Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, в якому зазначила, що 25 жовтня 2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося та 08.02.2007 року шлюб між нею і [PERSON] був розірваний. Згідно з рішення Орджонікідзевського районого суду м. Запоріжжя від 16.08.2007 року з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19.07.2007 року та до його повноліття. Заборгованість по аліментах згідно з довідкою-розрахунком Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 20.09.2013 року № 32096/12 складає 8 638,56 грн.. Позивач зазначає, що відповідач не тільки не виплачує їй в повному обсязі присуджені аліменти на утримання неповнолітньої дитини, але і взагалі відсторонився від забезпечення фізичного та духовного розвитку дитини, не приймає участі в оплаті витрат на його навчання і лікування. Їх спільний син потребує постійного лікування та профілактики наявних у нього захворювань. В даний час син знаходитися на диспансерному обліку в КУ "Міська дитяча клінічна поліклініка № 2" у лікаря - кардіолога, у ортопеда та у лікаря - ендокринолога. Стан здоров'я дитини потребує раціонального харчування, носіння ортопедичного взуття, оздоровлення в умовах санаторію, занять плаванням. Однак, відповідач відсторонився від виконання своїх батьківських обов'язків, від участі у витратах на лікування, оздоровлення, навчання, проживання, харчування їх дитини. Позивач просить суд визначити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісяця, до його повноліття, починаючи з моменту звернення до суду з даною позовної заявою та стягнути з відповідача затрати на юридичні послуги в сумі 500 гривень. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Також позивач додала, що відповідач працює водієм на таксі як приватний підприємець, тому він має можливість виплачувати аліменти саме в розмірі 1000 грн.. Відповідач в судовому засіданні заперечував відносно позовних вимог, вважає, що у позивача відсутні підстави для зміни розміру аліментів, оскільки він немає постійної роботи, перебивається випадковими заробітками, не має можливості виплатити існуючу заборгованість по аліментам та зазначив, що він намагається зменшити заборгованість по аліментам та при можливості він періодично сплачує кошти на утримання дитини, які перераховує через пошту на адресу позивача і надав суду квитанції. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом з матеріалів справи встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2007 р., яке набрало законної сили 27.08.2007 року, з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 19.07.2007 року (а.с.8). Згідно довідки-рахунку заборгованості по аліментам [PERSON], виданої 20.09.2013 року Комунарським ВДВС, загальна сума боргу на 31.08.2013 року складає 8638, 56 грн. (а.с.10). Згідно довідки ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя від 12.02.2014 року, сума загального оподатковуваного доходу [PERSON] за 2011-2013 р.р. становить 0,00 грн. (а.с.43). Згідно наданих відповідачем квитанцій, останнім на адресу позивача за період 2013 року перераховувались кошти на утримання дитини від 200 грн. до 700 грн. щомісяця (а.с.44-47). Дана обставина не заперечувалась позивачем в суді. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як роз'яснено, у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів на підтвердження того, що матеріальний стан відповідача змінився. Обґрунтування позовних вимог потребою у додаткових витратах на дитину, зумовлених відвідуванням сином спортивної секції та зайняття плаванням, які підтверджуються квитанціями про оплату вказаних витрат, необхідність додаткових витратах на лікування сина не може бути підставою для збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, а може свідчити лише про наявність додаткових витрат на дитину, відповідно до положень ст.185 СК України, проте, з цих підстав позивач не зверталась до суду. Позивач не представив доказів, а судом при розгляді справи не встановлено, що після ухвалення рішення виникли обставини, передбачені статтею 192 Сімейного кодексу України для зміни розміру аліментів. Згідно з ч.1ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на правову допомогу. За вимогами статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Outcome: dismissed