Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] 10.07.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, свої вимоги обґрунтовує тим, що він на підставі договору дарування є власником 30/100 часток квартири під № 19 в житловому будинку за № 18, що знаходиться за адресою: вул.Перемоги у м.Білгород-Дністровський. За даною адресою зареєстрована, проте не проживає з серпня 2014 року відповідач [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що у звязку з реєстрацію відповідача у спірній квартирі у нього виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим обєктивно порушуються його права, просить суд: визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме 30/100 частин у квартирі під № 19 в буд. №18 по вул.Перемоги у м.Білгород-Дністровський Одеської області та примусово зняти її з реєстраційного обліку у даній квартирі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Відповідач [PERSON]\~\~в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома(а.с.31). Представник Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування частки квартири від 01.07.2015 року [PERSON] є власником 30/100 часток квартири під № 19 в будинку під № 18, розташованому по вул. Перемоги в м.Білгород-Дністровський Одеської області(а.с.5-6). Згідно домової книги на домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Перемоги, 18/19 м.Білгород-Дністровський Одеської області зареєстрована відповідач по справі: [PERSON] (а.с.8-11). Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до актів від 30.03.2015 року,15.06.2015 року, 01.07.2015 року про не проживання та відсутність особистих речей за адресою: [ADDRESS]/1 м.Білгород-Дністровський Одеської області зареєстрована, проте з серпня 2014 року не проживає [PERSON] (а.с.13-15). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи вищевикладені норми цивільного законодавства України можливо зробити висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. А відтак у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, у даному випадку про позбавлення права користування житловим приміщенням. За змістом \~\~\~\~\~ч. 1\~ \~\~\~\~ст. 71 ЖК України\~ \~\~\~\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім'ї \~\~\~\~\~були \~\~\~\~\~відсутні \~\~\~\~\~з \~\~\~\~\~поважних причин \~\~\~\~\~понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього \~\~\~\~\~може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу\~ \~\~\~\~передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не \~\~\~\~\~проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців \~\~\~\~\~та відсутність поважних причин. Позивач у своєму позові стверджує, що реєстрація [PERSON] у вищевказаній квартирі є такою, що порушує право власності [PERSON], оскільки це призводить до сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються. Проте, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником 30/100 частин квартири на підставі договору дарування від 01.07.2015 року, тож право вимогу у нього виникло з цього часу, а саме з 01.07.2015 року. Суд ставиться критично до наданих до матеріалів справи актів від 30.03.2015 року,15.06.2015 року, 01.07.2015 року про те, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з\~ серпня 2014 року, оскільки невідомо з яких джерел отримана вищевказана інформація та на підставі яких документів позивачу надані ці акти, окрім того позивач є власником 30/100 частин квартири з 01.07.2015 року, а акти складені 30.03.2015 року та 15.06.2015 року,\~ 01.07.2015 року, тож зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача заявлені передчасно, а тому необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги позивача, щодо зобовязання зняття з реєстраційного обліку, є похідними від основного позову та можуть бути задоволені лише у разі задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому,\~ за викладених обставин задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої\~\~\~\~\~ ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України\~\~\~\~\~ суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності,\~\~\~ встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed