Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі- позивач [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідач [PERSON] ) про зменшення розміру аліментів. На обгрунтування позову зазначив, що відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.01.2014 по справі № 753/21420/13 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.12.2013 та до повноліття дитини. Посилаючись на те, що в нього змінився сімейний стан, він одружився і його нова дружина та її двоє дітей потребують фінансової допомоги, просив зменшити розмір аліментів на утримання доньки до 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2019 позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2019 було відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.05.2020 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує проти позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що відповідачка самостійно виховує доньку, позивач дійсно сплачував аліменти в розмірі 2000 грн., однак в квітні місяці сплатив лише 1000 грн. Вказаних коштів для належного утримання та розвитку дитини не вистачає. Зазначила, що відповідачка має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , якого вона утримує самостійно. Вважала необгрунтованими доводи позивача, що діти дружини від другого шлюбу знаходяться на його утриманні, оскільки рішення про їх усиновлення позивачем не надано, відтак у нього відсутній обов`язок їх утримувати. Доказів про погіршення матеріального стану позивачем не надано, а тому підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. У зв`язку з чим, просила відмовити в задоволенні позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Вказав, що він несе додаткові витрати на дитину, купує речі, одяг, організовує дозвілля дочки. Зазначив, що його друга дружина теж працює, проте він, як чоловік, має також забезпечувати сім`ю. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі. Вказала, що вона має на утриманні двох дітей, яких виховує самостійно. Наголосила, що зменшення розміру аліментів призведе до порушення законних прав дитини на мінімальний гарантований рівень життя. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.1998 року, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 04.12.2013. [INFO] у період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] 17.01.2014 Дарницьким районним судом м. Києва задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.12.2013 та до повноліття дитини. 04.11.2017 позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] . Згідно довідок № 12 від 12.05.2020, № 197 від 04.08.2020 виданих ТОВ "Євровікнобуд", позивач займає посаду комірника, його середньомісячний заробіток за період з 01.10.2019 по 31.07.2020 склав 4 895 грн. Відповідач працює в Департаменті надання адміністративних послуг виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на посаді адміністратора, середньомісячний заробіток відповідача за квітень 2020 року по червень 2020 року склав 14121,43 грн. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Статтею 182 визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Звертаючись до суду з даним позовом, фактично позивач просить зменшити розмір аліментів, посилаючись на те, що в нього змінився сімейний стан та йому необхідно забезпечувати свою дружину. Водночас лише створення нової сім`ї не свідчить про погіршення матеріального стану позивача. В судовому засіданні встановлено, що позивач є фізично здоровою, працездатною особою, дружина позивача також працює, інших дітей та непрацездатних осіб позивач не має. При цьому розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 01.07.2020 становить 2318 грн. У разі зменшення розміру аліментів судом, 1/4 частка від середньомісячного доходу позивача на утримання дитини буде складати 1223,75 грн. (4 895/4), тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд критично оцінює позицію позивача стосовно того, що дитина, яка має обох батьків, повинна мати утримання на рівні прожиткового мінімуму. Адже дитина, яка має двох працездатних батьків, вправі розраховувати на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, належне виконання батьком свого обов`язку щодо утримання власної дитини, забезпечення належних умов її життя та розвитку, не може обмежуватися 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed