Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

08.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем. Відповідач не бере участі у вихованні дитини і матеріальної допомоги не надає, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання\~ позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити. Відповідач позов визнав, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО №616628 вбачається, що сторони мають малолітню дитину\~[PERSON], [INFO]. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. За правилами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. Відповідач працездатний, інших утриманців немає, тому суд вважає можливим стягнути з нього аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини доходів. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що [PERSON] не у повній мірі виконує у відношенні своєї дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її належного утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимог ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, позивачем було заявлено вимогу про відшкодування їй витрат на правову допомогу в розмірі 200 грн. Згідно п.п. 47, 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем не надано суду жодних розрахунків щодо понесених витрат на правову допомогу, що позбавляє суд можливості розрахувати відповідно до вимог Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" граничний розмір витрат на правову допомогу, в звязку з чим суд відмовляє в задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу На підставі викладеного,

Outcome: approved