Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року до Березанського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що між нею та [PERSON] 08 травня 2009 року був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO]. Також зазначила, що подружні відносини між сторонами припинено, а основною причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри. У зв'язку з цим просила позов задовольнити і розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 08 травня 2009 року і зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 51, відновивши її дошлюбне прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач позов визнав у повному обсязі, просив його задовольнити. Від надання терміну для примирення сторони відмовилися. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 08 травня 2009 року був укладений шлюб (а.с. 5). Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітня донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони проживають окремо і наміру зберігати сім'ю не мають. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що до реєстрації шлюбу у позивача було прізвище «[PERSON]», яке вона змінила на «[PERSON]» у зв'язку з одруженням з відповідачем. Право відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]» позивачеві гарантує держава. Отже, вимога позивача про відновлення її дошлюбного прізвища підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатила судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, [PERSON] належить сплатити [PERSON] 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат. На підставі ст. ст. 24, 105, 112, СК України,

Outcome: approved