Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що 25 лютого 2011 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]) було укладено договір купівлі-продажу кухонних меблів. На виконання умов договору позивач сплатила відповідачеві грошові кошти у сумі 9785,00 доларів США. Проте у строк, визначений договором, ФОП [PERSON] взяті не себе зобов'язання не виконала, не передала у власність [PERSON] кухонні меблі. Повернути сплачені покупцем кошти відповідач також відмовилася. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року у справі №2-2329/12 стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 77449,85 грн, сплачені нею за договором купівлі-продажу меблів від 25 лютого 2011 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, взятих на себе за договором від 25 лютого 2011 року, та заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року у справі №2-2329/12, позивач просила суд стягнути з [PERSON] втрати від інфляції у сумі 2967,11 грн та три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у сумі 3086,42 грн. Судові витрати [PERSON] просила суд присудити з відповідача. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити. За клопотанням позивача суд замінив неналежного відповідача [PERSON] належним - ФОП [PERSON] Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Ч. 1 ст. 656 ЦК України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. 25 лютого 2011 року між [PERSON] (покупець) та ФОП [PERSON] (продавець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого відповідач зобов'язалася передати у власність покупцю кухонні меблі іноземного виробництва, а позивач - прийняти та оплатити їх вартість у строк, обумовлений договором. Нормою ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Згідно з ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. На виконання умов договору купівлі-продажу меблів від 25 лютого 2011 року покупець [PERSON] сплатила продавцеві ФОП [PERSON] грошові кошти у сумі 9785,00 доларів США. У відповідності до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Ч. 1 ст. 663 ЦК України покладено на продавця обов'язок передати покупцеві товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Відповідач взяла на себе обов'язок передати позивачеві придбані товари після оплати їх вартості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Однак відповідач ухилилася від виконання взятого на себе за договором від 25 лютого 2011 року зобов'язання, не передала кухонні меблі у власність [PERSON] Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року у справі №2-2329/12 стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 77449,85 грн, сплачені нею за договором купівлі-продажу меблів від 25 лютого 2011 року. Вказане судове рішення не оскаржувалось і набрало законної сили 05 лютого 2012 року (а. с. 10, 11). 10 серпня 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Святошинського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження з виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року у справі №2-2329/12. На даний час це виконавче провадження перебуває на виконанні у відділі ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві. Проте після набрання вказаним рішенням законної сили відповідач лише частково сплатила кошти, присуджені до сплати заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року. Так, ФОП [PERSON] сплатила на користь [PERSON]: 19 грудня 2012 року - 3272,71 грн, 11 березня 2013 року - 10890,00 грн, 10 квітня 2013 року - 6343,64 грн, 01 липня 2013 року - 7272,73 грн, 27 вересня 2013 року - 8181,82 грн, 31 січня 2014 року - 909,09 грн, 18 лютого 2014 року - 227,73 грн (а. с. 16-22). За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позаяк індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене у гривнях. При цьому, виходячи з аналізу положень ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Крім того, визначення грошового зобов'язання закріплено й у Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у ст. 1 якого передбачено, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникає з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст.11 цього Кодексу. Тому, виходячи з аналізу наведених законодавчих норм зобов'язання виникають, зокрема, з договорів та рішень суду. Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору купівлі-продажу меблів від 25 лютого 2011 року, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника ФОП [PERSON] покладено обов'язок повернути отримані кошти у разі невиконання обов'язку передати покупцеві придбані нею товари, якому кореспондує право покупця вимагати сплату зазначених платежів. На підставі заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2012 року, яке набрало законної сили та підтверджує обов'язок ФОП [PERSON] сплатити грошові суми на користь [PERSON] у відповідача виникло грошове зобов'язання, а тому ст. 625 ЦК України повинна застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки відповідач в примусовому порядку обов'язок зі сплати грошової суми, покладений на неї в судовому порядку, не виконала після набрання рішенням законної сили. Позаяк індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене у гривнях. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Втрати позивача від інфляції за період з 06 липня 2012 року до 18 лютого 2014 року складають 4415,93 грн ((77449,85 грн х 0,997 - індекс інфляції за період з 06 липня 2012 року до 18 грудня 2012 року включно) + ((77449,85 грн - 3272,71 грн) х 1,001 - індекс інфляції за період з 19 грудня 2012 року до 10 березня 2013 року включно) + ((74177,14 грн - 10890,00 грн) х 1,000 індекс інфляції за період з 11 березня 2013 року до 09 квітня 2013 року включно) + ((63287,14 грн - 6343,64 грн) - х 1,001 - індекс інфляції за період з 10 квітня 2013 року до 30 червня 2013 року включно) + ((56943,50 грн - 7272,73 грн) х 1,001 - індекс інфляції за період з 01 липня 2013 року до 26 вересня 2013 року включно) + ((49670,77 грн - 8181,82 грн) х 1,013 - індекс інфляції за період з 27 вересня 2013 року до 30 січня 2014 року включно) + ((41488,95 грн - 909,09 грн) х 1,006 - індекс інфляції за період з 31 січня 2014 року до 17 лютого 2014 року включно) + ((38307,13 грн - 2272,73 грн) х 1,096 - індекс інфляції за період з 18 лютого 2014 року до 02 червня 2014 року включно) = 4415,93 грн). Однак у своїй позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з відповідача втрати позивача від інфляції у зв'язку з простроченням виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу меблів у сумі 2967,11 грн, а тому, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, саме ця сума підлягає до стягнення. Три проценти річних за прострочення виконання відповідачем зобов'язання за договором купівлі-продажу меблів від 25 лютого 2011 року становлять 3276,04 грн ((77449,85 грн х 3% х 166 днів (з 06 липня 2012 року до 18 грудня 2012 року включно) / 365 днів) + ((77449,85 грн - 3272,71 грн) х 3% х 82 дні (з 19 грудня 2012 року до 10 березня 2013 року включно) / 365 днів) + ((74177,14 грн - 10890,00 грн) х 3% х 30 днів (з 11 березня 2013 року до 09 квітня 2013 року включно) / 365 днів) + ((63287,14 грн - 6343,64 грн) х 3% х 82 дні (з 10 квітня 2013 року до 30 червня 2013 року включно) / 365 днів) + ((56943,50 грн - 7272,73 грн) х 3% х 88 дні (з 01 липня 2013 року до 26 вересня 2013 року включно) / 365 днів) + ((49670,77 грн - 8181,82 грн) х 3% х 126 днів (з 27 вересня 2013 року до 30 січня 2014 року включно) / 365 днів) + ((41488,95 грн - 909,09 грн) х 3% х 18 днів (з 31 січня 2014 року до 17 лютого 2014 року включно) / 365 днів) + ((40579,86 грн - 2272,73 грн) х 3% х 105 днів (з 18 лютого 2014 року до 02 червня 2014 року включно) / 365 днів) = 3276,04). Проте у своєму позові [PERSON] просила суд стягнути з відповідача три проценти річних за прострочення виконання відповідачем зобов'язання за договором купівлі-продажу меблів від 25 лютого 2011 року у сумі 3086,42 грн, а тому, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, саме ця сума підлягає стягненню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 234,60 грн. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 23, 509, 510, 524, 533-535, 611, 615, 625, 627, 651, 655, 656, 662, 663, 692, 693 Цивільного кодексу України та,

Outcome: approved