Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 19.07.1997 року він зареєстрував шлюб із відповідачем в Маріупольському відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації, актовий запис № 151. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказав, що з липня 2017 року шлюбні стосунки між ним та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, у теперішній час сторони мешкають окремо один від одного. Вважав, що збереження сім'ї неможливе, а тому просив його шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 19 липня 1997 року сторони зареєстрували шлюб в Маріупольському відділі реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації, актовий запис № 151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 19.07.1997 року. [INFO] від шлюбу народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України та згідно ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого ним при поданні позову судового збору в сумі 352,40 грн.

Outcome: approved