Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

30 квітня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання дій приватного нотаріуса протиправними та скасування записів про вилучення обтяження, посилаючись на те, що 16 січня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11283371000, за яким позичальник отримав кредитні кошти в сумі 160\~000 доларів США. В забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, що був посвідчений приватним нотаріусом Оксанюк А.А. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS] . 26 січня 2015 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/23629/14 з [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість в сумі 207\~878,42 доларів США. 23 червня 2015 року постановою державного виконавця Другого міського відділу ДВС міста Хмельницького міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження. Під час вчинення виконавчих дій стало відомо, що приватним нотаріусом Оксанюк А.А. було незаконно вилучено з відповідних реєстрів записи про іпотеку та заборону відчуження іпотечного майна. На запит АКІБ «УкрСиббанк» від 14 травня 2015 року щодо підстав зняття обтяжень з предмета іпотеки приватним нотаріусом Оксанюк А.А. було надано заяву [PERSON] від 13 серпня 2012 року про зняття заборони відчуження та довіреності від 11 січня 2012 року на ім`я [PERSON] . На думку позивача [PERSON] не являвся особою уповноваженою на вчинення таких дій, крім цього в заяві містилося прохання зняти заборону на відчуження, а не вилучення запису про іпотеку. АТ «УкрСиббанк» взагалі жодної довіреності на ім`я [PERSON] не видавало, крім цього зазначена особа працювала у банку на посаді провідного юрисконсульта та не була уповноважена на подання такої заяви. 14 листопада 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до приватного нотаріуса Оксанюк А.А. із заявою про накладення заборони відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та реєстрації іпотеки в Державному реєстрі іпотек щодо квартири [ADDRESS] . 25 листопада 2019 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. надіслала позивачу лист яким відмовила у здійсненні реєстрації заборони відчуження, посилаючись на те, що відповідний \~ \~ \~ \~ запис здійснюється нотаріусом при посвідченні договору іпотеки, а тому накладення повторно такої заборони є неможливим. Також АТ «УкрСиббанк» обґрунтовуючи свої вимоги зазначило, що підстави для припинення іпотеки визначені ст.17 Закону України «Про іпотеку», однак жодна із них до виниклих правовідносин застосована бути не могла. Отже договір іпотеки є дійсним, основне зобов`язання до цього часу залишається невиконаним. Приватним нотаріусом не було дотримано вимоги ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.253 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, зокрема ним не було перевірено докази припинення іпотеки, не з`ясовано підстав припинення іпотеки, не надано доказів наявності повноважень на зняття іпотеки [PERSON] , у зв`язку із чим неправомірно було вилучено запис про обтяження іпотекою та заборону відчуження об`єкту нерухомого майна. З огляду на викладене позивач просить його вимоги задовольнити. 21 лютого 2021 року представником позивача було подано заяву про зміну предмету позову, в якій він остаточно просив визнати протиправними дії приватного нотаріуса Оксанюк А.А. щодо державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Державному реєстрі іпотек вилучення обтяжень заборони на нерухоме майно та іпотеки щодо нерухомого майна, що по [ADDRESS] та обтяження якого було зареєстроване на підставі договору іпотеки від 16 січня 2008 року за реєстром 365; скасувати державну реєстрацію вилучення обтяження заборони на нерухоме майно, який здійснено 31 серпня 2012 року приватним нотаріусом Оксанюк А.А. щодо нерухомого майна кв. [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 6406664 та відновити становище, яке існувало до порушення шляхом здійснення державної реєстрації обтяження нерухомого майна забороною на нерухоме майно; скасувати державну реєстрацію вилучення обтяження іпотеки, який здійснено 31 серпня 2012 року приватним нотаріусом Оксанюк А.А. щодо нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 6406298 та відновити становище, яке існувало до порушення шляхом здійснення державної реєстрації (визнання підтвердження) обтяження нерухомого майна іпотекою. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року провадження в частині вимог щодо скасування запису про вилучення обтяження заборони на нерухоме майно, який здійснено 31 серпня 2012 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. щодо нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер 6406664; щодо скасування запису про вилучення обтяження іпотеки який здійснено 31 серпня 2012 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. щодо нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] реєстраційний номер 6406298 було закрито у зв`язку із відмовою від цих вимог представником позивача. Ухвалою суду від 04 травня 2020 року було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . До суду представником відповідача приватного нотаріуса Оксанюк А.А. було подано відзив, в якому він у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» просив відмовити, посилаючись на те, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення до суду. Крім цього, представник відповідача зазначив, що представник АТ «УкрСиббанку» Левицький В.В. діяв на підставі довіреності, якою йому було надано необхідний обсяг повноважень, в тому числі на зняття обмежень за договором іпотеки. У приватного нотаріуса не було покладено обов`язок щодо перевірки місця роботи особи, яка звернулася до нотаріуса. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі №К800/14062/16 було надано оцінку довіреності виданої АТ «УкрСиббанк» на ім`я [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В. зареєстровану за №136, яка надавала повноваження довірені1й особі на вчинення необхідних дій пов`язаних із реалізацією заставленого майна. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Приватний нотаріус Оксанюк А.А. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 16 січня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11283371000, за яким позичальник отримав кредит в сумі 160 000 доларів США під 12,25% річних строком до 15 січня 2038 року. Для забезпеченням належного виконання зобов`язань позичальником за договором про надання споживчого кредиту, в цей же день між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А., що зареєстрований в реєстрі за №365, та внесено відомості про Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна за №6406664, Державного реєстру іпотек за №6406298 щодо нерухомого майна квартири [ADDRESS] , загальною площею 91,2 кв.м. Оскільки позичальником взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконувалися неналежним чином, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2015 року у справі №686/23629/14-ц з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» було стягнуто заборгованість 207\~878,42 дол. США, а також судові витрати в сумі 3\~654 грн. 31 серпня 2012 року представником АТ «УкрСиббанк» Левицьким В.В. до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. було подано заяву «Про зняття заборони», із змісту якої вбачається, що банк просив зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] належного [PERSON] , у зв`язку із припиненням дії Договору іпотеки від 16 січня 2008 року. [PERSON] діяв на підставі довіреності від 11 січня 2012 року виданої ПАТ «УкрСиббанк» в особі начальника Подільського управління із стягнення боргів Департаменту з повернення боргів [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павліченко Г.В. та зареєстрована в реєстрі за № 136. В довіреності було визначено обсяг повноважень Левицького В.В., як провідного юрисконсульта відділу супроводження виконавчих процедур та аутсорсінгу зі стягнення боргів Департаменту зі стягнення боргів АТ «УкрСиббанк» представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в органах нотаріату (п. 4 довіреності) з питань врахування вимог та прав АТ «УкрСиббанк», як кредитора, відносно спадкодавців, спадкоємців під час відкриття та оформлення спадщини, з питань оформлення спадщини, з питань вчинення виконавчих написів, для чого він був наділений правом подавати до органів нотаріату претензії кредиторів та інші документи, надання яких необхідно для реалізації повноважень, наданих цим пунктом, із правом підписання вказаних документів (п.4.1); подавати до органів нотаріату заяви про вчинення виконавчих написів, щодо звернення стягнення на майно або грошові кошти боржників АТ "УкрСиббанк" (без права підписання) (п.4.2)% здійснювати всі необхідні дії, пов`язані із реалізацією заставленого майна, що передбачені Законами України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та «Про іпотеку» (п.5); представляти інтереси АТ «УкрСиббанк» в будь-яких інших державних підприємствах, органах, установах (прокуратура, відділи внутрішніх справ МВС України, органах державної реєстрації прав та ін.) х питань, що пов`язані з реалізацією банком свої прав кредитора у його відносинах із боржниками за кредитними договорами та іншими угодами, для чого надає йому право підписувати та подавати у вказані органи будь-які заяви, клопотання, запити, звернення, надання яких не заборонено діючим законодавством (п.6). Питання зняття нотаріусами заборони відчуження майна врегульовані Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Пунктом 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703 встановлено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус). Статтею 44 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріусом при посвідченні угод з`ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження. Відповідно до ст.43 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на час вчинення оскаржуваних дій), встановлення особи здійснюється за паспортом або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи). Посвідчення водія, особи моряка, інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, не можуть бути використані громадянином України для встановлення його особи під час укладення правочинів. Аналогічні положення щодо документів, які необхідні для встановлення особи, містяться також в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (Глава 3 Порядку в редакції, яка діяла на час вчинення оскаржуваних дій). Відповідно до Глави 5 Порядку, перевірка повноважень представника юридичної особи та дійсності його довіреності здійснюється у порядку, визначеному главою 4 розділу І цього Порядку. Згідно глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дійсність довіреності перевіряється нотаріусом за Єдиним реєстром довіреностей, за винятком довіреностей, які складено за кордоном за участю іноземних властей або які від них виходять, за умови їх легалізації уповноваженими органами. Без легалізації такі довіреності приймаються нотаріусами у тих випадках, коли це передбачено законодавством України, міжнародними договорами, в яких бере участь Україна. За результатами перевірки дійсності довіреності (її дубліката) виготовляється витяг з Єдиного реєстру довіреностей, який додається до примірника правочину, що залишається у справах нотаріуса. Отже суд вважає, що законом не покладено на нотаріуса обов`язок перевіряти місце роботи особи, яка звернулася до нотаріуса. Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Таких факт було підтверджено заявою-повідомленням про припинення іпотеки від 31 серпня 2012 року поданою представником АТ «УкрСиббанк» Левицьким В.В. Посилання позивача на порушення п.253 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом МЮ України №20/5 від 03.03.2004 року на увагу не заслуговує, оскільки вказана інструкція втратила чинність 22 лютого 2012 року, у зв`язку із прийняттям «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮ України №296/5 від 22 лютого 2012 року, а отже на час вчинення оспорюваних нотаріусом дій була не чинна. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених законом. Враховуючи, це, суд вважає, що виданою АТ «УкрСиббанк» довіреністю на його працівника Левицького В.В., останньому було надано достатній обсяг повноважень [PERSON] для вчинення відповідних дій, а тому посилання на неповноважність вказаної особи для подання відповідної заяви до приватного нотаріуса на увагу не заслуговує. Згідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири), при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, за повідомленням іпотекодержателя, в усіх інших випадках, передбачених законом. ст.74 ЗУ «Про нотаріат» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відносно твердження представника позивача щодо правомірності дій приватного нотаріуса Оксанюк А.А. щодо вилучення обтяження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження та Державного реєстру іпотек суд враховує наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно п.2 глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок № 296/5, в редакції, яка діяла на час вчинення відповідачем дій) заборона відчуження майна накладається: за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку (квартири); при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно, а також транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації, або при посвідченні договору про внесення змін щодо предмета застави (іпотеки), якщо це передбачено договором; за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання (догляду); за повідомленням іпотекодержателя; при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою (строком на п`ять років); при одержанні повідомлення про смерть одного з подружжя, які за життя склали спільний заповіт подружжя; при посвідченні спадкового договору; у всіх інших випадках, передбачених законом. Підпунктами 4.1, 4.2 пункту 4 глави 15 Розділу ІІ Порядку визначено, що накладання заборони щодо відчуження майна реєструється нотаріусами в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та реєстрі для реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, арештів, накладених на майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Про накладені заборони щодо відчуження робиться запис в Алфавітній книзі обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів. Накладені заборони щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна та майнових прав на нерухомість підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а заборони щодо відчуження транспортного засобу - в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідно до вимог чинного законодавства України. Як зазначено в п.п.5.1 п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку (в редакції, яка діяла на час вчинення відповідачем дій), нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.п.6.1, 6.2 п.6 глави 15 розділу ІІ Порядку про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Відомості про зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на об`єкти нерухомого майна підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ст.74 Закону України «Про нотаріат» визначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставами для припинення іпотеки є: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Аналізуючи вказані норми, суд вважає, що підстав у приватного нотаріуса Оксанюк А.А. для відмови у задоволенні заяви представника АТ «УкрСиббанк» Левицького В.В. про зняття арешту з нерухомого майна у зв`язку із припиненням договору іпотеки, та внесення запису про припинення іпотеки не було, оскільки в поданому повідомленні вказувалося про необхідність зняття заборони на відчуження у зв`язку із припиненням іпотеки, тобто цією заявою уповноважений представник іпотекодержателя АТ «УкрСиббанк» не тільки просив зняти заборону відчуження, але й повідомив нотаріуса про припинення іпотеки. Таким чином, суд не вбачає в діях приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. жодних дій, які б були вчинені всупереч вимогам чинного законодавства, аналіз якого судом було здійснено вище. З огляду на викладене, з підстав зазначених представником позивача вимога про визнання протиправними дій щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек виключення обтяжень заборони на нерухоме майно та іпотеки задоволеною бути не може. У зв`язку із наведеним, не можуть бути задоволеними і інші позовні вимоги, які є похідними від першої вимоги, що стосуються скасування державної реєстрації вилучення обтяження заборони на нерухоме майно, який здійснено 31 серпня 2012 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Оксанюк А.А. щодо нерухомого майна по [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 6406664 та відновлення становища яке існувало до порушення шляхом здійснення державної реєстрації (визнання, підтвердження) обтяження нерухомого майна забороною на нерухоме майно, а також скасування державної реєстрації вилучення обтяження іпотеки, який здійснено 31 серпня 2012 року та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом здійснення реєстрації (визнання та підтвердження) обтяження нерухомого майна іпотекою. Суд, погоджується із доводами представника позивача, що договір іпотеки від 16 січня 2008 року укладений між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] фактично чинності не втратив, оскільки основне зобов`язання залишається невиконаним до цього часу, і підстав для його припинення, що визначені ст.17 Закону України «Про іпотеку» не має, однак підставою для відмови в позові є вчинення нотаріальних дій саме внаслідок звернення уповноваженого представника іпотекодержателя та відсутність жодних порушень законодавства з боку приватного нотаріуса. Згідно ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки в задоволенні позову судом відмовлено в повному обсязі, то вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed