Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

25.08.2015 року Публічне Акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 1163 грн. 42 коп., посилаючись на невиконання відповідачем умов вищевказаного договору та стягнути з відповідача в прибуток держави судовий збір оскільки позивач у відповідності до положень п.22 ч.1ст.5 Закону України ,,Про судовий збір,, звільнений від його сплати при зверненні до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився,просив у позовній заяві задовольнити позов, а справу слухати за його відсутності. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином. У поданій ним до суду 17.09.2015р. заяві, просив відмовити в задоволенні позову так як строк дії виданої йому кредитної картки -1 рік ,термін її дії не поновлювався тому просить застосувати до позову позовну давність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», та відповідачем був укладений кредитний договір № 002-23047-281107 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого [PERSON] відкрив держателю картковий рахунок та кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. 00 коп. та встановив ліміт на рахунку в сумі 3 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Даний договір включає в себе тарифи на обслуговування платіжних карток VisaClassic. Кредитний ліміт відповідача у відповідності до п.п.1.3 та 1.4 договору - 3000 грн., строк кредитування відповідача становить 364 дні.Кожна ж наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої. Відповідно до Договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються в тарифах. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим, за розрахунком позивача, станом на 31липня 2015 року ,розмір заборгованості становить за тілом кредиту-1163 грн.42 коп., за відсотками та комісіями 0,00 грн. (а.с. 2 та 6). Відповідно до ч. ч. 1 та 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з положеннями ст. 257, ч. 1 ст. 261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 17.09.2015 р. відповідачем подано письмову заяву до суду про застосування позовної давності до спірних відносин, у зв'язку із закінченням 28.11.2008р. строку кредитування рахунку відповідача. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження надання ним відповідачу наступнихкредитних лінійвідповідно до п. 1.4 договору, після спливу строкупершої, зобов'язання між сторонами припинили своє існування. Наявний договір про відкриття карткового рахунку/ас.3-4/ не містить положень про збільшення строку звернення до суду за захистом порушеного права. З огляду на п. 1.5 договору, відповідно до якого кошти кредитної лінії та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються Держателем у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, данийкредит є споживчим. Пунктом 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Дата закінчення дії договору (28.11.2008 року) є початком перебігу позовної давності, тобто строку, у межах якого [PERSON] має звернутись з позовом до суду за захистом свого порушеного цивільного права у судовому порядку. Таким чином вбачається, що трьохрічний строк, передбачений ст. 257 ЦК України для захисту Банком свого порушеного права шляхом звернення з позовом до суду, закінчився 28.11.2011 року. До суду ж з даним позовом позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся лише 25.08.2015 року, тобто з пропуском позовної давності . Крім того, слід зазначити також і наступне. Строк дії картки сплив 28.11.2008 року. Банк не надав доказів про те, що після названої дати автоматично перевипускав наступну картку. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності чи відсутності відповідної заяви щодо застосування строку позовної давності. Враховуючи ,що відповідачем було подано заяву про застосування до наявного позову строку позовної давності , суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з підстав пропуску ПАТ «Дельта Банк» строків звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed