Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції про розірвання шлюбу та про виключення з актового запису відомостей про батьківство. Прохав розірвати шлюб, зареєстрований 03 січня 1996 року Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області , актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони різні по характеру, не можуть знайти спільної мови при вирішенні сімейних питань, а тому просить суд шлюб розірвати. Крім того, у серпні 2013 року йому стало відомо , що відповідачка проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком., від якого вона народила трьох дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але батьком у свідоцтві про народження вказала його [PERSON] Батьківство не визнає та прохає виключити з актового запису про народження його ім'я, як батька, відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася , надала заяву в якій прохала справу розглянути без її участі , проти задоволення позову не заперечувала в повному обсязі заявлених вимог. Представник третьої особи відділу реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоч встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи . Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 січня 1996 року Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області , актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO]. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Зберегти сім'ю в подальшому неможливо. Вбачається , що між сторонами існують конфліктні стосунки. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. Згідно зі ст. 11 Закону України „Про охорону дитинства сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оскільки позивач [PERSON]. відповідно до ст. 122 СК України в актовому записі про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON] записаний батьком і оспорює батьківство, кровне споріднення між позивачем та дітьми відсутнє, що не заперечує відповідач у письмовій заяві , то за таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Сторонами не порушується питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу .

Outcome: approved