Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

У червні 2021 року представник позивача КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача 22 020,11 грн. боргу за послуги постачання теплової енергії, 3 222,14 грн. заборгованість внаслідок інфляційних процесів, три відсотки річних в розмірі 1 287,24 грн., а також стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 270 грн. В обґрунтування позову вказував, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в період з 01.08.2017 року по 01.05.2021 року рахується заборгованість за надані послуги в розмірі 22 020,11 грн. Боржнику було надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити борг протягом місяця. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються. 07.06.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 09.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 20.09.2021 року від представника позивача Мартиненко Т.М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач 23.11.2021 року звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2021 року № 258130535. Згідно з розрахунковим листом абонента [PERSON] , за особовим рахунком № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 22 020,11 грн., що утворилась за період з 01.08.2017 року по 01.05.2021 року. Відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою з 01.06.2017 року. З метою досудового врегулювання спору, КП БМР «БЦТМ» на адресу [PERSON] надсилалась претензія з вимогою в добровільному порядку провести оплату заборгованості протягом місяця з дати одержання претензії. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року (далі - Закон № 2189-VIII) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлене договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що за вказаною вище адресою рахується заборгованість за спожиті послуги теплопостачання в сумі 22 020,11 грн., що утворилась за період з 01.08.2017 року по 01.05.2021 року. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 3 222,14 грн та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 287,24 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON] не виконувала обов`язків щодо оплати житлово-комунальних послуг, має заборгованість перед позивачем, а отже позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, статті 4 Закону України "Про судовий збір", суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 1 135 грн., іншу частину сплаченого судового збору повернути позивачу.

Outcome: approved