Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що бабусі позивача [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. На час її смерті разом з нею проживав її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , та позивач. [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований разом з [PERSON] на час відкриття спадщини та фактично прийняв спадщину згідно ч.3 ст.1268 ЦК України. Відмову від спадщини [PERSON] до нотаріальної контори не надавав. Оскільки, на час смерті дідуся [PERSON] позивач постійно проживав та був зареєстрований разом з ним, не відмовлявся від прийняття спадщини, що залишилася після [PERSON] , позивач вважається таким, що прийняв спадщину, що залишилася після [PERSON] . Таким чином, [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , а позивач в свою чергу прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] . [PERSON] є донькою [PERSON] та матір`ю позивача, але протягом визначеного законом строку вона не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Таким чином, позивач, як онука [PERSON] та спадкоємиць п`ятої черги, на теперішній час є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, яка відкрилася після його смерті, жоден зі спадкоємців попередніх черг не прийняв спадщину. У 2017 році позивач звернувся до Першої Херсонської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус встановив, що видати свідоцтво неможливо та видав лис-роз`яснення. У вказаному листі зазначив, що нотаріус вправі видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно лише за умови пред`явлення спадкоємцями правовстановлюючого документа, що підтверджує, що це майно належить спадкодавцю, а серед наданих позивачем документів такий документ відсутній. У зв`язку з викладеним, позивач просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після померлого [INFO] діда [PERSON] 07.09.2020 року представник позивача надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій з врахуванням зміни прізвища позивача просив визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, на стороні відповідача, [PERSON] , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.09.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Херсонська міська рада надала до суду відзив, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначили, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на наступне. З наведеного та зі змісту позовної заяви вбачається, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності. З аналізу правових норм вбачається, що вирішення питання про отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом можливе в позасудовому порядку. Проте, як вбачається з позовної заяви позивачем не вичинялися жодні дії, направленні на врегулювання питання в позасудовому порядку. Позивач не використав можливих позасудових способів врегулювання спору. Окрім того, з матеріалів позовної заяви не вбачається наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Відсутність такої постанови може бути підставою для відмови у позові. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що вважає позов таким, що не підлягає задоволеноню, оскільки він має право на спадкування Ѕ частини спірної квартири, як спадкоємець, який прийняв Ѕ частину спадщини після померлої [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно ордеру №390 від 06.02.1963 року, [PERSON] , сім`я якого складається з 4 чоловік, надано право на зайняття 3 кімнат в кв. [ADDRESS] . Згідно актового запису №1760, складеного 09.09.1964 року, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно актового запису про народження №205, складеного 16.01.1966 року РАЦС м.Херсона, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про укладення шлюбу №355, складеного 09.06.1984 року РАЦС у м.Херсоні, між [PERSON] та [PERSON] 09.06.1984 року укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , [INFO] , згідно актового запису про народження №585, зробленого 25.04.1985 року міським відділом РАСЦ м.Херсона. Згідно актового запису про розірвання шлюбу №62, зробленого 30.01.1990 року Суворовським відділом РАЦС м.Херсона, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Згідно актового запису про укладення шлюбу №545, складеного 21.09.1991 року Суворовським відділом РАУС м.Херсон, між [PERSON] та [PERSON] 21.09.1991 року укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №2295, зробленого 15.06.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, [PERSON] померла [INFO] . Із матеріалів спадкової справи №818/2001 після смерті [PERSON] встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2002 року, посвідченого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , прийняли спадщину в установленому законом порядку. На спадкове майно у вигляді грошового вкладу з належними процентами, що знаходиться в філії №71/024 Суворовського відділення Ощадбанку України м.Херсона на рахунку №П-59026, видані спадкоємцям свідоцтва. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2002 року, посвідченого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем на Ѕ частину спадкового майнапісля смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , є її син [PERSON] , що складається з грошового вкладу, з належними процентами, що знаходиться в філії №71/024 Суворовського відділення Ощадбанку України м.Херсона на рахунку №П-59026. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2002 року спадкоємцем Ѕ частини спадкового майна, що складається з грошового вкладу, з належними процентами, що знаходиться в філії №71/024 Суворовського відділення Ощадбанку України м.Херсона на рахунку № [NUMBER] , є чоловік померлої [PERSON] . Згідно актового запису про смерть №4124, зробленого 29.11.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, [PERSON] помер [INFO] . Згідно актового запису про шлюб №1169, зробленого 18.11.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, між [PERSON] та [PERSON] 13.11.2006 року зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Згідно актового запису про розірвання шлюбу №58, зробленого 30.12.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 30.12.2011 року розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до довідки №25, виданої 27.12.2017 року ЖЕК «Дружба», [PERSON] зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] на [INFO] і [PERSON] на 26.11.2004 року. Листом Першої Херсонської державної нотаріальної контори №3816/02-14 від 21.11.2017 року повідомлено, що заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я [PERSON] , розглянуто. Нотаріус вправі видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно лише за умови пред`явлення спадкоємцями правовстановлюючого документа, що підтверджує, що це майно належить спадкодавцю. Серед наданих документів правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні. Враховуючи викладене, необхідно звернутися до суду із позовною заявою для вирішення даних питань. З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №49945833 від 21.11.2017 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до звіту про оцінку майна від 29.11.2017 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлової трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] складає 114357,00 грн. Згідно актового запису про шлюб №254, складеного 28.07.2018 року Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, між [PERSON] та [PERSON] 28.07.2018 року зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи №675/2004 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 21.11.2017 року, встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після смерті діда зверталася [PERSON] , в інтересах якої діяла її мати, як законний представник. Згідно заяви від 21.11.2017 року [PERSON] повідомила, що вона як донька спадкодавця пропустила строк встановлений законом для прийняття спадщини, питання про його продовження ставити не бажає. Спадкове майно, яке залишилося на день смерті спадкодавця, вона не приймала, до суду за захистом своїх спадкових прав звертатися не буде, та їй відомо, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом буде видане на ім`я [PERSON] онуки спадкодавця. Відповідно до заповіту від 26.12.2001 року, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] та [PERSON] (яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] ) в рівних частинах. Згідно довідки ЖБК «Дружба» від 20.11.2017 року [PERSON] на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) та на момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Довідка або відомості про те, де був зареєстрований на момент смерті спадкодавця [PERSON] в матеріалах справи та спадкової справи відсутня. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. З інвентарної справи №17212 на квартиру [ADDRESS] , вбачається, що згідно довідки №41 від грудня 1992 року, яка видана ЖБК «Дружба», пайовий внесок за вказану квартиру сплачений повністю та на ім`я [PERSON] видано реєстраційне посвідчення від 10.12.1992 року. Згідно зі ст.15 Закону України "Про власність" член житлового, житлово-будівельного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. За змістом ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Положення даної статті кореспондується наряду з іншим також у те, що позови повинні заявлятися до належних відповідачів. Із змісту ст.48 ЦПК України слідує, що сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Звертаючись до суду із позовом про визнання права власності позивач в позовних вимогах визначив як відповідача - Херсонську міську раду. Частиною 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч.1, 2 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Відповідно до п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог. Оскільки Ѕ частина спірної квартири успадкував після смерті [PERSON] [PERSON] у 2002 році, то підстав для задоволення пред`явленого до Херсонської міської ради позову в частині визнання права власності за позивачем на Ѕ частину квартири не має, позов пред`явлено до неналежного відповідача. Щодо визнання права власності на іншу Ѕ частину спірної квартири, то оскільки позивач не довела факт проживання зі спадкодавцем [PERSON] , довідка про те, що вона проживала на день смерті діда за адресою: [ADDRESS] не свідчить, що на день смерті спадкодавець [PERSON] був зареєстрований та проживав за цією адресою, позивачем не доведено звернення із заявою про прийняття спадщинив установленому законом порядку, а тому підстав для визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] не має. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в позовну обсязі, то судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed