Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

В січні 2020 року до Бориспільського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] , у якій просять суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.06.2001 року відповідачу за рішенням виконкому Бориспільської міської ради №397 від 19.06.2001 року було надано двокімнатну квартиру житловою площею 29,7 кв. м. під [ADDRESS] на сім`ю у складі якої: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Після вселення до квартири, квартиронаймач [PERSON] та позивачі як члени його сім`ї були зареєстровані в ній як за місцем постійного проживання. 28.04.2017 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач в квартирі фактично не проживає без поважних причин, за спожиті житлово-комунальні послуги не сплачує. Ухвалою судді від 27 січня 2020 року (а.с.50). відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 05 червня 2020 року ( а.с. 68) закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на думку суду. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 1986 року, який 28 квітня 2017 року було розірвано, що підтверджується рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 28 квітня 2017 року ( а.с.45). З ордеру виконавчого комітету Бориспільської міської ради №89 від 29 червня 2001 року виданого [PERSON] вбачається, що ордер виданий на право зайняття жилого приміщення житловою площею 29,7 кв. м., яка складається з двох кімнат у квартирі [ADDRESS] (а.с.6). Згідно даних КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації», спірна квартира не приватизована та станом на 31.12.2012 року право власності на дану квартиру не реєструвалося (а.с.5). З довідки Управляючого муніципального комунального підприємства-1 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Допитана в судовому засіданні [PERSON] показала, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше десяти років. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що відповідач не проживає з сім`єю за вказаною адресою близько трьох років. В ідповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З ордеру виданого Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради від 29.06.2001 року №89 вбачається, що квартира [ADDRESS] у якій зареєстровані сторони, надавалася відповідачеві - [PERSON] . При цьому, на час розгляду справи позивач має статус колишнього члена сім`ї. З наданих позивачами квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг слідує, що [PERSON] та [PERSON] оплачують житлово-комунальні послуги за утримання даної квартири (а.с. 15-42) Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пленум Верховного Суду України у п. 10 своєї Постанови № 14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Позивачі зазначають, що визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням потрібне їм для того, щоб скористатись правом на соціальні пільги та зменшення оплати за квартиру. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Якщо суб`єктивного права, як такого, не існує, то і право на його захист також не виникає. В даному випадку суд виходить з того, що позивачі є колишніми членами сім`ї особи, якій була надана спірна квартира, а тому на думку суду їхні права жодним чином не порушуються відповідачем. Зважаючи на викладене позов [PERSON] та [PERSON] не може бути задоволений. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed