Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] 14.09.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], органу реєстрації Сергіївської селищної ради про визнання втративши право користування жилим приміщенням на вимогу наймодавця. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2016 року. У свої позовній заяві позивач зазначає, що у належній йому квартирі зареєстрований [PERSON] На підставі вищевикладеного, посилаючись на ст.386,391 ЦК України,150 ЖК України, позивач просить суд: висилити [PERSON],[INFO] з житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: квартира [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський, Одеської області в звязку з тим,що житло йому не належить на праві власності; зобовязати орган реєстрації Сергіївську селищну раду зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] зареєстрованого за адресою: [INFO]. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Представник органу реєстрації Сергіївської селищної ради в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.42) . Враховуючи вимоги\~ст.157 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2016 року [PERSON] продала та передала у приватну власність, а [PERSON] купив та прийняв у приватну власність двокімнатну квартиру під номером 42, в будинку номер 1, що розташований в смт.Сергіївка м.Білгород-Дністровський по вул.Буджакській, житловою площею 32,7 кв.м.,загальною площею 61 кв.м. (а.с.15-16). [PERSON] зареєстрував своє право власності у належному порядку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна(а.с.17) Як вбачається з довідки з місця реєстрації, про склад сімї та прописки, у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 1991 року відповідач [PERSON] (а.с.19) Згідно довідки, виданої паспортистом Сергіївської селищної ради, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO], смт..Сергіївка, [ADDRESS] з18.01.1991 року (а.с.36) Частиною першої\~ статті 316 ЦК України\~ встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~ ст. 317 ЦК України). При цьому згідно\~ статті 346 ЦК України\~ право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ ст. 383 ЦК України\~ та\~ ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України, визначають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2\~статті 109 ЖК Української РСР). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-875 цс 15 від 01 липня 2015 року, № 6-1049 цс 15 від 02 вересня 2015 року, які згідно 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Виселення являє собою не що інше, як примусове вилучення житлової площі і розглядається як крайній захід, що підлягає застосуванню тільки у випадках і в порядку, що прямо передбачені законом. Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З матеріалів справи вбачається,що предметом позову є виселення [PERSON] у звязку із отриманням позивачем у приватну власність по договору купівлі-продажу [ADDRESS]. Встановлено, ,що згідно довідки, виданої «ЖКГ смт.Сергіївка», [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO], смт..Сергіївка, [ADDRESS] з18.01.1991 року (а.с.19) Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ч. 3 ст.\~10, ч. 2 ст.\~59, ч. ч. 1, 4 ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем не зазначено та не надано відомості та інформацію про житло (з якого фонду), яке може бути надано відповідачу в разі ухвалення рішення про його виселення, як це передбачено ст. ст.\~109,\~132-2 ЖК, тому вимоги щодо виселення є безпідставними. Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання орган реєстрації Сергіївську селищну раду зняти з реєстраційного обліку [PERSON], суд приходить до наступного. За змістом ч.1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового або немайнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати\~\~усунення відповідних перешкод у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється\~\~протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Суд вважає, що в розумінні вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання можливо на підставі рішення суду виключно про: а) позбавлення права власності на житлове приміщення; б) позбавлення права користування\~\~житловим приміщенням (зокрема, виселення); в)\~\~визнання особи безвісно відсутньою; г) оголошення фізичної особи померлою\~\~\~\~ Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема,\~\~від вирішення питання про її право користування жилим приміщенням відповідно до норм\~\~житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що у суду немає правових підстав для виселення\~\~[PERSON] тож позовні вимоги в частині зняття вказаної осиби з реєстраційного обліку також не можуть бути задоволеними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed