Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до комунального підприємства «Служба єдиного замовника Ворошиловського району м. Донецька» про визнання довідки фальшивою та стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. Наявна довідка, яка була видана відповідачем КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька», в якій вказано в графі «загальна площа квартири» за адресою [ADDRESS], як число 18,3. В якій є запис, що його син зареєстрований у абонентському відділі КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька», який проживає та прописаний по цій адресі з 11.09.1998 року, а народився син [INFO]. На довідці є штамп КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька», який не заповнено. При розгляді раніш справи суддею Прудніковою Г.М. та при ухвалені рішення, в якому зазначено, що працівники юрвідділу ККП Донецької міської ради «Донецьктепломережа» не мають до цієї фальшивки жодного відношення, а довідку заповнювали на свій розум працівники КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька». У рішенні вказано, що така довідка видавалася 1.12.2011 року абонвідділом КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» та підписана авторами довідки з цифрами, які не мають ні до нього ні до його квартири ніякого відношення. Вважає, що наявність довідки, яка була видана КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» та підписана її працівниками завдає йому моральну шкоду. Просив суд визнати довідку від 01.11.2011 року на якій є мокра печатка і штамп КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» та є підписи [PERSON], [PERSON] і [PERSON] фальшивою і таким документом, котрий до нього та його квартири за адресою [ADDRESS] не має ніякого відношення, визнати винними у існуванні такого документу співпрацівників КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» [PERSON], [PERSON], [PERSON] та юридичну особу КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька», стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1000 гривень моральної шкоди на його користь, стягнути з юридичної особи КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» 1000 гривень моральної шкоди на його користь ( а. с. 1-4 ). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просив суд задовольнити його вимоги в повному обсязі. Додав, що видана довідка відповідачем від 01.11.2011 року є фальшивкою, а дані, які в ній зазначені не мають ні якого відношення до нього та його квартири, а особи, які її видали та підписали повинні відшкодувати йому моральну шкоду. Представник відповідача Писін С.О., який діє на підставі довіреності ( а. с. 17 ) в судовому засіданні просив суд відмовити позивачу в задоволенні вимог в повному обсязі, так як вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Доповнив, що питання щодо визнання довідки фальшивою вже розглядалося іншим складом суду та вже з цього приводу прийнято рішення. Також додав, що при видачі довідки не має жодної вини відповідача, а тим самим і не завдано позивачу ніякої моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що 01.12.2011 року відповідачем КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» було видано виписку із особового рахунку [NUMBER], де головним квартиронаймачем [ADDRESS] є [PERSON], який прописаний за зазначеною адресою 11 вересня 1998 року, а також [PERSON] - дружина, яка прописана з 11.09.1998 року та [PERSON] - син, який прописаний з 11.09.1998 року. У зазначеній довідці зазначено три особи та загальна житлова площа - 18,3 кв.м. Зазначена довідка видана КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» та підписана начальником абонентської служби [PERSON], бухгалтером [PERSON] та паспортистом [PERSON] Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовними вимогами вважає, що зазначена довідка є фальшивою та ніякого відношення не має, як до нього так і до його квартири, а особи, які її видали повинні бути визнані судом винні та відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 24 липня 2013 року, яке залишено без змін апеляційним судом Донецької області від 19 березня 2014 року вбачається, що звертаючись до суду з позовними вимогами [PERSON] до КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» та ККП «Донецькміськтепломережа» про визнання довідки фальшивою, рішенням суду від 24 липня 2013 року вимоги позивача були задоволені частково, визнано виписку (довідку) із особового рахунку [NUMBER] від 01.12.2011 видану КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька» в частині відомостей про дату прописки [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], помилковою, в іншій частині вимог відмовлено. Крім того, зазначеними судовими рішенням встановлено, що факт надання уповноваженим органом КП «СЄЗ Ворошиловського району м. Донецька» на запит ККП ДМР «Донецькміськтепломережа» виписки із особового рахунку [NUMBER] від 01.12.2011 року, тому підстави вважати зазначену довідку фальшивою та підробленою у суду відсутні ( 53-55 ). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, встановлено в судовому засіданні та підтверджено наданими з боку представника відповідача доказами, що зазначена довідка була надана та виписана на підставі виписки із особового рахунку [NUMBER], виданій ЖЕК 6 Ворошиловського району м. Донецька, в якому були зазначені, як кількість прописаних так і житлова площа, яка є додатком № 1 ( а. с. 31 ). Встановлено, що зазначені данні, тобто документація були передані відповідачу КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» від ВАТ «Донбасенергобуд» відповідно до розпорядження міського голови від 28.12.2006 року за № 1454, згідно якого КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» передано в господарство житлові будинки, зокрема №№ 28, 30, 32 по проспекту Комсомольському ( а. с. 28-29 ). Отже, на підставі отриманої документації від ВАТ «Донбасенергобуд» та наявних в них відомостей, відповідач КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» при складанні та видачі довідки і були в ній зазначені саме ті відомості щодо кількості прописаних, а також розмір житлової площі. Встановлено, що сам позивач [PERSON] не звертався до відповідача КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» та не надавав уточнюючи документи щодо кількості прописаних осіб у [ADDRESS], а також і щодо житлової площі. Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині визнання довідку від 01.11.2011 року на якій є мокра печатка і штамп КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» та є підписи [PERSON], [PERSON] і [PERSON] фальшивою і таким документом, котрий до позивача та його квартири за адресою [ADDRESS] не має ніякого відношення є такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки, відмовлено позивачу у задоволенні вищезазначених вимог не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині визнання винними у існуванні такого документу співпрацівників КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» [PERSON], [PERSON], [PERSON] та юридичну особу КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька». До того ж, звертаючись з вимогами до суду, якими позивач просить суд визнати винними у існуванні такого документу співпрацівників КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак, не зазначаючи зазначених осіб в позовній заяві в якості відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, змінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред»явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Позивач [PERSON] до суду з відповідним клопотанням не звертався. Стосовно позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 22 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Звертаючись до суду з вимогами про стягнення з відповідача КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» моральної шкоди у сумі 1000 гривень, як з боку позивача не було надано належного та допустимого доказу щодо заподіяння останньому такої шкоди так і не знайшло свого підтвердження спричинення такої шкоди і в судовому засіданні під час слухання справи. Тому, вимоги позивача [PERSON] в частині вимог щодо стягнення з відповідача КП «СЕЗ Ворошиловського району м. Донецька» моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню, так як є безпідставними та недоведеними. Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди з [PERSON], [PERSON] та [PERSON], то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки зазначені особи не є відповідачами по даній справі, а із клопотанням про залучення їх в якості співвідповідачів позивач до суду не звертався. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed