overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсною додаткову угоду від 04.06.2015 до договору оренди земельної ділянки від 30.04.2007 укладеної між ним та відповідачем, у зв'язку з її укладенням під впливом обману та помилки. Рішенням Чорнухинського районного суду від 22.12.2016 у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16.02.2017 цивільну справу за позовом [PERSON] до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневе-Агро» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною повернуто до Чорнухинського районного суду для приведення змісту резолютивної частини рішення від 22.12.2016 у відповідність з вимогами цивільного процесуального законодавства, оскільки вона не містить висновків про те, кому, відносно кого та в чому відмовлено. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Представник відповідача покладався на розсуд суду. Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.13 Пленуму Верховного Суду України, наданих у Постанові № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено). Як видно зі змісту резолютивної частини рішення Чорнухинського районного суду від 22.12.2016, в ній відсутні висновки про те, кому, відносно кого та в чому відмовлено. З огляду на викладене суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення з зазначенням у резолютивній частині рішення Чорнухинського районного суду від 22.12.2016, кому, відносно кого та в чому відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 15 серпня 1998 року Городищенською сільською радою Біловодського району Луганської області між ним та відповідачкою з тих підстав, що у них сімейне життя не склалося внаслідок втрати почуття поваги та любові один до одного. Сім'я фактично розпалася, і миритися з відповідачкою він не бажає. Позивач в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом друкування оголошення в газеті "Наша газета" від 29.04.2014 року. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб, що було видане 15 серпня 1998 року Городищенською сільською радою Біловодського району Луганської області, вбачається, що між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб (а.с.3). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке було видане 21.06.1999 року Городищенською сільською радою Біловодського району Луганської області (а.с.7). Як видно з ксерокопії Паспорту громадянина України Серії [NUMBER] дійсне прізвище, ім'я та по батькові позивача [PERSON], дата народження [INFO] року, місце - с.Городище Біловодського району Луганської області, російською мовою [PERSON], [INFO], место рождения с.Городище Беловодского района Луганской области (а.с.5). Таким чином прізвище позивача, зазначене у свідоцтві про шлюб, не співпадає з аналогічними даними, вказаними в паспорті позивача, тобто документально не підтверджується факт укладення шлюбу однією особою. Питання внесення змін до актового запису про шлюб чи встановлення факту належності правовстановлюючого документа позивачем не вирішені. За таких обставин суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на його користь нараховану, але невиплачену пенсійну виплату в сумі 35 924 грн. та інфляційні збитки в сумі 1116,54грн., а всього стягнути 37 041,38 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 01.01.2011 року знаходиться на обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області і отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Позивач 06.09.2019 року звернувся із заявою до відповідача про виплату недоплаченої йому суми пенсії за період з 01.01.2011 року по 22.07.2011 року, в сумі 35 924.84 грн., з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 01.01.2011 року по 06.08.2019 року, відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Проте листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області від 12.09.2019 №1174/Г-15, позивачу відмовлено, посилаючись на те, що відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №5 не порушено порядку та строків передбачених Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою КМУ №440 від 03.09.2014р., правові підстави для зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію на думку відповідача відсутні, та рекомендовано позивачу звернутися до управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області із заявою про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунку. Позивач зазначає, що на час звернення з позовом до суду відповідач не здійснив виплату йому нарахованої доплати до пенсії з посиланням на Постанову Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 р. № 440 та відсутністю фінансування коштів з Державного бюджету, а також

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки за картковим рахунком [NUMBER] від 04.10.2011р. в розмірі 2965 грн. 46 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу були надані кредитні кошти за кредитним договором № 003-09506-041011 від 04.10.2011р., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 100000 грн. та на день укладення кредитного договору банк встановив ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 10000 грн. У відповідності до умов договору, відповідач як держатель картки зобов'язаний щомісяця, в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією таабо Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією таабо Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією таабо Овердрафтом. Станом на 16.09.2014р. у відповідача виникла заборгованість за договором в сумі 2965 грн. 46 коп., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність та підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлена, подала заяву про розгляд справи у її відсутності в зв'язку з погашенням кредитної заборгованості. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2011р. між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № № 003-09506-041011, шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії за картковим рахунком ліміт якої розраховується Банком самостійно. Оскільки зобов'язання боржника по договору про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком щодо повернення банку суми кредиту, суми заборгованості за Кредитною лінією, заборгованості за Овердрафтом залишилось не виконаними, позивач просив стягнути заборгованість з відповідача в примусовому порядку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 16.09.2014р., вона складається з непогашеного тіла кредиту в розмірі 2965 грн. 46 коп. Разом з тим, відповідачем було надано докази погашення кредитної заборгованості 15 грудня 2014р. Так, відповідно до виписки по рахунку держателя карткового рахунку [NUMBER], 15.12.2014р. було поповнено картковий рахунок і проведено погашення кредиту. Таким чином, оскільки відповідачем було погашено наявну заборгованість у добровільному порядку, позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що при її лікуванні останні застосовували отруту, що в результаті призвело до поганого самопочуття, фізичного болю та душевних страждань і таким чином їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 6090 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Відповідачі до суду не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи, призначено на 09.06.2015 року, у його відсутність. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки № 63 від 07.02.2000 року, наданої за заявою [PERSON]ст. експертом науково-дослідного експертно - криміналістичного центру при УМВС України в Полтавської області [PERSON], при проведенні хімічного дослідження рідини в шприці, яку застосовували позивачу, дана рідина виявилася водним розчином аскорбінової кислоти та не відноситься до переліку наркотичних, сильнодіючих чи отруйних речовин. Згідно епікризу із історії хвороби [PERSON] № 12216, позивач від багатьох досліджень відмовилася, виписана в задовільному стані. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Проте, позивачем не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між завданими діями відповідачами щодо застовування щодо неї отрути та наявність негативних наслідків у вигляді моральних страждань чи іншу шкоду здоров'ю позивачу, втрати нормальних життєвих зв'язків та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя тощо. За таких обставин в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо відшкодування з відповідачів моральної шкоди в розмірі 6090 гривень необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, пояснивши, що він є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі з його згоди року була зареєстрована його дружина [PERSON] Відповідач проживала в даній квартирі до листопада 2015 року. З листопада 2015 року і по теперішній час, відповідач в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, житло не утримує, а тому [PERSON] просить визнати її такою, що втратила право на користування вказаним житлом. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять позов задоволити в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необгрунтованим, а тому просять відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №23 по вул. Проскурівського підпілля 127 в м. Хмельницькому, посилаючись на те, що дане житло належить йому на праві власності, а відповідач з листопада 2015 року в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує. На підтвердження даних обставин в матеріалах справи міститься Акт від 15.12.2016 р. про те, що [PERSON] дійсно не проживає у вказаній квартирі понад один рік. Однак суд критично оцінює твердження позивача та надані ним докази, оскільки вони є неналежними та недопустимими, так як допитані в судовомі засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], що зазначені в Акті від 15.12.2016 року не підтвердили обставин викладених у ньому. Також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факту непроживання [PERSON] за вказаною адресою. Інших доказів суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі викладеного, з врахуванням недоведеності своїх вимог позивачем, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги в сумі 1861 грн. 28 коп., 3% річних в сумі 67 грн., 47 коп., та стягнення судових витрат в сумі 114 грн. 70 коп., посилаючись на наступні обставини: відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS]. Порушуючи вимоги закону, відповідач вищевказані платежі здійснює не в повному обсязі, у зв»язку з чим, станом на 01.04.2013 року виникла заборгованість в сумі 1861,28 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 19). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] виплатила заборгованість за комунальні послуги в сумі 1861 грн. 28 коп., 3% річних в сумі 67 грн., 47 коп.,., та судові витрати в сумі 114 грн., 70 коп. , що підтверджується довідкою виданою начальником ЖКХ Варламовим А.Г.(а.с. 20). При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 20, 31, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, ст. 625 ЦК України

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги в сумі 570 грн. 38 коп., приріст інфляції в сумі 75 грн, 35 коп., 3% річних в сумі 63 грн., 19 коп., та стягнення судових витрат в сумі 229 грн. 40 коп., посилаючись на наступні обставини: відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS]. Порушуючи вимоги закону, відповідач вищевказані платежі здійснює не в повному обсязі, у зв»язку з чим, станом на 01.08.2013 року виникла заборгованість в сумі 570,38 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 20). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] виплатив заборгованість за комунальні послуги в сумі 570 грн. 38 коп., приріст інфляції в сумі 75 грн., 35 коп., 3% річних в сумі 63 грн., 19 коп.,., та судові витрати в сумі 229 грн., 40 коп. , що підтверджується довідкою виданою начальником ЖКХ Варламовим А.Г.(а.с. 21). При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 20, 31, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, ст. 625 ЦК України

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу. Зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов"язаного з необхідністю обґрунтування доводів сторін, представників, свідків на що може бути витрачений значний проміжок часу та у зв"язку із розглядом інших справ у призначений час, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повного рішення на 5 днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

\~ позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 05.02.2010року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, 29 червня 2010року, в них народилася донька [PERSON]. Фактично з листопада 2013року припинились подружні стосунки з відповідачем. Спільне ждиття не склалося по причині обопільних суперечок. Спільне господарство не ведеться. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Сторони з листопада 2013року припинили подружні стосунки, позивач категорично наполягає на розірванні шлюб. Суд вважає не можливим примусити її зберегти шлюб. Малолітню дитину суд вважає необхідним залишити проживати з матір"ю

Outcome: dismissed