Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У червні 2020 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 20.03.2013 року на підставі кредитного договору [NUMBER] видано кредитну картку з кредитним лімітом 8000 грн., який згодом було збільшено до 15600 грн. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом. На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач, не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.05.2020 р. складає 43002,74 грн., з яких: 13779,96 грн. заборгованість за кредитом; 21422,75 грн. заборгованість процентами; 0, грн.- заборгованість за комісією; 7800,03 грн. - штрафні санкції. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 43002,74 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. 26.01.2021 року представником позивача адвокатом Пипа А.О. було надано відзив на позовну заяву згідно змісту якого, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та незаконним. Зазначає, що 20.03.20.13 року, [PERSON] звернувся до АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» з Пропозицією отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та Договір страхування, згідно якої отримав банківську карту з кредитним лімітом у розмірі 8000,00 гри, (вісім тисяч) гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування Овердрафтом % річних у розмірі: 0,0001 при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів Овердрафту в межах ліміту та 24 при здійсненні дебетових операцій по Картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах ліміту). Під час оформлення карти працівник банку надав йому на підпис тільки вказану Пропозицію, Розписку про отримання платіжної карти та Заяву на відкриття рахунку, на які посилається Позивач як на доказ укладення кредитного договору. В Пропозиції зазначено, що [PERSON] в день подання до Банку цієї Пропозиції ознайомлений з останньою чинною редакцією Умов з усіма змінами, які розміщуються Банком на інформаційних стендах у відділеннях Банку його та на офіційному сайті. Позивач в позові також зазначає, що відповідно до п. 6.2. Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які йдеться посилання у Пропозиції укласти договори (Оферт), за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку (без зазначення розміру та порядку нарахування штрафних санкцій). Проте, позивач взагалі не надає до позову ніяких Умов кредитування, фактично з зазначеними документами відповідача не було ознайомлено, оскільки в письмовому вигляді вони не надавались, не підписувалися, а той факт, що вони розміщені на інформаційних стендах будь-яких відділень банку, додатково свідчить про те, що під час підписання Пропозиції позичальника, він не мав можливості з ними ознайомитися та підписати їх. Надані Банком Основні умови договору датовані від 05.03.2008 року, як в них зазначено є невід`ємною частиною Пропозиції (Оферти) № 83018397711 від 05.03.2008р. Однак, Пропозиція від 20.03.2013 р. мають різні печатки Банку (на Основних умовах для Договорів № 8, а на Пропозиції для Договорів № 3) не можуть бути складовою частиною спірного договору. Згідно до п.п. 2.2.1. наданих Основних умов договору від 2008 року «Кредит надається шляхом перерахування Банком Суми Кредиту на рахунок Підприємства торгівлі, зазначений у п. 3.4. ч.3 пропозиції». Будь-які інші документи, Загальні умови кредитування, відкриття та ведення рахунків, які були типовими умовами для всіх клієнтів та які були невід`ємною частиною Пропозиції саме під час її укладення та підписання сторонами, не надані Позивачем. У Пропозиції укласти Договір карткового рахунку та Договір страхування підписаний сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить суд у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, штрафні санкції та суми плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір, крім Виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням загальної суми заборгованості в цілому без детального розрахунку, посилався на Загальні умови правил кредитування, які відсутні в матеріалах справи та умови їх невідомі. Наголошує, шо у Пропозиції від 20 березня 2013 року взагалі не зазначені умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Детального розрахунку Банком не надано. Вимоги щодо стягнення витрат сплачених Позивачем за вчинення виконавчого напису нотаріуса, до складу кредитної заборгованості є незрозумілими. Також, у Пропозиції Овердрафт був встановлений у розмірі 8000,00 грн., а не 15 600,00 грн. Позивач зазначив, що ліміт був згодом збільшений, але не зазначає коли саме та на підставі чого. Жодних документів, заяв, пропозицій відповідач не підписував та повідомлень про збільшення Овердрафту не отримував. Щодо відсотків позивачем не надано обґрунтованого розрахунку, з якої суми вони розраховувались, в якому розмірі. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у Пропозиції домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення Овердрафту, відсутності обґрунтованого розрахунку сум, що просить стягнути позивач, що містить обчислення, порядок нарахування сум [множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені умовами кредитного договору, вважаю що відсутні підстави для стягнення заборгованості. Також, вважає, що є всі підстави для застосування строків позовної давності, так, 20.03.2013 року, шляхом підписання Пропозиції укласти Договір карткового j рахунку та Договір страхування(оферта), [PERSON] отримав від Банку карту з лімітом у розмірі 8000,00 грн., на лицьовій стороні картки було встановлено строк її дії до 15/01, шо підтверджується і Розпискою від 20.03.2013 року про отримання платіжної карти [PERSON] . Після закінчення строку дії виданої банківської картки нову він не отримував та не користувався нею. Як вбачається з підписаної Пропозиції, п.п. 2.4. «Строк користування Овердрафтом та Договору страхування 36 міс., тобто до 20.03.2016 року. Строк позовної давності у підписаній [PERSON] . Пропозиції не встановлений, а тому слід виходити з положень ст. 257 ЦК України. Банк звернувся з позовом про стягнення неправомірно нарахованої заборгованості лише у травні 2020 року, у зв`язку з чим слід дійти обґрунтованого висновку про сплив встановленого законом строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у повному обсязі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.09.2021 року постановлено визнати явку представника позивача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» обов`язковою. Витребувано від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» належним чином засвідчені: копію кредитного договору № 26258018397711 від 20.03.2013 року належної якості (читаєму), додатки до кредитного договору, які містять інформацію щодо суми отриманого кредиту, розміру процентної ставки, умови настання відповідальності за невиконання пунктів кредитного договору (нарахування штрафу, пені), обґрунтований розрахунок сум, що просить стягнути позивач, тобто такий, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені умовами кредитного договору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.10.2021 року, витребувано повторно від Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» належним чином засвідчені: копію кредитного договору № 26258018397711 від 20.03.2013 року належної якості (читаєму), додатки до кредитного договору, які містять інформацію щодо суми отриманого кредиту, розміру процентної ставки, умови настання відповідальності за невиконання пунктів кредитного договору (нарахування штрафу, пені), обґрунтований розрахунок сум, що просить стягнути позивач, тобто такий, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені умовами кредитного договору. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк про участь у справі в режимі відеоконференції по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач, явка представника якого визнана судом обов`язковою, в судове засідання не з`явився, у своїх заявах просив розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився Представник позивача адвокат Пипа А.О. в судову засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, врахувати заперечення викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.03.20.13 року, [PERSON] звернувся до АТ «Банк Ренесанс Капітал» з Пропозицією отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та Договір страхування (а.с.145, 146, 147), згідно якої отримав банківську карту з кредитним лімітом у розмірі 8000,00 гри, (вісім тисяч) гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування Овердрафтом % річних у розмірі: 0,0001 при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів Овердрафту в межах ліміту та 24 при здійсненні дебетових операцій по Картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах ліміту). Згідно розписки про отримання платіжної картки позивачем [PERSON] , строк її дії зазначено 15.01 (а.с.149). Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та Статутом (а.с.57, 58-59). Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином (а.с.6, 7). Відповідач, не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.05.2020 р. складає 43002,74 грн., з яких: 13779,96 грн. заборгованість за кредитом; 21422,75 грн. заборгованість процентами; 0, грн.- заборгованість за комісією; 7800,03 грн. - штрафні санкції. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у зв`язку з неповним та несвоєчасним погашенням відповідачем [PERSON] заборгованості, станом на 28.05.2020 року відповідач має заборгованість перед позивачем на суму 43002,74 грн., з яких: 13779,96 грн. заборгованість за кредитом; 21422,75 грн. заборгованість процентами; 0, грн.- заборгованість за комісією; 7800,03 грн. - штрафні санкції (а.п.8, 158-160). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до частин першої, другої ст.207 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Банк Ренесанс Капітал») Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема нараховані відсотки, комісію, штрафні санкції. Згідно наданої суду Пропозиції зазначено, що [PERSON] в день подання до Банку цієї Пропозиції ознайомлений з останньою чинною редакцією Умов з усіма змінами, які розміщуються Банком на інформаційних стендах у відділеннях Банку його та на офіційному сайті. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім Виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням загальної суми заборгованості в цілому без детального розрахунку, посилався на Загальні умови правил кредитування, які відсутні в матеріалах справи та умови їх невідомі. Також, у Пропозиції від 20 березня 2013 року взагалі не зазначені умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання v вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Детального розрахунку Банком не надано. Згідно Пропозиції Овердрафт був встановлений у розмірі 8000,00 грн., та позивач зазначив, що ліміт був згодом збільшений, однак доказів на підтвердження цього суду не надано. Ухвалами суду по витребування доказів, як то додатків до кредитного договору, які містять інформацію щодо суми отриманого кредиту, розміру процентної ставки, умови настання відповідальності за невиконання пунктів кредитного договору (нарахування штрафу, пені), обґрунтований розрахунок сум, що просить стягнути позивач, тобто такий, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені умовами кредитного договору, суду надані не були. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року N 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон N 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону N 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Суд дослідивши відповідний розрахунок представника позивача вважає, що останній не може вважатись обґрунтованим з тих підстав, що останній не містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше), а відтак суд не може вважати заявлену до стягнення суму обґрунтованою. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та те, що позивачем не надано достовірних та допустимих доказів, на підтвердження заявлений позовних вимог про стягнення заборгованості, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі. Суд враховує заяву представника відповідача про застосування позовної давності, однак в даному випадку суд не вирішує застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. Так, пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд встановлює обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивує свої висновки. Таким чином, у випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір сплачений позивачем не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed