Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

24.12.2019 року судом було зареєстровано позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «БМ-2018», [PERSON] про визнання договору недійсним. Заяву мотивовано тим, що позивач 24.10.2019 року звернулась до державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Під час проведення державної реєстрації спадкового майна позивач дізналась про обтяження всього належного їй нерухомого майна на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 24.10.2011 року (ВП 29404578) при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1565/2011, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці 14.09.2011 року. Відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2010 року було солідарно стягнуто з неї, а також з [PERSON] , на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість в сумі 22 074, 73 доларів США за кредитним договором від 28.07.2008 року № 1/90/280708. Підставою для солідарного стягнення заборгованості став договір поруки, укладений 28.07.2008 року № 1/90/280708. Однак, жодних договорів із ТОВ «БМ Банк» вона не укладала. При ознайомленні з матеріалами цивільної справи № 2-104/11 за позовом АТ «БМ Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач отримала копію договору поруки, укладеного між ТОВ «БМ Банк», [PERSON] та [PERSON] від 28.07.2008 року. Відповідно до умов зазначеного договору, [PERSON] зобов`язалась перед ТОВ «БМ Банк» відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що випливають з кредитного договору № 1/90/280708 від 28.07.2008 року, за яким [PERSON] зобов`язаний до 27.07.2015 року повернути кредит в розмірі 24 000, 00 доларів США. Відповідно до п.4 зазначеного договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Договір поруки від 28.07.2008 року вона не підписувала, тому відсутня передбачена законом необхідна умова дійсності правочину, а саме: вільне волевиявлення поручителя, яке відповідає його внутрішній волі. Крім того, оскаржуваний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. Жодних дій, спрямованих на виникнення відповідних правовідносин [PERSON] , не вчинялось. Відповідно до інформації з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 20.08.2008 року припинена державна реєстрація ТОВ «БМ Банк», його правонаступником є Акціонерне товариство «БМ-2018». На підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України [PERSON] просила суд визнати недійсним договір поруки № 1/90/280708 від 28.07.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», [PERSON] , [PERSON] . Судом вчинені наступні процесуальні дії. 20.01.2020 року суддею Вінницького міського суду Вінницької області Борисюк І.П. було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, витребувані докази (а.с. 38-41). Ухвалою суду від 04.06.2020 року витребувані докази з Національного банку України (а.с. 48). 17.07.2020 року внаслідок повторного автоматизованого розподілу справи суддею Вохміновою О.С. прийнято до розгляду цивільну справу № 127/34516/19 та призначене підготовче засідання (а.с. 120). Ухвалою суду від 24.09.2020 року (а.с. 161) в задоволенні клопотання представника позивача про залучення [PERSON] до участі в справі № 127/34516/19 за позовом [PERSON] про визнання договору поруки недійсним як правонаступника відповідача - АТ «БМ-2018» - відмовлено. Ухвалою суду від 24.09.2020 року у даній справі закрито підготовче провадження (а.с. 166). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Куйдан О.І. (ордер серії ВН № 119552 від 23.12.2019 а.с. 32) позов підтримав за викладених у ньому обставин, просив визнати недійсним договір поруки № 1/90/280708 від 28.07.2008 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», [PERSON] та [PERSON] . Суду пояснив, що заочне рішення суду про стягнення солідарно боргу з [PERSON] , [PERSON] не оскаржувалось, воно набрало чинності, але не виконане. Разом з тим, про договір поруки [PERSON] дізналась в жовтні 2019 року, коли оформляла спадщину після смерті батька. Договір вважає недійсним, оскільки відсутнє волевиявлення її на його укладення. Також додав, що оскільки АТ "БМ-2018" не оскаржило позовні вимоги, не подало відзив і докази в підтвердження заперечень, в тому числі оригінал договору поруки, вважає, що позивач визнав позовні вимоги, тому підстав для призначення почеркознавчої експертизи немає. Крім того, така експертиза може проводитись лише за наявності оригіналу документа, але оригіналу в матеріалах справи немає. В судове засідання представник відповідача - АТ «БМ-2018» повторно не з`явився, про час, дату та місце проведення підготовчих засідань, а також розгляду справи по суті повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ч. 1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи в суді є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини 2 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що 28.07.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, згідно з яким [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати за зобов`язаннями боржника [PERSON] , що випливають з кредитного договору № 1/90/280708 від 28.07.2008 року, за яким боржник зобов`язаний до 27.07.2008 року повернути кредит в сумі 24 000, 00 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 13.5 % річних, штрафні санкції у розмірі та випадках, передбачених кредитним договором. Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. Відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Крім іншого, сторони договору домовились про те, що поручитель відповідає за зобов`язаннями боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів, комісії, неустойки, відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору (а.с. 18). Заочним рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 06.04.2011 року № 2-104/11 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк», правонаступника ТОВ «БМ Банк», загальну суму заборгованості за кредитним договором від 28.07.2008 року № 1/90/280708 в розмірі 22 074, 75 доларів США (а.с. 12-16). Даним рішенням суду стягнутий борг солідарно з [PERSON] , [PERSON] , оскільки при розгляді справи суд встановив, що в забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між [PERSON] та ТОВ «БМ Банк» був укладений договір поруки № 1/90/280708 від 28.07.2008 року, згідно якого [PERSON] є поручителем [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні повідомив, що дане рішення суду набрало чинності, не переглядалось, не оскаржувалось, було спрямоване на примусове виконання. Станом на 13.10.2020 року рішення суду не виконане. Даним рішенням встановлені обставини, що в силу ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню, зокрема щодо укладення договору поруки від 28.07.2008 року. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, вбачається, що правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» є Акціонерне товариство «БМ-2018» (АТ «БМ-2018») (а.с. 141). У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.10.2019 року, сформованому Першою вінницькою державною нотаріальною конторою при оформленні [PERSON] ( [NUMBER] ) права на спадщину, крім іншого, зазначено відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровані 24.10.2011 року за № 11754958 Вінницькою філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ арешт майна [PERSON] ( [NUMBER] ) на підставі постанови державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 24.10.2011 року № 29404578 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 11). Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначила, що не підписувала договір поруки, відсутнє її волевиявлення на укладення такого договору, тому договір є недійсним. Таке твердження позивача є безпідставним, не обґрунтованим належними доказами. Так, відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно частини 1. ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У разі встановлення відсутності волевиявлення особи на укладання спірного правочину такий договір має бути визнаний недійсним. В судовому засіданні було встановлено, що між сторонами договору поруки від 28.07.2008 року діяли правовідносини з приводу забезпечення порукою [PERSON] виконання [PERSON] перед банком зобов`язання - умов кредитного договору від 28.07.2008 року № 1/90/280708 щодо повернення кредиту, відсотків за користування кредитом тощо. Договір підписаний сторонами (а.с. 18), крім того, на підставі вказаного договору з [PERSON] стягнутий борг за рішенням суду. Жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] не підписувала договір, стороною позивача не надано. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При обґрунтуванні вимог щодо не підписання договору єдиним належним і допустимим доказом є висновок почеркознавчої експертизи. Натомість, в підготовчому засіданні та до початку з`ясування обставин у справі представник позивача - адвокат Куйдан О.І. не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи на предмет дослідження підпису [PERSON] в договорі поруки, оскільки вважав, що така експертиза може проводитись лише за наявності оригіналу договору. Крім того, представник вважав, що оскільки відповідач не надав оригінал договору, відповідач визнав обставини, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, і погодився із тим, що договір поруки, укладений 28.07.2008 року з [PERSON] , є недійсним. В силу ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, які визнаються учасниками справи, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Заява від відповідача про визнання позовних вимог і визнання вказаних в позовній заяві обставин, до суду не надходила. Тому, оцінюючи належність, допустимість, а також достатність доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що доказів того, що [PERSON] не підписувала договір поруки від 28.07.2008 року № 1/90/280708 суду надано не було, суд дійшов висновку, що сторони договору в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, його зміст не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, тому підстав для визнання даного договору поруки недійсним немає. В зв`язку з цим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за рахунок позивача.

Outcome: dismissed