Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30.03.2016 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання спільної дитини - дочки [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн. щомісячно. В зв'язку з тим, що сума стягуваних аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для матеріального утримання дитини, вона потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в її житті та розвитку, уточнивши свої позовні вимоги, просила збільшити розмір визначених за рішенням суду аліментів до 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття Позивач в судовому засідання позов підтримала з підстав викладених у позові. Крім того, зазначила, що дитина хворіє, перебуває на «Д» обліку, потребує щорічного обстеження в дитячій обласній лікарні, відповідач працює неофіційно, самоусунувся від спілкування з дитиною та від надання будь-якої допомоги, має заборгованість по аліментам. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки він ніде не працює, проживає за рахунок доходів матері, має хворобу хребта, яку зараз лікує, не має змоги сплачувати аліменти у визначному позивачем розмірі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає зважаючи на таке. Як вбачається з матеріалів справи відповідач\~\~є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). На утримання дочки він сплачує аліменти на користь матері [PERSON], позивача у справі, на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30.03.2016 в твердій грошовій сумі 550 грн. на місяць до досягнення дитиною\~\~повноліття (а.с.6). Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 03 квітня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Дитина проживає [INFO] разом з матір'ю, що не заперечувалось сторонами (а.с.6). Відповідно до довідки КЗ Путивльської районної ради Сумської області «Путивльський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 20.12.2017, [PERSON], [INFO] знаходиться на «Д» з діагнозом: аномально розташована хорда лівого шлуночка та потребує щорічного обстеження кардіолога (а.с.36). Станом на 01.12.2017 відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів в сумі 9 413,00 грн. (а.с.37). З довідки Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району №455/02-13 від 24.11.2017 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO] (а.с.11). Як вбачається з записів амбулаторної картки відповідача, він має захворювання - остеохондроз поперекового відділу, проходить лікування у лікаря-ортопеда (а.с.19,20) Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст.ст.183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено в п.п.17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України\~\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З позовної заяви вбачається, що позивач підставою для збільшення розміру аліментів зазначила недостатність стягнутих аліментів в розмірі 550 грн. Разом з тим, матеріали справи не містять даних про зміну майнового або сімейного стану сторін після визначення рішенням суду розміру аліментів. Жодного належного та допустимого доказу цих обставин в розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України позивач не зазначила та не надала. При цьому необхідно зазначити, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також збільшення цін на товари для дітей, потреби в її житті та розвитку, не є підставою для збільшення розміру стягуваних аліментів в розумінні ст. 192 Сімейного кодексу України, оскільки законодавцем, зокрема ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, передбачена індексація розміру аліментів, визначених судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі. Твердження позивача про те, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів є необґрунтованими, оскільки в порушення вимог ст.83 ЦПК України вона на підтвердження своїх доводів належних та допустимих доказів не надала. Що стосується додаткових витрат на дитину, повязаних з хворобою дитини, то позивач на підставі ст. 185 СК України не позбавлена змоги звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення їх з відповідача. Позивач також в подальшому не позбавлена права за наявності визначених законом підстав знову ставити питання про збільшення розміру аліментів. Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів. В силу ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed