overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла позовна заява Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві (далі Управління у м. Києві) до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву (далі Теруправління) про скасування Акту спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та скасування Акта про нещасний випадок, пов'язаний з Виробництвом, за формою Н-1, який стався з [PERSON]. Позивач зазначив, що на підставі наказу ТОВ «УкрАгроЛіз» від 21.07.2010 р. №55-П оформлене відповідне посвідчення на менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «Українська аграрна лізингова компанія» [PERSON] про відрядження тривалістю на 5 днів, з визначенням пункту призначення м. Харків, Сумська обл., с.Гарбузівка. [PERSON] відбув 21 липня 2010 року у відрядження автомобілем марки «Шевролет Авео», що належить ТОВ «УкрАгроЛіз». Прибув у м. Харків 22 липня 2010 року, у цей же день вибув із м. Харкова до наступного пункту призначення - Сумська область. На ділянці авто дороги Н-12 «Обхід міста Суми» (об'їзна дорога м. Суми) поблизу населеного пункту с. Сад, Сумського району Сумської, області о 21 год. 45 хв. 22 липня 2010 року з ним стався нещасний випадок. Керуючи автомобілем марки «Шевролет Авео», він рухався у звичайних дорожніх умовах по об'їзній дорозі міста Суми. Під час здійснення маневру обгону попутних транспортних засобів (автомобіля «ГАЗЕЛЬ» та автобуса середнього класу «АСЧ»), [PERSON] став учасником дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «ТОЙОТА АВАЛОН». Небезпека зіткнення транспортних засобів виникла під час обгону автомобілем «Шевролет Авео» під керуванням [PERSON] автобусу «АСЧ» в результаті швидкого наближення зустрічного автомобіля «ТОЙОТА АВАЛОН». Оскільки водій «ТОЙОТА АВАЛОН» не реагував на те, що полоса для руху зайнята перешкодою, то збільшення [PERSON] швидкості руху свого автомобіля або застосування гальмування були неприйнятні у зв'язку з блискавичним розвитком подій. Єдиним прийнятним рішенням було звільнити зустрічну полосу руху будь-яким чином, для чого [PERSON] і направив свій автомобіль вліво за межі дороги. Під час цього маневру сталося зіткнення автомобілів «ТОЙОТА АВАЛОН» та «Шевролет Авео». Внаслідок нещасного випадку: згідно з довідкою від 09.10.2010 року №10287 Сумскої обласної лікарні [PERSON] було встановлено діагноз "ЗЧМТ, забій головного мозку, субарахноідальний крововилив, забійна рана загрудної області справа, забій, садини правого плеча, спини, ЗТГК, забій м'яких тканин грудної клітини". Наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві №10-ДР від 01.08.2014 р. була утворена комісія з спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] 22.07.2010 р. Комісія з спеціального розслідування нещасного випадку,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У січні 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року померла бабуся заявника- [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, йому було відмовлено. Посилаючись на викладене, заявник просив встановити факт, що вона є рідною онукою [PERSON] Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явилася, свого представника до суду не направила, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 24 червня 1997 року, квартира за адресою:[ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частини вищезазначеної квартири. Заявник фактично прийняла спадщину після смерті бабусі, оскільки мешкає за вказаною адресою. Батько заявника - [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до довідки ТОВ "Соляні" №327 від 24.01.2015 року, [PERSON], [INFO] проживала та була зареєстрована з 06.02.1996 р. по день смерті - [INFO] року за вказаною адресою. На цей день разом з нею проживали та буди зареєстровані: онука [PERSON], чоловік онуки [PERSON], правнучка [PERSON] та син правнучки [PERSON] Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 3 ч.2 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, документами, що містяться в матеріалах справи, а також фактом реєстрації заявника із спадкодавцем в одній квартирі з 06.02.1996 року, підтверджується, що заявник є рідною онукою [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено заявником при подачі заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеним позовом і прохало стягнути з відповідача 31270,96 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 312,71 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача прохає винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про місце і час розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №PLXRRX06390293 від 23.02.2007 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 3600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 6). Пунктом 5.1. та 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» передбачена відповідальність: за порушення будь-якого із зобов'язання, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3. даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник сплатити банку пеню 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (а. с. 10). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 09.01.2015 року має заборгованість на загальну суму 31270,96 грн., що складається: 3238,11 грн. - заборгованість за кредитом; 12635,89 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 686,53 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 12745,15 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. А також штрафи відповідно до пункту 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1465,28 грн. - штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 31270,96 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 312,71 грн. Суд приймає до уваги,що відповідачем останні платежі було здійснено в 2010 році. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 04 жовтня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 жовтня 2014 року має заборгованість в сумі 22454,93 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22454,93 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04 жовтня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 04 жовтня 2013 року (а.с.7), довідки про умови кредитування (а.с.8-9), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.38). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6) станом на 31 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 22454,93 грн. в тому числі: 13802,68 грн. - заборгованість за кредитом; 6506,78грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 600,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1045,47 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 13 квітня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 31 жовтня 2014 року має заборгованість в сумі 27933,11 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 27933,11 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 квітня 2011 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується копіями анкети-заяви від 13 квітня 2011 року (а.с.6), довідки про умови кредитування (а.с.7-8), новою редакцією статуту ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5) станом на 31 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 27933,11 грн. в тому числі: 13078,46 грн. - заборгованість за кредитом; 11948,31 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1100,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1306,34 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 279,33 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.08.1998 року, актовий запис № 1216. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують з 2009 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. У судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 12.08.1998 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради зроблено актовий запис № 1216. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого 12.08.1998 року (а.с. 5). Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують з 2009 року, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У січні 2015 року, позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Неповнолітні діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. На даний час подружжя сімейні відносини не підтримують, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дітей на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Позивач не заперечувала проти цього, про що свідчить її заява. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. З матеріалів справи вбачається, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб в матеріалах справи (а.с. 5). Від шлюбу, подружжя має двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], (свідоцтва про народження а.с. 6-7). Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей позивачу не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Стягнень за виконавчими листами не має. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2007, актовий запис № 174. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, вважає, що шлюб фактично розпався. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, вважає, що збереження сім'ї неможливе. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 23.09.2007 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області зроблено актовий запис № 174. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 23.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.04.2011. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. У наданий судом строк примирення не відбулося. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

у січні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.08.1986, актовий запис № 1126. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникають сварки, шлюбні відносини не підтримують, вважає, що шлюб фактично розпався, збереження сім'ї неможливе. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, вважає, що примирення і збереження сім'ї неможливе. У судове засідання відповідач [PERSON] з'явився, позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 24.05.1986 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що міським палацом шлюбів виконкому Полтавської міської ради зроблено актовий запис № 1126. Даний факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 24.05.1986 року ( а.с. 3). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У січні 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 21 липня 1979 року між нею та відповідачем Іллічівським міським Відділом РАГСу Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 265. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ані позивачка ані відповідач в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 21 липня 1979 року між позивачкою та відповідачем Іллічівським міським Відділом РАГСу Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 265. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved