Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

04.09.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач є її сином, зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає у квартирі, тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даною квартирою. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. У зв`язку з неявкою сторін у суд фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося на підставі приписів ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] . Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 07.05.2018 року, яке набрало законної сили 06.06.2018 року, визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом. На підставі вказаного рішення за [PERSON] зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №128106496 від 19.06.2018 (а.с.12). Із записів будинкової книги вбачається, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] (а.с.14-16). Згідно довідки ЖБК №3 від 26.08.2020 року та акту обстеження від 25.08.2020 року (а.с.13, 17) [PERSON] зареєстрований у квартирі позивача, але ніколи не проживав за вказаною адресою. Жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування квартирою не встановлено. Відповідно до ст.41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до приписів ч.2.ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Така ж норма закріплена і в абз.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи, здійснюється на підставі в тому числі, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Таким чином, враховуючи, що відповідач у строк понад один рік без поважних причин відсутня у житлі позивача, приймаючи до уваги, що інших домовленостей між сторонами немає, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до повного задоволення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позивача. Задовольняючи позов, суд відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved