Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

В листопаді 2013 року [PERSON], прізвище якої змінено на [PERSON], звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з серпня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]; в наступний час шлюб розірваний. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Коли дитині було 2 тижні від народження (у жовтні 2008 року) вони з ініціативи відповідача припинили спільне сумісне життя. Відповідач у добровільному порядку не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, участі у вихованні не приймав, хоча зобов'язаний це робити, мав і зараз має таку можливість. Саме тому вона вимушена була звернутись до суду для примусового стягнення аліментів на утримання сина. Рішенням Краматорського міського суду від 10 червня 2013 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно. В наступний час рішення суду знаходиться на виконанні у відділі ДВС Краматорського міського управління юстиції. Від сплати аліментів відповідач ухиляється, жодного разу не поцікавився, на які кошти виховується і утримується дитина. Загальна сума заборгованості з виплати аліментів станом на 16 жовтня 2013 року складає 5 233.33 грн. Всі питання по вихованню дитини вона вимушена вирішувати самостійно, без участі і підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Додатково син відвідує дошкільний заклад, курси англійської мови при дошкільному закладі, гурток образотворчого мистецтва і студію танцю. Ці заняття потрібні її сину для повного і всебічного розвитку. Для розвитку дитини вона додає всі свої зусилля і можливості; відповідач жодного разу не відвідував ці установи. Депутатом міської ради і головою к/м №6 була проведена перевірка і складений акт обстеження житлово-побутових умов, в яких проживає неповнолітній [PERSON], якою встановлено, що для дитини створені всі необхідні умови для здорового і всебічного розвитку. На її і сина дзвінки відповідач не відповідає і не передзвонює і таким чином позбавив дитину можливості не тільки спілкуватися з батьком особисто, але і по телефону. Відповідач не приймає також участі у додаткових витратах на дитину, пов'язаних з медичним обслуговуванням, літнім відпочинком та санаторно-курортному лікуванні та перешкоджає нормальному відпочинку сина і спілкуванню з родичами і, зокрема він без будь-яких підстав не дає згоди на виїзд дитини разом з нею на відпочинок у Болгарію і до родичів у гості в Російську Федерацію і Білорусь. З її боку ніколи ніяких перешкод для спілкування з дитиною відповідачу не чинилось. Таким чином, відповідач протягом тривалого часу навмисно ухиляється від виконання батьківського обов'язку, а також злісно ухиляється від сплати аліментів. Відповідач не цікавиться проблемами своєї дитини, йому байдуже, що коїться з його дитиною, його дії не відповідають потребам і запитам сина, інтереси якого з боку відповідача повністю ігноруються. Він ніяким образом не піклується про сина, не проявляє зацікавленості у його подальшій долі, не інтересується його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанні, підготовці до самостійного життя, зокрема - не забезпечує йому необхідне харчування, медичний догляд і лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток; не спілкується з дитиною в об'ємі, необхідному для його нормальної самосвідомості; не надає дитині доступу до культурних і інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальноприйнятих норм моралі; не проявляє інтересу до його внутрішнього миру; не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Вважає, що такі дії відповідача відповідно до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], про що і просила, а також просила стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 січня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволені: позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 229.40 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що має істотне значення для справи; апелянт вважає, що суд без належного обґрунтування дійшов висновку про те, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, пославшись на роз'яснення Верховного Суду України, викладені у п. 16 постанови Пленуму №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», вказавши, що хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідним медичним висновком, але вказане посилання суперечить встановленим під час розгляду справи та викладеним в судовому рішенні обставинам; суд не взяв до уваги те, що він завжди бажає бачити свою дитину, але у зв'язку з тим, що працює в Російській Федерації, приїжджає додому кожні три місяці та кожного разу намагається бачитися з дитиною, але позивачка не надає йому такої можливості; суд при прийнятті рішення не надав належної оцінки показанням свідка [PERSON], який пояснив, що він неодноразово передавав від нього кошти для утримання дитини, оскільки позивачка не бажала з ним бачитися і ці пояснення свідка не спростовані іншими доказами; крім того, підтвердженням виконання ним обов'язків батька по утриманню своєї дитини є квитанції про сплату ним заборгованості по аліментам. У судовому засіданні апеляційного суду відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Позивачка у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення законним і обгрунтованим. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги і дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що батько дитини [PERSON] вихованням, навчанням та утриманням свого сина не займається, його долею, життям та здоров'ям не цікавиться, матеріальної підтримки не надає, дитину не відвідує. Поте з такими висновками погодитись неможливо, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз'яснено у пп.15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 серпня 2008 року; від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Шлюб між сторонами розірваний 9 липня 2011 року. Рішенням Краматорського міського суду від 10 червня 2013 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина на користь [PERSON] Згідно довідок, які є в матеріалах справи, неповнолітній [PERSON], [INFO] відвідує дошкільний навчальний заклад, займається у різноманітних гуртках. При цьому в довідках зазначено, що батько дитини дитячий садок не відвідує, не спілкується з вихователями, розвитком творчих здібностей дитини не займається. З розрахунку заборгованості за аліментами відділу державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції вбачається, що заборгованість за аліментами за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року складає 5233.33 грн. Проте, згідно пояснень, наданих [PERSON] як у суді першої інстанції так і в апеляційному суді, він має намір і бажання спілкуватися з дитиною, але в цьому йому перешкоджає позивачка; він працює в Росії і тому не може багато часу приділяти спілкуванню з сином; на Новий рік та на день народження дарує подарунки; заборгованість за аліментами ним сплачена. Як вбачається з аналізу статті 164 СК України зазначена норма не вимагає попереднього застосування до винуватих матері, батька заходів попереднього, досудового впливу (накладення адміністративної відповідальності, розгляд їхньої поведінки органом опіки та піклування, виховний вплив з боку дільничного уповноваженого міліції тощо). Водночас невжиття до батьків таких заходів може бути підставою для відмови в позові у разі каяття матері чи батька. При цьому судова практика не виключає застосування судових попереджень. Зібрані по справі докази свідчать про те, що до [PERSON] не застосовувались будь-які заходи попереднього, досудового впливу; крім того, позивачкою не надано доказів зловживання відповідачем спиртними напоями, наркотичними засобами, що могло негативно вплинути на виховання дитини. Сам по собі факт заборгованості зі сплати аліментів не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Як пояснила в апеляційному суді позивачка [PERSON] метою позбавлення [PERSON] батьківських прав є те, що вона зможе з сином безперешкодно виїжджати на відпочинок в Болгарію, відвідувати родичів, які проживають за межами України. Виходячи із встановлених обставин, а також враховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991 року, частини 7,8 ст. 7 СК України, частини 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», частини 2 ст. 164 СК України, а також положення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», апеляційний суд, виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин по справі, вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав недостатньо. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON], але при цьому апеляційний суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина.

Outcome: dismissed