Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

24 червня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з позовом до [PERSON] , в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 158 040, 65 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 27.06.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000, 00 грн. вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 01.06.2020 року становить 341 621, 27 грн., яка складається з наступного: -4 935, 86 грн. - заборгованість за кредитом; -330 555, 11 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; -6 130, 30 грн. - заборгованість за пенею. Разом з цим, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.04.2016 року з відповідача стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за зазначеним кредитним договором у розмірі 19 846, 88 грн., з яких: -4 935, 86 грн. - заборгованість за кредитом; -12 980, 72 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; -1 930, 30 грн. - заборгованість за пенею. Різниця заборгованості, яка залишилася за відповідачем становить - 321 774, 39 грн. При цьому представник позивача просить суд стягнути лише частину зазначеної заборгованості у розмірі 158 040, 65 грн., яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.08.2018 року по 01.06.2020 року. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Представник позивача,Міроєвський Є.Є., який діє на підставі довіреності від 14.01.2019 року, в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до на підставі Анкети-заяви [PERSON] від 27.06.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідачу було відкрито рахунок, та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с. 26-27) У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 01.06.2020 року становить 341 621, 27 грн., яка складається з наступного: - 4 935, 86 грн. - заборгованість за кредитом; - 330 555, 11 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 6 130, 30 грн. - заборгованість за пенею. (а.с. 15-16) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та надав Позичальнику кредитні кошти, позичальник, в свою чергу належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником свого зобов`язання банк був вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 квітня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.06.2012 року у розмірі 19846 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 88 коп., яка складається з: 4935,86грн. - заборгованість за кредитом; 12980,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1930,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № [NUMBER] , МФО № 305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1281 (одна тисяча двісті вісімдесят одна) грн. 63 коп. (а.с. 10-13) Вказаним рішенням зокрема встановлено, що станом на 30.12.2015 року відповідач має заборгованість у розмірі 21339,22 грн., яка складається з: 4935,86 грн. - заборгованість за кредитом; 12980,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1930,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1492,34 грн. - заборгованість по судовим штрафам, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 10-13) Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Представник позивача зазначає, що станом на 01.06.2020 року сума боргу відповідача перед банком становить 341 621, 27 грн., яка складається з наступного: - 4 935, 86 грн. - заборгованість за кредитом; - 330 555, 11 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; - 6 130, 30 грн. - заборгованість за пенею. При цьому представник позивача просить суд стягнути лише частину зазначеної заборгованості у розмірі 158 040, 65 грн., яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом за період з 01.08.2018 року по 01.06.2020 року. Частиноюпершою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється часткового або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Відсутність реального і своєчасного виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Судом установлено, що банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Так, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором від № б/н від 27.06.2012 року у розмірі 19846 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 88 коп., яка складається з: 4935,86грн. - заборгованість за кредитом; 12980,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1930,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У справі, яка є предметом розгляду, встановлено, що банк скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, а також отримав судовий захист своїх прав. Таким чином, положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики та нарахування процентів поза межами строку дії договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У відповідності до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження 14-154цс18), наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, у січні 2016 року, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» використав право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 05 квітня 2016 року у справі 639/305/16-ц рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на вказане, необґрунтованими є посилання Банку на те, що на підставі статті 1048 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти та пеню до 01.06.2020 року, так як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимоги та ухвалення Жовтневим районним судом м. Харкова рішення від 05 квітня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від № б/н від 27.06.2012 року у розмірі 19846 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 88 коп., яка складається з: 4935,86грн. - заборгованість за кредитом; 12980,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1930,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed