Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 14 грудня 2009 року у розмірі 10245 грн. 57 коп. та судові витрати у сумі 1921 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н 14 грудня 2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10200 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, проте належним чином не виконувала зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду із позовом до його спадкоємця [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовилась від спадщини у передбачені строки. У зв`язку із чим, позивач АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором, яка на дату його смерті становить 10245 грн. 57 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог. Вказала, що не вступала в спадщину після померлого. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Зі змісту позовних вимог вбачається,\~що 14 грудня 2009 року між АТ\~КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, де зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Відповідно до наданого розрахунку, позивач просить стягнути з відповідача, як зі спадкоємця позичальника заборгованість у розмірі 10245 грн. 57 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 10053 грн. 17 коп., заборгованість за нарахованими відсотками 192 грн. 40 коп. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно зі ст.\~608\~ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216,\~1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282\~ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282\~ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 15 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Генічеського районного управління юстиції у Херсонській області, акт. запис № 344. Позивач, пред`являючи позов до [PERSON] посилається на ч. 3 ст. 1268 ЦК України та наголошує на тому, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Всупереч цього, доказів фактичного проживання відповідача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було. З копій паспортів позичальника та відповідача вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою в [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрований за адресою в [ADDRESS] . Крім того, сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідач є спадкоємцем, проживала разом зі спадкодавцем та прийняла після померлого спадщину. З відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що власником будинку 41 по вищевказаній адресі є відповідач. З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 2015 року позивач,\~в порядку\~ст.\~1281\~ЦК України\~направив на\~адресу Генічеської\~державної нотаріальної\~контори претензію\~кредитора із запитом про наявність спадкової справи після померлого боржника, на що отримав відповідь про необхідність здійснити оплату за перевірку по Спадковому реєстру щодо наявності заведення спадкової справи. 10 червня 2019 року позивач направив до відповідача лист-претензію із вимогою про сплату заборгованості боржника. На виконання ухвали Генічеського районного суду від 15 червня 2020 року приватним нотаріусом Карпенком О.Г. було надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру за № 60587616, відповідно до якої 26 березня 2015 року Генічеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу (номер у спадковому реєстрі: 57276686) після смерті [PERSON] . Враховуючи наявність спадкової справи та заперечення відповідача щодо отримання спадщини, ухвалою Генічеського районного суду від 20 липня 2020 року з Державного нотаріального архіву Херсонської області були витребуванні відомості про наявність спадкової справи із наданням її копій. Так, на виконання ухвали суду Державний нотаріальний архів Херсонської області надав до суду копію спадкової справи за № 84/2015 року після смерті [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що спадкова справа відкрита 26 березня 2015 року, у зв`язку із отриманням претензії кредитора - ПАТ КБ «Приватбанк». Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що нотаріальним органом після смерті позичальника заведена спадкова справа за претензією кредитора, докази що свідчать про набуття відповідачем статусу спадкоємця у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України відсутні, як й відсутні відомості щодо наявності та вартості самого спадкового майна, в межах якого спадкоємець може відповідати за борговими зобов`язаннями. Враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення з відповідача боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed