Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

До Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві перебуває відповідач по справі [PERSON] , яка отримує пенсію за віком з 11.05.2012 року. 08.05.2015 року відповідач звернулась із заявою про внесення відмітки про звільнення, проте, згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу та при наданні трудової книжки було підтверджено працевлаштування відповідача. Згідно довідки відділу з питань виплати пенсій №2 Управління №4 переплата в розмірі 3 487,38 грн. виникла за період з 02.06.2015 року по 31.01.2016 року внаслідок працевлаштування. Позивач зазначає, що відповідача було повідомлено листом про виникнення переплати пенсії, яке залишилось без належного реагування з боку відповідача. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 3025,02 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.06.2019 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу за її адресою. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві перебуває [PERSON] , яка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до п. 2.21, про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1, Документами, які підтверджують, що особа не працює (не провадить діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), є: трудова книжка, індивідуальні відомості про застраховану особу, що надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 1 до Положення, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення, та відомості про відсутність інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця за наявними в органі, що призначає пенсію, даними. У разі відсутності у зареєстрованої (взятої на облік) внутрішньо переміщеної особи документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), факт звільнення з роботи встановлюється на підставі особистої заяви із зазначенням дати, з якої особа не працює, та поясненням обставин, у зв`язку з якими неможливо внести запис у трудову книжку чи надати оригінал трудової книжки. У разі працевлаштування (початку діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням. При цьому відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору). Відповідно до рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 02.03.2016 року № 289, встановлено, що переплата пенсії в сумі 3487,38 грн. за період з 02.06.2015 року по 31.01.2016 року виникла у зв`язку з працевлаштуванням [PERSON] з 02.06.2016 року. Зі змісту розпорядження Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києва від 05.04.2016 року, вбачається, що було розпочато утримання переплати пенсії в сумі 3487,38 грн. по 20% від розміру пенсії до повного погашення згідно рішення № 289 від 02.03.2016 року. Проте, на день звернення з даною позовною заявою до суду переплата пенсії утримується по 0,5% через утримання з пенсії відповідача боргів перед іншими кредиторами. З врахуванням утриманої суми пенсії, залишок невідшкодованих сум переплати становить 3025,02 грн., які позивач просить суд стягнути на його корить. Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що у зв`язку працевлаштуванням відповідача виникла переплата пенсії за період з 02.06.2015 року по 31.01.2016 року на суму 3487,38 грн. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Згідно чинного законодавства встановлено, що стягнення надмірно виплачених коштів відбувається саме у разі встановлення недобросовісних дій особи (зловживання), проте, матеріали справи даних відомостей не містять, а тому, з урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, позивачем здійснюється утримання надміру виплаченої суми пенсії з доходу відповідача, початковий розмір даного відрахування становив 20%, в подальшому даний розмір було змінено на 0,5% у зв`язку з утриманням з пенсії відповідача коштів іншими кредиторами. Підставою стягнення надмірно виплачених відповідачу коштів через суд є те, що через встановлення низького відсотку відшкодування до повного погашення переплати пенсії знадобиться значний період часу. Проте, судом при вивченні матеріалів справи встановлено, що, виникле у відповідача перед позивачем фінансове зобов`язання виконується шляхом утримання коштів з доходів відповідача, а тому позовні вимоги є необгрунтованими, та такими, що задоволенню не підлягають. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до [PERSON] про стягнення надміру виплачених грошових коштів є таким що не підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed