Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач 20.05.2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно останньої редакції уточнень вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON]. 05 серпня 2013 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння [ADDRESS]. Однак за життя мати позивача провела реконструкцію своєї частини домоволодіння у зв'язку із чим суттєво збільшилась площа будинку і склала 123,1 кв.м. загальної площі та 79,3 житлової площі. У зв'язку з тим, що реконструкція була завершена незадовго до смерті матері вона не встигла отримати правовстановлюючі документи. Реконструкція була проведена без отримання відповідного дозволу, а тому позивач не має можливості отримати будь-які дозвільні документи. З метою оформлення права власності на будинок у збільшеній площі, позивач звернувся до Дніпропетровської міської ради з проханням сформувати комісію для огляду будинку та видати свідоцтво про право власності, однак йому було відмовлено. Зазначеною реконструкцією будинку ні чиїх прав порушено не було, добудова була здійснена на земельній ділянці, що належала померлій на праві приватної власності. Просив визнати за ним право власності на самочинно збудовану площу під літ. А2-2 номер приміщення 1-1 площею 15,5 м. кв., літ. А2 -2 номер приміщення 1-6 площею 28,9 м. кв., літ. А-1 номер приміщення 1-4 площею 7,1 м. кв. у ? частини домоволодіння [ADDRESS], загальної 123,1 кв.м. та 79,3 кв.м. житлової площі, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Від представника Дніпропетровської міської ради надійшла письмова заява згідно якої позовну заяву не визнали та заперечували проти її задоволення та просили відкласти розгляд справи на іншу дату через зайнятість представника в іншому судовому засіданні. Однак, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки належних доказів не подано, та враховуючи строки розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника належним чином повідомленого про день і час проведення слухання справи. Від співвідповідача надійшла письмова заява з проханням відкласти судовий розгляд, однак на поважні причини не посилається, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність не з`явившихся осіб. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Матеріалами справ встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.4). Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON], якому приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] 5 серпня 2013 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння [ADDRESS], належного померлій на підставі договору дарування, посвідченого Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 13.07.1985 р. (а.с.6). Також, позивачу 26 грудня 2013 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,1071 га, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Як зазначає позивач, за життя його мати провела реконструкцію своєї частини домоволодіння у зв'язку із чим суттєво збільшилась площа будинку і склала 123,1 кв.м. загальної площі та 79,3 житлової площі. У зв'язку з тим, що реконструкція була завершена незадовго до смерті матері вона не встигла отримати правовстановлюючі документи. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України. Проте будь-які докази, які б підтверджували, що спадкодавець набув права власності на спірне майно, а також, що спірна площа будинку введена в експлуатацію, суду не надано. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК об'єкт нерухомості належить до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: - земельна ділянка не відведена для цієї мети; - відсутній належний дозвіл на будівництво; - відсутній належним чином затверджений проект; - при будівництві допущені істотні порушення будівельних норм і правил. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Право власності на об'єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Відповідно до Закону України "Про планування і забудову територій", будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво в порядку спадкування може мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Позивач не надав суду докази звернення до компетентного державного органу з питання оформлення йому права власності на спірні самочинні будівлі. Не може бути підставою для задоволення позову посилання позивача на висновок будівельно-технічного експертного дослідження, оскільки зазначений висновок, в даному випадку, не може замінити рішення компетентного державного органу щодо прийняття будівель в експлуатацію в порядку законодавством. Враховуюче вищевикладене, аналізуючи докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги майнового характеру оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed