Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання її власником розташованих по [ADDRESS] житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] , а також про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,40 га для ведення підсобного господарства в такому ж порядку спадкування. Вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . До складу спадщини після його смерті увійшов вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами і земельні ділянки, які йому були передані у приватну власність рішенням Гущанської сільської ради № 8/1 від 27.12.1996 року. За життя батько розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, однак її не завершив. Спадщину після його смерті прийняла дружина, а її матір, [PERSON] , проте за життя своїх спадкових прав на це майно вона не оформила. Після смерті матері є спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України шляхом спільного проживання з матір`ю на день відкриття спадщини. До складу спадкового майна увійшло також майно, яке мати успадкувала після смерті батька. Проте через відсутність реєстрації спадкового нерухомого майна у державних органах як щодо спадкового будинку, так і земельних ділянок, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом їй було відмовлено, тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Рівненський сільський голова в канцелярію суду подав заяву про повне визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судово-го рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.524, 525, 527, 529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст.1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х "Перехідних положень" ЗК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно із ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved