Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

07.10.2014 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельної ділянкою, та просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні двором загального користування за адресою [ADDRESS], заборонити паркування транспортного засобу в дворі загального користування, заборонити закривати на замок хвіртку до двору загального користування по [ADDRESS], оскільки своїми діями відповідачка завдає позивачу моральну шкоду він просить стягнути з неї 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником 3/20 частин будинку [ADDRESS], а відповідачка [PERSON] є власницею 1/2 частини даного будинку. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.09.2008 року сторонам був встановлений порядок користування земельною ділянкою. Але відповідачка чинить перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою, оскільки потрапити до квартири позивач може лише через двір загального користування з [PERSON], чим завдає йому моральних страждань. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи сповіщалася в установленому законом порядку, завчасно та належним чином про причини неявки не повідомила. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні факти. [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №2-6147 від 29.09.1986 року посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Пилипенко Н.С. належить 3/20 частини жилого будинку за адресою [ADDRESS] з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 550,0 кв.м. (а.с. 7-8). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09.09.2008 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чернігівської міської ради про визнання не дійсним акту встановлення і погодження меж, рішення про безоплатну передасу у власність земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку, а також встановлення порядку користування земельною ділянкою - задоволено. І відповідно до вказаного рішення встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою площею 550 кв.м. розташованої по [ADDRESS] між співвласниками житлового будинку відповідно до якого виділено в користування: 1. [PERSON] та [PERSON] - земельну ділянку площею 188 кв.м., в тому числі під забудовою - 58.3 кв.м., під двором і садом - 129.7 кв.м.; 2. [PERSON] - земельну ділянку площею 181 кв.м., в тому числі під забудовою - 28.2 кв.м., під двором і садом - 112.3 кв.м., під двором загального користування з [PERSON] - 40.5 кв.м.; [PERSON] - земельну ділянку площею 181 кв.м., в тому числі під забудовою 75.3 кв.м., під двором та садом 65.2 кв.м., під двором загального користування з [PERSON] - 40.5 кв. м. Позивач [PERSON] вказує, що відповідач [PERSON] чинить йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, оскільки його частина будинку (кв.2) розташована таким чином, що не має вікон на вул. Лермонтова. Потрапити до квартири можна тільки через двір загального користування з [PERSON]. Декілька років відповідачка частину загального двору засаджує городиною та квітами, а іншу частину використовує для паркування чужого автомобіля, який постійно стоїть у дворі, чим порушує права позивача. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 1 протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Нормами ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення буд-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Враховуючи те, що були порушені нормальні життєві умови позивача, порушення його прав відповідачем полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав та зазнає кожного дня у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачки, та не бажанням дотримуватися порядку користування земельною ділянкою, встановленого судовим рішенням, призводить до того що він кожного дня переживає та страждає з цього приводу. Виходячи з двору переживає, чи зможе він зайти в двір, оскільки відповідачка закриває хвіртку на ключ, в зв'язку з чим позивач змушений перелазити через паркан, суд вважає достатнім розміром моральної шкоди, що необхідно стягнути на користь позивача з відповідача - 1000 грн. 00 коп. Розмір відшкодування на правову допомогу має відповідати граничним розмірам, встановлених Законом України "Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Розмір компенсації не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за одну годину роботи. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до розрахунку суми гонорару, клієнтом було сплачено 2500 грн. за послуги адвоката, що підтверджується квитанцією від 19.09.2014 року, що не перевищує граничного розміру витрат на правову допомогу. Отже стягненню підлягає з відповідача сума витрат на правову допомогу в повному обсязі.(а.с.61-62) Одночасно з вищевикладеним суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при поданні позовної заяви в сумі 243 грн. 60 коп. Оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач по справі чинить позивачу перешкоди в користування земельною ділянкою загального користування. Позивач довів факт перешкоджання відповідачкою у користуванні земельною ділянкою відповідачем яка виділена рішенням суду у загальне користування, а тому суд вважає за можливе усунути перешкоди в користуванні власністю позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved