Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

1 грудня 2015 року позивач звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним вище позовом. Оґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що 28 липня 2015 року [PERSON] набув право власності на будинок, розташований за адресою: Київська область, м. Ржищів, провулок Гагаріна, 11, на підставі договору іпотеки від 18 березня 2014 року, укладеного між ним і відповідачем [PERSON] Вказаний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 2043. Право власності позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на даний час у будинку проживає [PERSON], там знаходяться її особисті речі. В добровільному порядку відповідач звільнити помешкання відмовляється. 15 серпня 2015 року [PERSON] особисто під розписку було вручено письмову вимогу [PERSON] про виселення протягом 30-ти днів, однак, вона вимогу проігнорувала. Такі дії відповідача порушують право власності позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним йому майном, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 391 ЦК України, ЖК Української РСР позивач просив усунути перешкоди [PERSON] в користуванні власністю шляхом виселення [PERSON] з будинку № 11 по провулку Гагаріна в м. Ржищів Київської області без надання іншого жилого приміщення. У судове засідання позивач не з'явився, в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання. Представники позивача у судове засідання не з'явились, 14 січня 2016 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON], в якій остання позовні вимоги підтримувала, просила розглядати справу без участі представника та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 32). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомляла, заяви про розгляд справи без її участі не надіслала. Представник відповідача [PERSON] не може вважатися належним чином уповноваженим представником, оскільки подана довіреність оформлена на представлення нею інтересів [PERSON] у відповідних установах та організаціях лише з питань, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на належну їй земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область, м. Ржищів, провулок Гагаріна, 11. Враховуючи викладене, суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував.\~ Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з договором іпотеки від 18 березня 2014 року встановлено, що між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язання, що виникло у [PERSON] на підставі договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] на суму 266 560 грн, що на день підписання договору за комерційним курсом еквівалентно 27 200 доларів США до 18 березня 2015 року. Предмет іпотеки: житловий будинок № 11 по провулку Гагаріна в м. Ржищів Київської області. 1/2 частина житлового будинку належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1999 року; 1/2 частина житлового будинку належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 лютого 2003 року (а.с.5-8). З витягу з Державного реєстру речових право на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 липня 2015 року встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, в м. Ржищів, провулок Гагаріна, 11 (а.с. 9). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Однак, як встановлено з доданих документів, а саме: договору іпотеки, майно, яке є предметом іпотеки, не придбане відповідачем за кредитні кошти, а отримано у спадщину за законом 7 лютого 2003 року (а.с. 5). А тому, в силу вимоги ч. 2 ст. 109 ЖК України відповідачка не може бути виселена з жилого приміщення, в якому має постійне місце реєстрації (а.с. 38), без надання іншого постійного житлового приміщення. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Суд не може визнати належним та допустимим доказом на підтвердження письмової вимоги відповідачу про виселення вимогу про виселення з будинку від 15 серпня 2015 року (а.с. 10), оскільки згідно з копії даної вимоги, судом встановлено, що вона адресована [PERSON], [PERSON], [PERSON] та підписана 15 серпня 2015 року [PERSON] (повноваження якої як представника не підтверджуються в належний та допустимий спосіб), а підпис особи, якій вручено вимогу - [PERSON] датований 5 серпня 2015 року, підпис [PERSON] на вказаній вимозі відсутній. Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також, дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що позивачем не доведено факту та не надано відпровідні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] на даний час проживає у будинку за адресою: Київська область, м. Ржищів, провулок Гагаріна, 11, та перешкоджає позивачу у користуванні власністю. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення слід відмовити. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: dismissed