Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

У травні 2019 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є власником квартири [ADDRESS] . У вказаному будинку також зареєстрований відповідач по справі, який за вказаною вище адресою тривалий час з січня 2015\~ року не проживає, не сплачує комунальні послуги та не приймає участі в утриманні квартири. В будинку не знаходиться ніяких особистих речей відповідача. Просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 01.08.2019 року ухвалено рішення проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 08.07.1997 року, посвідченого державним нотаріусом третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К., зареєстрованого в реєстрі №2/1719 та реєстраційного посвідчення МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 18.07.1997 року, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно інформації Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 19.02.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З акту та довідки складених 08.02.2019 року головою ОСББ вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично не мешкає за вказаною адресою з 05.01.2015 року по теперішній час. Даний факт також підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 31.07.2018 року ГУ МВС Росії по м. Санкт-Петербургу та Ленінградської області, [PERSON] , [INFO] є громадянином Російської Федерації. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За ст. 71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.\~\~ Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З наведеного суд дійшов висновку про те, що оскільки відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS] понад чотири роки, він втратив право користування цим житловим приміщенням.\~\~\~\~

Outcome: approved