Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

У квітні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання незаконним розпорядження та визнання ордеру недійсним. 06.05.2016 року представником позивача [PERSON] [PERSON] подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд забезпечити позов шляхом заборони начальнику відділу з обслуговування Оболонського УПЗСЕ ГУ МВС України в м. Києві Богдану Д.С., якому видано ордер №015049 на право на зайняття службового жилого приміщення від 02.11.2015 року, вчиняти будь-які дії, направлені на примусове проникнення до квартири [ADDRESS] в тому числі змінювати замки у вхідних дверях, встановлювати охоронну сигналізацію тощо. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За приписами ч.2 ст.152 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд, визнати недійсним ордер №015049 на право зайняття службового жилого приміщення від 02.11.2015 року, виданий Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією; визнати недійсним розпорядження №562 про надання службової житлової площі працівникам підприємств, установ та організацій м. Києва Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 28.10.2015 року. У заяві про забезпечення позову представник позивача [PERSON] [PERSON] просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом заборони начальнику відділу з обслуговування Оболонського УПЗСЕ ГУ МВС України в м. Києві Богдану Д.С., якому видано ордер №015049 на право на зайняття службового жилого приміщення від 02.11.2015 року, вчиняти будь-які дії, направлені на примусове проникнення до квартири [ADDRESS] в тому числі змінювати замки у вхідних дверях, встановлювати охоронну сигналізацію тощо. У своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що начальник відділу з обслуговування Оболонського УПЗСЕ ГУ МВС України в м. Києві Богдан Д.С., який набув право на користування спірною квартирою на підставі оскаржуваного ордеру №015049 на право на зайняття службового жилого приміщення від 02.11.2015 року, вчиняє дії, що фактично спрямовані на вселення до квартири [ADDRESS] Єдиною правовою підставою для вселення до квартири є ордер на право на зайняття жилого приміщення. Таким чином, заборона особі, якій видано ордер на право на зайняття службового жилого приміщення, що на даний час є чинним, вселятися у спірну квартиру чи вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на проникнення до квартири (в тому числі змінювати замки у вхідних дверях, встановлювати охоронну сигналізацію тощо), де-факто є вирішенням спору без розгляду справи по суті, що не допускається. З цих підстав суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed