Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

У грудні 2016 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Київоблгаз Збут» до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за постачання природного газу за період із 01 січня 2013 року по 01 грудня 2016 року в розмірі 23 980,15 грн. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач проживає в будинку по [ADDRESS] та є абонентом позивача. Однак відповідач вчасно не оплачував надані послуги у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідач самостійно заборгованість не погашає. З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги в розмірі 23 980,15 грн. та судовий збір, сплачений при подачі до суду даного позову в розмірі 1378 грн.. 18 травня 2018 року до суду надійшла заява ПАТ «Київоблгаз» про зменшення позовних вимог. Вказали, що відповідачу було проведено перерахунок плати за послуги газопостачання та розмір заборгованості [PERSON] становить 15 529,02 грн. З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги в розмірі 15529,02 грн. та судовий збір, сплачений при подачі до суду даного позову в розмірі 1378 грн.. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, підтримали поданий відзив. Просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що ПАТ «Київоблгаз» здійснювалось газопостачання до будинку [ADDRESS] . 22 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" без попереднього повідомлення [PERSON] відключив газопостачання належного їй будинку за адресою: [ADDRESS] , без поставлення до відома Позивачки про причини відключення. 22.07.2015 року за зверненням родича звернувся до відділення «Київоблгаз» в м.Вишневе та отримав попередження від 21.07.2015 про припинення газопостачання, де було зазначено про наявність заборгованості в сумі 23 091, 22 грн. 22 липня 2015 року відповідач склав акт про відключення газопостачання приладів абонента, в якому було зазначено про боргові зобов`язання на іншу суму в розмірі 29 735 грн. 30 коп., та акт звірки взаємних розрахунків з показанням лічильника 16 386 та залишком в розмірі 23 091, 22 грн.. З останнім актом [PERSON] не погодилась та звернулась щодо перерахунку за послуги газопостачання з додаванням квитанцій про сплату та показання лічильника. Матеріали справи не містять доказів розгляду даного звернення. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року визнано незаконними дії публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» по відношенню до [PERSON] щодо проведення перерахунку розміру платежів за спожитий природний газ за 2014-2015 роки із застосуванням роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, за умови, що обсяг споживання природного газу перевищує 6000 куб.м на рік за наявності газових лічильників; зобов`язано публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» здійснити по відношенню до перерахунок розміру платежів за спожитий природний газ за 2014-2015 роки із застосуванням роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 6000 куб.м на рік за наявності газових лічильників; зобов`язано публічне акціонерного товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» відновити газопостачання домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За змістом п. 13 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30.09.2015 р., Постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором. Згідно із п. 14 Розділу ІІІ вищевказаний Правил, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що у [PERSON] за період із 01 січня 2013 року по 01 грудня 2016 рік утворилася заборгованість за спожитий природний газ, розмір якої становить 15 529,02 грн.. При розгляді вищевказаної цивільної справи судом встановлено, що «з поданих квитанцій встановлено, що [PERSON] за 2014 рік використала обсяг природного газу в обсязі, що не перевищує 6 000 мЗ, а саме - 2 400 мЗ є квитанції по сплаті за газопостачання за 2013-2015 р.р., в яких відображені дійсні показання лічильника газу за вказаний період. Також суд критично оцінює наявний розрахунок заборгованості, оскільки у травні 2014 року було спожито 3 408 мЗ. Разом з тим, максимальна витрати котла, яка відповідно до Інструкції до котла «УіІорепсі-ІОО 24кв» становить 2,5 мЗ на годину, а на місяць максимальна витрата складає 1 800 мЗ. Крім того, облік показників лічильника здійснюється в порядку передбаченому п. 33 Правил надання населенню послуг з газопостачання, відповідно до якого Позивач повинен проводити не менше ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу у споживачів відповідно до затверджених графіків, а за п. 30 проводити разом із споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акту. Матеріали справи не містяться доказів того, що представник ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» за 2013р.-2014р. прибував за адресою позивача для зняття показників лічильника. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач з порушенням норм здійснив перерахунок платежів за спожитий природний газ за 2014 рік із застосуванням роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищив 6000 куб.м. на рік, нарахування вказаного боргу в розмірі 23 980, 15 грн.». Не подали відповідних доказів і при розгляді цієї справи, не заявили клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. Також з поданого розрахунку є не зрозумілим нарахування боргу в розмірі 2223,57 грн. станом на січень 2013 року. Також рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 січня 2019 року визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» по відношенню до [PERSON] щодо проведення перерахунку розміру платежів за спожитий природний газ за 2014-2015 роки із застосуванням роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, за умови, що обсяг споживання природного газу від 2 500 м3 та не перевищує 6 000 куб.м. на рік за наявності газових лічильників; зобов`язано Публічне акціонерне товариств по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» здійснити по відношенню до [PERSON] перерахунок розміру платежів за спожитий природний газ за 2014-2015 роки із застосуванням роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, за умови, що обсяг споживання природного газу не перевищує 2500 куб.м. на рік за наявності газових лічильників. При розгляді вищевказаної справи судом було встановлено, що «Проте із матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснено перерахунок розміру платежів за спожитий природний газ за 2014-2015 роки із застосуванням роздрібних цін на природний газ по відношенню до [PERSON] , за яким позивачем в 2014 році було спожито 5 562 м3 газу і здійснив нарахування боргу із розрахунку тарифів, встановлених для ІІ цінової категорії за умови, що обсяг споживання природного газу від 2500куб.м. на рік, але не перевищує 6000 куб. м. на рік (1,0980 грн за період з 01.01.2014 року по квітень 2014 року та 1,7880 грн за період з 01.05.2014 року до грудня 2014 року). Таким чином, відповідач здійснив перерахунок по ІІ ціновій категорії замість І цінової категорії, нарахувавши [PERSON] нові боргові зобов`язання у розмірі 15 529, 02 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач з порушенням норм здійснив перерахунок платежів за спожитий природний газ за 2014-2015 роки із застосуванням роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, за умови, що обсяг споживання природного газу від 2500 куб.м. на рік, але не перевищує 6000 куб.м. на рік, перерахування вказаного боргу в розмірі 15 529,02 грн. Тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.» Відповідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтями 67 та 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідність до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, з огляду на викладе обставини, та враховуючи судові рішення, які набрали законної сили, та те, що позовні вимоги не підтверджені належними та допустимим доказами, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні безспірні докази наявної заборгованості в розмірі 15 529,02 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed