Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №CSHGGA00000039 від 21 грудня 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 155270 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21 грудня 2010 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 23 вересня 2016 року має заборгованість - 127131,77 доларів США, яка складається з наступного: 111002,82 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 10618,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2675,05 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 2835,83 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 16 листопада 2015 року уклали договір іпотеки №CSHGGA00000039/1. Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, житловою площею 159,60 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, загальною площею 0,0436 га., кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, загальною площею 0,0277 га., кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу. Відповідно до п.35.4 договору іпотеки сторони визначили, що вартість Предмета іпотеки складає 2722969 грн. 15 коп. Враховуючи вищевикладене позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSHGGA00000039 від 21 грудня 2006 року. Просив суд звернути стягнення на житловий будинок, житловою площею 159,60 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, загальною площею 0,0436 га., кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, загальною площею 0,0277 та кадастровий номер: [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки, а саме - 2722969 грн. 15 коп., договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: [ADDRESS] , стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 4 січня 2017 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача неодноразово уточнював позовні вимоги, останній раз, 15 грудня 2017 року подав до суду заяву про зміну (зменшення позовних вимог), в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 105052,82 доларів США, що за курсом 25,92 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23 вересня 2016 року складає 2 722 969 грн. 09 коп. за кредитним договором №CSHGGA00000039 від 21 грудня 2016 року. Заяву обгрунтував тим, що під час розгляду справи банком було прийняте рішення про зміну (зменшення) позовних вимог. В результаті чого просив залишити без розгляду вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольнити вимоги щодо стягнення суми боргу. Представник відповідача в судовому засіданні уточнену позовну заяву від 15 грудня 2017 року підтримав, просив задовольнити її повністю. Позовну вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки не підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 1 листопада 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором CSHGGA00000039 від 21 грудня 2016 року в сумі 117542,74 долари США, яка виникла станом на 29 серпня 2017 року. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А тому суд розглядає справу у частині вимог позивач щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 105052,82 доларів США, що за курсом 25,92 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23 вересня 2016 року складає 2 722 969 грн. 09 коп. за кредитним договором №CSHGGA00000039 від 21 грудня 2016 року Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36). Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 3 ЦПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №CSHGGA00000039. Згідно умов вказаного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 21 грудня 2006 року по 21 грудня 2010 року включно, у вигляді поновлювальної кредитної лінії у розмірі 55000 доларів США на наступні цілі: реконструкцію, ремонт та благоустрій житлового будинку, а також у розмірі 3300 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбаченому п.п.2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з «25» по «31» число кожного місяця. 16 листопада 2015 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено додатковий договір №6 до кредитного договору №CSHGGA00000039, про наступне. Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 21 грудня 2006 року по 21 грудня 2026 року включно, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 163139,49 доларів США на наступні цілі: 132284,49 доларів США - споживчі потреби, а також у розмірі 30855 доларів США зі сплатою майбутніх страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбаченому п.п.2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з «25» по «31» число кожного місяця. 16 листопада 2015 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір іпотеки №CSHGGA00000039/1. Предметом цього договору є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 35.3 цього договору, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед іпотеко держателем, в силу чого іпотеко держатель має право в разі невиконання позичальником зобов`язань забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №CSHGGA00000039 від 21 грудня 2006 року. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та цим договором іпотекодавець надає в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок з прибудовами та мансардами, розташований за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, загальною площею 0,0277 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 1 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , котрий народився [INFO] в місті Нова Одеса Миколаївської області, місце проживання: [ADDRESS] , місце роботи - невідоме, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», шо є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок №1Д, ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570, к/р [NUMBER] у УНБУ в Дніпропетровській області, МФО 305299, невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №CSHGGA00000039 гід 21 грудня 2006 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 29 серпня 2017 року, грошових коштів у сумі 117542,74 доларів США (сто сімнадцять тисяч п`ятсот сорок два долари США 74 центи), що за курсом 25.51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2017 складає 2 998 515 гри. 30 коп. (два мільйони дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч п`ятсот п`ятнадцять грн. 30 коп.), з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 111 042,74 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 6 500,00 доларів США, стягнення здійснюється за період з 21 грудня 2006 року по 29 серпня 2017 року Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800 грн. 00 коп. Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. 8 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису №10842 від 1 листопада 2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 3000315 грн. 30 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У зв`язку з порушенням [PERSON] умов договору у 25 жовтня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. Справа перебувала в провадженні суду. Проте, 1 листопада 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №CSHGGA00000039 від 21 грудня 2006 року, яка станом на 29 серпня 2017 року становить 117542,74 доларів США. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд вважає, що з урахуванням виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. від 1 листопада 2017 року , яке на даний час є чинним, стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Привтабанк» заборгованості в судовому порядку, запровадить подвійне стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором №CSHGGA00000039 від 21 грудня 2006 року за той же період, який був охоплений виконавчим написом, а тому стягнення боргу за кредитним договором, як за рішенням суду так і за виконавчим написом нотаріуса свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки в задоволенні плавних вимог відмовлено, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. На підставі наведеного, ст. 61 Конституції України, ст. 1054 ЦК України, ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: dismissed