Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 18242 грн 22 коп.; судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.01.2017 між ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" та [PERSON] було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2720466, забезпечений транспортний засіб КАМАЗ 5320, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. 04.09.2017 в смт Делятин по вул.16 липня, 72 сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля під керуванням [PERSON], внаслідок якої автомобілі були пошкоджені. Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2017, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КпАП України. Потерпілий звернувся до позивача з вимогою відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, а тому останньому виплачено страхове відшкодування в сумі 18242, 22 грн. Оскільки відповідач, після вчинення ДТП самовільно залишив місце пригоди, не повідомив про настання ДТП Страхувальника у строки визначені законом, йому скеровувалась відповідна вимога щодо повернення вказаних коштів в добровільному порядку, однак така вимога залишилась проігнорованою, у зв'язку з чим сплачене страхове відшкодування просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді від 04.10.2018 було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовнузаяву. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін, яке ухвалою суду від 09.11.2018 залишено без задоволення. 28.11.2018 відповідач подав відзив на позов, яким позовні вимоги не визнав в повному обсязі за його безпідставністю. Вказав, що згідно страхового акту №00235646 від 16.01.2018, згідно якого позивачем здійснено стахову виплату, водієм транспортного засобу марки КАМАЗ за участі якого відбулося ДТП, зазначено [PERSON], доказів того, що саме він був за кермом такого транспортного засобу, позивачем не представлено. Крім цього, згідно повідомлення про ДТП та заяви про виплату матеріального збитку, ДТП мало місце в Закарпатській області смт Делятин, вул.16 липня, 110. Просить в задоволенні позову відмовити. Позивачем 03.12.2018 надано суду заперечення на відзив, яким повністю заперечено доводи відповідача наведені у відзиві на позов. Зокрема, з посиланням на вимоги ст.82 ЦПК України, вважає що обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи, а саме факт керування саме відповідачем транспорним засобом марки КАМАЗ та його причетність до ДТП, що мало місце 04.09.2017 в смт Делятин по вул.16 липня, 72, оскільки такий встановлений постановою Верховинського районного суду від 11.10.2017, що набрала законної сили. Просить позов задовольнити. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів. Судом встановлено, що 04.09.2017 в смт Делятин, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, вул 16 липня відбулася дорожньо-транспортна за участі транспортних засобів, а саме: вантажного автомобіля "КАМАЗ 5320", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та сідловим тягачем "DAF", реєстраційний номер "АН 1938 МН" з напівпричіпом "Schmitz S01", реєстраційний номер "АН8868ХР", під керуванням [PERSON] Вказані обставини підтверджуються довідкою про ДТП №3017249553888300 від 05.09.2017, складеною Надвірнянським ВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.8). Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2017 (а.с.9) відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністратвиних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КпАП України, зокрема у тому, що [PERSON] 04.09.2017 о 16 год. 40 хв. в смт Делятин по вул 16 липня, керуючи автомобілем марки "КАМАЗ 5320", реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечного інтервалу руху та безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "DAF", реєстраційний номер "АН 1938 МН" під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим допустив порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Крім того у тому, що [PERSON], 04.09.2017 о 16 год 40 хв в смт. Делятин по вул 16 липня, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим порушив п. 2.10 (а) Правил дорожнього\~руху України. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт і таким, що не підлягає доказуванню в даному провадженні, щодо обставин та місця заподіяння шкоди внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, та що така шкода заподіяна саме внаслідок дій відповідача [PERSON], а тому обгрунтування відповідача в цій частині щодо безпідставності позовних вимог судом не приймаються до уваги. В той же час, судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ "Страхова компанія «УНІКА» згідно з полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК2720466 діючого станом на 14.09.2017 (а.с.7). Як вбачається із заяви про виплату матеріального збитку, після дорожньо-транспортної пригоди, власник пошкодженого транспортного засобу "Schmitz S01", реєстраційний номер "АН8868ХР", [PERSON], 12.01.2018 звернувся до позивача про виплату страхового відшкодування (а.с.19). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 10.10.2017 №34С/09/17 (а.с.10-17), вартість матеріального збитку, заподіяної власнику напівпричіпа "Schmitz S01", реєстраційний номер "АН8868ХР" становить 19 242,22 грн. З розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу в страховому акті №00235646 від 17.01.2018, вартість страхового відшкодування становить 18 242,22 грн, яку позивачем 22.01.2018 виплачено на користь [PERSON] (а.с. 26-27). Однак, відповідно до положень підпункту "в" п.38.1.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. 13.02.2018 позивачем виставлено [PERSON] претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі виплаченого страхового відшкодування. Проте, як встановлено у судовому засіданні, на даний час така претензія відповіачем залишена поза увагою, в добровільному порядку шкода не відшкодована. За таких обставин, оскільки відповідач будучи винним у заподіяння шкоди транспортному засобу [PERSON] в ході дорожньо-транспортної пригоди, на момент настання якої його цивільно-правова відповідальність була застрахована позивачем, однак в порушення вимог Закону залишив місце спричиненої ним дорожньо-транспортної пригоди та на вимогу позивача добровільно не відшкодував заподіяну шкоду в регресному порядку, а тому суд приходить до переконання про обгрунтованість позовних вимог позивача і його порушене майнове право підлягає судовому захисту шляхом стягнення із відповідача виплаченої позивачем суми страхового відшкодування в розмірі 18 242,22 грн., в порядку регресу. У зв'язку із наведеним позов слід задовольнити, понесені позивачем судові витрати, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved