Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, в якому зобов`язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Разом із позовною заявою позивачка подала до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення по справі, оскільки, середньомісячний розмір її доходу відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків становить 467грн.13 коп., інших доходів вона не отримує та не в змозі сплатити судовий збір. Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Згідно п.1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору. Чинне законодавство України надає судам дискреційні повноваження вирішувати питання про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або надання відстрочки (розстрочки) його сплати. Відповідно до п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", особа, яка заявляє клопотання, про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Суд звертає увагу позивачки на те, що сплата судового збору є обов`язком позивача, зловживання правом на звільнення від його сплати є неприпустимим, невмотивоване звільнення від сплати судового збору спричинить дискримінацію по відношенню до інших суб`єктів звернення до суду. Крім того, до суду позивачем не подано доказів про розмір її доходу за повний попередній календарний рік, оскільки відомості з довідки про доходи №558 від 17.03.2021р. містять лише відомості про доходи позивача за третій та четвертий квартал 2020 року. Крім того, [PERSON] , [INFO] є особою пенсійного віку, проте, відомостей про розмір отримуваної нею пенсії не надано. Отже, на підставі наданих документів, не доведено наявності умов для відстрочення позивача від сплати судового збору. Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Статтею 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Статтею 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду позовів немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних (908 гривень). Позивачці необхідно сплатити судовий збір за подання позову про в розмірі 908 грн.

Outcome: dismissed