-7 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Відповідно до закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" введеного в дію з 01.01.2013 року, реєстрація нерухомого майна проводиться Державною реєстраційною службою Мінюсту України за рішення суду. Згідно із ст. 392 ЦК України, передбачено захист порушеного права шляхом подання позовної заяви про визнання права власності. Відповідно до вимог п.1 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних справ та інтересів може бути визнання права. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.2008 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно ПВС України №13 від 25.12.1992 року № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього члена двору і поширюється на випадки припинення двору з 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав, а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Як вбачається із наявних в матеріалах справи витягах з господарської книги за період 01 січня 1986 року до 01 січня 1990 року, [PERSON] (дівоче прізвище - Доліновська) була членом колгоспного двору (домогосподарства) по вул. Л. Українки, 57 в с. Монастирок та членом колгоспу ім. Івана Франка. У звязку із одруженням 10 грудня 1987 року вона вибула із вказаного господарства до с. Замок (а. с. 213). Погосподарська книга вказаного господарства за період з 01 січня 1990 року не містить запису про [PERSON] як члена господарства (а. с. 212). У той же час, за вказаний період (з 01 січня 1990 року) [PERSON] вказана як член господарства, головою якого є її чоловік [PERSON] (погосподарська книга домогосподарства по вул. Шевченка, 47, в с. Замок (а. с. 211). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 2, що оформлена Замківською сільською радою у вересні 2014 року (а. с. 12), у будинку № 47 по вул. Шевченка в с. Замок, що є колгоспним двором, станом на 30 червня 1990 року були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова двору та [PERSON] - дружина. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до розяснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верхрвного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, оцінюючи зазначені вище доказам, слід зробити висновок, що померла [PERSON] була членом колгоспного двору по вул. Шевченка, 47. Докази, які б вказували на втрату померлою [PERSON] станом на 15 квітня 1991 року права на частку в майні колгоспного двору, відсутні. Отже, на думку суду, спірний будинок увійшов до складу спадкового майна після смерті [PERSON] Щодо позову третьої особи [PERSON] про надання додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON], то суд вважає, що за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Наведена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15. Таким чином, суд прийшов до переконання, що правові підстави для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, оскільки неприйняття спадщини іншими родичами померлого через смерть одно з них, необізнаність інших про наявність спадщини та її неприйняття, не можуть бути поважними причинами пропуску такого строку. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, а в задоволенні позовних вимог за зустрічними позовами третьої особи яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed