Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Прокурор Ємільчинського району звернувся до суду в інтересах держави до [PERSON] з позовом про визнання незаконними наказів Головного управління Держземагентства у Житомирській області про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] та про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, про скасування державної реєстрації цих договорів та зобов'язання повернути 31 земельну ділянку загальною площею 896,9435 га. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор зазначає, що зазначеними наказами ГУ Держземагенства у Житомирській області надано дозволи [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок\~ в оренду з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства та затверджено відповідні проекти на земельні ділянки загальною площею 896,9435 га, які розташовані за межами населених пунктів у ряді сільських рад Ємільчинського району. На підставі зазначених наказів 16.01.2014 року між ГУ Держземагенства у Житомирській області та [PERSON] укладені договори оренди на вказані земельні ділянки. Відповідачі порушили вимоги положень ЗУ «Про фермерське господарство», а саме: [PERSON] в заяві про надання дозволів на\~ розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з правом передачі в оренду зазначив землю не єдиним масивом, а 31 ділянкою та у вказаних заявах не обґрунтував розміри таких ділянок з урахуванням можливостей їх обробітку, не зазначив перспективи діяльності фермерського господарства. Також фактично земельні ділянки були отримані не для ведення фермерського господарства, а для використання їх ТОВ «Агрохолдинг Руно», директором якого є [PERSON] Укладені договори оренди, як похідні від зазначених наказів, також є недійсними. Крім того, по вказаним договорам не була проведена нормативна грошова оцінка земель. Оскільки розмір орендної плати є істотною умовою договору, тому вони є недійсними в силу ч.1 ст.203 ЦК України. За вказаних обставин необхідно скасувати державну реєстрацію зазначених договорів у Державному реєстрі прав. Оскільки земля є обєктом права власності Українського народу, тому прокурор звернувся до суду з позовом на захист порушених прав та інтересів держави. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити за безпідставністю. Суд, вислухавши пояснення прокурора, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що наказами ГУ Держземагенства у Житомирській області від 21.11.2013 року, 26.11.2013 року, 17.12.2013 року та 19.12.2013 року надано дозволи [PERSON] на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду на території Ємільчинського району з цільовими призначенням для ведення фермерського господарства. А наказами ГУ Держземагенства у Житомирській області від 16.01.2014 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства [PERSON] загальною площею 896,9435 га, що розташовані в Ємільчинському районі Житомирської області. 27.01.2014 року між ГУ Держземагенства у Житомирській області та [PERSON] укладено 31 договір оренди земельних ділянок терміном на 49 років для ведення фермерського господарства на території Ємільчинського району за межами населених пунктів. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані договори оренди зареєстровані у встановленому законом порядку за [PERSON] Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України. За положеннями частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відносини, повязані з орендою землі для ведення фермерського господарства регулюються відповідними нормами ЦК України, ЗК України, законами України «Про фермерське господарство», «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до положень статей 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Частинами другою та третьою статті 134 ЗК України визначені випадки, коли земельні торги не проводяться, а передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Зокрема, земельні торги не проводяться при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Отже, стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Разом з тим відносини, повязані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються крім ЗК України Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України загальним. Так, згідно з абзацом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. Передача в оренду земельних ділянок здійснюється за договором оренди. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обовязково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»). Крім того, за змістом статті 93 ЗК України відповідач набуває право використовувати земельну ділянку та обовязок сплачувати орендну плату не з моменту прийняття рішення компетентним органом про передачу цієї ділянки в оренду, а з моменту укладення договору оренди землі. Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати при укладенні договору оренди. На думку позивача, підставою недійсність договорів оренди землі, укладених 27 січня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області та [PERSON] є відсутність нормативної грошової оцінки землі, яка є предметом зазначених договорів оренди землі. Відповідно до абзацу 13 статті 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. Частиною пятою статті 5 цього Закону передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Згідно із частиною третьою статті 201 ЗК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нормативна грошова оцінка конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації. Встановлено, що після звернення прокурором до суду з вищенаведеним позовом, сторони оспорюваних договорів вчинили дії, спрямовані на приведення зазначених правочинів у відповідність до вимог закону: визначили нормативну грошову оцінку земельних ділянок, які передавались в оренду (рішення Ємельчинської районної ради Житомирської області від 12 листопада 2014 року № 493), та уклали додаткові угоди, якими були внесені зміни до спірних договорів із зазначеного питання, тобто порушення, які стали підставою звернення до суду були усунуті. Крім того, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом до [PERSON], Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, Реєстраційного сектору Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської областіпро визнання незаконними наказів Головного управління Держземагентства у Житомирській області, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, повернення земельних ділянок. Відповідно до окремих актів законодавства України, крім органів, зазначених у статті 55 Конституції України, захист цивільних прав та інтересів (або сприяють їх захисту) здійснюють, зокрема, органи прокуратури. За частиною другою статті 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Одним з таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України (у редакції, чинній на час звернення прокурора з позовом) покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом. Станом на момент подачі позову, так і на час нового розгляду справи ст. 45 ЦПК України визначала, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Таким органом є відповідач ГУ Держгеокадстру у Житомирській області, оскільки відповідно до ст. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого Постановою КМ України № 15 від 14 січня 2015 року встановлено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Аналогічні положення містяться і у чинному Положенні про ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (затверджено Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308) - відповідно до п. 30 якого цей орган здійснює державний нагляд (контроль) за: - дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, користування, в тому числі оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; - дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичним та фізичними особами вимог земельного законодавства, та встановленого порядку набуття і реалізації прав на землю). Крім того, згідно ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17 березня 2011 року № 3166-УІ, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Отже, відповідач ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (як правонаступник ГУ Держземагенства у Житомирські області) має самостійне право на звернення до суду відповідно до наведених норм з позовними вимогами, які є предметом розгляду у даній справі. Станом на час подачі позову прокурором таким правом було наділено і ГУ Держземагенства у Житомирські області, тобто наявність реального органу, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також наявність у нього самостійного права звертатися до суду, тому у відповідності до ст. 45 ЦПК України прокурор у даній справі не може вважатися належним позивачем. Разом з тим прокурором не доведено, а в справі відсутні належні та допустимі докази того, який саме конкретний інтерес держави порушено, в чому саме таке порушення виявилося, та як саме задоволення позову призведе до його відновлення. А також враховуючи те, що на даний час здійснюється новий розгляд цивільної справи, застосуванню підлягають процесуальні норми, чинні на даний час. Такими процесуальними нормами є Закон України "Про прокуратуру" у чинній редакції. Зокрема, згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Разом з тим, прокурором не доведено того, що ГУ Держгеокадастру не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави (і яких саме конкретних інтересів) в чому саме це конкретно виявляється та якими саме конкретними доказами це підтверджується. З-за таких обставин позовні вимоги прокурора не підлягають задоволенню. Пунктом 11 ч. 1\~\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (чинної на час звернення до суду)\~\~передбачено, що\~\~від сплати судового збору\~\~звільняються\~\~органи прокуратури -при\~\~здійсненні\~своїх повноважень. Відповідно до вимог\~ст. 88\~\~ЦПК України\~\~стороні, на\~\~користь якої ухвалено\~\~рішення, суд\~\~присуджує\~\~з другої\~\~сторони\~\~понесені\~\~нею і документально\~\~підтверджені\~\~судові\~\~витрати, якщо\~\~сторона звільнена\~\~від оплати судового збору, вони компенсуються\~\~за рахунок держави\~\~у порядку, встановленому\~\~Кабінетом\~\~Міністрів України,\~\~тому\~\~судові\~\~витрати\~\~по справі\~\~необхідно віднести\~\~\~за рахунок держави.

Outcome: dismissed