Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач - Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Мотивує позовні вимоги тим, що 16.12.2015 року відповідач [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Чернівці ради, після реорганізації (Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради) із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї та зобов'язувалась повідомляти Управління праці про факти, які впливають на виплату допомоги. Вказують, що у декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги, зазначено [PERSON], було що у власності чоловіка перебуває один автомобіль ЗАЗ 1103, державний номер [NUMBER], 2006 р.в. Зазначає, що згідно з рішеннями Департаменту відповідачам було призначено допомогу у розмірі 69018,33 грн. Під час вибіркової перевірки інформації зазначеної заявником, згідно даних регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області встановлено, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано два транспортних засоби, зокрема, з 11.08.2006 р. - транспортний засіб марки ЗАЗ 110121, державний номер [NUMBER], 1998 р.в., та з 14.08.2008 р. - транспортний засіб марки ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER], 2006 р.в. Розпорядженням від 23.12.2016 р. № о/с 668783 виявлено переплату державної соціальної допомоги у зв'язку з тим, що сім'єю не задекларовано два транспортні засоби у власності чоловіка, та виведено розрахунок переплати призначеної допомоги відповідачам за період з 01.12.2015 р. по 31.05.2016 р. та з 01.08.2016 р. по 31.01.2017 р., яка становить 69018,33 грн. Посилаються на те, що для врегулювання в досудовому порядку спору Департаментом направлялися відповідачам письмові повідомлення про повернення надміру виплачених бюджетних кошів, проте відповідачами жодних дій по їх поверненню в добровільному порядку не вчинялося та на підставі п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р № 1751 з допомоги при народженні дитини, яка призначена відповідачу пі 31.10.2019 р., утримується щомісячно переплата в розмірі 20% від сумі вищезазначеної допомоги і станом на 20.06.2018 року, відповідачі зобов'язані повернути надміру отримані кошти у розмірі 59514,33 грн. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги задовольнити в повному обсязі. Позивач, представники Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради, Заяць В.В., Лукін М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилалися відповідно на обставини зазначені в позовній заяві та просили позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та в їх інтересах представник, адвокат Кутровська Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та відповідно позивачі пояснили що відповідачі діяли в межах чинного законодавства, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач [PERSON] знала що автомобіль вибув з їх власності, а залишився тільки автомобіль ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску, який вона і зазначила в декларації. Заявник не приховувала та навмисно не подавала недостовірних даних про її доходи та майновий стан. Просили відмовити в задоволені позову. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно з вимогами ч.2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є малозабезпеченою сім'єю, згідно довідки про склад сім'ї від 20.08.2016 року, зареєстровано та проживають 11 осіб (а.с.18-19). Відповідач [PERSON] 16.12.2015 року звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Чернівці ради (після реорганізації Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради) із заявою про призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та зобов'язувалась повідомляти Управління праці про факти, які впливають на виплату допомоги (а.с.6-7). В декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги, зазначено у власності чоловіка відповідача [PERSON] - [PERSON] один автомобіль ЗАЗ 1103, державний номер [NUMBER], 2006 р.в. (а.с.8-9, 12-13). Відповідачам [PERSON], [PERSON], згідно з рішеннями Департаменту було призначено допомогу у розмірі 69018,33 грн. (а.с.14, 16), що також підтверджується розрахунками середньомісячного сукупного доходу сім'ї (а.с.15, 17). Під час вибіркової перевірки інформації зазначеної заявником, згідно даних регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області встановлено, що за відповідачем [PERSON] зареєстровані два транспортні засоби: з 11.08.2006 р. транспортний засіб марки ЗАЗ 110121, державний номер [NUMBER], 1998 р.в., та з 14.08.2008 р. транспортний засіб марки ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER], 2006 р.в. (а.с.20). Розпорядженням від 23.12.2016 р. № о/с 668783 виявлено переплату державної соціальної допомоги у зв'язку з тим, що сім'єю не задекларовано два транспортні засоби у власності чоловіка, та виведено розрахунок переплати призначеної допомоги відповідачам за період з 01.12.2015 р. по 31.05.2016 р. та з 01.08.2016 р. по 31.01.2017 р., яка становить 69018,33 грн. (а.с.23). На підставі п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р № 1751 з допомоги при народженні дитини, яка призначена відповідачу пі 31.10.2019 р., утримується щомісячно переплата в розмірі 20% від сумі вищезазначеної допомоги (а.с.24). Станом на 20.06.2018 року відповідачі зобов'язані повернути надміру отримані кошти в розмірі 59514,33 грн. (а.с.21-22). Для врегулювання в досудовому порядку спору позивачем направлялися відповідачам письмові повідомлення про повернення надміру виплачених бюджетних кошів, проте відповідачами жодних дій по їх поверненню в добровільному порядку не вчинялося (а.с.25-28). Допитаний в судовому засідання свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не знайомий з відповідачами [PERSON], [PERSON], він купив транспортний засіб марки ЗАЗ 110121, державний номер [NUMBER], 1998 р.в. у чоловіка, який можливо придбав його у відповідачів автомобіль приблизно 10 років тому, однак чітко пояснити цього не міг в засіданні. Коли йому потрібно було зареєструвати автомобіль на своє прізвище, він розшукував відповідачів, оскільки, відповідачами не було знято з реєстрації транспортний засіб. Згідно статті 1 Закону № 1768-II державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250 встановлено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї. В силу статті 7 Закону № 1768-III державна соціальна допомога не призначається у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). Якщо сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Пункт 10 Постанови № 250 також визначає, що соціальна допомога не призначається у разі, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму). При цьому не враховуються транспортні засоби, які згідно із законодавством не є об'єктами оподаткування (крім тракторів на гусеничному ходу). Пунктом 28 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям» передбачено, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Згідно п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р № 1751 з допомоги при народженні дитини, яка призначена відповідачу по 31.10.2019 р., утримується щомісячно переплата в розмірі 20% від суми вищезазначеної допомоги. Проте, судом встановлено, що при заповненні та поданні декларації заявником [PERSON] не було вказано неправдивих відомостей, оскільки ще 14.08.2011 року транспортний засіб марки ЗАЗ 110121, державний номер [NUMBER], 1998 року випуску було передано у повне володіння, розпорядження та користування [PERSON], у відповідності до довіреності від 14.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Троянською М.М. (а.с.101), тобто автомобіль фактично перебував у власності [PERSON], але у зв'язку з нехваткою часу відповідачем була надана зазначеній особі довіреність, а не укладено договір купівлі-продажу, у зв'язку з чим [PERSON] автомобіль не переоформив на своє ім'я до цього часу. Відповідачі [PERSON], [PERSON] з серпня 2011 року, були впевнені, що транспортний засіб марки ЗАЗ 110121, державний номер [NUMBER], 1998 року випуску вибув із їх приватної власності, як фактично так і юридично, оскільки довіреність надавалася відповідачем [PERSON] - громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] (кожен діє самостійно), саме на продаж за ціну та на умовах за їх розсудом, обмін, здачу в оренду, передачу в позичку (безкоштовне користування), зняти з обліку та поставити на облік в органах ДАІ та водити транспортний засіб марки ЗАЗ 110121, державний номер [NUMBER], 1998 року випуску, проте громадянин [PERSON] в 2011 році не скористався правами наданими довіреністю та не оформив належним чином реєстрацію транспортного засобу. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що у власності сім'ї відповідачів постійно, у тому числі на момент звернення до позивача про призначення матеріальної допомоги, перебував лише один автомобіль. Відповідно до п. 28 Постанови № 250 якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення, серед іншого, визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї. Суд вважає, що обов'язковою умовою для повернення чи примусового стягнення отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям є наявність встановленого факту умисних дій особи (сім'ї) щодо подання недостовірних даних, в тому числі про доходи і майновий стан, які вплинули або могли вплинути на встановлення права на таку допомогу і на визначення її розміру. Жодних фактів умисних дій відповідача щодо подання недостовірних відомостей з метою незаконного отримання соціальної допомоги немає. Крім того встановлено, що документи на оформлення допомоги подавала відповідач [PERSON], його дружина, якій не були достеменно відомі деталі оформлення відчуження автомобілів, що раніше належали їх родині, а тому умисно ввести в оману позивача вона не могла. Суд приходить до висновку, що відсутні жодні підстави для скасування виплати матеріальної допомоги [PERSON], а також висновку про те, що виплачені раніше кошти були виплачені надмірно. Тому відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача і задоволення позовних вимог. Позивачем не наведено, які саме зловживання допущені відповідачкою при наданні документів для призначення допомоги, та які відомості в наданих документах є свідомо неправдивими або із приховуванням відомостей щодо її майнового стану та доходів, при наявності яких позивачці не могли бути призначені соціальні допомоги. Відтак, при поданні декларацій про доходи та майновий стан відповідачкою не вчинено навмисних дій по приховуванню суми доходу, отриманого нею, а також по навмисному поданню позивачу з цього приводу недостовірних відомостей, а тому, передбачених п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та ст. 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" підстав для припинення відповідачці виплати вказаного виду допомоги у позивача не було, внаслідок чого вимога про повернення таких коштів є необґрунтованою. Крім того, відповідно до Порядку, контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів, проте перевірок з приводу надання сім'ї [PERSON], [PERSON] державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям управління не проводило, тобто майновий стан сім'ї, який міг вплинути на отримання даного виду допомоги не перевірявся. Таким чином, оскільки з серпня 2011 року транспортний засіб марки ЗАЗ 110121, державний номер [NUMBER], 1998 року випуску повністю вибув із володіння, розпорядження та користування відповідача [PERSON], то при заповненні декларації, [PERSON] були вказані абсолютно достовірні відомості, а оскільки заявник не приховувала та навмисно не подавала недостовірних даних про її доходи та майновий стан, відсутні правові підстави для застосування положень п.28 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям» яким передбачено, що якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Суд вважає, що в розумінні абз. 5 ч. 1 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», припинення виплати соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та/або повернення (стягнення) її, у випадку, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є транспортні засоби, крім випадків, коли з незалежних від сім'ї причин вони не приносять дохід, можливі тоді, коли відсутні обставини, передбачені частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті, в тому числі - відомості про неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї, або обставини навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу. Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли органом праці та соціального захисту населення (місцева державна адміністрація), на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад, за результатами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та зібраної інформації про сім'ю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги. Дана позиція узгоджується і з висновком викладеним в постанові Верховного Суду України від 09 червня 2015 року в справі № 2-а/683/105/2014. Як вбачається з матеріалів справи, місцева державна адміністрація не приймала рішення про відмову в наданні соціальної допомоги сім'ї [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобовязання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття таких грошових коштів без достатньої правової підстави, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13. Докази про те, що [PERSON] навмисно було подано недостовірні відомості при призначенні зазначеної допомоги, тобто діяла недобросовісно, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Передбачено п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимоги слід відмовити. Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, то у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed