Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Любашівського районного суду із вказаним позовом, в якому вказує, що [INFO] року померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилось спадкове майно. Вона являється спадкоємицею першої черги, але своєчасно не звернулася до нотаріуса, оскільки хворіла. Крім того, позивач також вказувала, що при збиранні документів на спадковий будинок виявилося, що на підставі рішення суду від 29.06.2005 Р. будинок вже оформлений на її сестру [PERSON], в подальшому за її апеляційною скаргою зазначене рішення було скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вказуючи на зазначені обставини, позивач просила визначити її додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері [PERSON] Представники позивача - [PERSON] та адвокат Пілюк Р.В. в судовому засіданні позов підтримали. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що після смерті матері вона не бажала звертатися до нотаріуса, оскільки мати будинок нікому не заповідала. Також пояснила, що в 2001 р. дійсно забила ногу, в Кривоозерській лікарні її призначали лікування. Відповідачі: [PERSON]. в судовому засіданні проти позову заперечила, вказуючи на те, що вона проживала разом із матір»ю, в її будинку до дня смерті матері, здійснювала поховання , а також робила ремонти будинку, вказувала на те, що вона фактично прийняла спадщину, яка залишилася після смерті матері. У неї із [PERSON] виник конфлікт із-за межі земельної ділянки і лише після цього [PERSON] пред»явила права на спадщину. Представник відповідача - [PERSON], адвокат Мудрак І.М. в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити, вказуючи на те, що у позивача не було поважної причини для пропуску строку для звернення із заявою до нотаріуса. [PERSON] заперечень по справі не надала, від отримання судових повісток відмовилася, в силу ст.76 п.8 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про розгляд справи. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, при цьому пояснила, що мама казала, що хату нікому не залишає, хто не буде мати житла, той нехай живе в будинку. Через два місяці після смерті матері, вона хотіла подати заяву до нотаріуса, але [PERSON] її збила. Після смерті матері, [PERSON] залишилася проживати в будинку матері і все господарство залишилося її. Бажає, щоб [PERSON] теж вступила в спадщину. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що [PERSON] проживала разом із матір»ю [PERSON], в будинку матері, до дня смерті і після смерті залишилася проживати в цьому будинку. [PERSON] робила ремонт будинку. На спадщину ніхто не претендував, вони тоді буди дружні, вважає, що справедливо, що спадщина залишилася [PERSON], бо вона доглядала маму, здійснювала поховання, робила ремонти. Зеленогірська селищна рада заперечень по справі не надала, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень Як вбачається із свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року /а.с.11/. В судовому засіданні безспірно встановлено, що до дня своєї смерті вона проживала [ADDRESS]. Позивач являється спадкоємцем першої черги, як дочка, їхні родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження та одруження /а.с.9, 10/. За змістом ч.. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зазначену в постанові від 18 грудня 2013 року, справа № 6-138цс13. Суд також бере до уваги положення пп. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", положення ст. 1272 ЦК України 2003 року, ч. 3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, тобто [INFO] року (а.с.11). Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно листа Любашівської районної державної нотаріальної контори від 06.10.2015 року , спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року не заводилася. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2015 року було скасовано рішення Любашівського районного суду від 29 червня 2005 року, яким було визнано за [PERSON] право власності на земельний і майновий паї та житловий будинок, залишені в спадщину після смерті [PERSON] У задоволенні позову [PERSON] до Любашівського відділення Балтської МДПІ про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Підставою для скасування рішення суду стало те, що суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців і не вирішив питання про залучення їх до участі в справі /а.с.4/. В той же час, згідно довідки Зеленогірської селищної ради та акту обстеження [PERSON] проживала разом із матір'ю [PERSON] до дня її смерті по [ADDRESS] в смт. Зеленогірське Любашівського району /а.с.19/. Із акту обстеження фактичного проживання від 10 вересня 2015 р. вбачається, що [PERSON] постійно проживала в будинку по [ADDRESS] разом зі своєю матір'ю , до дня її смерті та після її смерті залишилася проживати в даному будинку, в якому здійснювала поточні ремонти, провела централізоване газо- та водопостачання. Вона здійснила поховання та всі обрядові обіди. Зазначені письмові докази позивачем не спростовані /а.с.18/. Разом із тим, в судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] теж пояснювали, що після смерті матері [PERSON], [PERSON] залишилася проживати в будинку матері та проживає по теперішній час, отримувала орендну плату за земельний пай. Зазначені обставини, дають суду підстави вважати, що [PERSON] фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, тому в силу ст. 549 ЦК УРСР, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи, що правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року й не мають продовжуваного характеру, то застосуванню до спірних правовідносин підлягає ЦК Української РСР 1963 року. Частиною 1 ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року передбачено право спадкоємця на продовження строку на прийняття спадщини. Так, строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Вирішення судом питання про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини ЦК Української РСР 1963 року не передбачено та до даних правовідносин не застосовуються положення ЦК України, яким передбачено визначення додаткового строку для прийняття спадщини, як того просить позивач. Тобто, позивач, звернувшись в суд з вказаним позовом, обрала невірний спосіб захисту свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що не позбавляє її права звернення до суду у передбаченому законом порядку. З огляду на зазначене суд не надає оцінку поважності причинам пропуску строку для прийняття спадщини та не вирішує питання щодо застосування строків позовної давності, як того просив представник [PERSON] За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed