Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання заповіту недійсним, посилаючись на наступне. 23 лютого 2009 року її дід [PERSON] заповідав їй двокімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується доданою до заяви копією заповіту. [INFO] року він помер. Після похорон відповідач [PERSON], що була сусідкою її діда, самовільно захопила його квартиру та змінила замки на вихідних дверях. Обставини смерті її діда й така поведінка відповідача видались їй дуже дивними. Тому, 23 листопада 2015 року вона звернулась до поліції із заявою про те, що її дід [PERSON] помер не своєю смертю, а відповідач захопила квартиру, яка йому належала, та змінила замки на вхідних дверях. 02 грудня 2015 року вона отримала висновок поліції про наслідки перевірки її звернення, із якого їй стало відомо, що за вісім днів до смерті її дід [PERSON] заповів належну йому квартиру своїй сусідці [PERSON] Заповіт № [NUMBER] на ім'я відповідача був посвідчений 08 жовтня 2015 року. Ознайомитися із даним заповітом чи бодай дізнатися, який саме нотаріус посвідчив його їй не вдалося через відмову відповідача надати заповіт їй для ознайомлення. Вона вважає такий заповіт недійсним з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.225 Цивільного кодексу України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. На час складання заповіту її дідові виповнилося 80 років. В останні роки в нього спостерігалися проблеми із пам'яттю і почастішали випадки несприйняття дійсних подій. Через це він не завжди розумів наслідки своїх дій та часто забував навіть прості буденні речі й не міг у повній мірі усвідомлювати наслідки своїх дій. Таким чином, є всі підстави вважати, що під час складання заповіту її дід не усвідомлював значення своїх дій, а його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі. Зазначені нею обставини можуть підтвердити свідки - сусіди покійного діда, які добре його знали. За таких обставин звернулась до суду і просить визнати недійсним заповіт [PERSON] № [NUMBER] від 08.10.2015 року, складений на користь [PERSON], та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягала. Суду пояснила, що покійний [PERSON] був відчимом її батька. 22.02.2009 року дід приїхав до них з батьком додому і запропонував скласти заповіт на батька. Але батько запропонував йому скласти заповіт на неї. 23.02.2009 року батько з дідом поїхали до нотаріуса і привезли заповіт: квартиру - їй, а батькові - дідові заощадження. Вони стали доглядати за дідом. Вона поставила діду 2 пластикових вікна, поміняли каналізацію. Доказів немає, бо батько каналізацію робив сам. Вони йому давали продукти, ходили в гості один до одного. Влітку, десь в червні, 2015 року, дід ліг в лікарню з підозрою на білокрів»я. Вона здавала діду кров, двоє її знайомих теж здавали кров. І вона, і її чоловік, і її син провідували діда в лікарні. За тиждень до смерті вона дзвонила дідові, він сказав, що в нього все є, а хліб купить йому сусідка. Заради хліба їздити не треба. Ще дав телефон сусідки. Десь за два місяці до смерті діда її чоловік в квартирі діда бачив відповідачку та її чоловіка. Але дід запевнив, що все буде добре. А ще за рік до своєї смерті дід дав їм ключі від своєї квартири. Дід лежав в тубдиспансері із закритою формою туберкульозу. У діда задовго до смерті почастішали проблеми з пам»яттю. Він не завжди вів себе адекватно. На її думку, дід не усвідомлював значення своїх дій. Доказів цього в неї немає, але вона так думає. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав і суду пояснив, що у його довірительки були довірительні стосунки з померлим дідом. Вони постійно були з ним на зв»язку. Позивачка та її сім»я допомагали діду, замінили йому вікна на пластикові, каналізацію тощо. Чеки не брали, бо не думали, що встрянуть в таку халепу. Чоловік позивачки в серпні 2015 року приходив до [PERSON] і бачив, що той порізав грушу і сказав, що буде варити з неї борщ. Іноді [PERSON] не впізнавав позивачку чи її чоловіка. Тобто не розумів, що робить. [PERSON] з позивачкою постійно були на зв»язку. Видається підозрілим, що заповіт був складений за 8 днів до смерті [PERSON] Крім того, підозрілим здається й той факт, що відповідачка так швидко поховала [PERSON], не повідомивши його довірительку. Хоча [PERSON] за життя говорив, що дав сусідці телефон позивачки. Але чомусь відповідачка приховала від позивачки факт смерті її діда. Крім того, в заповіті записано, що прочитано внос. Все це ставить під сумнів законність заповіту. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог категорично заперечувала і суду пояснила, що вона була сусідкою нині покійного [PERSON] В 2014 році, десь перед Новим роком, [PERSON] сильно захворів. Через тиждень, як вони з чоловіком перестали його бачити, вона зайшла до сусіда і побачила, що він трусився і просив їсти. Вони з чоловіком його нагодували і викликали лікаря. [PERSON] забрали до лікарні, вона ходила до нього, годувала його з ложечки, ночувала в палаті. Після того вона постійно доглядала за сусідом, робила в нього в квартирі прибирання, готувала йому їжу, купала, перевдягала, прала та прасувала одяг та білизну для діда, лікувала його тощо. Позивачка жодного разу не прийшла до свого діда, вона її жодного разу не бачила. Чоловіка позивачки бачила 2 рази за весь час, що вона доглядала за [PERSON]. Сусід дзвонив позивачці, говорив про свою хворобу, але [PERSON] сказала, що не кине роботу. Вони з чоловіком постійно бували в діда і допомагали йому. Днів за 10-15 до смерті [PERSON] перестав вставати з ліжка. На його прохання її чоловік поміняв замки на вхідних дверях. Вона мила сусіда, прибирала в його квартирі, годувала його з ложки. Її чоловік носив діда на руках купати. [PERSON] до останньої хвилини все розумів і був в нормальному адекватному стані. Коли на прохання сусіда приїхав нотаріус, [PERSON] висловив йому свою волю стосовно заповіту на квартиру і сказав, що вони з чоловіком квартиру заслужили. Цей запис є на телефоні в нотаріуса. Коли вона годувала з ложечки сусіда, він цілував їй руки. Коли діду була необхідна кров, вони з чоловіком не змогли її здати за станом здоров»я. Але постійно купували йому ліки, щось за його гроші, щось за свої. Коли [PERSON] помер, вони з чоловіком його й поховали. Вислухавши позивачку, її представника, відповідачку, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року помер [PERSON] (а.с.14). 08.10.2015 року ним було складено заповіт, згідно якого належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] Дніпропетровської області, він заповів [PERSON] (а.с.15-16). 11.05.2017 року відповідачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.51). Відповідачка [PERSON] оспорює даний заповіт, посилаючись на те, що [PERSON] незадовго до своєї смерті сильно захворів і не міг керувати своїми діями, чим скористалась відповідачка, вчинивши дії на складення [PERSON] заповіту на своє ім»я. Однак, дані твердження нічим не підтвердженні та спростовуються матеріалами справи і показаннями свідків. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо пре5дмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору , з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов»язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Висновку про наслідки перевірки звернення [PERSON] від 02.12.2015 року, проведеної Нікопольським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в ході проведеної перевірки було встановлено, що, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 104 від 16.10.2015 року (а.с.12-13), причиною смерті [PERSON] є хронічна серцева судинна недостатність, в зв»язку з чим [PERSON] помер своєю смертю. Також згідно заповіту № 104 від 08.10.2015 року, [PERSON] становиться власником його квартири та має право проводити заміну вхідних дверей (а.с.6). Будь-яких доказів на підтвердження того факту, що спадкодавець мав розлади розумової діяльності в судовому засіданні також не знайшли свого підтвердження і, крім того, були спростовані ще й показаннями свідків. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює дільничною медсестрою в амбулаторії № 10. [PERSON] знає як особу, яка проживає на її дільниці і як особу, яка доглядала за [PERSON] [PERSON] знала давно. Він перебував в амбулаторії на обліку з підозрою на лейкемію. Десь за місяць - два до смерті [PERSON] вона приходила днів десять підряд робити йому уколи за призначенням лікаря. Вона колола йому вітаміни, «армадін» та засіб заліза «ферумлек». Будь-яких наркотичних препаратів, антибіотиків чи ліків, які змінюють свідомість, вона [PERSON] не колола, бо призначень лікаря для цього не було. В квартирі [PERSON] вона бачила відповідачку [PERSON]. [PERSON] особисто їй казав, що в нього дуже гарні сусіди. Як тільки йому чогось треба, він стукне в стіну і сусіди одразу приходять. Надія йому й за комунальні послуги платила, й продукти купувала, й в аптеку ходила. Вона питала в [PERSON], чи є в нього родичі, бо краще було б [PERSON] проконсультуватись в обласній лікарні. Та [PERSON] відповів, що в нього такі родичі, які, якщо звозять його в Дніпро в лікарню, то й за свій проїзд з нього візьмуть. Ще [PERSON] говорив, що дуже боїться померти, бо з такими родичами й завоняється в квартирі. Коли [PERSON] хворів, до них в амбулаторію стала приходити [PERSON] й брати рецепти на ліки для [PERSON], опікувалась його лікуванням, за все платила. Вона працює в амбулаторії № 10 з 2014 року. І кожного року вона викликала [PERSON] на флюорографію. В 2014 році і влітку 2015 року на флюорографію [PERSON] до них приходив сам. А за місяць - два до смерті [PERSON] став пересуватись лише по квартирі, бо був дуже слабенький. Лежачим [PERSON] став за 2 тижні до смерті. В цей час [PERSON] на дому відвідувала її лікар і говорила їй, що [PERSON] став слабеньким. Але будь-яких психічних чи розумових розладів він не мав, все усвідомлював, нормально говорив, був адекватним. Позивачку ні в лікарні, ні в квартирі [PERSON] ніколи не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює соціальним працівником в організації «Древо життя». З присутніх в залі знає лише [PERSON]. Вона як соціальний працівник була уповноважена фтізіатром тубдиспансеру контролювати прийом ліків двома хворими, одним з яких був [PERSON] Вона в тубдиспансері отримувала для [PERSON] ліки і кожного дня була зобов»язана в чітко визначений час приходити до [PERSON] і контролювати, щоб він ці ліки випив. Вона приходила до дядька [PERSON] протягом 1,5 - 2 місяців, включно до його смерті, з 13 до 14 години. Перші три тижні двері квартири їй відчиняв сам [PERSON] А потім двері відкривала [PERSON]. [PERSON] їй особисто казав, що [PERSON] в нього і прибирає, і їжу готує, і за ліками ходить. Та вона це й сама бачила, бо в [PERSON] завжди було дуже чисто. Колись вона прийшла і побачила, що [PERSON] щойно викупаний, поголений. Це зробив чоловік [PERSON], їй сказав про це дядько [PERSON]. Вона дивувалась такій чистоті та охайності, в яких жив останні місяці [PERSON] Вона думала, що [PERSON] - його родичка. А [PERSON] сказав, що родичі його забули. Принесли колись 1 кг. картоплі й пропали на півроку. Розумово [PERSON] був абсолютно адекватним, а фізично - дуже слабким. Їй дядько [PERSON] казав, що, якби не сусіди - [PERSON] з чоловіком, він би й не знав, що робити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - сусідка [PERSON] і померлого [PERSON] знала років 25. Бачила, як приходив його пасинок, зять і ставили двері в квартиру [PERSON], вставляли вікна. Знає, що вони ремонтували й колонку покійного. Позивачку побачила вже після смерті [PERSON], до цього жодного разу позивачку в квартирі [PERSON] не бачила. Померлий [PERSON] десь до 2014 року був бодреньким, потім став хворіти. [PERSON] завжди був абсолютно адекватним. Останній раз вона бачила [PERSON] на свій день народження [INFO] року, трохи з ним поговорили. [PERSON] тоді був також абсолютно адекватним, нормально спілкувався, тільки хворобливим. Вона в той день його зустріла в під»їзді біля поштових ящиків, він йшов з магазину. Сусіди по під»їзду - [PERSON], [PERSON], [PERSON] - говорили, що [PERSON] лежав в лікарні, що його годувала відповідачка, варила й носила йому їсти, доглядала за ним. Але вона особисто цього не бачила, бо влітку жила в сина на Новопавлівці й няньчила йому дітей. В позовні заяві та судовому засіданні позивачка при обґрунтуванні своїх вимог посилалась й на те, що спадкодавець не міг скласти заповіт на відповідачку [PERSON], оскільки вона зі своїми рідними поміняла йому в квартирі вікна та сантехніку і постійно доглядала за [PERSON] Однак, факт постійного догляду позивачки за спадкодавцем в судовому засіданні також не знайшов свого беззастережного підтвердження, оскільки, навіть свідок [PERSON], явку якої в судове засідання забезпечила позивачка і на допиті якої позивачка наполягала, суду пояснила, що позивачку побачила вже після смерті [PERSON], до цього жодного разу не бачила. Свідки ж [PERSON], [PERSON] та [PERSON], плутаючись в своїх показаннях, також фактично підтвердили той факт, що позивачка не їздила до спадкодавця додому, а значить не допомагала йому прибирати, готувати, прати, прасувати тощо. Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - сводна сестра. [PERSON] був одружений з її рідною бабусею. Вона від свого батька знає, що дід звернувся до їх батька (батько в них один, а мами - різні) і сказав, що хоче скласти заповіт. Дід часто приїздив до [PERSON]. І вона там теж в цей час була. Останній раз вона бачила діда в серпні 2012 року на похоронах їх батька. При ній взимку 2015 року дід дзвонив [PERSON] і просив, щоб її чоловік заплатив йому за комунальні послуги . Коли дід оформив заповіт на [PERSON], батько взяв в [PERSON] гроші з картки та вставив дідові вікна (вона це чула з розмов). Свідок [PERSON] суду пояснив, що він - син позивачки. При ньому була розмова його діда [PERSON] з [PERSON], який просив діда доглянути його і обіцяв за це квартиру. [PERSON] часто до них приїздив. Вони також їздили до діда. За 4 місяці до смерті [PERSON] він відвозив йому їжу в тубдиспансер. [PERSON] його не впізнав. Більше [PERSON] не бачив і по телефону з ним не спілкувався. Він живе разом з батьками. Його батьки до [PERSON] їздили, як часто, не може пояснити. За 2 тижні до смерті [PERSON] до діда їздив його вітчим (він чув про це розмову і бачив, як батько поїхав). Коли він в останній раз бачив [PERSON], він був неадекватним. Часто повторювався, забував, що говорив. Його мати дзвонила дідові майже щодня. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - тітка позивачки, сестра її матері. [PERSON] - свекор її сестри, матері позивачки. Вона часто їздила до сестри на вул.Херсонську. Раз на тиждень, у неділю, туди приїздив й [PERSON] Вона його кожного разу там бачила. Сестра його годувала, давала йому з собою продукти. Коли її сестра захворіла, [PERSON] сказав, щоб вона до нього не приїздила, бо в нього все є. Однак, навіщо було тоді їздити до [PERSON] її сестрі, якщо [PERSON] кожної неділі приїжджав до сестри сам, не знає. Зі слів позивачки знає, що вона ставила вікна в [PERSON] в квартирі за свої гроші. Посилання позивачки на те, що раніше [PERSON] складав заповіт на неї і тому заповіт, складений на відповідачку, не може бути дійсним, судом не приймається до уваги з наступних підстав. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч.4 ст.1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч.1-3 ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій части ні, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. В судовому засіданні були допитані й інші свідки, заявлені сторонами по справі, які також опосередковано підтвердили той факт, що позивачка не доглядала а спадкодавцем [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що сторони по справі знає, бо є сусідкою. [PERSON] знала ще до того, як він переїхав до них в будинок. Бо знала його покійну дружину і з нею спілкувалась. З [PERSON] була в добрих відносинах. Років за 4 до смерті [PERSON] робив УЗД серця в «Імпульсі», потім пролікувався. Весною 2015 року він лежав в лікарні, потім повернувся додому. [PERSON] доглядав за собою сам, тільки трішки помарнів та постарів. В квартирі [PERSON] батько позивачки робив підлогу, ставив вікна, двері, колонку. [PERSON] їздив до позивачки в гості, привозив звідти торби харчів. За місяць до смерті [PERSON] бачила сусідка [PERSON] і казала про це їй. Останній раз вона бачила [PERSON] влітку 2015 року. А [PERSON] останній раз бачила до цього. Відповідачка влітку живе на дачі, а з»являється додому лише у вересні. [PERSON] живуть над нею і вона все чує. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він - чоловік відповідачки. [PERSON] знав років 12. В 2014 році [PERSON] почав скаржитись на здоров»я. В 2015 році вони з дружиною на прохання [PERSON] стали ходити для нього в магазин, аптеки, викликали «швидку допомогу». Коли в [PERSON] зламалась челюсть, він возив діда до лікаря паяти челюсть. За 10 днів до смерті сусід перестав ходити ногами. Він носив [PERSON] на руках в туалет, купатись. Жінка прибирала в квартирі, варила йому їсти. Коли [PERSON] лежав в лікарнях, вони з дружиною теж їздили до нього, годували, опікувались ним. З позивачкою вони познайомились лише через 1,5 місяці після смерті діда. Їм з дружиною [PERSON] сказав, що в нього рідних немає. При складанні заповіту він не був присутнім. Ніяких телефонів та координат своїх родичів їм [PERSON] не давав, тому на похорон вони з родичів спадкодавця нікого й не погукали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - сусідка з 3-го під»їзду. [PERSON] проживав в 1-му під»їзді, там же живе й відповідачка по справі. [PERSON] знала багато років. Вона працювала і працює двірником з 1985 року. Тому знає майже всіх у дворі. В їх будинку [PERSON] жив років 15. Колишня дружина [PERSON] іноді навідувалась до нього. Незадовго до своєї смерті [PERSON] сильно захворів. За ним стала доглядати відповідачка [PERSON]. Про те, що саме [PERSON] доглядала хворого [PERSON] знають всі сусіди і всі про це говорили. Надія [PERSON] й «швидкі» неодноразово викликала. Неодноразово вона бачила й лікаря, яка йшла до [PERSON] на виклик, вони з лікарем спілкувались. Надія [PERSON] й поховала. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона - сусідка відповідачки та нині покійного [PERSON] Вона проживає на 5-му поверсі, а відповідачка - на 3-му. Вона в під»їзді живе з народження. Позивачку по справі ніколи не бачила. В суді побачила вперше. Сусіда [PERSON] бачила частенько, поки він ходив, вони зустрічались, вітались, про щось незначне говорили. Один раз їй було необхідно здати гроші на ремонт даху. Оскільки [PERSON] в них старша будинку, вона пішла до неї, а знайшла [PERSON] в квартирі [PERSON] В неї в руках була тарілка з їжею та ложка і вона зрозуміла, що [PERSON] годувала [PERSON]. Ще бачила, як [PERSON] скуплялась для [PERSON] в АТБ - маркет. Вона купувала для нього творожки, йогурти, інші продукти. Судом сторонам по справі було запропоновано призначити посмертну судово-психіатричну амбулаторну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] в момент складення ним заповіту на відповідачку [PERSON], однак, сторони від запропонованого відмовились. За таких обставин, судом не встановлено підстав, які б підтверджували позовні вимоги [PERSON] Тому в задоволенні позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed