Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

19 листопада 2019 року позивач звернулась з позовом до Херсонського міського суду Херсонської області та просила стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 8\~953,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000 гривень. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власницею магазину за адресою: на розі [ADDRESS] . 12.12.2019 року відповідач [PERSON] здійснював спилювання дерева поблизу будинку [ADDRESS] , який розташований поряд із її магазином. При спилюванні дерева було пошкоджено кабель опори ПЛ-0,4кВ Л-3 ТП-218 до ВРЩ мазанину за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із пошкодженням кабелю було припинено електропостачання до магазину. Так як вказаний кабель знаходився на балансі позивача, вона була змушена самостійно за власні кошти здійснити ремонт електромережі та відновити пошкоджений кабель. Зазначає, що у зв`язку з вказаними подіями, вона звернулася до відділення поліції з заявою про злочин та просила порушити кримінальну справу. При розгляді заяви органами дізнання було встановлено, що дійсно [PERSON] були вчинені вище вказані дії, якими її було завдано матеріальної шкоди у розмірі 8 95З,00 гривень. Позивач стверджує, що крім матеріальних збитків її завдано моральної шкоди, яка прослідковується в моральних переживаннях за пошкодження майна, їй довелося витрачати додатковий час для того, щоб знайти ремонтні організації та відновити постачання електричної енергії до магазину. Свій магазин вона здає в оренду, та у зв`язку із тим, що магазин залишився без подачі електроенергії, орендарі відмовилися продовжувати договір оренди магазину, що в свою чергу призвело до втрати доходів. Таким чином,\~позивач вважає,\~що була\~позбавлена гідного\~і нормального\~існування,\~не мала\~змоги реалізовувати\~своє право\~власника на\~використання магазину\~за призначенням\~та у зв`язку з вище викладеним, моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5000,00 гривень. Оскільки Відповідач добровільно не бажає відшкодовувати завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду, вона звернулась до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Майдан С.І., який ухвалою від 16 грудня 2019 року позовну заяву залишив без руху у зв`язку з недодержанням вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. від 29 січня 2020 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. 05.08.2020 року відповідач [PERSON] надав до Херсонського міського суду Херсонської області відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позовної заяви [PERSON] . Слід зазначити, що ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2020 року, винесеною за клопотанням представника позивача, матеріали цивільної справи було направлено до Київського районного суду м. Одеси для розгляду в порядку територіальної підсудності. Матеріали цивільної справи надійшли до Київського районного суду м. Одеси 20 квітня 2021 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М. Ухвалою судді від 21.04.2021 року було прийнято до провадження цивільну справу та призначено сулове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, 01.06.2021 року через електрону пошту суду надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на його необґрунтованість та недоведенність. Розглянувши у судовому засіданні матеріали цивільної справи, дослідивши докази, суд доходить до висновку про те, що заявлений позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК одними зі способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Перш за все, слід зазначити, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що вона є власником магазину за адресою: на розі [ADDRESS] , однак, жодних доказів цього (правовстановчих документів, витягів тощо) суду не надала. Зазначена обставина перешкоджає суду встановити, чи є позивач у даній справі належним та які саме права захищає. Крім того, позивач стверджує, що вказаний магазин вона здавала в оренду і у зв`язку з відключенням електроенергії її орендарі відмовились продовжувати з нею договір оренди, що призвело до втрати нею доходів. При цьому ні договору оренди зазначеного магазину, ні доказів відмови орендарів його продовжити матеріали справи не містять. Слід зазначити, що з будь-якими клопотаннями про витребування доказів чи їх приєднання позивач до суду не зверталась, у звя`язку з чим справа розглядається за наявним у ній документами. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії трудової книжки, відповідач з 18.10.2018 року по 12.12.2019 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ОВЗП «Херсонвторресурси» Згідно акту обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню по [ADDRESS] від 05.12.2018 року, висновком комісії було дозволено [PERSON] видалити 1 дерево за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що дерево знаходиться в 1 метрі від будівлі. Що може призвести до руйнування фундаменту. Відповідно до п. 8 та 6 Порядку видалення дерев, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1045, від 01.08.2006 року, дерева видаляються негайно з подальшим оформленням акта, без відшкодування компенсаційної вартості. Позивач у позовній заяві вказує, що при спилюванні дерева було пошкоджено кабель опори ПЛ-0,4кВ Л-3 ТП-218 до ВРЩ магазину за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до повідомлення Херсонського МЕМ № 39/07-072408 від 17.12.2018 року вбачається, що обстеженням виявлено, що на ТП№218 аварійно відключився автоматичний вимикач № 3 із-за пошкодження КЛ-0,4кВ від опори № 2 на ПЛ-04кВ л-3 від ТП№218 до ВРЩ магазину по [ADDRESS] . Згідно договору про постачання електроенергії №3764 від 25.11.2005 року дана КЛ-0,4кВ знаходиться на балансі позивача. Також зазначено, що позивачу необхідно прийняти міри щодо ремонту обладнення та надати в Херсонські МЕМ лист про виконання робіт для відновлення електропостачання на вказаному об`єкті. Згідно повідомлення ГУНП в Херсонській області відділу поліції Дніпровського відділення поліції від 30.01.2019 року позивача повідомлено, що її звернення за фактом пошкодження кабелю від опори № 2 на ПЛ-04кВ л-3 від ТП№218 до ВРЩ магазину по [ADDRESS] , за результатами проведеної перевірки встановлено, що в випадку викладеному в заяві відсутні ознаки кримінального правопорушення. Суд приходить до висновку, що з матеріалів справи не можливо достовірно встановити, що саме через спил дерева було завдано шкоду позивачу [PERSON] і вказана шкода спричинена саме відповідачем. В повідомленнях Херсонського МЕМ нічого не зазначено, що пошкодження відбулося у зв`язку із діями [PERSON] чи у зв`язку зі спилом дерева, більш того, в вищезазначених повідомленнях повідомляється про аварійне відключення автоматичного вимикача № 3. Разом з тим, позивача, як особу на балансі якої перебуває кабель опори ПЛ-04кВ Л-3 ТП-218 до ВРЩ магазину за адресою : [ADDRESS] , в повідомленні МЕМ було зобов`язано прийняти міри щодо ремонту обладнання, а наданні позивачем в якості доказів акт приймання підрядних робіт, локальний кошторис на роботи, копія квитанції на загальну суму 8\~953,00 гривень лише можуть бути підтвердженням витрат, понесених позивачем у зв`язку із виконанням нею повідомлення Херсонською МЕМ та зобов`язальних відносин, які виникли між позивачем та енергопостачальною організацією на підставі договору про постачання електроенергії, щодо належного стану електрообладення до ВРЩ магазину, що знаходиться на балансі позивача. Позивач вказуючи, що внаслідок недбалості [PERSON] , що призвела до пошкодження її майна, їй була спричинена шкода, однак не надає жодного доказу на підтвердження такого твердження, яка недбалість призвела до пошкодження майна, що належить позивачу. Крім того з відповідей відділення поліції не вбачається що у пошкодженні кабелю опори ПЛ-04кВ Л-3 ТП-218 до ВРЩ магазину за адресою : [ADDRESS] встановлено вину [PERSON] . В означених відповідях вказано лише про реєстрацію звернень [PERSON] за фактом пошкодження кабелю та відсутності ознак кримінального порушення. Викладені обставини спростовують твердження позивача про те, що при розгляді заяви органами дізнання було встановлено, що дійсно [PERSON] було вчинено пошкодження кабелю. У відповідності до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для настання відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в)причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди Таким чином, суд вважає недоведеним причинний зв`язок між спилом дерева, шкодою позивача та діями відповідача, так як жодної з перелічених підстав у даному випадку немає. Також, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, вказаних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної ), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав. Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У зв`язку з наведеним, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми завданої її моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень, оскільки позивачем не доведено, в чому саме полягає ця шкода її розмір та причино-наслідковий зв`язок між спилом дерева та заподіяною шкодою позивачу. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом .\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності\~до ч.ч.\~1-3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України\~ доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами :\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .\~Предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.\~80\~ЦПК України\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ При поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи позивачі не скористались своїми процесуальними правами та не надали до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ \~ст.\~263\~ ЦПК\~ України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають через їх безпідставність та необґрунтованість.

Outcome: dismissed