Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Вигнанської сільської ради Любарського району Житомирської області, в якому просить визначити додатковий строк для прийняття нею спадщини, що відкрилась після смерті її батька [PERSON] [INFO] в с. Вигнанка, Любарського району, терміном на два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує. що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Після похорону батька, через пережиту втрату, в неї сильно погіршилося здоров`я і вона змушена була періодично проходити курси лікування та реабілітації. Окрім того, має інвалідність другої групи з 21.10.2014. У встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки постійно перебуває на лікуванні у КПП "Любарської ЦПМСД". Вказує, що шестимісячний строк для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив 27.02.2020, а позов до суду вона пред`явила 22.09.2020, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним та зумовлений постійним перебуванням на лікуванні. Враховуючи викладене, просила суд її позов задовольнити в повній мірі. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. У поданому відзиві [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] . Вказує, що позивач була обізнана про свої права та обов`язки, зокрема і про обов`язок подання в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, проте, без поважних причин пропустила його. Також [PERSON] вказує, що позивач перебувала на короткостроковому амбулаторному лікуванні, а не стаціонарному, продовжуючи в цей час працювати, тому у неї не було ніяких перешкод у поданні до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що аргументи, наведені [PERSON] у відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсності та виражені лише із її суб`єктивної точки зору, без урахування об`єктивних, правдивих життєвих ситуацій та обставин. Зазначає, що основною підставою пропуску строку для подання заяви слугували проблеми із здоров`ям. Другорядною підставою, є географічне розташування нотаріальної контори, яка знаходиться у смт. Любар, а її постійним місцем проживання є [ADDRESS] . В судове засідання [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. [PERSON] та представник Вигнанської сільської ради в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Вигнанка, Любарського району, Житомирської області, помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис 12. [PERSON] , стверджуючи про те, що є дочкою [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Соляра В.М. про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на усе майно, яке належало померлому. При цьому вказала, що заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк не подавала, на час відкриття спадщини не проживала разом із спадкоємцем, про відкриття спадщини була освідомлена. Постановою приватного нотаріуса Любарського районного нотаріального округу Соляра В.М. від 07.10.2020 №428/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з порушенням нею строку, встановленого законом для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Розглядаючи дану справу, суд виходить з наступного. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи спір, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у його постанові від 22.01.2020 (справа № 345/3960/17), відповідно до якої судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, слід вказати, що безпідставне надання такого строку на прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елементу верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Судом встановлено, що позивач повинна була подати заяву про прийняття спадщини у період із 28.08.2019 по 28.02.2020. [PERSON] не проживала з померлим спадкодавцем на час відкриття спадщини і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернулася, а тому, відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, є такою, що не прийняла її. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] , як причину пропуску строку, протягом якого вона повинна була звернутися із заявою про прийняття спадщини, зазначила поганий стан здоров`я, у зв`язку із чим вона проходила лікування, а також віддаленість місця проживання від місця відкриття спадщини. Наведені доводи не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на таке. Так, згідно виписок з амбулаторної картки [PERSON] , 1960 року народження, від 16.05.2020 та 22.09.2020 вбачається, що [PERSON] перебувала на лікуванні у денному стаціонарі з 08.01.2020 по 28.01.2020, з 04.08.2020 по 31.08.2020, з 03.09.2019 по 23.09.2019 та з 05.10.2019 по 24.10.2019. Крім того вбачається, що позивач з 10.11.2019 по 19.11.2019 та з 15.12.2019 по 24.12.2019 перебувала на амбулаторному лікуванні. Разом з тим, як вбачається з досліджених виписок, лікування позивачки було періодичним та короткотривалим, що давало їй можливість звернутись з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Крім того, слід вказати, що позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини лише 07 жовтня 2020 року, тобто більш як через сім місяців після спливу шестимісячного строку. Разом з тим, згідно виписок з амбулаторної картки вбачається, що у вказаний період [PERSON] перебувала на денному стаціонарі лише з 04.08.2020 по 31.08.2020. А тому доводи позивача що причини пропуску звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини пов`язані із тривалою хворобою та постійним лікуванням, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Доводи позивачки на загальний стан її здоров`я та наявність інвалідності другої групи не можуть бути враховані, оскільки, як встановлено судом, лікування позивачки було періодичним та короткотривалим, позивач лікувалась переважно на денному стаціонарі та амбулаторно, а тому зазначені обставини не є об`єктивними перешкодами, які впродовж строку для прийняття спадщини створювали їй непереборні істотні труднощі для прийняття спадщини. Суд вважає безпідставними і доводи позивача про географічне розташування нотаріальної контори, оскільки позивач фактично проживає в тому ж адміністративно-територіальному районі, в якому і знаходиться нотаріальна контора. Враховуючи вищенаведене, у відповідності до норм цивільного законодавства України, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.01.2020 (справа № 345/3960/17), суд вважає, що причини пропуску позивачем [PERSON] строку для прийняття спадщини по смерті батька [PERSON] не можуть бути прийняті судом як поважні, оскільки позивачем надані докази, які, у своїй сукупності, не дають змогу дійти висновку про наявність об`єктивних перешкод, які впродовж строку для прийняття спадщини, створювали їй непереборні істотні труднощі для прийняття спадщини. Відтак, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 1220, 1220, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed