Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

02.10.2018 року до суду надійшов позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 6487,77 грн за кредитним договором б/н від 10.04.2013 року та судовий збір. Позов мотивований тим, що 10.04.2013 р. [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. При цьому відповідно до умов договору [PERSON] зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором, але свої зобов'язання за кредитним договором не виконував належним чином, в зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитом. [INFO] [PERSON] помер, тому борг має виплатити спадкоємець боржника - його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця була зареєстрована разом із ним за однією адресою. В судове засідання представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не з»явився, направивши заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала (а.с.74, 79). У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доказами, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в силу наступного. У судовому засіданні встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 10.04.2013 року шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, яка разом з Пам'яткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем Договір, про що свідчать підписи відповідача та представника позивача на заяві (а.с.7). Відповідно до кредитного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його використання згідно умов договору, а також зобов'язувався сплачувати інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов'язаних зі зміною назви. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг додані позивачем до позовної заяви (а.с.7-31). Відповідно до умов Договору [PERSON] був ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Згідно п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт зобов'язувався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перерахунком платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Проте в порушення умов, передбачених кредитним договором, [PERSON] грошові зобов'язання перед кредитодавцем не виконував належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно із положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 10.04.2013 року складає 6487 грн 77 коп. Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, яким врегульовано відносини позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. [PERSON] помер 04.02.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.34). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є його дружиною та прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрованою разом із спадкодавцем. Тому як спадкоємець боржника має виконати його зобов'язання перед АТ КБ «Приватбанк». 26.06.2014 року АТ КБ «ПриватБанк» було направлено до Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори претензію кредитора спадкоємцям померлого [PERSON] (а.с.38). Згідно довідки Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 21.07.2014 року на підставі претензії кредитора після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №297/2014 від 15.07.2014 року (а.с.39). Також 18.05.2018 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача [PERSON] було направлено лист-претензію з вимогою погасити заборгованість померлого [PERSON] за кредитним договором (а.с.40). Проте до теперішнього часу заборгованість померлого його спадкоємцем в добровільному порядку не погашена. Між тим судом встановлено, що посилання позивача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1281 ЦК України (на час смерті [PERSON].) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. У відповідності до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Судом встановлено, що позивач просить суд в повному обсязі стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість померлого [PERSON] за кредитним договором, як з його спадкоємця. Згідно ч.1, 5-6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1, 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Проте суду позивачем не було надано доказів про обсяг спадкового майна, на яке відкрилась спадщина після смерті [PERSON], повне коло спадкоємців, достовірні докази того, що відповідач є спадкоємцем померлого за законом (якої саме черги) або за заповітом, тощо. Натомість на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 297/2014 від 15.07.2014 року, заведена Корсунь-Шевченківською державною нотаріальною конторою на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк» та з якої вбачається, що жодна особа не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця та не отримала свідоцтва про право на спадщину (а.с.80-87). Жодних клопотань про витребування доказів представником АТ КБ «ПриватБанк» заявлено не було. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], а також не встановлено вартість спадкового майна, в межах якого вона нібито відповідає за зобов'язаннями померлого, суд вважає, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають задоволенню. Вище вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року. Відмовляючи у задоволенні позову судові витрати зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed