Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 84214 гривень, пені та інфляційних втрат в розмірі 66973,51 гривня. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2017 р. на перехресті вулиць Хіміків та Сурікова в м.Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригоди за участю автомобіля «Деу Нубіра» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «ВАЗ» 2112, д.н. [NUMBER] , та автомобіля Джилі д.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.03.2018 р. [PERSON] визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Позивач посилається на те, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА» на підставі Полісу АК/6131557 від 13.04.2017. Згідно звіту № 557 від 18.04.2018 р. ринкова вартість КТЗ ВАЗ д.н. [NUMBER] складає 84214 гривень, а вартість відновлювального ремонту становить 103322,02 гривні. Позивач посилається на те, що після повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та подання заяви про отримання страхового відшкодування ПрАТ «СК «УНІКА» листом № 3805 від 18.05.2018 р. відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки [PERSON] , як стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, подана заява про розірвання зазначеного договору з 02.10.2017 р. Зазначену відмову позивач вважає неправомірною, оскільки відповідно до інформації МТСБУ станом на 28.10.2017 р. поліс № АК/6131557 був чинний і припинив свою дію 14.04.2018 р.. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 84214 гривень, пеню в розмірі 51469,71 гривня за період з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди до звернення до суду, а також інфляційні збитки на підставі положень ст. 625 ЦК України. 18.02.2020 р. зазначена справа прийнята в провадження судді Колдіної О.О. і розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого ПрАТ «СК «УНІКА» просить відмовити у задоволенні позову, оскільки на момент настання дорожньо-траснпортної пригоди дію договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6131557 була припинена за заявою [PERSON] , як сторони договору. Крім того, відповідач зазначає про неможливість визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, оскільки не проведена оцінка утилізаційної вартості залишків траснпосртного засобу після настання дорожньо-транспортної пригоди, а також щодо відсутності підстав для застосування положень ст.625 ЦК України, оскільки дані вимоги не узгоджуються з положеннями спеціального закону. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.10.2017 р. на перехресті вулиць Хіміків та Сурікова в м.Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригоди за участю автомобіля «Деу Нубіра» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , автомобіля «ВАЗ» 2112, д.н. [NUMBER] , та автомобіля Джилі д.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Постановою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 14.03.2018 р. [PERSON] визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а провадження у справі закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач є власником транспортного засобу пошкодженого транспортно засобу «ВАЗ» 2112, д.н. [NUMBER] . Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. В силу ст.5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Деу Нубіра» д.н. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АК/6131557. Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на припинення дії даного договору на момент настання дорожньо-транспортної пригоди з огляду на наступне. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6131557 був укладений між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] 13.04.2017 р. на строк до 13.04.2018 р. 29.06.2017 р. [PERSON] відчужив транспортний засіб «Деу Нубіра» [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до п.18.1.1 ст.18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дія договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності може бути достроково припинена за письмовою вимогою страхувальника, про що він зобов`язаний повідомити страховика не пізніше ніж за 30 днів до дати припинення дії договору страхування та надати оригінал поліса страховику; У разі дострокового припинення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик вилучає страховий поліс та анулює його і за умови відсутності виплат страхового відшкодування за цим договором повертає страхувальнику частку страхового платежу, яка обчислюється пропорційно до періоду страхування, що залишився до закінчення строку дії договору, з утриманням, у передбачених законом випадках, понесених витрат на ведення справи, але не більше 20 відсотків цієї частки. Згідно з ст.20-1 Закону у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. Тобто, після відчуження транспортного засобу «Деу Нубіра» д.н. [NUMBER] [PERSON] 29.06.2017 р. чинність Полісу № [NUMBER] зберігалась до закінчення строку його дії, тобто до 13.04.2018 р., а права та обов`язку Страхувальника від [PERSON] перейшли до [PERSON] . Відповідач посилається на те, що 30.09.2017 р. [PERSON] звернувся з заявою про дострокове припинення дії договору і даний договір обов`язкового страхування припинив свою дію з 02.10.2017 р. Однак, на момент подання такої заяви права Страхувальника на дострокове припинення договору перейшли до [PERSON] як власника забезпеченого транспортного засобу, крім того, про дострокове припинення договору Страхувальник повідомляє не пізніше ніж за 30 днів, а отже з огляду на дати звернення [PERSON] строк дії договору повинен був бути припинений з 01.11.2017 р. Також, згідно інформації, яка містилась в Єдиній базі Моторно (транспортного) страхового бюро України Поліс № АК/6131557 втратив чинність з 14.04.2018 р., а на момент дорожньо-транспортної пригоди був діючим (а.с.29-31). З огляду на викладене, посилання ПрАТ «СК «УНІКА» на припинення дію договору як на підставу для відмови у виплаті страхового відшкодування є неправомірними. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з положеннями ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди Відповідно до Звіту № 557 про оцінку автомобіля ВАЗ д.н. [NUMBER] від 18.04.2018 р., складеного ФОП [PERSON] , матеріальна шкода, завдана власнику транспортного засобу ВАЗ становить 84214 гривень, що складає вартість транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди. Вартість відновлювального ремонту становить 103322,02 гривен. Тобто, в даному випадку вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому розмір страхового відшкодування повинен визначатись відповідно до положень ст.. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і становити різницю між вартістю транспортного засобу до настання дорожньо-транспортного пригоди та вартістю після настання дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження розміру вартості транспортного засобу після настання дорожньо-транспортної пригоди, а тому за даних обставин суд позбавлений самостійно визначити розмір страхового відшкодування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, що позбавляє можливості визначити розмір страхового відшкодування, а оскільки вимоги про стягнення пені та інфляційних втрат є взаємопов`язаними з вимогами про стягнення страхового відшкодування, то і відсутні підстави для їх задоволення. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed