Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

03.10.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області, третя особа, - Державна реєстраційна служба Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати за нею, [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5630 га, яка розташована на території Кадомської сільської ради Кагарлицького району, право на яку підтверджується Державним актом серії ЯБ № 152542 який виготовлений та виданий на підставі розпорядження Кагарлицької РДА № 462 від 17 серпня 2004 року на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання представник відповідача, - Кадомської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання представник третьої особи, - Державної реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області в судове засідання не з»явився, проте на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява, в якій третя особа просить суд слухати справу без участі представника, вирішення питання покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні та застосування до них норм матеріального та процесуального права. [INFO], у віці 99 років, померла прабаба позивачки, - [PERSON], яка була зареєстрована у встановленому законом порядку в с. Кадомка Кагарлицького району та час смерті перебувала у Ржищівському геріатричному пансіонаті. Факт смерті прабаби підтверджується актовим записом про смерть № 05 від 15 січня 2013 року, зареєстрованим виконкомом відділом РАЦСу Ржищівського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 05 серпня 2014 року, та яке міститься в матеріалах справи. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,5630 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Кадомської сільської ради Кагарлицького району, право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 152542, виданим Кагарлицькою РДА Київської області 22 листопада 2004 року, а також іншого майна. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709- IV '"Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них пїдзаконними нормативно-правовими актами, Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Вказане вище спадкове майно фактично перейшло до позивачки [PERSON], єдиного спадкоємця за заповітом укладеним спадкодавцем 27 жовтня 2008 року, який посвідчений секретарем виконкому Кадомської сільської ради Кагарлицького району та зареєстрованого в реєстрі вказаного виконкому за № 145, який на час її смерті не скасований та не змінений. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON], позивачкою [PERSON] прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до нотаріуса Ржищівської міської держнотконтори. Спадкова справа у нотаріуса вказаної вище держнотконтори заведена 18 вересня 2014 року та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 143/2014. Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом:. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Згідно частини 1 статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується оригіналом державного акта виданого у відповідності до частини 1 статті 126 цього Кодексу. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 ( зареєстрованого в МЮ України 22. 02. 2012 року за № 282/20595) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а відповідно до пункту 4.20 вказаного «Порядку», видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель . За життя спадкодавець у визначеному законом порядку отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, про те Державний акт на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5630 га, яка розташована на території Кадомської сільської ради Кагарлицького району, який виданий на підставі розпорядження Кагарлицької РДА № 462 від 17 серпня 2004 року, серії ЯБ № 152542 виготовлений на ім'я [PERSON], при тому, що згідно її паспортних даних її прізвище вказане як [PERSON], а по батькові [PERSON]. Крім цього, відповідно до п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності, на землю, право власності на землю І право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах N 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 р, за N 354/3647, в редакції наказу Держкомзему N 144 від 23.08.2001 року, із змінами, внесеними згідно з наказом Держкомзему N 17 від 19.02.2002 року, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи і інші землевпорядні підприємства та організації. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки. Враховуючи допущені помилки, спадкодавець за життя, з метою приведення до належного стану виданого їй правовстановлюючого документа на земельну ділянку, звернулася до органу яким виготовлений державний акт, але його посадовими особами були внесені до нього непередбачені Інструкцією виправлення в прізвищі, відтак державний акт не є чинним. За таких обставин, оформити спадкові права на земельну ділянку після смерті спадкодавця позивачка [PERSON] не має змоги, так як фактично правовстановлюючий документ на нерухоме майно, який би підтверджував це майнове право спадкодавця є недійсним, а наявний правовстановлюючий документ має дописки не передбачені відповідними нормативними актами, а відтак, нотаріусом на законних підставах відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується вмотивованою відмовою нотаріуса. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону N 5037-УІ від 04.07.2012 рок), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, Іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час, внести зміни до правовстановлюючого документа, що до власника земельної ділянки немає можливості та зареєструвати в установленому законом порядку право власності спадкодавця неможливо, в зв'язку із смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно частини 4 ст. 25 ЦПК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті, вона не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи той факт, що власник нерухомого майна померла юридично не оформивши своїх прав на земельну ділянку, у позивача [PERSON], спадкоємця майна та майнових прав на нього за заповітом, виникла необхідність звернутися до суду для визнання в порядку спадкування, права власності на об'єкт нерухомості, земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення . товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5630 га, яка розташована на території Кадомської сільської ради Кагарлицького району, право спадкодавця підтверджується Державним актом серії ЯБ № 152542 який виготовлений на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Кагарлицької РДА № 462 від 17 серпня 2004 року, виданий [PERSON], за позивачкою, єдиним спадкоємцем за заповітом. На підставі ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved