Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позвич [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним та відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 28 березня 2011 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено Договір комплексного банківського обслуговування щодо надання кредитних коштів шляхом акцептування клієнтом Публічної пропозиції банку на комплексне обслуговування фізичних осіб, й на підставі анкети-заяви, як клієнта, банк оформив пакет послуг, в рамках якого відкрив картковий рахунок та випустив платіжну картку, й надав кредитні кошти на споживчі потреби. Укладення зазначеного договору здійснено за принципом укладення між банком і клієнтом договору приєднання, усунепеч цього ним не отримано жодного примірника кредитного договору, як передбачено законом. Оскільки закон вимагає дотримуватись при вчиненні правочину форми згідно ч.4 ст. 203 ЦК України, а в даному випадку - письмової (п.2 ч.1 ст. 208 ЦК України), на підставі ст. 218 ЦК України просить визнати вказаний кредитний договір недійсним з моменту його укладення, що й стало підставою зверення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтимав з тих же підстав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Хитрова Л.В., діюча на підставі довіреності від 22 січня 2010 року (а.с.86-87), позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні за безпідставністю та недоведеністю вимог. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення сторін, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що 28 березня 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір б/н про надання кредитних коштів у розмірі 14 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за його користування на суму залишку заборгованості за кредитом, й з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.11-12). Відповідно до умов укладеного договору Договір складається із заяви позичальника, Пам»ятки клієнта,Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів. Вказані складові є невід»ємною частиною договору (а.с.11-12). Цей договір укладений між сторонами шляхом акцептування клієнтом Публічної пропозиції банку на комплексне обслуговування фізичних осіб. Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Позивач, відповідно до оспорюваного Кредитного договору, засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі, й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати умови договору вцілому, про що засвідчив своїм підписом на заяві, що є складовою договору (а.с.11-12). Відповідно до умов договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується рухом коштів на платіжній картці позичальника (а.с.41-49). Відповідач зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно договору. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи позивач не виконує взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту згідно Умов та правил надання банківських послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 91 623 грн. 89 коп. (а.с.41-49). Оскільки Договір складається із заяви позичальника, Пам»ятки клієнта,Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, а також Тарифів, вказані складові є невід»ємною частиною договору (а.с.11-12). Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили умови Договору своїми підписами. Так, позивач, як позичальник/сторона договору, у Анкеті-Заяві від 28 березня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.11, 12), погодив, що ним приймається публічна пропозиція на укладення вказаного кредитного договору. Погодився з тим, що ця заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, про що підтвердив своїм підписом (а.с.11, 12). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України). Аналізуючи зібрані в ході розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що укладений сторонами кредитний договір не суперечить законові, іншим актам законодавства; особи, які її вчиняли мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі; договір відповідає вимогам щодо форми укладення. Відтак, вважати, що сторонами не дотримано письмової форми правочину при укладанні оспорюваного договору, не можна, й на підставі ст. 218 ЦК України визнати вказаний кредитний договір недійсним з моменту його укладення немає підстав. Оскільки правових підстав для визнання договору недійсним немає, відсутній й підстави для відшкодування моральної шкоди. За наслідками розгляду справи суд вважає за необхідне застосувати ч.4 ст. 88 ЦПК України. Так, позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору на підставі Закон України «Про судовий збір», ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому він має бути віднесений на рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на підставі ч.4 ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, ч.1 ст. 634 ЦК України,

Outcome: dismissed