Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 11.11.2010 року укладено кредитний договір у виді заяви №б/н разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг». У відповідності до договору відповідач отримала кредит у розмірі 9000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила умови кредитного договору і станом на 31.01.2018 року заборгованість за кредитом становить 160226,18 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8185,75 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 148565,68 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3474,75 грн.. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.09.2015 року, яка складала 22783,05грн. з яких (8185,75 грн.- заборгованість за кредитом, 11646,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитоим;1389,92 - заборгованість по комісії та пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована чстина);1061,10 - штраф (процентна складова) різниця становить 139004,23 грн. Так як законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. У зв`язку з цим, просив стягнути з відповідача 115034,26 грн., яка складається з наступного: 115034,26 грн- заборгованість по відсоткам за користування кредитом, нарахованими за період з 03.06.2016 року по 31.01.2018 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи має місце заява про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлений позов не визнали. Представник відповідача зазначила, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають з підстав, що у разі прийняття Черняхівським районним судом рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором банк втратив право на нарахування відсотків і пені згідно умов кредитного договору, оскільки кредитне зобов`язання змінене на зобов`язання примусового виконання рішення суду. Кредитодовець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним, та після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором. Водночас сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому у кредитора відсутні підстави для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Просила приєднати до матеріалів справи її письмові пояснення та відмовити у позові. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд відмовляє в задоволенні позову із наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2010 року позивач та відповідач уклали кредитний договір у виді заяви №б/н разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг». У відповідності до договору відповідач отрима ла кредит 9000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач порушила умови кредитного договору у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом та за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.09.2015 року за невиконання позичальником [PERSON] , відповідачем по справі, зобов`язань за кредитним договором стягнено з неї виниклу станом на 31.07.2015 року заборгованість у розмірі 22783,05 грн., яка складалася з наступного: заборгованість по кредиту - 8185,75 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 11646,28 грн.; заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 1389,92 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф фіксована частина та 1061,10 грн. - штраф процентна складова. Рішення суду вступило в законну силу 27.10.2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, надану позивачем, заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" станом на 31.01.2018 року становить 160226,18 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 8185,75 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 148565,68 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3474,75 грн.. Від цієї суми заборгованості позивачем віднімається сума, яка була задоволена рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 30.09.2015 року, яка складала 22783,05грн. з яких (8185,75 грн.- заборгованість за кредитом, 11646,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитоим;1389,92 - заборгованість по комісії та пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована чстина); 1061,10 - штраф (процентна складова) різниця становить 139004,23 грн. Так як законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому заборгованість відповідача перед позивачем на момент звернення суду визначена позивачем у розмірі 115034,26 грн., яка складається з наступного: 115034,26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, нарахованими за період з 03.06.2016 року по 31.01.2018 року. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до відповідача про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. У постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що при зверненні позивача з позовом до Черняхівського районного суду Житомирської області та за результатами розгляду справи отримання відповідного рішення від 30.09.2015 року про стягнення з відповідача боргу у вигляді тіла кредиту, відсотків за користування ним пені, штрафних санкцій, позивач втратив право на стягнення відсотків за користування кредитом, визначених умовами кредитного договору, так як кредитодовець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним, та після того, як кредитор направив боржнику вимогу про дострокове погашення кредиту, він змінив терміни повернення кредиту, які були передбачені кредитним договором, а сам кредитний договір припинив свою дію з дати направлення вимоги про дострокове погашення кредиту, що свідчить про відсутність підстав для стягнення після дати направлення вимоги про дострокове повернення кредиту. За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed