Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути із [PERSON] кошти в сумі 3 052 грн. 65 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 16.08.2014 року о 09 год. 30 хв. [PERSON] на вул. Воскресенській, 44А в м. Києві, керуючи автомобілем «Мазда 6» д.н.з. [NUMBER], здійснював рух заднім ходом, не переконався в безпечному маневрі, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого були спричинені механічні пошкодження транспортним засобам. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER] було застраховано [PERSON] в ПрАТ «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування АМ.086496. На підставі калькуляції від 17.09.2014 року та страхового акту № UA2014081600005/L02/03 від 17.11.2014 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 4 296,03 грн. З метою відшкодування завданої відповідачем шкоди шкоди, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» направляло на адресу ПрАТ СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вимогу в порядку суброгації № 109/2015 від 13.03.2015 року на суму 4 296,03 грн., однак отримано було лише 1 243,38 грн. ТОВ «Бізнес Ассіст» було направлено регресну вимогу на суму 3 052,65 грн. на ім'я [PERSON], яка була отримана відповідачем 21.04.2016 року, проте залишилася не виконана. У зв'язку із цим позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 3 052,65 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 72). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та викладені у позові обставини. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність стосовно водія автомобіля «Мазда 6» д.н.з. [NUMBER], яким він керував, була застрахована у ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яке й має сплачувати позивачу кошти. Представник третьої особи ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як убачається із постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року, [PERSON] 16.08.2014 року о 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Мазда 6» д.н.з. [NUMBER], на дворовій території за адресою вул. Воскресенська, 44-А в м. Києві, здійснював рух заднім ходом, не переконався в безпечному маневрі, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Мітсубісі», д.н.з. [NUMBER], що належить водію [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та заповіданню матеріальних збитків (а.с. 47). Даною постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль «Мітсубісі», д.н.з. [NUMBER], був застрахований [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.086496 від 19.05.2014 року (а.с. 23). На підставі калькуляції від 17.09.2014 року, розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № UA2014081600005/L02/03 від 17.11.2014 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» платіжним дорученням № 28112 від 18 листопада 2014 року сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 4 296,03 грн. (а.с. 41-46). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Мазда 6», д.н.з. [NUMBER], яким на час скоєння ДТП керував відповідач [PERSON], була застрахована у ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС 8019249 з терміном дії до 16.12.2014 року, франшиза за яким становить 0 грн. ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на виконання зобов'язань за вищевказаним полісом виплатило позивачу кошти у розмірі 1 243 грн. 38 коп. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача різницю між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням страхувальнику [PERSON] за договором добровільного страхування у розмірі 4 296,03 грн. та відшкодованими третьою особою у справі коштами за полісом в сумі 1 243,38 грн., що становить 3 052,65 грн. Позивачем на адресу [PERSON] було направлено регресну вимогу від 08.04.2016 р. про сплату коштів 3 052,65 грн., яка відповідачем виконана не була (а.с. 49). На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). За нормою ч. 1 ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. З матеріалів справи убачається, що виплата позивачем страхового відшкодування була проведена з урахуванням рахунку, яким визначено необхідність заміни заднього бамперу на автомобілі «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER]. На вимогу позивача до ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації останнє надало відповідь від 20.04.2016 року у якій зазначено про те, що після звернення 19.08.2014 року власниці транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. [NUMBER], [PERSON] із заявою про настання події було проведено огляд даного автомобіля та складено відповідний акт з фотододатками, відповідно яких немає жодного підтвердження пошкодження структурної частини заднього бамперу, що є підставою для його заміни, та пошкодження нижньої частини заднього бамперу (структурної не фарбованої частини), фото яких надані представником ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не відносяться до зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та на момент огляду представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 18.08.2014 року були відсутні, тому не має підстав для перегляду раніше прийнятого рішення. Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. З урахуванням викладеного, оскільки заявлена ціна позову не перевищує визначеного законом розміру страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілого, відповідач заперечує проти відшкодування ним шкоди, при цьому про подію ДТП було повідомлено страховика транспортного засобу, за участю якого відбулося пошкодження застрахованого позивачем за договором добровільного страхування автомобіля та страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплачені позивачу кошти, тому позов задоволенню не підлягає, так як питання щодо розміру відшкодування має вирішуватися між позивачем та третьою особою у справі, як страховиками - юридичними особами.

Outcome: dismissed