Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

07.06.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 10.11.2015 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 26.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Посилаючись на те, що визначений судом спосіб та розмір аліментів не дає можливості забезпечити належне утримання дітей, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми в розмірі 500 грн., щомісяця, на кожну дитину на 1/3 частину всіх видів доходу відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Судом з'ясовано думку позивачки щодо проведення заочного розгляду справи, заперечень не надійшло. Приймаючи до уваги викладене суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено у судовому засідання та вбачається з матеріалів справи, відповідач являється батьком неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6). Рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 10.11.2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 26.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається у ДНЗ "Миколаївське вище професійне училище технологій та дизайну" на денній формі навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2018 року (а. с. 8). Так, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому частинами 1, 3 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд враховує, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні встановлено, що позивачка несе витрати на утримання дітей, що зумовлені потребами в одязі, продуктами харчування, засобами гігієни, а також розвитку. Розмір аліментів, які рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 10.11.2015 року стягнуто з відповідача на утримання дітей, є значно меншим від законодавчо встановленого мінімуму для дітей відповідного віку і недостатнім для задоволення потреб дітей. Тому враховуючи те, що відповідач не надав відомості щодо свого матеріального стану, стану здоров'я, наявності в нього інших дітей, а також беручи до уваги виникнення у позивачки витрат на утримання дітей, що зумовлені потребами в одязі, продуктами харчування, засобами гігієни, розвитку та навчання дітей, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], згідно рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 10.11.2015 року, із твердої грошової суми в розмірі 500 грн., щомісяця, на кожну дитину, на 1/3 частину всіх видів доходу відповідача, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Під час подачі позовної заяви позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved