Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.02.2021 звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості зі сплати аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2020 році, мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття. Згідно з розрахунком державного виконавця станом на 01.01.2021 заборгованість по аліментам складає 5048,69 грн. В поданій до суду позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 5048,69 грн та пеню за прострочення аліментів в розмірі 5048,69 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.02.2021 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачем [PERSON] 05.03.2021 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що заборгованість з виплати аліментів виникла з незалежних від відповідача причин. Звертав увагу та ту обставину, що станом на 01.03.2021 розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 3945,19 грн. В задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони в справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 20 червня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02.03.2020 в справі № 552/6422/19, яке вступило в законну силу, шлюб, зареєстрований 20 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 грудня 2019 року. Судове рішення пред`явлено на примусове виконання до Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), державним виконавцем якого відкрите виконавче провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини першої\~статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем». Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, посилається на ту обставину, що в період з 24.12.2019 по 31.12.2020 відповідачем не сплачувалися аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.01.2021 в розмірі 5048,69 грн. Разом з тим, з довідок-розрахунків державного виконавця (а.с. 5, 20) вбачається, що відповідачем [PERSON] аліменти за вказаний період сплачувалися, але несвоєчасно та не в повному обсязі, за період з грудня 2019 року по 01.02.2021 всього за розрахунком державного виконавця були сплачені аліменти в розмірі 33831,93 грн, станом на 01.03.2021 існує заборгованість в розмірі 3945,19 грн. В силу норм ст. 196 СК України однією з умов стягнення пені за прострочення сплати аліментів є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти. Дослідженими в справі доказами не встановлено наявність вини відповідача [PERSON] у виникненні прострочення сплати аліментів. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку про те, що заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача виникла за відсутності вини відповідача. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених нормами ст. 196 СК України для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів, а позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є безпідставними та не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, суд виходить з такого. Встановлено, що за судовим рішенням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] вже стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, судом видано виконавчий лист, який пред`явлено на примусове виконання, Шевченківським відділом ДВС у м. Полтава відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження". Суд приходить до висновку, що обов`язок відповідача [PERSON] щодо сплати заборгованості по аліментам на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , 2012 року народження, встановлений рішенням Київського районного суду м. Полтави, примусове виконання такого рішення покладено на органи Державної виконавчої служби України, в обов`язки яких і входить вжиття заходів для своєчасного та повного його виконання. Таким чином, заборгованість з аліментів стягується саме виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Тому суд приходить до висновку, що будь-які правові підстави для повторного стягнення заборгованості з відповідача в суду відсутні, позовні вимоги [PERSON] в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, суд приходить до висновку, що судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed