Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач 20.05.2019 звернувся до суду з позовом до відповідача, і просить постановити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ медичного реабілітаційного центру МВС України «Кремінці» № 109 від 19.04.2019 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», - стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що він працює на посаді заступника начальника із загальних питань Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» (надалі - МРЦ МВС України «Кремінці»). Під час перебування у відпустці з 27.03.2019 року по 05.04.2019 року перебував на лікарняному, про що повідомив посадових осіб центру. Вважає, що таким чином продовжилась його відпустка на кількість днів, протягом яких він перебував на лікарняному. В позові посилається також на те, що на думку адміністрації, дні перебування ним на лікарняному враховуються у дні відпустки, і до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани за те, що він допустив прогул на три дні, приступивши до роботи 11.04.2019 року. Вважає наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани незаконним та таким, що підлягає скасуванню. А тому звернувся до суду за захистом своїх прав, просив позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав та пояснив, що догану винесли без пояснень [PERSON] , що є порушенням ст. 149 КЗпП України, тому просив поданий позов задовольнити з наведених в ньому підстав. Представником відповідача скеровано на адресу суду письмовий відзив на позов. Зі змісту якого вбачається, що з позовом не погоджується. Так, під час перебування у відпустці заступник начальника із загальних питань [PERSON] телефоном повідомив в.о. старшого інспектора кадрів Бойко М.Ю. , що захворів та з 27.03.2019 року перебуває на листку непрацездатності. 05.04.2019р. телефоном він повідомив про закриття листка непрацездатності та поцікавився, скільки днів йому належить для продовження відпустки. Провівши підрахунки, Бойко М.Ю. повідомила, що за нормативними документами відпустка йому може бути продовжена на 5 днів. [PERSON] мав приступити до роботи 08.04.2019 року. Проте, він не подавши підтверджуючого документа про тимчасову непрацездатність та заяви на продовження чи перенесення відпустки, без наказу начальника МРЦ самовільно продовжив собі відпустку. [PERSON] здійснив прогул на 3 дні, та приступив до роботи 11.04.2019р., за що йому було оголошено догану. В судовому засіданні представник відповідача позовних вимог не визнав та зазначив, що позивачем самовільно була продовжена відпустка, що є недопустимим, оскільки [PERSON] мав занести листок непрацездатності в день закриття та при бажанні продовжити свою відпустку написати заяву, і відповідно до наказу відпустка продовжується, однак таких дій з боку позивача не було. Тому при виході на роботу до позивача була застосована догана за прогули, що є законною. Твердження представника позивача не відповідають дійсності щодо не відібрання пояснень у [PERSON] при виході на роботу у [PERSON] відбирались пояснення та питання винесення догани розглядалось профспілкою, про що була складена довідка про результати службового розслідування та винесений наказ про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Довідку та наказ був наданий для ознайомлення позивачу, однак він від підпису відмовився, про що складено акт про відмову підписання. Наказ винесено правомірно, а тому в позові просив відмовити. Суд заслухавши сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає що у позові слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст. 139 КЗпП України працівники, зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із статтею 1 Закону України «Про відпустки» державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України. Судом встановлено, що, відповідно до запису №14 у трудовій книжці серії [NUMBER] , з 10.08.2013 року [PERSON] призначено на посаду заступника начальника МРЦ МВС України «Кремінці» з питань загальних питань (а.с.9). Позивач перебуваючи у відпустці захворів і знаходився на лікарняному з 27 березня 2019 по 05 квітня 2019 року, і мав приступити до роботи 06 квітня 2019 року, що підтверджується копією листка непрацездатності (а.с.36). Однак позивач на роботу не вийшов чим продовжив самовільно відпустку, а до роботи приступив 11 квітня 2019 року, а відтак з 08.04.19 по 10.04.19 три дні прогулів, що видно з копії наказу від 19.04.2019 про застосування дисциплінарного стягнення (а.с.10). Судом також встановлено, та сторонами не оспорювалося, що позивач телефоном повідомив в.о. старшого інспектора кадрів Бойко М.Ю., що захворів та з 27.03.2019 року перебуває на листку непрацездатності. 05.04.2019р. також телефоном він повідомив про закриття листка непрацездатності та поцікавився скільки днів йому належить для продовження відпустки. Провівши підрахунки, Бойко М.Ю. відповіла, що відпустка йому може бути продовжена на 5 днів. Таким чином, [PERSON] повинен був приступити до роботи по закінченню листка непрацездатності 06.04.19, однак ці дні випадали на вихідні, а тому до роботи мав вийти 08.04.2019р., натомість вийшов 11.04.2019р. Позивач вважає, що його відпустка у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю продовжилась на 5 днів, як йому і повідомила в.о. старшого інспектора кадрів Бойко М.Ю., та приступив до роботи 11.04.2019р. Як вбачається із копії наказу № 109, виданого МРЦ МВС України «Кремінці» від 19.04.2019р. «Про застосування дисциплінарного стягнення» позивачу за здійснений прогул терміном 3 дні оголошено догану. Із копії акту про відмову від підписання, вбачається, що 19.04.2019р. о 11.00 год., [PERSON] категорично відмовився підписатись про ознайомлення із довідкою про результати службового розслідування та наказу про застосування дисциплінарного стягнення щодо нього (а.с.42). Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період (частина четверта стаття 11 Закону України «Про відпустки»). Як вбачається із роз`яснення, наданого Міністерством соціальної політики України (Лист №30/13/133-12 від 31.01.2012р.), настання обставин, зазначених у пунктах 1 - 4 частини другої статті 11 Закону України "Про відпустки" (щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі: 1) тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку; 2) виконання працівником державних або громадських обов`язків, якщо згідно з законодавством він підлягає звільненню на цей час від основної роботи із збереженням заробітної плати; 3) настання строку відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами; 4) збігу щорічної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням), не означає, що працівник може на свій розсуд вирішувати питання про перенесення відпустки на період, безпосередньо наступний за днем припинення дії цих обставин. Навіть при продовженні відпустки у зв`язку з перебуванням на лікарняному невикористана частина щорічної відпустки по закінченні зазначених обставин не використовується працівником самостійно, вона має бути надана. Ця частина відпустки надається шляхом видання роботодавцем наказу на підставі листка тимчасової непрацездатності працівника та його заяви. Таким чином, положення чинного законодавства не передбачують можливості працівнику самостійно без погодження з роботодавцем продовжувати період відпустки, навіть у разі тимчасової непрацездатності у період відпустки. Питання визначення строків та періодів перенесення чи продовження відпустки у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю працівника в період відпустки вирішується за заявою працівника та наказом роботодавця (Постанова ВС від 26.09.2018р., справа № 289/51/16-ц). Як встановлено судом, після закінчення періоду тимчасової непрацездатності позивач листка непрацездатності до роботодавця не представив, із заявою на продовження строків відпустки до роботодавця не звертався, наказ щодо продовження відпустки [PERSON] роботодавцем не видавався. Таким чином, [PERSON] повинен був приступити до роботи 08.04.2019р. однак, до роботи у вказаний термін не приступив без поважних причин, тобто здійснив прогул, за що йому роботодавцем оголошено догану. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача по оголошенню догани працівнику за прогул застосовано відповідно до вимог діючого законодавства, тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed