Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, яким просив передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у [PERSON], що проживає за адресою: [ADDRESS], належного йому на праві власності та переданого в заставу банку автомобіля марки: SKODA, модель: OKTAVIA, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) вказаного автомобіля, та в рахунок погашення заборгованості третьої особи [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № VIH0AE00001128 від 25.12.2006р. в розмірі 25049,80 доларів США, що становить еквівалент 200223,05 грн., звернути стягнення на зазначений автомобіль, що перебуває в заставі ПАТ КБ «Приватбанк», шляхом продажу його ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Позов мотивує тим, що третій особі [PERSON] згідно з кредитним договором № VIH0AE00001128 від 25.12.2006р. (надалі кредитний договір) було надано кредит в сумі 12400 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в заставу був переданий зазначений вище автомобіль. У зв'язку з систематичним порушенням кредитного договору третьою особою, а саме простроченням сплати відсотків та тіла кредиту позивач повідомив боржника та нового власника автомобіля, якому боржник незаконно відчужив автомобіль, про необхідність повернення йому суми заборгованості за кредитним договором й можливість у разі непогашення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами початку процедури звернення стягнення на заставлене майно. Заборгованість за кредитним договором відповідач не погасив і така станом на 20.01.2014р. становила в сумі 25049,80 доларів США. З підстав передбачених ст.ст. 19-20 Закону України "Про заставу", вважає, що позивач має право задовольнити забезпечену заставою вимогу шляхом звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу його третій особі, з правом укладення ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу предмету застави від імені відповідача, опередньо отримавши предмет застави в заклад. У судовому засіданні представник позивача Харкавий П.Ф. позов підтримав із аналогічних викладеним у позовній заяві підстав. Представник відповідача [PERSON] та третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечили, пояснивши, що відповідач придбав спірний автомобіль (на даний час ним користується третя особа [PERSON].) у листопаді 2011 року, після чого отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 26.11.2011 року. Відповідач є четвертим власником автомобіля після укладення третьою особою [PERSON] договору застави. На момент придбання спірного автомобіля жодною інформацією про існування кредитного договору та договору застави відповідач не володів й дізнався про наявність вказаних договорів лише після отримання копії позовної заяви із суду. Згідно з доданими до позовної заяви витягами з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 41269873 та № 41269669, застава рухомого майна автомобіля марки: SKODA, модель: OKTAVIA, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрована 11.09.2012 року за № 12973370. З підстав, передбачених ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», вважає, що відповідач є добросовісним набувачем спірного автомобіля, стягнення на який не може бути звернено, оскільки на момент його придбання відповідачем, обтяження за договором застави не були зареєстровані позивачем у встановленому порядку. Крім того, із посиланням на Постанову ВСУ від 06.11.2013р. у справі № 6-116цс13 вказали, що початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Умовами кредитного договору було передбачено повернення кредиту частинами, а саме по 282,17 доларів США щомісячно, погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами також повинно було здійснюватися щомісячно, як і сплата інших передбачених умовами договору платежів. Однак позивач лише 30.05.2014 року звернувся до суду з позовом, у зв'язку з чим пропустив строк позовної давності, що є самостійною підставою відмови у позові, на застосуванні якої представник відповідача наполягає. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем реєстрації проживання, документів про поважність причин неявки у судове засідання не представив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як вбачається з копії кредитного договору № VIH0AE00001128 від 25.12.2006р., укладеного між позивачем та третьою особою [PERSON], останньому 25.12.2006р. був наданий кредит в сумі 12400 доларів США на строк до 23.12.2011р. на споживчі потреби. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором в заставу банку згідно з договором № VIH8AE00001128 від 25.12.2006р. було передано майно, а саме: автомобіль марки: SKODA, модель: OKTAVIA, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER]. Як встановлено судом, що стверджується письмовими доказами наданими на вимогу суду Центром надання послуг з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Львів та Пустомитівського району УДАІ ГУМВСУ у Львівській області, відповідач [PERSON] придбав спірний автомобіль 26.11.2011р. на підставі довідки рахунку Серії КІМ № 936890. Згідно даних про реєстрацію права власності на вказаний транспортний засіб після його первинної реєстрації 22.01.2006р. за третьою особою [PERSON] право власності на нього реєструвалось за наступними громадянами: [PERSON] 12.05.2009р., [PERSON] 12.05.2009р., після чого право власності на автомобіль 26.11.2011р. набув відповідач. Відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України (435-15) за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно із ч. 2 ст. 12 вказаного Закону реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Як вбачається із доданих до позовної заяви витягів з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 41269873 та № 41269669 від 17.07.2013р., застава рухомого майна автомобіля марки: SKODA, модель: OKTAVIA, 2005 року випуску, тип транспортного засобу: легковий комбі-В, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вперше зареєстрована 11.09.2012 року за № 12973370. Доказів внесення у державний реєстр обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження спірного автомобіля в період до 26.11.2011р. позивачем суду не представлено, хоч судове засідання із цих підстав для надання позивачу можливості представити додаткові докази відкладалось судом. За таких обставин, суд вважає, що відповідач є добросовісним набувачем права власності на спірне рухоме майно, яке набув без жодних обтяжень, оскільки на момент придбання автомобіля через відсутність відповідних записів в державному реєстрі обтяжень рухомого майна, в тому числі, оскільки він є третім набувачем речових прав на автомобіль після [PERSON], не знав і не міг знати про перебування вказаного автомобіля у заставі позивача. Таким чином, за відсутності реєстрації обтяження таке обтяження є не чинним у відносинах з відповідачем. З врахуванням вищенаведеного, оскільки позивачем не виконано обов'язок, передбачений ст. 13 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» із реєстрації обтяження предмета застави, правових підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому у його задоволенні слід відмовити за безпідставністю позовних вимог,

Outcome: dismissed