Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] сільської ради Виноградівського району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] та [PERSON] про визнання заповіту нікчемним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому, як стороні по цивільній справі №299/1570/16-ц, було вручено копію позовної заяви [PERSON] про визнання права власності на 5/6 частин земельної ділянки, з додатками. Ознайомившись з документами позову, йому стало відомо, що підставою визнання права власності [PERSON] вважає спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка є рідною матірю позивача. Так, згідно змісту заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 03.12.2009 року, заповідач [PERSON] заповіла все майно [PERSON]. Вказує, що ще раніше спірну земельну ділянку заповів батько йому, позивачу [PERSON], сестрі [PERSON] та брату [PERSON] Позивач більше 15-ти років користується спірною ділянкою, а вирішення даного спору може вплинути на його права. Позивач вважає заповіт від 03.12.2009 року нікчемним, оскільки заповіт складений і посвідчений особою, яка не мала права (повноважень) на складання і посвідчення такого заповіту, оскільки секретар Палінчак Н.І. не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій у відповідності до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради, оскільки жодного рішення цим виконавчим комітетом в період з 2006 по 2009 роки щодо покладення обовязків вчинення нотаріальних дій на секретаря виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] не було. Крім того, позивач вказує на текст і форму заповіту, а саме, що текст заповіту і посвідчувальний напис складають одне ціле, надруковані єдиним текстом із зробленими місцями для прописів. У заповіті не вказано місце, дату і час його складання, а тільки місце, дату і час вчинення посвідчувального напису. Позивач також має сумнів в тому, що [PERSON] прочитувала вголос зміст спірного заповіту і в тому, що викладені в заповіті дані відповідали її волі. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд визнати нікчемним заповіт [PERSON], складений на користь [PERSON] і посвідчений 03.12.2009 року секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його особистої участі на підставі поданих сторонами доказів, просить винести судове рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Заяв та клопотань не надходило. Оголошення про виклик представника сільської ради в судове засідання розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.280, 281, 283 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить відмовити в його позові по суті позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.08.2010 року в с.Підвиноградів Виноградівського району Закарпатської області померла [PERSON] (мати позивача), котра при житті вчинила заповіт від 03.12.2009 року, зареєстрований у реєстрі за №124, яким усе своє майно вона заповіла [PERSON], [INFO] Такий заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Виноградівського району [PERSON] Відповідно до ст.\~1233\~та ч.1 ст.\~1234 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядженням фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до\~ст. 1247 ЦК України\~заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у\~статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з\~ст. 1257 ЦК України\~заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини. Статтею 1251 ЦК України\~(у редакції, що діяла на час складення заповіту) встановлено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5 (чинної на час посвідчення заповіту), у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських народних депутатів у відповідності зі ст.37 Закону України Про нотаріат мають право посвідчувати заповіти. Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування затверджено\~наказом Мінюсту від 11.11.2011 № 3306/5, згідно п.п.1, 2 якого передбачено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Вищевказані порядки були чинними на момент посвідчення оспорюваного заповіту від 03.12.2009 р. Встановлено, що рішенням 1-ї сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 25.04.2006 р. Про обрання секретаря сільської ради секретарем цієї сільської ради обрано депутата [PERSON] та доручено секретарю сільської ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету. Пунктом третім цього рішення покладено обов'язки по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради. У відповідності до\~Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~ради - це представницькі органи місцевого самоврядування (ст. 10), виконавчий комітет є виконавчим органом сільської ради, який є підконтрольним і підзвітним відповідній раді (ч.ч. 1, 2 ст. 11). До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради. У виконавчому комітеті сільської ради функції секретаря виконавчого комітету за рішенням ради може здійснювати секретар відповідної ради (ч.ч. 4, 5\~ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до\~ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території (ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Позивач в своїй заяві беззастережно стверджує, що секретар виконавчого комітету [PERSON] сільської ради [PERSON] на момент складання і посвідчення заповіту від 03.12.2009 року не була уповноважена рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради посвідчувати оспорюваний заповіт, так як не було відповідного рішення виконавчого комітету про делегування повноважень на вчинення нотаріальних дій, зокрема посвідчення заповітів. Рішення 1-ї сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 25.04.2006 р. про доручення секретарю сільської ради одночасно здійснювати повноваження секретаря виконавчого комітету та про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря сільської ради [PERSON] є чинними, незаконними в судовому порядку не визнані. Невідповідність формулювання тексту рішення ради не свідчить про те, що такого рішення не приймалось та не свідчить про незаконність цього рішення. Вищевказаний заповіт відповідає вимогам закону, підписаний особисто спадкодавцем [PERSON], дієздатність якої перевірено, вчинений у письмовій формі, зареєстрований в реєстрі за №124, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON], яка відповідно до закону та рішення № 2 від 25.04.2006 року наділена відповідними повноваженнями. На момент прийняття рішення 1-ї сесії 5-го скликання [PERSON] сільської ради від 25.04.2006 про покладення обов'язків по вчиненню нотаріальних дій, була чинною «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затверджена\~наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 № 22/5, у відповідності до п.2 якої, нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій. Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 N 3306/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування»\~було визнано таким, що втратив чинність,\~наказ Міністерства юстиції України від 25.08.94 N 22/5 "Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України"\~та передбачено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій (п.1.2). [PERSON] - секретар Підвиноградівської сільської ради - за рішенням цієї сільської ради здійснювала повноваження секретаря виконавчого комітету, і на неї як на секретаря сільської ради, яка одночасно здійснює повноваження секретаря виконавчого комітету, рішенням ради було покладено обов'язки по вчиненню нотаріальних дій. Покладення на [PERSON] обов'язків по вчиненню нотаріальних дій за рішенням ради не суперечило «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» чинному на час посвідчення оспорюваного заповіту, а отже [PERSON] на момент посвідчення заповіту від 03.12.2009 р., зареєстрованого у реєстрі за №124, мала повноваження щодо вчинення такої нотаріальної дії. Крім цього, позивач в своїй заяві посилається на текст і форму заповіту, а саме, що текст заповіту і посвідчувальний напис складають одне ціле, надруковані єдиним текстом із зробленими місцями для прописів. У заповіті не вказано місце, дату і час його складання, а тільки місце, дату і час вчинення посвідчувального напису. Позивач також має сумнів в тому, що [PERSON] прочитувала вголос зміст спірного заповіту і в тому, що викладені в заповіті дані відповідали її волі. Однак, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що заповіт, вчинений спадкодавцем на користь [PERSON], суперечить\~ЦК України\~чи іншим актам цивільного законодавства, та не довів тієї обставини, що заповіт складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тобто обставин, з якими закон пов'язує визнання заповіту недійсними. Порушення загальних вимог щодо форми заповіту є безпідставними, оскільки\~відсутність у заповіті певних реквізитів, передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, може розцінюватися як порушення форми заповіту у тому разі, коли відсутність таких реквізитів позбавляє можливості встановити особу спадкодавця, свободу його волевиявлення, час, місце вчинення заповіту, особу, яка його нотаріально посвідчила, тощо. Проте ці обставини, у тому числі волю спадкодавця, безспірно встановлено. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи досліджені докази по справі в сукупності з висновками, до яких дійшов суд при системному і детальному аналізі матеріалів справи, в сукупності також і з проаналізованими положеннями законодавчих актів, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено тих обставин нікчемності заповіту [PERSON], на які позивач посилався у обґрунтуванні пред'явленого цивільного позову (у позовній заяві) про визнання заповіту [PERSON] від 03.12.2009 року, реєстровий №124, нікчемним. Отже, з цих підстав в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання нікчемним заповіту [PERSON] від 03.12.2009 року, реєстровий №124, який посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Виноградівського району Закарпатської області [PERSON] належить відмовити.

Outcome: dismissed