Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Приватне акціонерне товариство „ Страхова компанія „Провідна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого стразового відшкодування у порядку регресу, посилаючись на ту обставину, що 26.12.2013 року між ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", як страховиком, та [PERSON] було підписано поліс АС/4786142 обов"язкового страхування іноземного транспорту марки "FORD FІЕSТА", 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 20 березня 2014 року о 11 год. 50 хв. у м. Запоріжжі, вул. Яценко, мала місце дорожньо- транспортна пригода за участю транспортного засобу "FORD FІЕSТА", 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який не дотримався безпечної дистанції, змінив напрямок руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "ДАЕWОО", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку попереду ліворуч, після чого некерований автомобіль „ДАЕWОО", реєстраційний номер [NUMBER] скоїв наїзд на праворуч припаркований автомобіль „Ноndа", реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]) в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Довідки №9363467 ВДАІ Орджонікідзевського РВ м. Запоріжжя від 29.05.2014 ку, ДТП сталось внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2014 ку водія марки "FORD FІЕSТА", [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль марки " ДАЕWОО", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] отримав технічні пошкодження. 10.03.2014 року власник т/з марки " ДАЕWОО ", реєстраційний номер [NUMBER] звернувся із заявою № [NUMBER] про виплату страхового відшкодування. З огляду на умови страхування та вимог чинного законодавства України, ДТП було визнано страховим випадком, про що було складено страховий акт №2300042794 від 17.07.2014 року та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати потерпілому. Відповідно до калькуляції № 23000042794 від 16.05.2014 року, розрахунку № [NUMBER] від 16.05.2014 року суми страхового відшкодування, страхового акту №2300042794 від 17.07.2014 року визначено, що потерпілому підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 29 312,10 гривень ( 15 165 гривень вартість робіт, 4 797, 21 гривень - вартість матеріалів, 9 349, 89 гривень - вартість деталей з врахуванням коефіцієнту зношення, де 15 583,15 грн. - 0.4000 (коефіцієнт зношення) , 9 349, 89 гривень - вартість деталей з врахуванням зношення). 10 липня 2014 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому в розмірі 29 312,10 гривень на підставі звернення потерпілого із заявою про отримання страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №030174 від 10.07.2014 року та відомістю ВПТ №-010352 від 10.07.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача суму матеріальних збитків у розмірі 29 312 гривень 10 копійок та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідач не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що що 26.12.2013 року між ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", як страховиком, та [PERSON] було підписано Поліс АС/4786142 обов"язкового страхування іноземного транспорту марки "FORD FІЕSТА", 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] 20 березня 2014 року о 11 год. 50 хв. у м. Запоріжжі, вул. Яценко, мала місце дорожньо- транспортна пригодаза участю транспортного засобу "FORD FІЕSТА", 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який не дотримався безпечної дистанції, змінив напрямок руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "ДАЕWОО", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку попереду ліворуч, після чого некерований автомобіль „ДАЕWОО", реєстраційний номер [NUMBER] скоїв наїзд на праворуч припаркований автомобіль „Ноndа", реєстраційний номер [NUMBER] (власник [PERSON]) в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до Довідки №9363467 ВДАІ Орджонікідзевського РВ м. Запоріжжя від 29.05.2014 ку, ДТП сталось внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2014 ку водія марки "FORD FІЕSТА", [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені, зокрема, судовим рішенням в адміністративній справі, що на брало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та не підлягає доказуванню. 10.03.2014 року власник т/з марки " ДАЕWОО ", реєстраційний номер [NUMBER] звернувся із заявою № [NUMBER] про виплату страхового відшкодування. З огляду на умови страхування та вимог чинного законодавства України, ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт №2300042794 від 17.07.2014 року та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати потерпілому. Відповідно до Калькуляції № 23000042794 від 16.05.2014 року, розрахунку № [NUMBER] від 16.05.2014 року суми страхового відшкодування, страхового акту №2300042794 від 17.07.2014 року визначено, що потерпілому підлягає до виплати страхове відшкодування у розмірі 29 312,10 гривень. 10 липня 2014 року позивач у відповідності до ст. 25 Закону України "Про страхування", ст. 35 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплатив страхове відшкодування потерпілому в розмірі 29 312,10 гривень, що підтверджується платіжним Дорученням №030174 від 10.07.2014 року та Відомістю ВПТ №-010352 від 10.07.2014 року. 30.05.2014 року водій транспорту марки "FORD FІЕSТА", звернувся із повідомленням № 2300042798/794 про подію що відбулася, чим порушив п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної шкоди суми у розмірі 29312 гривень 10 копійок підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved