Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

05.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення яким визнати протиправними дії директора КП «Міськзелентрест» ОМР Ріффа О.Г.; визнати незаконними та скасувати наказ № 66 від 28.05.2014 року КП «Горзелентрест» «О создании рабочей групы по оптимизации работы предприятия», наказ № 68 від 02.06.2014 року КП «Міськзелентрест» «Про реорганізацію структурних підрозділів» та наказ № 303-к від 18.08.2014 року КП «Міськзелентрест» про припинення трудового договору з [PERSON] у зв`язку з скороченням чисельності робітників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити [PERSON] на попередній роботі на посаді начальника дільниці з благоустрою зеленої зони КП «Міськзелентрест» ОМР; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі звільненого працівника. Свої вимоги мотивував тим, що він працював в «Міськзелентрест» з грудня 1994 року. Займав посади від озеленювача до начальника ділянки по благоустрою зеленої зони КП «Міськзелентрест» Одеської міської ради. Позивач стверджує, що за час праці в «Міськзелентрест» він зарекомендував себе лише з позитивного боку, як керівник, що виконував свої обов'язки на високому професійному рівні, що підтверджується неодноразовими заохочуваннями, як керівництвом КП «Міськзелентрест», так і Департаментом міського господарства ОМР та Одеським міським головою. Без узгодження з Одеською міською радою директор КП «Міськзелентрест» Ріффа О.Г. 28 травня 2014 року видав, на думку позивача, незаконний наказ по КП «Міськзелентрест» № 66 «Про створення робочої групи по оптимізації роботи підприємства», в робочу групу увійшли лише співробітники КП «Міськзелентрест». За рекомендаціями створеної робочої групи 02.06.2014 року та на підставі наказу № 66 від 25.05.14 р. директор КП «Міськзелентрест» Ріффа О.Г. видав черговий незаконний наказ № 68 «Про реорганізацію структурних підрозділів підприємства», яким чисельно скоротив структурні підрозділи комунального підприємства. Виходячи з того, що Одеською міською радою не було прийнято рішення щодо реорганізації КП «Міськзелентрест» ОМР, то видання директором КП «Міськзелентрест» Ріффа О.Г. наказів № 66 від 28.05.14р. та № 68 від 02.06.14 р. є, на думку позивача, не тільки порушенням порядку реорганізації у ввіреному йому комунальному підприємстві, а й простим самоуправством. Крім того що директор Ріффа О.Г. провів незаконну реорганізацію, він наказом № 303-к від 18.08.2014 року звільнив його - [PERSON] за п.1.ст.40 КЗпП України та ще багато інших кваліфікованих робітників, що сумлінно виконували свої службові обов'язки. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача Комунального підприємства «Міськзелентрест» Одеської міської ради - Ковальчук Р.М. заперечував проти задоволення даного позову, посилаючись на його безпідставність. Представник третьої особи Одеської міської ради - Середченко А.С. у задоволені позову просила відмовити, вважаючи його необґрунтованим. Третя особа директор КП «Міськзелентрест» Ріффа О.Г. у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази та матеріали справи, доходить до висновку про те, що позов [PERSON] є безпідставним, необгрунтованим у зв'язку з чим не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що Комунальне підприємство «Міськзелентрест» є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, штампи. Засновником підприємства є Одеська міська рада. Підприємство здійснює свою діяльність на принципах комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, вільного найму працівників. Засновник не несе відповідальність за зобов'язаннями підприємства, крім випадків передбачених законодавством України. Підприємство не несе відповідальності за зобов'язаннями Засновника. Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2014 року директором КП «Міськзелентрест» Ріффа О.Г. було видано наказ по підприємству № 68 «Про реорганізацій структурних підрозділів підприємства», на підставі якого скорочено та введено нові підрозділи підприємства. Наступного дня, 03.06.2014 року директором КП «Міськзелентрест» Ріффа О.Г. видано наказ по підприємству № 69 «Про попередженню працівників про проведення реорганізації, зміни штатної чисельності, введення в дію штатного розпису КП «Міськзелентрест»». Вказаним наказом попереджено працівників про реорганізацію та зміни штатної чисельності, введення в дію штатного розпису КП «Міськзелентрест». Зокрема 18.06.2014 року позивач [PERSON] ознайомився з наказом та відмовився від запропонованої посади старшого майстра зеленого господарства виробничо-технічної служби. Відповідно до ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Згодом, 20.06.2014 року директором КП «Міськзелентрест» Ріффа О.Г. видано наказ по підприємству № 76 «Про запропонуванню вакантних посад працівникам КП «Міськзелентрест», які підлягають скороченню» 01.07.2014 року Позивач ознайомився з даним наказом та знову відмовився від запропонованої посади. 14.08.2014 року відбулося засідання профспілки комітету ППО КП «Міськзелентрест». На засіданні профспілки вирішувалось питання про надання згоди на звільнення Позивача по п.1 ст. 40 КЗпП України. Результатом даного засідання є протокол №13, в якому з'ясувані обставини щодо відмови Позивача від запропонованих посад та надано згоду на звільнення Позивача 18.08.2014 року. 15.08.2014 року Одеська обласна організація профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України листом №542 надала згоду на звільнення [PERSON] по п.1 ст. 40 КЗпП України. В результаті чого 18.08.2014 року видано наказ по підприємству №303-К про припинення трудового договору з [PERSON] по п.1 ст. 40 КЗпП України, тобто рівно через 2 місяці, як того вимагає діюче законодавство України. Відповідно до розділу п.3.1. Статуту КП «Міськзелентрест» до виключно компетенції Засновника відносяться: затвердження Статуту Підприємства, внесення до нього змін, доповнень; прийняття рішення про припинення діяльності Підприємства; встановлення, у разі необхідності, цін, тарифів на послуги, роботи, що надаються Підприємством; надання згоди на вступ Підприємства, як засновника (учасника), до інших господарських товариств; зміна розміру статутного фонду (статутного капіталу) Підприємства. В перелічених пунктах Статуту КП «Міськзелентрест» відсутні будь-які посилання щодо необхідності погоджувати внутрішню структуру підприємства з засновником. Відповідно до п. 3.3 Статуту директор Підприємства відповідно до компетенції: приймає і звільняє робітників відповідно до штатного розкладу; затверджує положення про структурні підрозділи; приймає рішення, видає накази з оперативних питань діяльності Підприємства; вчиняє будь-які інші дії, необхідні для здійснення господарської діяльності Підприємства, за винятком тих, що відповідно до Статуту повинні бути узгоджені Засновником. Одже, КП «Міськзелентрест» є відокремленою юридичною особою, а директор підприємства, як керівник юридичної особи, вправі приймати рішення щодо оптимізації роботи підприємства. Щодо тверджень позивача про необхідність погодження реорганізації структурних підрозділів підприємства з Одеською міською радою, то слід зазначити наступне. Питання реорганізації підприємства, викладене в п.30 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на думку суду, стосується проведення будь-яких змін в організаційно-правову форму підприємства (злиття, поділ, виділ, перетворення тощо), а статутом підприємства КП «Міськзелентрест» не передбачено необхідності погоджувати внутрішню структуру підприємства та оптимізацію його діяльності з засновником. Згідно вищевказаних пунктів директор Підприємства не порушив жодного передбаченого пункту та провів впорядкування внутрішньої структурі підприємства відповідно до чинного законодавства. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що звільнення Позивача [PERSON] було проведено у чіткій відповідності з діючим законодавством. Крім того, позивач у судовому засіданні підтвердив свою відмову зайняти посаду старшого майстра зеленого господарства, мотивуючи її тим, що дана посада не була включена до штатного розкладу підприємства. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ст.ст. 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Аналізуючи вищевказані положення суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є необгрунтованим та безпідставним, а від так не підлягаючим задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, позивачі звільняються від сплати судового збору.

Outcome: dismissed