Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулося ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], Служба у справах дітей Шевченківського району про звернення стягнення на предмет іпотеки, який в подальшому було уточнено. Свої позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» обґрунтовує тим, що 15.05.2015 р. за №08.406-297/9029 ПАТ «Укрсоцбанк» подано позов про звернення стягнення за іпотечним договором №825/4-40/9/7-003, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №201 на предмет іпотеки -квартира заг. Площею 51,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на підставі дублікату Договору купівлі-продажу №9-02-04 від 02.09.1996 р., зареєстрованого на біржі «Право-Ріелтер» 03.09.1996 р. за реєстровим №В-24755. З огляду на систематичне невиконання позичальником грошових зобов'язань за вищевказаним договором заборгованість станом на 27.04.2015 року складає 422116,71 грн., просить суд звернути стягнення за іпотечним договором №825/4-40/9/7-003 на предмет іпотеки - квартира заг. Площею 51,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача подав заяву про слухання справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив слухати справу без його участі, проти задоволення вимог заперечував, посилався на свої письмові заперечення. Третя особа, Служба у справах дітей Шевченківського району, надали до суду свої письмові заперечення та просили слухати справу без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову належить відмовити. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 15.01.2007 року між Акціонерно-комерційним банком Соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту №825/2-40/1/7-003, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 150000,00 грн., зі сплатою 18% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 10.01.2014 року на умовах визначених договором кредиту.(а.с. 4-8) 15.01.2007 р. між АКБ СР «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Договором кредиту укладно іпотечний договір №825/4-40/9/7-003, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №201, в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно, а саме: квартира заг. Площею 51,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на підставі дублікату Договору купівлі-продажу №9-02-04 від 02.09.1996 р., зареєстрованого на біржі «Право-Ріелтер» 03.09.1996 р. за реєстровим №В-24755. (а.с.13-15) Згідно п.6.3 іпотечного договору, він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов'язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема законом України «Про іпотеку». Як вбачається з матеріалів справи, зокрема розрахунків заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором №825/2-40/1/7-003 від 15.01.2007 року.(а.с.27-28) станом на 27.04.2015 р. загальна сума заборгованості становить 422116,71 грн. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Строк дії кредитного договору №825/2-40/1/7-003 в його тексті у відповідності до ст. ст. 251,252 ЦК України не визначений. Одночасно, згідно п. 7.3 кредитного договору, він діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, з урахуванням положень п. 7.5 цього договору. Пунктом 7.5. кредитного договору встановлено, що у разі настання обставин, визначених п.п.3.2.3,4.4,4.5,5.4, цього договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. В пункті 4.5 кредитного договору встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору ( погашення кредиту та сплати процентів) протягом більше 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані санкції (штраф, пеню). При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 9 листопада 2016 року у справі №6-2251цс16, пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. З матеріалів цивільної справи №2-290/11, яка розглядалась Дзержинським районним судом м. Харкова вбачається, що позивач звернувся в квітні 2009 року в суд з позовом про стягнення з третьої особи і відповідача заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В розрахунку заборгованості, який був наданий до суду позивачем, вказано, що прострочення виконання основного зобов'язання почалось 10.04.2008 року. Отже строк дії договору було змінено згідно п.4.5 договору і він сплив. Скориставшись своїм правом позивач звернувся в серпні 2009 року з позовом до суду. В подальшому вказаний позов було залишено без розгляду. У відповідності до ч.1 ст.265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. У відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Моментом початку перебігу строку позовної давності по даній справі суд вважає момент подачі позову до суду по справі №2-290/11, а саме 03.08.2009 року, тобто станом на момент подачі позову позивач звісно знав про його порушені права. А тому строк позовної давності відносно кредитного договору №825/2-40/1/7-003 сплив 03.08.2012 року. Відповідно до положень ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність і до додаткової вимоги. Дана позиція узгоджується з правовими висновками, що містяться в постановах ВСУ по справах №6-52цс13, 6-698цс15. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права й обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною п'ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Враховуючи, що по основному виду зобов'язання строк позовної давності сплив, а іпотека є має похідний характер, і в договорі про іпотеку встановлено в п. 6.3. Іпотечного договору, що цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення Основного зобов'язання. Відповідно до вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України). Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення, а тому в позові ПАТ «Укрсоцбанк» слід відмовити. Питання про судові витрати вирішується судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed