Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування вимог позову покликається на те, що 12 січня 2005 року відповідачі своїми протиправними діями пошкодили майно, яке знаходилось у орендованій нею квартирі [ADDRESS], в результаті яких вона понесла матеріальні збитки у розмірі 10000 грн. Зазначає, що їй також було завдано і моральну шкоду розмір якої оцінює у сумі 50000 грн., яка полягає у перенесених душевних стражданнях, пошкодженням майна, зазнала емоційно - психічний стрес, переживання, порушився сон, у зв'язку з чим лікувалась. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав, дав аналогічні пояснення, що й мотиви позовної заяви. Просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Статтями 16, 22-23, 1166-1167 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової і моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до абз.2 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992 року, потерпілому відшкодовуються у повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 липня 2006 року [PERSON]. та [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнені від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 3 роки, з покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України. Стягнуто з останніх на користь [PERSON] моральну шкоду, а також втрачений середній заробіток (а.с.20-22). По даній кримінальній справі [PERSON] була допитана в якості свідка. З вироку суду вбачається, що у зв'язку з вчиненням засудженими протиправних дій по відношенню до [PERSON] було пошкоджено майно в квартирі [ADDRESS], а саме - вхідні двері. Доказів, що [PERSON] орендувала квартиру [ADDRESS], а саме, договору про найм житла, суду не подано. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, [PERSON] не визнана по кримінальній справі про обвинувачення [PERSON]., [PERSON] як потерпіла, не являється власницею квартири [ADDRESS], також не подано договору про найм житлового приміщення, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягає. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до роз'яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров»я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану). При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Позивачка аргументувала моральну шкоду тим, що їй було завдано моральні страждання, які вона зазнала внаслідок пошкодження майна, що у квартирі [ADDRESS], власником якого остання не являється, оскільки вхідні двері та двері є невід'ємною частиною квартири, в якій [PERSON] проживала, а також умисні протиправні дії відповідачів, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити, оскільки моральна шкода як така останній завдана не була. Як встановлено вироком суду остання була лише свідком протиправних дій відповідача. Таким чином, підстав, передбачених, статтею 23 ЦК України, для відшкодевання моральної шкоди позивачу, не встановлено. Враховуючи вищенаведені обставини, підстав до задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed