Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У січні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в розмірі 29784,79 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до кредитного договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 04 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26252002783214 у гривні та випустив міжнародну платіжну картку, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії в розмірі 15000,00 гривень. Відповідач же зобовязався в порядку та на умовах, що визначені в договорі, повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. В порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 06 грудня 2016 року має прострочену заборгованість: за тілом кредиту 15617,27 гривень, прострочка по тілу 12663,30 гривень, відсотки за кредитом 11,10 гривень. Також у звязку із систематичним порушення боржником своїх обовязків відповідачу нараховано неустойку у розмірі 1493,12 гривень. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав й просив його задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві просив ухвалити заочне рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» (а.с.25). Згідно додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») від 04 лютого 2015 року банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 26252002783214 у гривні та випустив міжнародну платіжну картку, встановивши ліміт відновлювальної кредитної лінії. Ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000 гривень. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 26% річних на торгові операції та на операції зняття коштів (а.с.24). Умовами договору від 04 лютого 2015 року передбачено, що позичальник зобовязався в порядку та на умовах, що визначені в договорі, повертати кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач припинив сплачувати суми за кредитом і відсотки за користування кредитними коштами, у звязку з чим заборгованість за договором станом на 06 грудня 2016 року становить 29784,79 грн., яка складається з: -15617,27 грн. тіло кредиту; -12663,30 грн. прострочка по тілу кредиту; -11,10 грн. відсотки за кредитом; -1493,12 грн. неустойка, що підтверджується розрахунком банку (а.с.29). Позивач 13.12.2016 року звертався до відповідача з вимогою про досудове врегулювання спору із вказівкою про прострочення платежу у розмірі 29784,79 гривні (а.с.30). Але відповідач не сплатив заборгованість. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за договором від 04 лютого 2015 року мається прострочення виконання грошового зобовязання. Позовні вимоги в частині стягнення: за тілом кредиту 15617,27 гривень, прострочка по тілу 12663,30 гривень, відсотки за кредитом 11,10 гривень, неустойка 1493,12 гривень підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. На підставі статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 1378,00 гривень, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі статей 11, 526, 530, 610-612, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved