Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення аліментів. Зазначила, що 02.03.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], актовий запис № 2, видане 02.03.2013 року, Виконавчим комітетом Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 224, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Вказала, що шлюб між сторонами не розірвано, однак, з березня 2016 р. проживають окремо. Дитина залишилася проживати разом з позивачем, у зв'язку із тим, що син знаходиться на матеріальному утриманні позивача, в той час, як відповідач в добровільному порядку надає допомогу нерегулярно в незначному розмірі та час від часу, а відтак, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 22.08.2018 р. матеріали вищевказаної позовної заяви передані для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. До початку судового засідання, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити з підстав викладених у ньому. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, щодо стягнення аліментів та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Суд, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав. Як встановлено судом, 02.03.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], актовий запис № 2, видане 02.03.2013 року, Виконавчим комітетом Барашівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER], актовий запис № 224, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7). Як вбачається із матеріалів справи, дитина проживає разом з позивачем, що відповідачем не спростовувалося. Стаття 124 Конституції України встановлює, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до статті 13 вказаної Конвенції кожен, чиї права та свободи, вказані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 Рішення від 09.12.2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає право не тільки ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 Рішення від 13.01.2011 року «Чуйкіна проти України». Статтею 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Таким чином, судом у даній справі встановлено, що відповідач позов визнав у пред'явленому позивачем розмірі, за таких обставин, позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі підлягають задоволенню. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання доньки до її повноліття підлягають задоволенню з дати звернення до суду з даною позовною заявою, тобто, з 10 серпня 2017 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі або рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Враховуючи, той факт, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі до початку розгляду справи по суті, а відтак, на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 352,40 гривень з позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved